sou · GQB3121d4 · 2003-01-01 00:00:00 — En fritidshemsplats kostade , . Eftersom denna åldersgrupp, enligt uppgifter från , (se rapport 203) hade lägre genomsnitt- lig närvaro än barnen 6–, uppskattas kostnaden för 10–12 åringar till av den genomsnittliga platskostnaden, dvs. Den totala kostnaden blir därmed . Avgifterna (enligt uppgifter från ) uppskat- tas till . Antalet avgiftsmånader beräknas till 10 . De totala avgiftsintäkterna kan därmed uppskattas till . Nettokostnaden för hemmabarnen blir således ca 460 miljoner kro- nor. Kommentar: Föräldraundersökningen har genomförts före maxtaxe- reformen. Genom att mer noggrant studera de svar som erhölls i den föräldraundersökning som genomfördes finner man att ca 4 000 barn avstår från fritidshem/fam.daghem därför att det är för dyrt eller på grund av kommunens regler. Vad dessa barn har för omsorg framgår inte (de kan t.ex. delta i öppen fritidshems- verksamhet). Cirka 9 000 anges dessutom av samma skäl inte ha öppen fritidsverksamhet fast de så önskar. För övrigt anges plats- brist, inte möjligt eller annat som skäl till att barnen inte har den verksamhet som efterfrågas. Om begränsningen görs så att bara hänsyn tas till de fall där föräldrarna anger att verksamheten är för dyr eller att det beror på kommunens regler skulle kostnaderna kunna reduceras med , dvs. Barn i öppen fritidsverksamhet Det är enligt föräldraundersökningen 1999 av det totala antalet barn i denna åldersgrupp som deltar i öppen fritidsverksam- het. Det motsvarade nära 19 000 barn. Vidare enligt föräldraundersökningen tycks av föräldrarna till dessa barn vara nöjda med omsorgsformen. Om de som inte är nöjda, , ca 1 700 barn, vill byta till fritidshem ökar kostnaderna med ca . Fritidshemsplatsen har enligt ovan beräknats kos- ta . Den öppna fritidshemsplatsen är beräknad utifrån att totalkostnaden , ca 150 miljoner, kronor fördelats på 19 000 barn, vilket innebär nära per barn. Barn i den öppna fritidshemsverksamheten brukar bara betala för merkostnader i form av eventuella måltider och gemensamma ut- flykter. Om dessa barn skrivs in i fritidshem, tas en avgift ut som motsvarar (uppskattning enligt uppgifter från ). Antalet avgiftsmånader uppskattas till 10 och ger därmed i intäkter. Nettokostnaden för att låta alla de barn, som enligt föräldraunder- sökningen inte är nöjda med sin omsorgsform få byta från öppen fritidshemsplats till fritidshemsplats blir således närmare 16 miljo- ner kronor . Kostnadskonsekvenser med anledning av utökad rätt till skolskjuts – elever i fristående skolor och elever i annan skola – elever i fristående skolor och elever i annan skola – elever i fristående skolor och elever i annan skola Som framgår av beloppen ovan är det mycket svårt att uppskatta de exakta kostnaderna för eventuella reformer. Statiska underlag sak- nas i många fall. Kostnaderna påverkas också av om skjutsar får er- bjudas med någon form av begränsning i t.ex. avstånd mellan hem och skola eller som enbart reseersättning eller terminskort. Utfallet av reformerna kan också vara mycket varierande för de enskilda kommunerna. Kommunerna påverkas i olika hög grad beroen- de på antalet elever i verksamheterna samt geografiska och organi- satoriska förutsättningar. Ersättningen till de enskilda kommuner- na bör därför ta hänsyn till de olika förutsättningar som gäller för att så långt som möjligt kompensera för kommunens verkliga kost- nader. vid val av annan skola än den kommunen anvisat Om det behövs med hänsyn till färdvägens längd, trafikförhållan- dena, funktionshinder för en elev eller någon annan särskild om- ständighet är eleverna berättigade till skolskjuts. Hemkom- munens skyldighet omfattar dock inte sådana elever som väljer att gå i en annan skola än den som kommunen anvisat. Kommittén har övervägt att på olika sätt utvidga rätten till skol- skjuts. Situationer som har lyfts fram är bl.a. att samtliga elever skulle vara berättigade till skolskjuts, vare sig de går i den skola som kommunen anvisat, en fristående skola eller i en annan skola. Eftersom exakt statistik om skolskjutsar saknas, måste vissa anta- ganden göras. Olika antaganden och beräkningssätt kan visa olika kostnadsresultat som kan bedömas spegla verkligheten i högre eller mindre grad. Här följer några exempel på beräkningar som visar kostnaden för utökad möjlighet att få skolskjuts. De olika beräkningarna indike- rar kostnader för reformen i storleksordningen 100–. Antalet elever och genomsnittskostnaden för skolskjuts per kommun Skolskjutskostnaderna för eleverna5 i fristående skolor kan antas motsvara skolskjutskostnaderna per elev i den kommunala grundskolan6 i den kommun där eleverna är folkbokförda. Eftersom flertalet fristående skolor ligger i större kommuner är den genomsnittliga skolskjutskostnaden per elev i dessa kommuner relativt låg. Merkostnaden för elever i fristående skolor blir därmed ca . 5 Uppgiften om antalet elever per kommun är hämtad från Jämförelsetal för huvudmän, Del 1 2002 (). 6 Kostnaden per elev för skolskjuts som redovisas i rapporten för barnomsorg, skola och vuxenutbildning () visar kommunens totalkostnad för skolskjutsar fördelat på antalet folkbokförda elever i kommunen. Uppgifter om antalet elever som går i annan skola än den som anvisats av hemkommunen, kan inte utläsas ur den offi- ciella statistiken. kommer dock en rapport från Skol- verket där man kommer att kunna utläsa hur vanligt det är att man väljer annan skola. Andelen elever i annan kommuns skolor var, , . Elever som går i en annan skola än den kommunen anvisat antas medföra kostnader som uppgår till minst samma belopp som eleverna i de fristående skolorna. Den totala kostnaden för refor- men kan därmed uppskattas till sammanlagt 100–150 miljoner kro- nor. Antaganden med hjälp av exempel från genomförde en studie av sina skolskjuts- kostnader. Studien redovisades i skriften ser av nytt regelverk för grundskoleelevers resor mellan hem och skola i . Den totala kostnaden för grundskoletransporter uppgår enligt de regler som gällde , där skolskjutsarna inte gällde för elever som valt annan skola än närområdesskolan, till . Skolskjutsarna kostade i genomsnitt ca per elev och läsår. Transporterna utförs antingen genom traditionell skolskjuts eller med hjälp av linjetrafiken. Eleverna 1–3 skall ha , eleverna 4-6 och eleverna 7–9 mellan hemmet och skolan för att vara berät- tigade till skolskjuts. Enligt det förslag som behandlas i studien skall de elever som går i sin närområdesskola få skolskjuts. Övriga får färdbevis alternativt resebidrag på f.n. per läsår. De sistnämnda, dvs. elever som skulle bli berättigade enligt förslaget, medför i extra kostnader. anger att 991 elever valt att gå i fristående grund- skola (år 1–9). Av dessa kommer 586, eller , att få rätt till skolskjuts om rätten även omfattar elever vid fristående grund- skolor. fanns det ca 51 081 elever i landets fristående skolor. Om samma andel berättigade elever i fristående skolor antas gälla i hela riket som i , , och kostnaden per elev antas vara , kan den totala kostnaden för skolskjuts till fristående skolor uppskattas till ca . Här har förutsatts att eleverna i fristående skolor har samma rätt till traditionell skolskjuts som övriga elever. I skulle dessa elever få färdbevis eller resebidrag. De elever, som valt en annan skola, och tillkommer som skolskjutsberättigade enligt exemplet , är nära dubbelt så många (1 142) som de berättigade eleverna i de fri- stående skolorna. Det är svårt att dra generella slutsatser med under- lag från enbart en kommun. Förhållandena kan dock bedömas vara likartade i övriga kommuner. Den totala kostnaden för reformen kan därmed beräknas uppgå till . Reseersättning utifrån antagande om skolkort för samtliga elever Det borde vara möjligt att i större städer och i förortskommuner lösa skolskjutsproblemet genom att låta eleverna åka med den reguljära kollektivtrafiken och ge dem terminskort eller motsvaran- de. Enligt statistik ligger av de fristående grundskolorna i storstadslänen (, och ). Av de fristående skolornas totalt 51 081 elever återfinns ca 40 000 elever i storstad, förortskommun eller större stad. En förändring för eleverna i fristående skolor ger, med hjälp av uppskattade belopp för terminskort eller motsvarande i de aktuella kommunerna, en kostnadsökning med ca . Om de elever som valt annan skola också berättigas till fri skolskjuts tillkommer, mot bakgrund av förhållandena i Helsingborgsexemplet, . Totalt ger detta ca i extra kostnader. I beräkningarna förutsätts att samtliga elever får terminskort. Det är inte troligt att alla elever blir berättigade till skolskjuts eller reseersättning. Kostnaderna kan därmed antas bli lägre. Å andra sidan är det inte heller sannolikt att alla berättigade elever kan åka med den ordinarie kollektivtrafiken, utan kan behöva särskild skol- skjuts som ger en högre kostnad per elev än ett terminskort. Kostnaderna, som beräknas vara inom intervallet 100–, kan delvis motsvara en tidigare besparing för kommunerna. Eleverna kan ha mist sin rätt till skolskjuts när de valt en annan skola än den skola som kommunen anvisat. anger i sitt exempel att av det tillskott som behövs, , utgörs av tidigare besparingar p.g.a. att eleverna valt annan skola än närområdesskolan. Den statliga ersättningen kan därför eventuellt reduceras i förhållande till det angivna belopps- intervallet. Å andra sidan kan kostnaderna komma att stiga än mer än beräknat. Erhålls skolskjuts lockar det säkert fler elever att välja annan skola. Som framgår ovan är den faktiska merkostnaden för kommun- kollektivet svår att exakt ange. Det är än mer osäkert att förutsäga den enskilda kommunens kostnader. Har inte kommunen tillgång till en organisation som möjliggör skolskjuts för en större grupp elever, än den som får skjuts , kan större investeringar behöva göras. Skjutsarna för de nya elevgrupperna kan också vara svåra att samordna i den utsträckning som är möjligt för de elever som får skjuts. Dessa nya elevgrupper kan också behöva längre och mer tidskrävande resor. Sammantaget kan det för en del kommuner innebära mycket höga kostnader, särskilt i initialskedet. Som framgår ovan, kan kostnaderna också vara beroende av om det är möjligt att utnyttja kollektivtrafiken eller om särskilda skol- skjutsar måste upphandlas i kommunerna. I de fall kollektivtrafik används kan det finnas kostnader inom trafikbolagen som inte redo- visats i den statistik som legat till grund för beräkningarna. Obligatoriska särskolan (grundsärskolan) vid val av annan skola än den kommunen har anvisat gick 14 261 elever i den obligatoriska särskolan, varav 414 fullföljde skolgången i en fristående skola. Kostnaden, för skol- skjuts per elev folkbokförd i kommunen var, 2001, . Om även elever i den obligatoriska särskolan blir berättigade till skolskjuts, vare sig de går i den skola som kommunen anvisat, en fristående skola eller i en annan skola medför det ökade kostnader för kommunsektorn. Vissa elever som går i fristående skolor kan ha kostnadsfri skolskjuts . Kommunen kan, på grund av elevens speciella behov, bedöma det angeläget att eleven får skolgång i just den skola som eleven går i. Här antas dock att samtliga elever som går i fristående skolor inte har tillgång till kostnadsfri skjuts. Kostnaderna beräk- nas i enlighet med dessa antaganden uppgå till ca 12 miljoner kro- nor. I vilken omfattning eleverna väljer andra kommunala skolor är inte möjligt att få fram ur den offentliga statistiken. Uppskattnings- vis kan kostnaderna för dessa elever vara av samma omfattning som för elever i fristående skolor, dvs. Kostnadsökningen, för elever i den obligatoriska särskolan om ele- verna får utvidgad rätt till skolskjuts, blir 20–. Som framgår ovan grundar sig beräkningarna på genomsnittliga skjutskostnader per folkbokförd elev. Den verkliga kostnaden, om eleverna får skjuts, när de själva väljer skola, är svår att exakt ange. Det kan i dessa fall bli fråga om längre transporter än vad eleverna har enligt gällande regler. Kostnaderna kan då bedömas bli högre. I gengäld går säkert en del elever i en annan skola än den närmast belägna och får ändå tillgång till kostnadsfri skolskjuts av hemkommunen på grund av de specifika behov eleven har. Denna merkostnad inryms då redan i kommunernas befintliga budgetram. Skolskjuts för funktionshindrade vid val av annan skola än den kommunen anvisat Om samtliga funktionshindrade skall få rätt till skolskjuts, även i de fall där kommunen inte anvisat den skola där eleven går, kan kostnaderna öka enligt följande. Ökade kostnader för funktions- Enligt uppgifter om antalet elever, som bland annat kan avläsas i rapport7, finns det ca 2 500 rörelsehindrade, 1 000 syn- skadade samt 4 000 utvecklingsstörda i träningsskolan, dvs. nära 8 000 elever som troligen utnyttjar skolskjuts för att ta sig till och från skolan. Grundsärskoleeleverna hade 2001 en genomsnittlig skolskjutskost- nad på 28 600 kronor8. Träningsskoleeleverna utgör av elevantalet i den obligatoriska särskolan. Den totala kostnaden är ca . Om det kan antas att det i huvudsak är tränings- skoleelever som har skolskjuts blir kostnaden per skjutsad elev ca . Om kostnaderna för övriga funktionshindrade antas vara lägre t.ex. per elev kan den sammanlagda kostnaden för funktionshindrades resor motsvara . Om vi antar att fritt val av skola för funktionshindrade ger ökade reskostnader motsvarande , blir merkostnaden ca . Eleverna i förskoleklass har ingen rätt till skolskjuts. Om eleverna i förskoleklassen ges rätt till skolskjuts på samma villkor som eleverna i får skolskjuts, innebär det kostnads- ökningar för kommunsektorn. 7 Beskrivande data om barnomsorg och skola (uppgifterna avser /99, vilket är senast kända statistik avseende funktionshindrade i ). 8 Kostnader för barnomsorg, skola och vuxenutbildning, . Kostnaderna visar kommunernas totalkostnad för skolskjutsar fördelat på antalet folkbokförda elever i kommunen. Kostnaderna kan bedömas i förhållande till kostnaderna för grund- skoleelevernas skolskjuts , enligt (Dnr 2002:1716). Dessa uppgifter redovisar dock bara den genomsnitt- liga kostnaden för en grundskoleelev, per elev, utan hänsyn tagen till ålder eller form av skolskjuts. Kostnaderna för skolskjuts för elever i förskoleklass uppgår enligt ovan nämnda antaganden till ca . Belop- pet gäller för 99 615 elever, dvs. det antal barn som gick i förskole- klass enligt rapport9. Om hänsyn tas till enbart de som går i kommunala förskoleklasser blir kost- naden ca mindre. Om även de elever som valt annan förskoleklass än den som kommunen anvisat, exkluderas ur materialet kan kostnaderna antas bli ytterligare några lägre än de ovan redovisade kostnaderna anger. Kostnaderna om eleverna i förskoleklassen berättigas till skolskjuts på samma villkor som eleverna i uppskattas till 150– . Det lägre beloppet förutsätter att bara elever som går i den av kommunen anvisade förskoleklassen får rätt till skolskjuts. Ju yngre eleverna är desto svårare kan det vara att klara den aktuella trafiksituationen som fotgängare eller cyklist. Det kan också vara svårt att utnyttja den reguljära kollektivtrafiken, vilket innebär att särskilda skolskjutsar kan behöva anlitas. Kostnaden per elev kan därmed tänkas bli högre än vad den genomsnittliga kost- naden för en grundskoleelev är. Å andra sidan kan det tänkas att färre elever i förskoleklassen har en resväg som kräver transport, jämfört med äldre elever. De enskilda eleverna som kan behöva skolskjuts kan komma att kosta alltifrån upp till en avsevärt högre summa än den som angivits som genomsnittskostnaden för grundskoleelever. I de enskilda fallen måste hänsyn tas till den befintliga organisationen för skolskjutsar i kommunen samt tillgången på kollektivtrafik och/eller tillgängliga skolskjutsfordon och chaufförer. 9 Barnomsorg, skola och vuxenutbildning i siffror 2002, del 2. Eleverna har ingen rätt till skolskjuts till eller från fritids- hemmet. Det är även här svårt att exakt beräkna kostnaderna för kommu- nerna om fritidshemsbarnen skall få rätt till skolskjuts till och från fritidshemmet. Kostnaderna bedöms utifrån den genomsnittliga skolskjutskostnaden för en grundskoleelev. Det fanns totalt 336 508 inskrivna barn i fritidshemsverksamheten (även för- skoleklassbarn). Om kostnaderna per barn i fritidshemsverksam- heten beräknas kosta i genomsnitt samma per elev som i grund- skolan , , blir den totala kostnaden för fritids- hemsbarnen . En del av dessa kostnader svarar säkert kommunerna för . Barnen kan ha fått busskort av kommunen eller har möjlighet att använda särskild skolskjuts till skolan från hemmet på morgo- nen. Här bör också noteras att innan utbyggnaden av fritidshems- verksamheten tillhandahöll kommunerna skolskjuts för en större andel barn i den aktuella åldern än vad de gör . Om kommunernas skyldighet kommer att omfatta även fritids- hemsbarnen kan därför den statliga kostnaden uppskattas stanna vid ett lägre belopp, kanske ca . Om hänsyn tas till även familjedaghemsbarnen i åldern 6–blir det ytterligare ca 10 000 barn som blir berättigade till skol- skjuts. Dessa barn medför en kostnad motsvarande drygt 16 miljo- ner kronor. Eftersom även dessa barn, , delvis kan ha tillgång till skjuts bekostad av kommunen, bör merkostnaden stanna på en lägre kostnad. Här kan det dock bli frågan om tre skjutsar per dag, vilket kan öka beloppet. Uppskattningsvis kan kostnaden beräknas till ca . Vid en utökad rätt till fritidshemsplats, beräknas antalet elever öka med drygt 40 000. Denna utökning kan ge merkostnader mot- svarande ca . Dessa elever har troligen redan skolskjuts och ger därmed inga extra kostnader, om inga särskilda turer måste ordnas just för denna grupp nya barn. Den totala kostnaden för skolskjuts till fritidshemsbarn uppskattas till . Kostnadsuppgiften utgår från skol- skjutskostnaden per elev i reducerad med en upp- skattad volym av de skjutsar som kommunerna till- handahåller de aktuella åldersgrupperna, i form av skjutsar till och från fritidshemmet. De beräknade kostnaderna påverkas i hög grad av hur många olika turer kommunerna kommer att bli skyldiga att anordna för att barnen skall få sin rätt tillgodosedd och hur effektiv skjuts- organisation den enskilda kommunen kan ordna. Initialt kan kost- naderna vara högre än vad som antagits ovan på grund av att befint- lig organisation inte klarar det ökade behovet av skolskjutsar. Kostnaden bygger på en genomsnittskostnad i den obligatoriska särskolan. De flesta elever som väljer att gå kan antas vara träningsskoleelever, vilka är mer resurskrävande än grundsärskoleelever. På grund av att just dessa elever sannolikt har behov av hjälp även utanför skolan kan kostnadsreduceringar till en del ske inom annan verksamhet och därmed kompen- sera de högre kostnaderna för denna elevgrupp. Trots att kostnaderna, enligt ovan, kan förväntas öka för ele- verna i grundsärskolan kan kostnaderna antas bli oförändrade för särskolan i sin helhet. Det extra år som eleverna kan antas gå i grundsärskolan om möjlighet ges, kan medföra att elevernas benä- genhet att gå i gymnasiesärskolan minskar. Därmed förändras inte den totala skoltiden i förhållande till vad som är fallet. Kostnadskonsekvenser med anledning av utökad timplan för elever i utbildning inom ämnesområden (träningsskoleelever) Dessa elever skall i likhet med övriga elever ha en utbildning som omfattar minst . Den totala kostnadsökningen i kommunerna är av mycket begränsad omfattning. har genomfört en undersökning av de ekonomiska kon- sekvenserna av förslaget. Undersökningen omfattar 20 sko- lor/rektorer. En majoritet av rektorerna (11 st) uppger att den föreslagna ändringen inte kommer att medföra några ökade kost- nader för lärare och assistenter. I de fall kostnader uppstår för lärarlöner kan den ökade tiden i skolan innebära att eleverna tillbringar mindre tid i fritidsverksam- heten och eventuellt på elevhem. Kommunernas kostnader för skolbarnsomsorg, korttidstillsyn enligt LSS och elevboende minskar således när eleverna får fler timmar i skolan. Den föreslagna ökningen av undervisningstiden i grundsärskolan kommer enbart att innebära marginella nettokostnadsökningar för kommunerna. Kostnadsökningen (ca ) beräknas därför kunna rymmas inom befintliga budgetramar). Kostnadskonsekvenser med anledning av betygsregleringen Kommittén föreslår att enbart lärare med föreskriven utbildning eller lärare med tillsvidareanställning skall få sätta betyg samt rätt till omprövning av betyg. Förslagen bedöms öka kommunernas kostnader med ca . (exkl. rektorsinsatser) Betyg beslutas av läraren. Enligt förslaget skall skollagen komplet- teras med krav på särskilda lärare för betygsättning när läraren inte är behörig. Även den som inte har föreskriven utbildning, men ändå anställts utan tidsbegränsning enligt 2 kap. 14 §, har enligt förslaget rätt att sätta betyg. Uppgifterna i nedanstående tabell är hämtade från personal i barnomsorg, skola och vuxenutbild- ning – bedömning av behov och tillgång. Materialet bygger på stati- stik . Uppgifterna inkluderar även lärare vid fristå- ende skolor. Tabell: Personal, omräknat till heltidstjänster, som saknar peda- gogisk högskoleutbildning Av ovanstående heltidstjänster utan pedagogisk högskoleutbildning har 2 811 inom gymnasieskolan, 5 408 inom och 754 inom komvux tillsvidareanställningar. Om de obehöriga lärarna antas ha lärare för betygsättning (per termin) kan kostnaderna motsvara av en lärares heltidslön (av 34 veckors undervisning ). Om samtliga lärare i gymnasieskolan och av lärarna i grund- skolan utan pedagogisk högskoleutbildning eller tillsvidareanställ- ning antas sätta betyg och dessa har betygsättande lärare till sin hjälp, blir det en merkostnad, som uppgår till per år2. andel av beloppet utgör . Om samtliga lärare inom komvux utan pedagogisk högskoleutbild- ning eller tillsvidareanställning antas ha lärare för betygsättning , får kommunerna en merkostnad, som upp- går till . Totalt finns ca 700 obehöriga lärare i särskolan, särvux och den statliga specialskolan. Om behov av lärare för betygsättning bara beräknas uppstå i gymnasiesärskolan och särvux kan kostnadsök- ningen uppskattas till . 2 Enligt löneuppgifter från , avs. Det kan noteras att kommunerna har en reducerad kostnad för icke behöriga lärare som kan uppskattas till nära . Beräkningen grundar sig på uppgifterna om antalet lärare som saknar pedagogisk högskoleutbildning (enligt ovan) och lönediffe- rensen mellan dem och tillsvidareanställda lärare. En bestämmelse om omprövning av betyg föreslås i skollagen. För att omprövningen skall få önskad effekt och inte hindra elevens möjligheter till fortsatta studier förutsätts ett enkelt och snabbt förfarande i samband med omprövningen. Omprövningen antas ske på lokal nivå. Med lokal nivå menas här att omprövningen görs av rektor och annan lärare än den som har satt betyget. Huvud- mannen utser lärare från en annan skolenhet. Den medbedömande läraren skall ha föreskriven lärarutbildning eller vara lärare med tillsvidareanställning. Samma modell föreslås gälla för såväl offentliga skolor som för enskilda. Resultatet av omprövningen skall inte kunna överklagas. Omprövningen skall begränsas till sådana betyg som får rätts- verkan genom att de t.ex. utgör förutsättning för högre studier. Betyg som det här kan bli frågan om är slutbetyg från årskurs 9 och slutbetyg ifrån gymnasieskolan, särskolan, gymnasie- särskolan, specialskolan och komvux. Omfattningen av antalet omprövningar är ytterst svår att förut- säga. Med sannolikhet är kostnaderna högre den innan elever, lärare och skolledning fått erfarenhet av att hantera de nya förutsättningarna. Elever lär sig när det är lönt att diskutera sina betyg efter att tidigare elever prövat sina möjligheter att få betygen justerade. Personalen lär sig med tiden att hitta rutiner och möjlig- heter till effektivitetsvinster för att klara elevernas begäran om omprövning.