sou · GQB387d3 · 2003-01-01 00:00:00 — I de fall som polisen meddelade att det inte fanns några uppgifter om vederbörande som skulle lämnas ut, redovisade inrikesavdel- ningen ärendet till försvarsgrenschefen med besked att hinder inte förelåg. Om samrådsnämnden däremot beslutat om utlämnande av uppgifter, rapporterade polisen detta jämte en PM med närmare uppgifter om vari belastningen bestod. kunde inrikes- avdelningen hos statspolisen begära ett förtydligande av de uppgif- ter som lämnats ut. Däremot begärdes inte någon ytterligare in- formation. Detaljchefen eller, beträffande ärenden av större vikt, avdel- ningschefen fattade på ÖB:s vägnar i utfallsärendena beslut om en rekommendation till försvarsgrenschefen. Denne beslutade i sin tur om en rekommendation till anställningsmyndigheten (motsv. ), som hade att slutligt ta ställning i saken. Endast undantagsvis avvek försvarsgrenschef och/eller anställningsmyndighet (motsv.) från ÖB:s rekommendation. Främst förekom detta i situationer där ve- derbörande redan anställts. inträffade det näm- ligen att anställningsmyndigheten gått händelserna i förväg och utan att avvakta resultatet av personalkontrollen anställt vederbö- 81Se : Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969, SOU 2002:88 s. 21 82Helge 21.10.1949, KrA I vissa sådana fall avbröts anställningen, vilket kunde leda till skriverier i pressen. I andra fall lät man alltså den anställde, trots ut- fallet, tillträda eller vara kvar i befattningen. Från inrikesavdelningens sida var man angelägen om att för- svarsgrenscheferna inte slaviskt skulle följa dess rekommendatio- ner. En individuell prövning borde ske i samråd med förbandsche- fer resp. anställningsmyndigheter. Enskilda kunde annars komma att allmänt utpekas som säkerhetsrisker83 och, får man förmoda, försvaret ådra sig oönskad publicitet. Inrikesavdelningen återrapporterade utfallsärendena till statspo- lisen men behöll promemoriorna. Det förekom nämligen att poli- sen meddelade att inga ytterligare uppgifter tillkommit sedan före- gående personalkontroll, varvid det var nödvändigt att ha tidigare PM tillgänglig. Utfall ur statspolisens register medförde regelmässigt att veder- börande inte kom i fråga för avsedd befattning (motsv. ), även i si- tuationer där belastningen framstod som tämligen harmlös (pre- numeration på kommunisttidning, flygbladsutdelning eller släkt- skap med någon kommunist). Syftet var att så långt möjligt för- hindra kommunistiska infiltrationsförsök. Utfall vid personalkontroll fick inte delges den berörde, men det förekom att anställningsmyndigheten (motsv.) förklarade för ve- derbörande att en åtgärd mot honom motiverades av vad som framkommit vid personalkontroll. Trots den lättnad i sekretessen gentemot anställningsmyndigheten (motsv.) som anbefallts fick i regel inte heller denna någon orientering om skälen till att en person inte godtagits, vilket var ägnat att medföra olä- genheter såväl för den enskilde som myndigheten.84 83Avdelningschefen konstaterade i en PM att ÖB:s förslag till åtgärd i personalkontrollärenden vanligtvis omsattes i beslut i enlighet med förslaget och fortsatte. ÖB:s förslag grundar sig på de uppgifter vilka kunnat inhämtas om personen och dennes avsedda användning inom försvaret. Däremot saknas underlag för bedömande av huruvida förslaget kan genomföras utan att åtgärden väcker särskild uppmärksamhet eller leder till att personen allmänt utpekas. Det är särskilt angeläget att detta undvikes. Innan förslaget om- sätts i beslut krävs i många fall att försvarsgrenschef inhämtar närmare upplysningar från ve- derbörande förband. Det är icke lämpligt att vid anordnande av övning i ett sent skede av- skilja vissa värnpliktiga tillhörande samma utbildningsförband (fallet I 10). Värnpliktig av- sedd att kommenderas till aspirantskola var redan beordrad av inspektören till sagda utbild- ning, då ärendet ännu inte var slutredovisat. Det kan även vara nödvändigt förvissa sig om att en person inte anställts eller tagits i anspråk utan att kontrollen avvaktats. Då ärenden på grund av utredning drar ut är det risk att ett beslut om icke godtagande i sådant fall resulterar i ett avskedande, vilket inte får ske med utförd personalkontroll som motiv. PM 30.12.1961, arkiv, vol. 84Grudemark anförde i nyssnämnda PM rörande denna fråga följande. Det torde mera säl- lan förekomma att orientering lämnas förbands- eller säkerhetschef angående icke godtagen person. Är denne anställd eller i tjänst som värnpliktig föranleder ett icke godtagande att man vid förbandet drar felaktiga slutsatser om vad som föranlett beslutet. Det kan för hans Befattningshavare vid detaljen företog kontaktresor till förban- den för att utbilda säkerhetsofficerare bl.a. i syfte att förhindra att missöden av detta slag inträffade. Härvid kontrollerades också handläggningen av personalkontrollärenden. Åtgärder mot nazister inom försvaret Vid krigsslutet var alltså bedömningen på ansvarig politisk nivå att säkerhetsriskerna utgjordes av nazister. uppdrog för- svarsministern åt försvarsstaben att redovisa de officerare och un- derofficerare på aktiv stat som hade en nazistisk eller tyskvänlig in- ställning (den s.k. statspersonalundersökningen). Ärendet över- lämnades till statspolisintendenten för utredning (registerslagning) och återredovisades via inrikesavdelningen till Försvarsdepartemen- tet. Sammanlagt redovisades i undersökningen närmare 400 office- rare och underofficerare med nazistiska eller protyska sympatier. Undersökningens syfte var i första hand att utgöra en kartläggning för försvarsministerns interna bruk och den fick inga direkta kon- sekvenser för de berörda.85 Vid personalkontroll för försvarets räkning lämna- de statspolisen – den 31 de- cember 1947 i 462 fall ut uppgifter om personer på grund av deras nazistiska förflutna. Som tidigare berörts underkastade sig många av dessa förhör hos i syfte att avtvå sig misstankar om opålitlighet. Möjligheten för personalkontrollerade att bemöta de uppgifter som kunde läggas dem till last gick utöver vad regelverket före- skrev. Åtskilliga militärer kontaktades t.o.m. av övervakningsmyn- digheterna i syfte att de skulle utnyttja denna möjlighet. Denna omsorg om de kontrollerades rättssäkerhet hade inte någon mot- svarighet när personalkontrollen senare kom att inriktas framför allt mot kommunister.86 fortsatta placering, kommendering, utbildning m.m. vara av värde att veta om beslutet grun- dar sig på uppgifter om bristande laglydnad, så att icke alla bedömas som tillhörande eller sympatiserande med ytterlighetspartier. 85Se vidare Evabritta : Säkerhetstjänst, nazism och högerextremism 1946-1980 i SOU 2002:94 och : a.a. s. 23 samt skrivelser från Fst/In till FKE 24.9.1945, 1824 Pd, och , 581, F X a, vol. 86Se vidare : a.a. s. 26. intervjuade emellertid statspolisen en reservoffi- cer och tidigare polisman, som upprepade gånger inte godkänts för arbeten och tjänstgöring sedan det vid personalkontroll framkommit uppgifter som tydde på att han var kommunist. Intervjun ledde till uppfattningen att det inte fanns anledning att ifrågasätta han nationella pålitlighet; yttrande till MO 21.9.1954, H 55:8, m.fl. handlingar, F Xf, vol. 120, MUST:s ar- kiv I detta sammanhang skall också nämnas något om behandlingen av ett par framstående officerare med nazistiska eller protyska sympatier. Generalmajoren , som innehaft aktier i , tvingades efter en häftig presskampanj att avgå , trots att han av Justitiekanslern friats från anklagelser om bristande pålitlighet. Till Rosenblads beslut att avgå bidrog att den västmaktsvänlige förklarat sig sakna förtroende för honom. hade försökt få chefen för rets kommandoexpedition, generalmajor , entledi- gad bl.a. på grund av tyskvänlighet. Regeringen stödde emellertid . Mot denna bakgrund och sedan JK friat Rosenblad gav upp planerna på aktioner mot andra, enligt hans uppfattning tyskorienterade officerare.87 Ett uppmärksammat fall av nazistisk verksamhet inom försvaret var den som bedrevs av Svensk socialistisk samling (SSS) och den inom denna organisation ledande personen, redaktör . sökte SSS få till stånd bildandet av en nazistisk cell vid I 1 i . Efter utredning blev initiativtagaren, en furir, avskedad. låg bakom ett försök att bilda en nazis- tisk cell vid P 2 i . Även detta försök misslyckades och den volontär som propagerat för nazismen avskedades. av- slöjades att sökt organisera en frivilligkår, avsedd att träda i funktion vid en eventuell sovjetrysk ockupation av . Med- lemmar i kåren rekryterades bl.a. bland elever vid Arméns underof- ficersskola och i . åtalades för olovlig kårverksamhet men frikändes . Domstolarna fann det visserligen utrett att varit verksam för att förbereda åtgärder som enligt hans me- ning borde vidtas för att skydda befolkningen i i händelse av ockupation. För detta ändamål hade han tänkt ut ett system, där lämpliga och pålitliga personer skulle sammanträffa på ett antal på förhand bestämda platser för att gemensamt rädda sig själva och andra genom att söka skydd i skogsbygderna. Dessa åtgärder skulle inte vidtas förrän svensk statsmakt upphört att fungera och krigs- makten var i upplösning. Hur man därefter skulle förfara fick enligt bero på omständigheterna; eventuell utveckling till väp- nad motståndsrörelse var en senare fråga. Någon utbildning eller övning eller någon anskaffning av materiel hade såvitt känt inte fö- rekommit. fann å ena sidan att till rörelsen anslutna personer var utspridda över stora delar av landet och inte var fastare 87 Se vidare Evabritta : a.a. knutna till varandra utan ingick i ett slags cellsystem. Å andra sidan hade personligen haft kontakt med ett stort antal med- hjälpare. Det fick vidare anses utrett att viss samverkan ägt rum i varje fall inom de särskilda distrikten och mellan cheferna i närbe- lägna distrikt och att sammankomster tämligen regelbundet anord- nats, vid vilka ett antal personer närvarit. Hovrätten fann därför, till skillnad från rådhusrätt, att grupp var att be- döma som en sammanslutning. Däremot fann hovrätten det inte utrett att sammanslutningen måste anses vara avsedd att utgöra så- dant maktmedel som militär trupp eller polisstyrka. Hovrätten ut- talade emellertid att sammanslutning lätteligen kan komma i motsatsställning till statligt ledd verksamhet och därför inte är önskvärd ur allmän synpunkt. Hovrättens dom överklaga- des inte.88 anmälde ett regemente att en ledande nazist var anställd vid förbandets intendenturförråd. Chefen för inrikesavdelningen förklarade att inga förändringar beträffande vederbörandes anställ- ning fick göras, men att han skulle hindras från kontakter och möj- lighet att sprida propaganda.89 En värnpliktig hade antagits till underofficersutbildning utan att resultatet av personalkontroll avvaktats. Sedan utfallet visat att han var eller hade varit medlem av bl.a. Nysvensk Ungdom gavs han beskedet att han inte antagits till utbildningen. Inrikesavdel- ningen yttrade i detta ärende. Vid ÖB ställningstagande i liknande ärenden eftersträvas kon- sekvent att personer på yttersta höger- eller vänsterkanten, vilka inte i alla avseenden kan bedömas företräda demokratiska åsik- ter, icke bör godtas för officers- och underofficersutbildning. Med anledning härav har ÖB icke anledning att i detta ärende frångå sitt tidigare ställningstagande. [X:s] påbörjade utbildning till vpl underofficer bör sålunda hävas. Enär emellertid denna åtgärd kan befaras väcka uppmärksamhet och härigenom men- ligt inverka på [X:s] personliga förhållanden, underställes .. ärendet C FöD prövning. 88Se vidare Evabritta : a.a. samt rådhusrätts dom och hov- rätts dom 11.11.1953, F VIII g, vol. 89KU 04/09, , Ö IV, vol. Försvarsministern beslöt emellertid att den värnpliktige skulle få fullfölja sin underofficersutbildning.90 Åtgärder mot kommunister inom försvaret Vid personalkontroll mot kommunister lämnade statspolisen ut uppgifter till försvaret inte endast om personer som var medlem- mar i SKP eller representerade partiet i olika sammanhang. Även uppgifter om misstänkt medlemskap kunde lämnas ut.91 Inställ- ningen till kommunister inom försvaret torde väl speglas av följan- de utdrag ur en inom inrikesavdelningen upprättad PM angående gällande bestämmelser för personalkontroll samt möjlig- heten att förhindra kommunistisk infiltration inom försvarsväsen- det. Kommunister anställda inom försvarsväsendet måste bort och värnpliktiga sådana erhålla lämplig placering samt uteslutas från befäls- och annan kvalificerad utbildning. I alla anställningsför- fattningar finnes krav på medborgarsinne. Kommunisterna äro ju klassbetonade och arbeta endast för det egna partiet och un- derordna sig icke demokratiska arbetsformer. De uppfylla där- för icke kravet på medborgarsinne ---.92 Beslut om ändrad tilldelning av värnpliktig personal till annan för- svarsgren fattades fram av försvarsministern i komman- doväg. Framställningarna från inrikesavdelningen motiverades ofta med att vederbörande värnpliktig var kommunist, med att han hade släktingar som var kommunister eller t.o.m. hade en bekantskapskrets och umgänge som var kommunistiskt.93 I regel tycks försvarsministern ha beslutat i enlighet med framställningar- na. Som exempel på vilka uppgifter som kunde läggas till grund för omplacering kan anföras följande ärende från år 1956.94 I en PM begärde Fst/In att fem värnpliktiga vid flygvapnet, här kallade A-E, skulle ges ändrad tilldelning. Som skäl härför anfördes 90Fst/In 27.4.1964, 9013-1, , H 9013-1, 10.10.1964, H 9013-1, samt statsrådets be- slut 28.10.1964, F I, vol. 35, MUST:s arki 91Se vidare : a.a. s. 46 ff 92PM hemligstämplad , F VIII a, vol. 93Skrivelse , H 304, från – fo, F X a, vol. Ytter- ligare exempel på likartade bedömningar i värnpliktsärenden finns i : a.a. s. 177 ff. 94VPM 23.3.1956 jämte besked om statsrådets beslut , F X a, vol. 11, MUST:s ar- kiv i huvudsak följande. A var prenumerant på Ny Dag, bidragsgivare till en kommunistisk pressfond och hade deltagit i ungdomsfestival i . B hade varit ordförande i kommunistisk ungdoms- klubb och prenumererade på Ny Dag. Han beskrevs som en ag- gressiv kommunist och troligen ledare. C var medlem av styrelsen för kommunistisk ungdomsklubb, hade infört en nyårshälsning i Norrskensflamman och lämnat bidrag till en kommunistisk insam- ling. D prenumererade på Norrskensflamman och hade infört en nyårshälsning i tidningen. Han hade varit ombud vid en partikon- gress. Om E antecknades endast att han infört en nyårshälsning i Norrskensflamman. Statsrådet beslöt om ändrad tilldelning beträf- fande samtliga fem och motiverade beslutet enligt följande: A aktiv kommunist, varit ordförande i kommunistsammanslutning, C synes tillhöra ytterlighetsparti, D aktiv kommunist och E kommu- nistsympatisör. Att statsrådets prövning inte endast var en formsak visar emel- lertid följande ärende från år 1953.95 Inrikesavdelningen begärde ändrad tilldelning beträffande fem personer som skulle fullgöra repetitionsövning vid signalförband. Beträffande fyra av dessa, här betecknade F-I, åberopades politisk belastning. Om F angavs att han måste anses vara kommunist eller i vart fall kommunistsympatisör. G hade sänt nyårshälsningar i Ny Dag , reserverat sig mot kollektivanslutning av en fackklubb till SAP, bidragit till en kommunistisk penninginsamling och samlat in namnunderskrifter för förbud mot atombomb. H hade varit medlem i SKP och betecknats som kommunistsympatisör. 1942 rapporterats som medlem i SKP. Enligt en uppgift kunde hans politiska inställning inte bestämt anges. Han beskrevs som en person utan politisk stadga, som följer vinden dit den blåser. Statsrådet beslöt att en- dast I borde erhålla ändrad tilldelning och angav att beträffande övriga ingen åtgärd, därest icke mer graverande uppgifter kunna er- hållas om dem. Ett par tidiga exempel rörande personal som sökte anställning el- ler var anställda inom försvarsväsendet belyser hur allvarligt man inom inrikesavdelningen såg på risken för infiltration. I dessa fall var bedömningarna betydligt strängare än i värnpliktsärendena. skrev chefen för inrikesavdelningen till en regements- chef att en vid förbandet anställd städerska var gift med en organi- serad kommunist. I skrivelsen anfördes bl.a. följande. 95 VPM 24.1.1953 jämte besked om statsrådets beslut 21.2.1953, F X a, vol. 11, MUST:s ar- kiv På föreliggande utredningsresultat kan emellertid chefen för försvarsstaben icke föreslå att hon utan vidare avskedas. Då det emellertid av säkerhetsskäl är angeläget att regementet befrias från henne i fortsättningen, föreslås att regementschefen hos vederbörande fackföreningsledning, med förebärande av vad som är känt om maken, utverkar dess stöd för regementsche- fens åtgärd att uppsäga henne. Enär frågan har viss principiell betydelse anhåller jag att bli informerad i ärendets vidare utveckling.96 Ett fall rörde frågan om återanställning av en extra tjänsteman vid en flygflottilj. Inrikesavdelningen hemställde att flottiljens säkerhetschef skulle göra en diskret undersökning av personen i fråga. Säkerhetschefen återkom med besked om att mannen prenumererade på den kommunistiska . Flottiljchefen hade (med åsidosättande av bestämmelserna för per- sonalkontroll) begärt en utredning av landsfogden, enligt vilken mannen hade tjänstgjort som frivillig i mot de tyska trup- perna och inte var organiserad kommunist. Han hade skött sina åligganden utan anmärkning. Säkerhetschefen avslutade sin rapport på följande sätt. Med hänsyn till att [X], trots undersökningens i stort sett nega- tiva resultat, dock icke kan anses helt fri från misstanke om kommunistiska sympatier, kommer jag att föreslå C F 9 att [X] icke återanställs vid F 9.97 Också ärenden rörande anställd personal kom under försvarsminis- terns prövning. Denne tycks som följande exempel visar ha intagit en något mindre strikt inställning till kommunister än de militära myndigheterna. En kvinna anställdes som kanslibiträde vid en fo-stab. Kvinnan torde ha tillhört SKP och befattningen var ömtålig. Det föreslogs därför att hon skulle avlägsnas från sin tjänst. För- svarsministern begärde besked om huruvida det fanns rimliga möj- ligheter att omplacera henne inom försvaret.98 9622.11.1950, H 286, F X f, vol. 97Brev , 1 H 333, och svar . Enligt en skrivelse från säkerhetschefen, ink. , H 495, avsågs mannen att efter personalkontroll återanställas tills vidare; FX f, vol. 98Fst/In 21.11.1950, H 865, och Fst/In 18.12.1950, H 112, F Xf, vol. Två entreprenadarbetare hade anställts av en entreprenör vid en flygflottilj utan att resultatet av personalkontroll avvaktats. Då ut- fallet gav vid handen att båda varit kommunister tycks chefen för flygvapnet ha beslutat att avstänga dem från arbetet. Den ene som prenumererat på Ny Dag och varit medlem av kommunistiska arbetarkommun – överklagade beslutet till för- svarsministern. Inrikesavdelningen föreslog i yttrande att överkla- gandet inte skulle föranleda någon åtgärd. Statsrådet beslöt emel- lertid att arbetaren skulle godtas, därest icke några grave- rande uppgifter kunna inhämtas för tiden . Därest så är fallet underställes ärendet för förnyad prövning. Två förrådsarbetare vid ett örlogsvarv bedömdes som inte fullt pålitliga; den ene var kommunist och den andre hade en son som var kommunist. Den förstnämnde skulle enligt statsrådets beslut omplaceras på ett smidigt sätt . Beträf- fande den andre beslöt försvarsministern på förslag av inrikesavdel- ningen att han inte fick uppsägas eller förflyttas med anledning av vad som var känt om sonen.100 Några fall som prövades av statspolisintendentens samråds- nämnd och som sedan har kunnat följas upp hos inrikesav- delningen ger vid handen att man då alltjämt intog en tämligen ri- gorös hållning till personer som kunde misstänkas för kommunis- tiska sympatier.101 I exempelvis följande fall föreslog inrikesavdel- ningen att vederbörande inte skulle godtas för arbetet i fråga. En montör vid ett privat företag, som anli- tat för hemligt arbete, var skriven på samma adress som sin far. Om sonen fanns inget registrerat, men fadern hade begärt att han skulle tillsändas kommunistiska affischer för spridning på ar- betsplatserna och även kallats till ett möte med en kommunistisk fackklubb. En kvinna, som sökt anställning som presserska vid en försvarsmyndighet, var gift med en man som gjort sig känd för ra- dikala åsikter och prenumererat på Arbetartidning- en. En kvinnlig chaufför anställd vid ett privat företag, som skulle utföra hemliga transporter, hade fört in en nyårshälsning i Ny Dag och prenumererat på Svenska kvinnors vänsterförbunds tidning kvinnor . Därtill kom att hennes make prenume- rerat på kommunistiska tidningar. En elektriker som sökt anställ- ning vid i hade prenumererat på Ny Dag 99Fst/In ink. 27.9.1952, H 481, och statsrådets beslut 29.7.1953, F Xf, vol. 100Skr från örlogsvarvet i 24.6.1954 till marinstabens inrikesdetalj, PM Fst/In , statsrådets beslut 5.10.1954, F Xf, vol. 101Se närmare : a.a. s. 182-192 och var enligt en tillförlitlig meddelare med all säkerhet kommu- nistsympatisör, dock inte i framträdande ställning. Däremot var hans bror och svägerska ledande kommunister. En reparatör, här kallad K, som sökt kollektivanställning som maskinarbetare vid en ammunitionsfabrik hade bl.a. valts in i kommunalfullmäk- tige för SKP i en socken, alltjämt varit aktiv i den kommu- nistiska arbetarkommunen och så sent som haft kontakter med det kommunistiska partidistriktet. Vid tiden för inrikesavdel- ningens yttrande i sistnämnda ärende hade emellertid K redan an- ställts vid ammunitionsfabriken. Chefen för inrikesavdelningen konstaterade i en anteckning att avskedande ej får ske, men att detalj I och grupp B skulle underrättas om förhållandet. meddelade att särskilda åtgärder skall vidtagas i fråga om övervakning och placering i arbete av [K].102 Försvarsministern infordrade efter klagomål från fackfö- reningar i ett par fall närmare detaljer i personalkontrollärenden och ändrade beslutet i ett av fallen.103 Vid detalj II gjordes en sammanställning över vid försva- ret anställd personal, vilka bedömdes som säkerhetsrisker, antingen på grund av sin politiska uppfattning (260 personer) eller till följd av alkoholism, onormala vanor, undergrävd ekonomi, kriminalitet etc. (72 personer). Förteckningen byggde i huvudsak på uppgifter som framkommit vid personalkontroll. De i förteckningen upptag- na politiska säkerhetsriskerna klassificerades dels efter med vilken säkerhet deras anknytning till kommunismen kunnat klarläggas, dels efter hur betydelsefull deras befattning var. Flertalet av de i denna grupp redovisade personerna var civilanställda (hantverkare, chaufförer, tekniker och kontorspersonal) men där förekom även en del underbefäl och några enstaka officerare.104 Förteckningen fördes i fyra exemplar, vilka fördelades på försvarsministern, , avdelningschefen och chefen för detalj II. Vid detalj II fördes två register. Det ena var ett administrativt handläggningsregister, det s.k. . Det omfattade alla de 102Den genom personalkontrollbestämmelser införda möjligheten att inkalla före- trädare för arbetsmarknadens parter till samrådsnämnden vid behandling av frågor om av- skedande av kollektivanställd personal eller annan ingripande åtgärd i anställningsförhållande tycks inte ha övervägts; jfr : a.a. s. 190-191 103Fst/In , H 9013-1, och Fst/In 16.10.1963, H 9013-1, F I, vol. 104Sammanställning , F VIII a, vol. personer om vilka uppgifter utlämnats från statspolisen i samband med personalkontroll för försvarets räkning. På registerkorten an- tecknades personens fullständiga namn, födelsedatum, anledningen till kontrollen, vissa administrativa nummerbeteckningar samt ÖB:s förslag till åtgärd. Registret omfattade tiotusentals kort. Det användes för att återfinna tidigare PM från personalkontroll. Vidare fördes ett register över personer som ge- nom värnplikt var knutna till försvaret och som ansågs ha mer eller mindre stark anknytning till SKP, det s.k. beredskapsregistret (B- registret).