sou · GQB359d2 · 2003-01-01 00:00:00 — En fördelaktig effekt för företaget har följaktligen varit att de har ett större inflytande över vilka som ska arbeta kvar och därmed har man kunnat tillförsäkra att den kvarvarande personalen är den mest lämpade, vad gäller ålder och kompetens, för att hålla verksamheten livskraftig efter omställ- ningen. Att bevara ett gott renommé och att inte förstöra sitt varumärke bland kunder är ännu ett starkt motiv, som återkommer i alla de beskrivna fallen. Vidare har speciellt förklarat att det är viktigt att företaget har ett gott anseende bland de före detta an- ställda, så att de kan tänka sig att söka sig tillbaka den dagen Erics- son återigen har rekryteringsbehov. Det är dessutom sannolikt att det stöd som och andra företag med omställningsprogram lämnat delvis bidrar till att upprätthålla arbetskraftens arbetsmark- nadsvärde. Detta är till fördel för företaget när det återigen finns ett anställningsbehov. Det tryck som kan komma från olika håll, t.ex. från kommun och regering, vid uppmärksammade neddragningar i företag är sä- kerligen ytterligare en anledning till ett företags satsning på om- ställningsprogram. Det är nog ingen tvekan om att med sina djupa rötter i känt av opinionstrycket att uppträda i enlighet med svenska värderingar och förväntningar.51 , som har anställda inom både privattjänstemannasek- torn och i LO-anslutna grupper, har haft en stark önskan att be- 51 , Hans; Redovisning av uppdraget att överlägga med och övriga parter i samband med företagsnedläggning; s. 7. Omställningsavtal och andra omställningsinsatser ur ett företagsperspektiv handla alla medarbetare likadant. Genom sitt egna omställnings- program har de kunnat erbjuda samma stöd till alla anställda, oav- sett vilket avtalsområde de tillhör. Olika studier har genomförts, på uppdrag av företagen i fråga, som pekar på att resultaten av omställningsinsatserna har varit goda, för individerna och företagen, men också för samhällsekonomin.52 De anställda ges stöd som syftar till att de snabbt ska komma på fötter igen efter en stor omvälvning, och statistik visar positivt resultat vad gäller andelen som hittar en ny sysselsättning och försörjning. De kostnader som omställningsprogrammen innebär för företagen uppvägs enligt studierna av vinster i form av till exempel större flexibilitet vid omställningen, mer inflytande över sammansättning- en av den kvarvarande personalen och ett bevarat gott rykte bland kunder och anställda. Samhällsekonomiska vinster påstås finnas i mindre kostnader för arbetslöshetsersättning, arbetsmarknadsut- bildning, arbetsförmedling och administration. utsåg regeringen en särskild kontaktperson, , med uppdraget att överlägga med och övriga parter mot bakgrund av de åtgärder avsåg att genomföra till följd av telekommunikationssektorns nedgång och de omfat- tande varsel om uppsägningar som inledningsvis omfattade anlägg- ningarna i och Kumla. Den rapport som överlämnades redovisar uppdraget och dess slutsatser. Enligt rapporten är det omställningsarbete som genomför för övertaliga arbetstagare troligen bland det största och mest omfattade som fö- rekommit i . Bland annat presenteras resultatet av stödprogram på olika orter i . omfattas näs- tan 4 000 personer, av de 6 000 som sagts upp, av något av de olika stödprogrammen. hade ca 1 800 av dessa hittat en var- aktig lösning. Enligt rapporten måste resultatet betraktas som mycket bra.53 52Se , Personalförsörjningsmodellen – ett projekt i tiden; Sabel, , Pos- tenFuturum – utvärdering av verksamheten i Postens omställningsorganisation; Ahlstrand, , Norrköpingsmodellen; 53Karlsson, Hans; Ericssonuppdraget; s . 6. Omställningsavtal och andra omställningsinsatser ur ett företagsperspektiv Samarbetet med TRR och andra aktörer Samverkan mellan de av företagen initierade omställningspro- grammen och TRR har förekommit i de fall den anställde har om- fattats av omställningsavtalet. De resurser som TRR har erbjudit har man i möjligaste mån försökt ta tillvara. I stödpro- gram har riktlinjen emellertid varit att alla medarbetare ska behand- las på ett likartat sätt och erbjudas samma stöd. Ingen skillnad ska göras mellan TRR-anslutna tjänstemän och LO-medlemmar. Att endast tjänstemannagrupperna omfattas av TRR:s stöd har därför utgjort ett problem. För Posten och däremot, där har de flesta anställda har rätt till stöd från TRR, har inte detta givit upphov till samma diskussion. Samarbetet har varit framgångsrikt i varierande grad. En syn- punkt som företagen framfört har varit att TRR inte kunnat erbju- da en lika hög intensitet i arbetet som har varit önskvärt från före- tagets sida. En förklaring kan vara att man har något olika utgångspunkter i omställningsarbetet. Företaget ser gärna att den anställda hittar en ny lösning så snabbt som möjligt, enligt ett quick-fix-koncept, eftersom detta innebär sänkta lönekostnader. Lönekostnader är en för företaget mycket stor utgift, särskilt i ett läge där organisatio- nen blöder. TRR har naturligtvis också inställningen att det bör gå fort, men finns uppfattningen att de flesta behöver någon tid för att samla sig efter en drastisk förändring i tillvaron. Trygghetsråden har ett stort intresse av att individerna hittar en långsiktigt hållbar lösning, medan företagen inte är engagerade i den enskildes situa- tion när denne en gång har lämnat företaget. Diskussionen speglar en grundläggande skillnad i arbetssätt och i företagens och trygg- hetsrådens olika roller gentemot den enskilde i en omställningssi- tuation. Skillnaden komplicerar med nödvändighet samarbetet. Framförallt från har man framfört synpunkten att sam- verkan i omställningsinsatserna kompliceras att andra aktörer, så- som exempelvis arbetsförmedlingen, inväntar att den enskilde blir arbetslös innan några åtgärder sätts in. utgångspunkt är att arbetslöshet aldrig ska inträda och stöd sätts därför in i ett skede. Det bör emellertid påpekas att de verktyg för själv- service i form av t.ex. platsbanken som arbetsförmedlingen tillhan- dahåller kan komma in i ett mycket tidigt skede till stöd för den enskilde. Omställningsavtal och andra omställningsinsatser ur ett företagsperspektiv Slutligen ska uppmärksammas synpunkten som framförts från flera håll, att en situation med flera aktörer inte alltid är idealet, på grund av samordningssvårigheter. Vilka företag genomför denna typ av omställningsinsatser De exempel som här tagits upp är alla storföretag, vars kompetens, erfarenhet från tidigare omställningar och ekonomiska resurser har möjliggjort för dem att ta på sig ett större ansvar för sin personal i en övertalighetssituation. Dessutom har det varit mycket omfat- tande omställningar, där ett stort antal arbetstagare tvingats lämna organisationen på ett eller annat sätt. Det vore osannolikt att ett mindre företag skulle genomdriva ett liknande åtgärdsprogram. Det är heller inte säkert att stora företag vid enstaka uppsägningar skul- le ge samma stöd till sina anställda. De är sannolikt reserverade för de allra störta företagen och förmodligen för de fall där ett mycket stort antal anställda ska avvecklas. Genom trygghetsrådens verksamhet erbjuds anställda som sägs upp på grund av arbetsbrist stöd till omställning oavsett storleken på det företag man varit anställd i, och oavsett om det handlar om stora varsel eller enstaka uppsägningar. Det ena systemet för om- ställning kan inte ersättas av det andra. En önskvärd situation är att det finns en väl fungerande samverkan mellan de två modellerna. Detta skulle naturligtvis underlättas om hela arbetsmarknaden täcktes av omställningsavtal, så att anställda vid ett företag kunde få tillgång till samma stöd. Det finns också ett samband mellan vad företagen är beredda att betala i form av avgifter till trygghetsråden och vilket stöd de kan erbjuda. Finansieringsfrågorna behandlas i avsnitt 8.2. 7Samverkan mellan omställningsavtal och stöd från samhällsorgan Utredningens viktigaste slutsatser av kapitlet: N Omställningsavtalen och den offentliga arbetsmarknadspolitiken har olika mål, arbetsformer och gör olika prioriteringar. Omställningsavtalen ersätter inte arbetsmarknadspolitiken. Trygghetsrådens klienter är kunder också hos arbetsförmedlingen sedan uppsägningstiden löpt ut. N Omställningsavtalen minskar belastningen på arbetsmark- nadspolitiken. Om fler avtalsområden täcks ökar behovet av samverkan. N Utredningen ser inget behov av formaliserade kontakter på lokal nivå, men föreslår att samverkan sker vid ett antal kontakt- tillfällen. Regeringen bör uppdra åt AMS att genomföra detta. N Trygghetsrådens utbildningsstöd har yrkesmässiga mål, och kan innehålla inslag av både vuxenutbildning och akademisk utbildning. För mera generella uppgraderingar av utbild- ningsnivå kan begränsat stöd utgå. Ett ökat inslag av lågut- bildade kan skapa behov av ökad samverkan med det reguljära utbildningsväsendet och studiefinansieringssystemet, liksom ökade behov av förberedande arbetsmarknadsutbildning. N Utbildningsstöd från trygghetsråden bör i sjukpenninghänseende behandlas som annat studiestöd N Det individuella kompetenssparandet ska vara neutralt i förhållande till omställningsavtalen. Ingen uppsagd ska kunna tvingas använda sparade medel på grund av uppsägningen. Trygghetsråden kan inte sätta in medel på individers kompetenskonton. För den som i en uppsägningssituation väljer att studera vidare mot en helt ny karriär kan kompetenssparandet var ett värdefullt komplement. Samverkan mellan omställningsavtal och stöd från samhällsorgan Utredningen har uppdraget att analysera om omställningsavtal skulle kunna samverka med befintliga arbetsmarknadspolitiska program och den reguljära utbildningen. Analysen ska omfatta en bedömning av hur belastningen på arbetsmarknadspolitiken kan påverkas om omställningsavtal täcker hela arbetsmarknaden. En analys av de statsfinansiella effekterna, som visar på minskad eko- nomisk belastning på arbetslöshetsersättningen och arbetsmark- nadspolitiska stödåtgärder, redovisas i Statskontorets samhällseko- nomiska analys (bilaga 3) och i kapitel 4. I detta kapitel redovisas erfarenheter av och utredningens bedömning av möjligheter till samverkan med arbetsmarknadspolitiska program och Arbets- marknadsverket och med den reguljära utbildningen. Dessutom redovisas sist i kapitlet utredningens bedömning av möjligheterna att använda det individuella kompetenssparandet i omställningsar- betet. 7.2Samverkan med arbetsmarknadspolitiska program Möjligheterna till samverkan mellan flera aktörer är allmänt sett beroende av vilka uppgifter de samverkande organen har, vilka pri- oriteringar de gör och vilken nytta de har av samverkan. Också andra förhållanden kan spela in, som organisationskultur och grad av självständighet på den operativa nivå där samverkan ska ske. Skillnader i uppgifter mellan omställningsavtalen och arbetsmark- nadspolitiken Omställningsavtalen och trygghetsråden å ena sidan och arbetsmark- nadspolitiken och () å andra sidan har delvis sammanfallande uppgifter, men olika mål och olika uppdragsgi- vare. Arbetsmarknadspolitiken är ett instrument i den ekonomiska politiken och ska bidra till att de ekonomisk-politiska målen uppfylls. Det innebär bl.a. att den ska bidra till arbetsmarknadens funktionssätt, fungera stabiliseringspolitiskt och utjämna effekter av konjunktur- svängningar och dessutom fungera fördelningspolitiskt. Vilka insatser som görs bestäms i hög grad utifrån av riksdag, regering och central- myndigheten fastställda program och volymmått. AMV har dessutom en myndighetsfunktion i förhållande till de arbetssökande, t.ex. när det gäller rätten till A-kassa. Omställningsavtalen har däremot ett ut- Samverkan mellan omställningsavtal och stöd från samhällsorgan talat individperspektiv med målet att alla ska få nytt arbete. Trygghets- råden kan välja de metoder och fatta de beslut om insatser som krävs med hänsyn till varje individs situation och hur den aktuella arbets- marknaden ser ut för denna individ. Parterna på det statliga området förutsätter i trygghetsavtalet att arbetsgivarna och arbetstagarna tar tillvara de möjligheter som bl.a. arbetsförmedlingen erbjuder vilket är ett skäl till samarbete mellan TSn och arbetsförmedlingen. TRR och TRS agerar helt fristående från AMV även om man söker samverkan. Alla trygghetsråden har ambitionen att finna långsiktiga lösningar för de arbetssökande och inte välja första bästa snabba lösning. Det finns ingen gränsdragning mellan trygghetsrådens och AMV:s ansvar och uppgifter. Det finns heller ingen som ensidigt kan dra en sådan gräns. Trygghetsråden är självständiga organisa- tioner som är ansvariga bara inför de parter som instiftat verksam- heten. har de en kundgrupp gemensamt med AMV, upp- sagda individer som ska tillbaka in på arbetsmarknaden I kapitel 2 beskrivs kortfattat framväxten av den moderna svenska arbetsmarknadspolitiken och omställningsavtalen. Omställningsav- talen har tillkommit som komplement till arbetsmarknadspolitiken, huvudsakligen för grupper som tidigare löpt liten risk för uppsäg- ningar och vars behov enligt parternas bedömningar inte kunnat tillgodoses inom ramen för den generella arbetsmarknadspolitiken. Skälet till att LO-grupperna på den privata sektorn saknar om- ställningsavtal är inte att det skulle ha varit omöjligt att träffa ett sådant. Tillfälle fanns när Trygghetsfonden SAF-LO (TSL) skapades 54 men LO valde då att förlita sig på den offentliga arbetsmarknadspolitiken som instrument för omställning av upp- sagda på LO-området. När nu LO yrkat och gått in i förhandlingar om omställningsavtal har det alltså en delvis annan grund än för tjänstemännen när de första trygghetsavtalen växte fram. Det kan ses som ett tecken på att arbetsmarknaden har förändrats och att arbetsmarknadsvärdet inte längre ligger i kollektivet utan hos varje individ och att det därmed är nödvändigt med individuellt anpassa- de åtgärder. Det kan också ses som ett tecken på att den generella arbetsmarknadspolitiken inte fullt ut klarar av att tillgodose de be- hoven utan att det också för LO-grupperna behövs komplement. 54 Se vidare kapitel 2. Samverkan mellan omställningsavtal och stöd från samhällsorgan Det stöd som utgår från omställningsavtalen är en förstärkning av det stöd som utgår via den allmänna arbetsmarknadspolitiken. Företag och anställda har avstått från vinst- eller löneökningsut- rymme i utbyte mot en ökad trygghet och ett smidigare omställ- ningsarbete. När det gäller den avgångsersättning som utgår vid arbetslöshet på lönedelar över A-kassetaket är det komplementära förhållandet tydligt. När det gäller det aktiva omställningsstödet finns ingen given gränsdragning. Det förekommer dock samarbete och samfinansie- ring av åtgärder mellan AMV och trygghetsråden. Trygghetsrådens erfarenhet av detta samarbete varierar, både mellan råden och av olika omställningssituationer. Inom TSn finns uppfattningen att stödet till de statligt uppsagda till en del medfört att stiftelsen fått ta en del kostnader som bort bäras av arbetsmarknadsverket. De kontakter utredningen haft med de allra minsta trygghetsråden tyder på att dessa haft lättare att samarbeta och samfinansiera åtgärder med arbetsförmedlingen. Det kan bero på att det är lättare för arbetsförmedlarna att vara mer återhållsamma mot TSn eftersom de känner till villkoren på det statliga området och vet att det i TSn finns både ekonomiska och personella resurser. De skillnader mellan mål och uppgifter för arbetsmarknadspoli- tiken och omställningsavtalen som redovisades inledningsvis kan förklara en del av dessa reaktioner. Det finns också en skillnad med avseende på när stödet sätts in. Trygghetsråden kan påbörja stödin- satser vid uppsägningstillfället eller , ibland avsevärd tid före befarad uppsägning, medan stöd från arbetsförmedlingen vanligen förutsätter att man blivit arbetslös och kvalificerat stöd att man varit arbetslös . Ett skäl till att AMV väntar med insatser är att man vill undvika dödviktseffekter55. De prioriteringar som varit nödvändiga inom arbetsmarknadspo- litiken har medfört att trygghetsrådens stödtagare inte tillhört de högst prioriterade grupperna. AMV har av naturliga skäl prioriterat de mest utsatta grupperna. Detta förhållande gäller i stort sett även . AMV:s resurser koncentreras på dels datorise- 55 Dödviktseffekter innebär att man använder resurser till någonting som skulle ha ägt rum i alla fall. Se vidare kapitel 4, avsnitt 4.2..5 Samverkan mellan omställningsavtal och stöd från samhällsorgan rad självservice, dels på aktivitetsgarantin, som sätts in för långtids- arbetslösa eller de som löper risk att bli det. Utifrån trygghetsrådens perspektiv är det ett bakvänt sätt att ar- beta att inte sätta in åtgärder för dem som behöver stöd så snabbt det finns förutsättningar för att åtgärderna kan göra nytta. Liknan- de reaktioner finns hos en del av de företag som beskrivs i kapitel 6 och hos en del av de företag som intervjuats i rapport56. Det är naturligtvis rimligt att de arbetssökande, som be- döms kunna få ett arbete, får stöd för att vässa sin förmåga att söka och få ett arbete och sedan ägnar sig åt att söka jobb. I många fall är det dock från början uppenbart att kompetenshöjning eller andra åtgärder behövs. I de fall adekvata åtgärder eller stödformer finns inom arbetsmarknadspolitiken är det rimligt att de används utan onödig fördröjning. I förhållande till det totala kundflödet i arbetsförmedlingens verksamhet har trygghetsrådens stödtagare utgjort en be- gränsad andel. Detta kan delvis förklara varför en samverkan om åtgärder och finansiering ofta varit svår att etablera. Om en större del av arbetsmarknaden skulle täckas av omställningsavtal skapas andra förutsättningar för samarbete. Belastningen på arbetsmarknadspolitiken minskar Om en större del av arbetsmarknaden skulle omfattas av omställ- ningsavtal minskar belastningen på arbetsmarknadspolitiken. Hur mycket beror bl.a. på hur avtalen konstrueras och vilket stöd de ger. Enligt Statskontorets analys, som värderat effekterna av TRR:s och TSn:s verksamhet 57, skulle den genomsnittliga tiden i arbets- löshet minska , och dessutom minskar be- hovet av arbetsmarknadspolitiska insatser. Även om det kan finnas begränsade dödviktseffekter i trygghets- rådens verksamhet reducerar rådens arbetsformer alltså risken för arbetslöshet och tiden i arbetslöshet. Den tidiga starten av omställ- ningsarbetet och det stöd som ges av trygghetsråden reducerar vi- dare behovet av åtgärder och stöd från arbetsförmedlingen. I kapi- tel 8 görs en bedömning av huruvida stödtagare från eventuellt till- kommande omställningsavtal, främst LO-området, skulle uppnå annorlunda resultat av omställningsstöd. 57Se vidare kapitel 5 och bilaga 3 Samverkan mellan omställningsavtal och stöd från samhällsorgan enting som talar för att effekterna skulle bli sämre än för de grup- per som får stöd enligt omställningsavtalen. Tillkommande omställningsavtal kommer att minska belastning- en på AMV genom att fler får stöd tidigare och fler kommer i arbe- te snabbare. De resurser som frigörs kan användas på olika sätt. Det finns en risk för att omställningsavtalen har undanträngnings- effekter som kan motivera en ökad satsning på dem som drabbas av undanträngningen. Det är dock också rimligt att en del resurser satsas i ett utökat samarbete med trygghetsråden. Utredningen har haft expertmedverkan från AMS och har dessut- om haft ett antal direktkontakter med företrädare för led- ning. Det finns en vilja till samverkan, men både utredningen och AMS har uppfattningen att det inte finns anledning att bygga upp en samverkan för dess egen skull. Det går heller inte att formbinda ett samarbete eftersom omställningssituationernas karaktär varierar kraftigt. Ett samarbete måste bygga på att det finns förutsättningar för konkreta resultat och ömsesidig nytta. Formellt kan de flesta av AMV:s program användas på uppsagda eller uppsägningshotade som omfattas av omställningsavtal. Att det inte sker i större utsträckning beror på skillnader beträffande när insatser sätts in och på olika prioriteringar. I det följande redovisas utredningens bedömning av ett antal möjliga kontaktpunkter, som kan användas för att utan onödig byråkrati skapa ökade kontakter mellan arbetsförmedlingen och trygghetsråden. Inom AMV är en operativ grupp under uppbygg- nad. Det kommer att vara en form av insatsstyrka som sätts in på orter som drabbas särskilt hårt av nedläggning(ar). På det privata området är det framförallt TRR som kan göra insatser för tjänste- männen, men inte för LO-grupperna. Sett ur företagets synvinkel har detta varit ett problem, eftersom alla övertaliga inte kan ges samma stöd. Detta har varit ett av motiven för de särskilda före- tagsinitierade omställningsinsatser som redovisas i kapitel 6. Om en sådan operativ grupp inrättas är det nödvändigt med samarbete med trygghetsråden redan med den täckning omställningsavtal har . Om även LO-grupperna skulle omfattas ökar både förutsättningarna för och behovet av samarbete. Samverkan mellan omställningsavtal och stöd från samhällsorgan Det löpande inflödet av få eller enstaka uppsagda Av inledningen till kapitel 4 framgår att en betydande del av trygg- hetsrådens kunder kommer från omställningssituationer, som knappast drar till sig uppmärksamhet eller stora resurser. Likväl har dessa arbetssökande samma behov av stöd som de som kommer genom stora varsel. Det är dock svårare att organisera ett samarbete i dessa fall. Ett sätt kan vara en ökad medverkan från arbetsför- medlingarna i de basaktiviteter råden genomför för grupper av upp- sagda. Ett annat sätt är öppna kanaler för kontakter vid behov. Trygghetsråden arbetar regelmässigt med handlingsplaner, som upprättas i samråd med kunderna. Det är ett krav också på arbetsförmedlingen att i samarbete med den arbetssökande upprät- ta en handlingsplan 58. Detta ska ske senast från det den enskilde anmäler sig som arbetssökande hos förmedlingen. Inom AMS pågår en utveckling av kvaliteten i handlingsplanerna. En person kan självfallet inte ha handlingsplaner med olika mål. Upprättandet av handlingsplanen för den enskilde hos arbetsför- medlingen är ett utmärkt tillfälle för avstämning och samplanering mellan förmedlingen och trygghetsrådens handläggare. Det bör göras till rutin i arbetsförmedlingens verksamhet att i samband med upprättandet av handlingsplanen ta reda på om de arbetssökande är klient hos ett trygghetsråd och vilken planering som i så fall finns, och vid behov ta kontakter för avstämning och samplanering. Har situationen för den arbetssökande inte lösts med arbetslöshetsersättning förutsätts den arbetslöse vidga sitt sökområde både yrkesmässigt och geografiskt. När det sker bör rimligen handlingsplanen följas upp och vid behov justeras. Stöd för jobbsökning kan t.ex. behöva sättas in. Också vid denna tid- punkt bör vid behov kontakter tas mellan trygghetsrådens rådgiva- re och arbetsförmedlingen. i arbetslöshet – – riskerar den arbetslöse utförsäkring. Då bör arbetsförmedlingen ha skyldighet att ta kon- takt med trygghetsrådens rådgivare för att, helst i en kontakt mel- 58 SFS 2000:628, 6§. Samverkan mellan omställningsavtal och stöd från samhällsorgan lan arbetssökande, förmedlare och rådgivare gå genom den fortsatta planeringen. Trygghetsråden löser situationen för huvuddelen av sina klienter rela- tivt snabbt, men en del stödtagare blir kvar i systemen . En del av dessa kunder drar dryga age-kostnader. Även om kon- takterna fortsätter med klienterna och det genomförs projekt för dem som varit arbetslösa länge, finns det fall där möjligheterna att lösa situ- ationen är större inom arbetsmarknadspolitikens ram genom t ex akti- vitetsgarantin. I dessa fall bör kontakt tas från trygghetsråden för att diskutera möjligheterna till anvisning till aktivitetsgarantin. Det finns ingen anledning att avvakta tills risk för utförsäkring uppstår.