sou · GQB393d1 · 2003-01-01 00:00:00 — tillkom då olika for- skare, framför allt historiker och statsvetare, inlett arbeten med projekt som låg nära kommissionens uppdrag. Flera av dessa pro- jekt hade påbörjats inom ramen för det forskningsprogram om svensk militär underrättelse- och säkerhetstjänst som Humanistisk- samhällsvetenskapliga forskningsrådet på regeringens uppdrag ut- lyst . Genom att anställa några av forskarna som ex- perter kunde kommissionen tillgodogöra sig deras kunskaper och kompetens och ge dem möjlighet att arbeta med fri tillgång till det relevanta källmaterialet. Resultatet av deras arbete publiceras som bilagor till kommissionens betänkande. Rapporterna har föredra- gits för och diskuterats i kommissionen. Författarna svarar dock själva för sakinnehållet. Det är med andra ord respektive författares analyser, tolkningar och slutsatser som presenteras i rapporterna. Vidare publiceras som bilagor till kommissionens betänkande ett antal rapporter som författats inom kommissionens sekretariat och av enskilda kommissionsledamöter. SKP - utveckling, hotbild och övervakning ....... SKP – sektion av Kommunistiska Internationalen .................. Rysk-tyska paktens år................................................... Rysk-tyska krigets år .................................................... Efter Kominterns upplösning ...................................... - en presentation .............................. SKP/VPK:s ideologiska utveckling......................................... 3.1.2 Kommunismens korta vår (1943 – 47) ........................ 3.1.3 Kominformåren (1947 – 53) ........................................ 3.1.4 Avstalinisering (1953 – 62)........................................... 3.1.5 Modernisternas år (1963 – 68) ..................................... 3.1.6 Nyleninism och gammelkommunism (1968 – - Från SKU till MLK 1945-1970........... 3.2.2 DU byggs upp - SKU avvecklas................................... 3.2.4 Sammanslagningen av ........................... 3.2.5 DU blir VUF som blir MLK........................................ De kommunistiska företagen.................................................. Övervakningen 1945-95: En översikt ............................ Övervakningen 1945-70: Metoderna............................. Förtroliga meddelare: allmänt ..................................... Allmänna synpunkter på bruket av meddelare 5.2.10 Grupp B/IB................................................................. Övervakningen 1945-70: Resultatet ........................... Bedömningar av partiets ideologiska utveckling ................. 6.2.1 Från Kominterns upplösning till död (1943-53)..................................................................... Avstaliniseringens år 1953-1962................................ Modernisternas år 1963-68 ........................................ Leninismens återkomst 1968-1977............................ Uppgifter om reguljär partiverksamhet ............................... Inledning - kvartalsrapporterna................................. Utlandsresor och festivaldeltagande.......................... Uppgifter om illegal verksamhet........................................... SKP:s illegala organisation.......................................... En illegal utbildning? Utbildningen i Bad Doberan...................................... Partiskolning och telefonkontroll.............................. Ett hot mot demokratin?............................................ 6.6.10 Kontakter med den sovjetiska representationen i 6.6.11 Infiltration i ............................................ 6.6.12 Infiltration i säkerhetspolisen? 6.6.13 Misstankarna om utländskt understöd ...................... 6.6.14 Statspolisens utredning om de kommunistiska 6.6.16 Enskilda utpekade ....................................................... 6.6.17 Källornas tillförlitlighet .............................................. Övervakningen efter 1970 ......................................... kommunisterna ()................................. 7.4.1 Registrering av personer verksamma inom APK ...... Övervakningen av APK.............................................. Meningen med övervakningen............................................... Källor och litteratur .......................................................... Från omkring utgjordes de svenska säkerhetstjänsternas mest centrala hotbild av det som internt ibland kallades . Med detta avsågs Kommunis- tiska Parti och olika med partiet förbundna organisationer och fö- retag. Till komplexet räknades inte bara verksamheter med klar och tydlig koppling till SKP som partiets distrikts- och lokalavdel- ningar, de kommunistiska fackklubbarna och kommittéerna, Sveri- ges () och den kommunistis- ka pressen med Ny Dag i spetsen, utan även organisationer med en, utifrån sett, svag eller obefintlig koppling till partiet. Till dem hör- de (), Svenska Fredskommit- tén, vänskapsföreningar med och andra öststater samt ett betydande antal mindre företag, främst tryckerier och handelsföretag. Enligt polisens uppfattning höll partiets ledning en fast hand över detta kommunistiska komplex, också över de delar av det som formellt var självständiga. Denna uppfattning var inte obefogad. Partiets protokoll från visar att arbetsut- skott och sekretariat diskuterat och fattat beslut i frågor som an- ställande av redaktörer och annan personal på Ny Dag, inköp av rotationspressar till Norrskensflamman, en resa till för en delegation från SKV, utnämnande av styrelseledamöter i en rad oli- ka till partiet anknutna företag, Svenska Fredskommitténs verk- samhet inklusive personalfrågor, verksamheten i vänskapsförbun- det – samt bildande av lokalavdelningar för de olika mellan och en del andra öststater.1 1 Se t.ex. sekretariatets prot. 3/1 1945, 22/8 1945, 10/10 1945, 21/6 1946, 12/4 1949, 22/12 1949, 26/4 1951, 14/6 1951, vol. F 3:1, SKP. organisationsfrågor, , , samt AU:s prot. 26/5 1946, 4/2 1947, 2/9 1947, 5/12 1947, 18/10 1948, 11/2 1949, 13/5 1949, 10/8 1949, vol. A 3:3, , . Ang. förbindelserna mellan Svenska Uppenbarligen har en liten grupp inom partiets ledning haft ett stort inflytande över det konkreta arbetet också inom de utifrån sett fristående organisationerna och företagen. Därmed hade den också haft kontroll över arbetsmarknaden inom en sektor i media- och folkrörelsevärlden som var förbehållen SKP:s medlemmar och sympatisörer. I det följande kommer övervakningen av stora delar av detta komplex att behandlas.2 Tonvikten ligger på partiets centrala in- stanser och personer, på ungdomsrörelsen och förbundet – . Också övervakningen av partiföretagen och andra partiet närstående företag kommer att beröras. Det omfattande lo- kala övervakningsarbetet kommer däremot att endast sporadiskt belysas, beroende på att sektionernas material till största delen gall- rats. Övervakningen av fredsrörelsen, vilken kom att med tiden frigöras från partiet, skildras i en särskild forskarrapport.3 Undersökningarna bygger främst på material i . I det ryms även rapporter som utarbetats inom försvarsstaben inklu- sive Grupp B/IB. Kompletterade undersökningar har gjorts i . Det är ett omfångsrikt material som stått till vårt förfogande. Huvuddelen av materialet har arkiverats i enlighet med det s.k. JWK-systemet, som är baserat på handlingarnas sakinnehåll, alltså inte deras proveniens. Under huvudrubriken ryms ett flertal underrubriker som i sin tur delas upp i ett stort antal un- derrubriker. Dessutom finns motsvarande rubriker för varje enskild region i landet. Systemet är en abstrakt plan för placering av inkommande handlingar och i praktiken har vissa rubriker inte kommit till an- vändning. Av arkivets förteckningar framgår vilka rubriker som faktiskt fyllts med innehåll och vilka som förblivit outnyttjade. Men av det material som en gång lagts in i systemet är vissa delar utgallrade. Det gäller framför allt det regionala materialet. Sektionen i t.ex. har att döma av arkivförteckningen lagt in och se, , Den farliga fredsrörelsen. Säkerhetstjänsternas övervakning av fredsorganisationer, värnpliktsvägrare och FNL-grupper. SOU 2002:90, s. 29-34. 2Rapporten är till stora delar en sammanfattning av ett antal arbets-PM om övervakningen av det , ungdomsrörelsen och vänskapsföreningarna med och Sovjetdominerade länder: , Säkerhetstjänsterna och den kommunistiska ungdo- men. Från SKU till VUF 1945-70; , Sällskapet för främjande av kulturella och ekonomiska förbindelser mellan och ; , Vänskapsfö- reningarna – Exemplet. Föreningen ; , /vänskapsförbundet; , Övervakningen av SKP. 3Magnus , Den farliga fredsrörelsen. material under flertalet av systemets rubriker men detta är utgallrat. Av regionalt material återstår endast fragment. I öv- rigt synes sakakterna i JWK-systemet inte ha gallrats i någon större omfattning. lades JWK-systemet om till ett aktsystem med fiktiva personnummer för varje övervakningsobjekt. Vid sidan av sakakterna finns personakterna. De utgör ett mycket omfångsrikt material men också detta har vid skilda tid- punkter gallrats till följd av ändrade direktiv rörande vad som får och inte får registreras om enskilda medborgare. I många fall är det dock endast de s.k. flexoremsorna, d.v.s. sökingångarna som gall- rats. På vissa punkter har också SKP:s eget material kommit till an- vändning. Tiden har dock inte tillåtit en fullständig genomgång av efterlämnat material från olika förgreningar. Den bild arkivet ger av den polisiära övervakningsorganisatio- nen är att den var väl ägnad att samla och ordna information. Vär- deringar av det inkomna materialet är det däremot svårare att hitta och uppenbarligen fanns det också inom organisationen en upp- fattning om att den sidan av verksamheten behövde förstärkas. Så skedde också genom att en särskild rotel tillkom för ändamålet . Bristen på analys och bearbetning av det in- hämtade materialet har dock långt in fortsatt att utgö- ra ett problem för säkerhetspolisen. Den följande redovisningen inleds med en presentation av vissa centrala drag i utvecklingen från SKP:s bildande t.o.m. . Den omfattar partiets utveckling samt säkerhetstjäns- ternas hotbild och övervakning. I kapitel 3 behandlas SKP- komplexet efter 1945 i form av översikter över partiet, ungdoms- förbundet, vänskapsförbunden och de kommunistiska företagen. I kapitel 4 ges en kort allmän översikt av övervakningen 1945-95. Den egentliga redovisningen av säkerhetstjänsternas övervakning inleds i kapitel 5 med en genomgång av de metoder som kom till användning . I kapitel 6 redovisas vad man med dessa metoder fick reda på om komplexets verksamhet under dessa år. Kapitel 7 behandlar metoder och resultat i den lågintensiva övervakning av VPK och utbrytarna APK som förekom efter 1970. Vissa avslutande synpunkter redovisas i kapitel 8. Av hänsyn till den personliga integriteten har en del person- namn fingerats både i den löpande texten och i notapparaten. Det gäller främst personer som inte är allmänt kända och som det före- faller onödigt att nämna vid namn. Likaså har källbeteckningar som avser fysiska personer fingerats.4 I några fall har namn på tidigare anställda inom säkerhetstjänsterna ansetts vara underkastade sekre- tess. Detta medför egentligen inga problem utom i de fall då hän- visning görs till ett samtal eller förhör som Säkerhetstjänstkommis- sionen hållit med vederbörande. Samtliga förhörs- och samtalsupp- teckningar har dock numrerats och nothänvisning har då gjorts till det nummer som korresponderar med respektive uppteckning. En lista över samtliga förhör och samtal som hållits av Säkerhetstjänst- kommissionen med tillhörande nummer finns i kommissionens arkiv. 4 En förseglad kodnyckel som översätter fingerade namn och källbeteckningar förvaras i arkiv. Självfallet innehåller kodnyckeln inte källornas riktiga identitet utan endast den egentliga källbeteckningen. 2SKP - utveckling, hotbild och övervakning Övervakningen av SKP var i många avseen- den en fortsättning på en redan etablerad verksamhet. Partiet hade från sin födelse betraktats som ett hot mot rikets säkerhet och bli- vit föremål för övervakning från försvarets och polisens sida. Av- sikten med detta kapitel är att summariskt redovisa denna historis- ka bakgrund. Kapitlet innehåller tre beståndsdelar. Inledningsvis ges en kort beskrivning av SKP:s organisatoriska utveckling följt av en bild av det hot som partiet ansågs utgöra. Avslutningsvis presenteras en kort överblick över den övervakning som partiet blev föremål för. 2.1SKP – sektion av Kommunistiska Internationalen Sedan det socialdemokratiska partiet (SAP) splittrats 1917 bildade den tidigare vänsteroppositionen ett nytt parti, Socialde- mokratiska Vänsterparti (SSV). Partiet fick med sig större delen av det , ett antal lokala före- ningar samt och socialdemokratiska partidistrikt. I tog utbrytarna dessutom kontroll över den lokala arbetartidningen, Norrskensflamman. I hela landet hade partiet vid starten 20 000 medlemmar. SAP återhämtade sig snabbt efter splittringen i alla delar av lan- det utom . Före splittringen hade partiet haft närmare 2000 medlemmar i länet. Efter partisprängningen återstod bara 350. anslöt sig SSV till den kommunistiska internationa- len. När Komintern krävde att partiet skulle antaga de 21 teserna för ett kommunistiskt partis uppträdande opponerade sig en bety- dande minoritet av SSV:s medlemmar. Opponenterna uteslöts vid partiets kongress . Det rensade partiet antog i enlig- het med tes nr 17 namnet Kommunistiska Parti, sektion av Kommunistiska Internationalen. Men det nya partiets ordförande . hade svårt att ac- ceptera den allt hårdare centralstyrningen från Kominterns sida. Hans protester ledde till en öppen konflikt med Kominterns exe- kutivkommitté (EKKI) och enligt dennas anvisningar uteslöt parti- ets kongress sin egen partiledare och gruppen kring honom. Ledningen övertogs av de s.k. oxkommunisterna med , och i spetsen. Men även denna partiledning gjorde sig skyldig till avvikelser från Ko- mintern-linjen. EKKI ingrep igen och åter blev den högeroppor- tunistiska partiledningen utesluten. Det skedde och det var inte bara ledarna utan också en majoritet av medlem- marna som lämnade partiet. Ledningen övertogs av de Komintern- trogna med (partiledare 1929 – 1951), och i spetsen. Överallt utom i innebar sprängningen stora förlus- ter för SKP. val blev av rösterna det sämsta nå- gonsin för partiet. kunde partiet i någon mån återhämta sig: kommunalval var röstandelen uppe i 3,. Medlemssiffran tycks ha legat omkring 18 000.5 Nästa stora bakslag för partiet kom med mellan och och med vinter kriget . En intensiv, antikommunistisk opinionsvåg ledde till ett dramatisk fall i medlemsstatistiken: från 19 000 till 12 000 . Men snart hade konjunkturen åter vänt. När det stort klart att de allierade skulle vinna kriget och att , forne paktbroder, hade burit den tyngsta bördan i kampen mot fascismen nådde nationella kommunistpartier oanade framgång- ar. Till detta bidrog också att Komintern upplösts 1943. SKP för- klarade sig nu stå för en svensk väg till socialismen. Vid riksdagsval nådde partiet redkordhöga av rösterna. Med- lemssiffrorna steg till över 50 000. prenumererade 29 700 personer på Ny Dag och 5 200 på Norrskensflamman.6 5En sammanställning av SKP/VPK:s valresultat och medlemsutveckling återfinns i Her- mansson, Kommunism på svenska?, s. 349 f. Siffror för medlemsutveckling behöver möjligen ytterligare undersökas för att korrigera för variationer i kraven för att räknas som medlem. T.ex. torde den starka minskningen till stor utsträckning vara en följd av att uppgiften rymde åtskilliga personer som inte betalat sina avgifter medan där- emot siffror var rensade från kontingentskolkare. 6Sven , Svensk dagspress 1900-1967. En systematisk och kommenterad kartläggning. Ända sedan den allmänna värnpliktens införande 1901 hade det inom krigsmakten funnits en rädsla för att socialistisk ungdom skulle strömma in i kasernerna, vända vapnen mot sitt eget befäl och hissa den röda flaggan i stället för den blågula. Oron skärptes givetvis under och i synnerhet års hungerkravaller och rösträttsdemonstrationer. Hotet var under dessa år ändå tämligen diffust och inte knutet till något speciellt parti utan snarare till enskilda och grupper inom det socialdemo- kratiska partiet. Men efter de radikala gruppernas utträde ur SAP och inträde i Komintern klarnade bilden.7 Kominterns program, som alltså gällde även för SKP, gjorde ingen hemlighet av att den förestående revolutionen skulle få ett våldsamt förlopp. program, som förblev i stort sett oförändrat ända tills dess att organisationen upphörde , uttalade sig ganska de- taljerat om revolutionens förlopp. Proletariatets erövring av makten är ingen fredlig erövring av den färdiga borgerliga statsmaskinen medelst den parlamenta- riska majoriteten. Bourgeoisin använder alla vålds- och skräck- medel för att säkerställa och stärka sitt rovaktiga ägande och sitt politiska välde. Som en gång feodaladeln kan inte heller bourge- oisin lämna sin plats i historien åt den nya klassen utan den mest förtvivlade, förbittrade kamp. Därför kan bourgeoisins våld brytas endast genom det beslutsamma användandet av pro- letariatets våld. Maktens erövring är det med våld skeende för- intandet av den borgerliga makten, sönderslåendet av den kapita- listiska statsmaskinen (den borgerliga armén, polisen, ämbets- mannahierarkin, domstolarna, parlamenten o.s.v.) och dess er- sättande med den proletära maktens nya organ, vilka framförallt är redskap för att hålla utsugarna nere.8 Det är uppenbart att Komintern menade att proletariatets makt- övertagande inte kunde äga rum utan våld. Våldet var en nödvändig 7Detta avsnitt bygger på , Kommunism och antikommunism i Meddelande från Arbetarrörelsens Arkiv och Bibliotek, nr 24-25, 1982/4-1983/1. 8Kommunistiska Internationalens program 1928, cit. efter , Kommu- nism på svenska, s. 21. del i processen. Däremot uttalar sig programmet inte om huruvida detta var önskvärt eller beklagligt; det finns inga värderande eller normativa inslag i resonemanget vilket i sin tur är en följd av att den i marxismen grundade samhällsuppfattningen sågs som en ve- tenskap. Utifrån den kunde man formulera teser om empiriska sak- förhållanden och sociala förlopp i historia och framtid. Däremot sade den inget om vad som var gott eller ont. Det är vidare tydligt att det inte bara är repressiva institutioner som militärmakten, poli- sen och rättsväsendet som skulle krossas utan även de parlamenta- riska institutionerna. Den nya statsform som tänktes följa på den socialistiska revolu- tionen var proletariatets diktatur. För Komintern-programmet var statsmakt alltid en form av diktatur eller förtryck utövad av en klass över en annan och först när klasserna var avskaffade skulle den fulländade kommunismens statslösa samhälle kunna ta form. Proletariatets diktatur skilde sig från sin föregångare, den borgerli- ga diktaturen, genom att det var en majoritet som förtryckte en minoritet och inte tvärtom. I sin syn på demokratin var Komintern-programmet knappast entydigt men uppenbart är ändå att ett innehållsligt demokratibe- grepp spelade en stor roll. Det innebar att juridiska och politiska rättigheter som allmän rösträtt, yttrandefrihet och mötesfrihet sågs som mindre viktiga än de sociala realiteter som bestämde olika samhällsgruppers faktiska möjligheter att utnyttja dessa rättigheter. Under proletariatets diktatur skulle majoritetens sociala villkor förbättras och därmed också dess reella möjligheter att delta i poli- tiken. Ur den synvinkeln skulle denna nya statsform i själva verket innebära en demokratisering av samhället. Komintern-programmet hade i som återkommande referenspunkt och mönster. Uppenbarligen var det ett liknande förlopp i andra länder som programskrivarna haft i tankarna. Men vilken roll spelade detta program för de svenska kommu- nisterna? Hur rättrogna Komintern-anhängare var de egentligen? De strider i partiet som ledde till sprängningarna 1924 och 1929 hade ju visat att starka grupper inom partiet vände sig mot Komin- tern och den starka centralstyrningen. Men detta kunde ju också tolkas så att de som stannade kvar i partiet var de som verkligen var beredda att i allo följa Kominterns program och direktiv. I de be- dömningar som bevarats är det den tolkningen som framträder. Marinstaben och Generalstaben förklarade i olika skrivelser till regeringen att den kommunistiska propagandan syftade till att störta den bestående samhällsordningen. I en kommentar till skri- velserna höll expeditionschefen i med om att SKP avsåg att i en given situation söka med våld omstörta det nu- varande samhället och införa proletariatets diktatur. Han menade också att man inom partiet var i färd med att bygga upp en organi- sation för detta ändamål. Samma uppfattning uttrycktes av den statliga ut- redning som fått i uppdrag att utreda frågan om partiförbud mot kommunister. Också den ansåg att den våldsamma omstörtning- en var det centrala målet med partiets verksamhet. För att nå dit- hän bedrev partiet en propaganda i tal och skrift med följande syf- te: att omskapa arbetarmassornas ekonomiska, religiösa och mora- liska föreställningar, att uppväcka och underhålla missnöje med den bestående samhällsordningen, att utså hat mellan olika samhällsgrupper, att förstöra respekten för samhällets lagar och institutioner samt att göra massorna förtrogna med tanken på den kommande kampen. Den konkreta övervakningen av detta samhällsomstörtande parti fick formen av en bred registrering av medlemmar och sympatisö- rer. Detta i sin tur väckte frågan om verkligen alla medlemmar i var besjälade av den revolutionära anda som präglade Komin- tern-programmet. Det kunde ju tänkas att en del, kanske t.o.m. de flesta, stödde partiet därför att de gillade dess uppträdande i mer omedelbara och jordnära sammanhang som t.ex. kampen för bättre arbetsvillkor i skogen, i gruvan eller på bygget. Det kunde vara så att många inte haft en tanke på Komintern när de gick med i parti- et. Socialdemokraten tog upp frågan i en reservation till partiförbudsutredningens betänkande. Hans svar var att man inte kunde dra alla över en kam och att man måste skilja mellan de ledande och det stora flertalet. De förra var enligt hans mening beredda att med våld genomföra proletariatets diktatur, de senare såg han som idealister som kämpade för konkreta samhällskrav utan tanke på omstörtande verksamhet. var i motsats till utredningens majoritet inte beredd att förorda ett partiförbud. Mellankrigstidens bild av det kommunistiska hotet tycks alltså i hög grad vara inspirerad av Komintern-programmets förutsägelse om den våldsamma revolutionen som skulle leda till proletariatets diktatur. Utgångspunkten var att den svenska Komintern- sektionen troget följde huvudorganisationens program och direk- tiv. De två partisprängningarna tolkades så att de självständiga grupperna försvann och efterlämnade en allt hårdare kärna av obrottsligt lojala Komintern-anhängare. Uppfattningen att inte alla medlemmar och sympatisörer i det avseendet kunde dras över en kam förekom i debatten men tycks i praktiken inte ha spelat någon större roll. Det svenska uppfattades alltså som ett lydigt redskap för Kominterns - och därmed - propaganda. Sam- tidigt sågs partiet som en revolutionär, samhällsomstörtande kraft med förmåga till självständig och effektiv aktion. Men hotet om en inhemsk, våldsam revolution skulle snart tonas ner. skrev i Ny Dag att det måste vara slut på kapitulationerna för Nazityskland, slut med drängtjänsterna åt den europeiska frihetens bödel. hade arbetarrepubliken , socialismens hem- land ingått förbund med denne bödel och i samförstånd med ho- nom invaderat . Händelsen skapade en tids förvirring i Ny Dags spalter, men sedan Kominterns generalsekreterare den 17 sep- tember formulerat de nya taktiska och strategiska teserna i en auk- toritativ artikel hade tidningen klara linjer att följa och gjorde det också.