sou · GQB3122d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Kommenderingschefen har sagt att de säkerhetsåtgärder som vidtogs kring var av sådan karaktär att det i princip hade varit omöjligt att där genomföra en inträngning. Om en sådan skulle lyckas måste inträngningen ske från luften. Han har vidare sagt att eftersom Mässan var säkrad för inträngningar så fanns inte en omfallsplanering. Men om en inträngningsaktion trots allt hade lyckats då hade man varit tvungen att slå igen mötet på . Divisionschef för var poliskommissarien . Han deltog i polisinsatserna vid fotbolls då han var avdelningschef och vid 1995 då han var ställföreträdande insatschef. Vid dessa händelser fick polisinsats- cheferna i uppdrag att dokumentera en omfallsplan och presentera den för kommenderingsledningen. Inför utfärdades, vilket vi nämnt, aldrig någon liknande order. planerade såsom han brukar inför större kom- menderingar. Han funderade över alternativa scenarier och olika handlingsalternativ för dessa. Han lade upp planer för vad han skulle göra om han skulle få angrepp vid andra platser än dit han hade kraftsamlat sina resurser. Han funderade ut hur han skulle Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i gruppera om, vad han skulle göra om staketet raserades, vad hans uppgift skulle vara om blockader mot lyckades. Han ville också diskutera och stämma av omfallsplaneringen med kommenderingsledningen och andra insatschefer som det kunde bli aktuellt att han skulle arbeta med i ett krisläge. En av dessa var Hans Lippens, divisionschefen för specialenheterna. och Hans Lippens hade ett samtal om hur de skulle agera. Om en inträngning lyckades skulle division underställas Hans Lippens befäl. De fick aldrig tillfälle att föra ett samtal tillsammans med kommenderingschefen om hur överlämningen av ansvaret skulle ske, eller hur omfalls- planeringen vid en sådan situation såg ut. var kallad till ett par möten med kommenderings- chefen där bland annat Hans Lippens deltog. Enligt och Hans Lippens gällde de mötena containerslagning och insäck- ningar utanför Mässområdet, men någon övergripande omfalls- planering för förekom inte. De två mötena resulterade i att man beslöt att spärra av delar av mässområdet med containrar. Varken planeringsstaben eller kommenderingsledningen frågade om hans handlingsplaner i en krissituation. Han för- sökte själv ta upp frågan, men påstötningarna blev resultatlösa. har berättat att bristen på en övergripande om- fallsplanering blev uppenbar när de specialutbildade poliserna från anlände till . Stockholmsbefälen ville ha besked om hur t.ex. divisionen vid skulle agera ihop med Hans Lippens specialenheter. Andra frågor ställdes inför var: Vem skulle skydda byggnaderna och hur skulle det gå till? Vid vilket läge och hur skulle delegaterna evaku- eras? De förstärkande poliserna ville få en redogörelse för kommenderingsledningens omfallsplanering. för- klarade att någon övergripande samordnad omfallsplanering inte fanns. Med erfarenhet från fotbolls och 1995 samt nu senast från EU-kommenderingen har förklarat att en större kommendering behöver en samordnad omfallsplanering som kommenderingsledningen håller i: kan man tacka sin lyckliga stjärna att det inte skedde något vid Mässan. Jag vet inte hur vi hade kunnat hantera det. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Omfallsplanering för Hvitfeldtska gymnasiet Vi har i avsnitt 6.2.3.2 under rubriken boende beskrivit att kommunens beslut om att låta demonstranter få hyra de centrala gymnasierna, Hvitfeldtska och , orsakade funderingar och diskussioner inom polismyndigheten. Som vi redogjort för framkom vid ett möte med representanter från kommunen, polisen och att Hvitfeldtska gymnasiet skulle bli en samlingspunkt och informa- tionscentral för demonstranter. Med underrättelserna som underlag misstänkte en del poliser att det på Hvitfeldtska skolan skulle samlas en del personer som de befarade skulle kunna begå brott (se avsnitten 6.2.6.6 Polisens hotbilder och 6.3.2.3 under rubriken mot Hvitfeldtska gymnasiet). Hans Lippens har berättat att han inte deltog i någon diskussion vare sig med kommenderingschefen eller med länspolismästaren om hur polismyndigheten skulle agera om polisen tvingades till insatser mot skolorna. Han har sagt att han inte hade någon infor- mation om att kommenderingsledningen eller planeringsstaben hade utarbetat någon omfallsplan för de centralt belägna skolorna. Han har vidare berättat att polisledningen funderade mer på hur den skulle klara av att skydda staden i stort från oroligheter: Jag har inget minne överhuvudtaget att vi diskuterade omfall, hur man går in på skolor i den omfattningen som gjordes på Hvit- feldtska. Eftersom polismyndigheten inte hade gjort någon omfalls- planering på skolan saknades t.ex. en ritning på byggnaden. deltog Hans Lippens i ett möte med kom- menderingsledningen efter det att åklagaren fattat beslut om husrannsakan på Hvitfeldtska. De diskuterade hur husrannsakan skulle genomföras. Hans Lippens som har varit elev i skolan kunde rita en skiss över skolbyggnaden: Jag ritade in var trapphusen låg, var rektorsexpeditionen låg, datasalarna, fysik- och kemisalarna, var bespisningen låg, hur man kanske borde gå in på skolan. I sammanhanget kan nämnas att kommenderingsledningen inför polisinsatsen mot ham- nade i samma situation. saknade en ritning även över denna skola. En polis ringde till kommunen för att få fram en ritning. I samband därmed fick de boende kännedom om att polisen förberedde en insats mot skolan (se vidare avsnitt 6.3.4.5 Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i under rubriken på och mot ). , planeringsstaben, har berättat att hon saknade en omfallsplanering för ; polisinsatsen mot Hvitfeldtska gymnasiet blev akut. hade inte ens beredskap för utplacering av containrar runt skolan och hur det skulle gå till. Hon har sagt att med facit i hand anser hon att det hade varit smartare av oss om vi verkligen hade haft en stabil omfallsplanering. Säkerhetspolisens kommenderingschef fick information om att kommen- deringschefen planerade en polisinsats mot Hvitfeldtska gymnasiet. Det var Säkerhetspolisens chef för personskyddet som ringde på mobilen och berättade om insatsen. och , Säkerhetspolisens ansvarige för författningsskyddet under kommenderingen, hörde dock inget från kommenderingschefen eller hans stab. De fick inte information om insatsens syfte, eller omfattningen eller när den skulle verkställas. Det innebar att Säkerhetspolisen inte kunde styra sina källor inne på skolan så att de kunde ta fram uppgifter som skulle kunna underlätta planeringen av insatsen. Länspolismästaren har påpekat att det var av stort symbolvärde för att upplåta skolor till tillresta demonstranter. EU- mötet i skulle vara ett öppet möte dit alla var välkomna. Hon anser att alternativ som att låta stänga skolor inte var aktuellt. Hon frågar sig hur en omfallsplanering skulle se ut med tanke på den situation polismyndigheten befann sig i. Kommenderingschefen har hänvisat till underrättelser som fanns om aktiviteter inne på . Han har sagt att han inte hade något val, en polisinsats mot Hvitfeldtska gymnasiet var nödvändig. har hävdat att det inte fanns så många varianter att göra en insats på. Kommenderingschefen har vidare sagt att den övergripande omfallsplaneringen borde ha fått en bättre direkt ledning. Han borde ha samlat divisionscheferna för en genomgång och diskus- sion om omfallsplaneringen. Han skulle, med facit i hand, också ha deltagit i utsättningen av polispersonalen för att förvissa sig om att Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i poliserna fick den information de behövde om bl.a. handlings- alternativ, tiden räckte dock inte. Inom planeringsstaben förbereddes personalfrågorna. Ansvarig var poliskommissarien som påbörjade arbetet . De planerade för: x arbetstidens förläggning x personalförstärkningar x uppdelning av personal i divisioner och avdelningar x arbetstidsredovisning x förhandlingar om arbetstid med de fackliga organisationerna Under kommenderingen ingick personalfrågor i kommenderings- staben. hade även då ansvar för dessa frågor. Planeringsstaben gav i uppgift till polismyndighetens två perso- nalkonsulenter att bedöma och planera verksamheten kring det sociala stöd som personalen kunde behöva. Som utgångspunkt hade de erfarenheterna från kommenderingarna i samband med 1992 och 1995. Resultatet blev att polismyndigheten rekryterade tio medarbetare som hade förut- sättningar att vara stöd åt kolleger under kommenderingen. Gruppen fick tre dagars utbildning. Konsulenterna planerade också för polisernas behov av hälsovård och socialt stöd efter kommenderingen. I planerna ingick även möjlighet till debriefing, dvs. att få stödsamtal efter omtumlande upplevelser. Sex poliser och sex civila arbetade med dessa uppgifter under ledning av personalkonsulenten . i begärde i en skrivelse daterad att skulle göra en framställning till regeringen om att myndigheten skulle få kalla in den särskilda beredskapspolisen den 11–. Skälet var att polismyndigheten ville att beredskapspolisen skulle Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i utföra vissa bevakningsuppgifter under . har förklarat varför han ville kalla in 200–250 beredskaps- poliser: I stället kunde man frigöra motsvarande antal yrkespoliser för att använda i . Det var ett rent rationellt över- vägande från oss. uppgav i sin skrivelse att den inte kunde bort- se från risk för allvarliga ordningsstörningar i samband med EU- toppmötet. Enligt polismyndigheten skulle vissa av polisens be- vakningsuppgifter med fördel kunna utföras av den särskilda bered- skapspolisen. Som exempel på uppgifter angav polismyndigheten bevakning av terrängen runt och eventuellt och viss färdvägsbevakning. hemställde i en skrivelse till regeringen date- rad att regeringen skulle medge styrelsen att få ta beredskapspoliser i anspråk. i Västra Göta- lands begäran bifogades skrivelsen. I framställan angav Rikspolis- styrelsen att denna polis var lämplig att utföra de uppgifter som polismyndigheten angett. Vid underhandskontakter på tjänstemannanivå mellan Justitie- departementet och framkom att departementet bedömde att bestämmelserna inte medgav att regeringen kunde meddela sådana generella tillstånd som hemställt om. Departementets tjänstemän uppmärksammade dock på att om förutsätt- ningarna för Göteborgsmötets genomförande kom att förändras skulle beredskapspolisen kunna användas. Beskedet fick att åter- kalla framställan i ett telefonsamtal. återkom inte med någon ny begäran. fick i ett muntligt besked av tillförordnade överdirektören vid att situationen var sådan att den särskilda bered- skapspolisen inte kunde disponeras i samband med . Kommenderingschefen har poängterat att till grund för plane- ringen av polisstyrkans storlek låg underrättelserna och hotbilderna från Säkerhetspolisen och den egna polismyndigheten: Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Dimensioneringen av polisinsatsen måste vara underrättelse- baserad. Underrättelserna styr poliskommenderingens storlek, hur mycket poliser som behövs och vilken inriktning som kommende- ringen skall ha. Som vi tidigare nämnt (se polismyndighetens organisations- schema) har polismyndigheten cirka 2 600 poliser varav cirka 60 piketpoliser, 17 ridande poliser och 67 hundförare. Länspolismästaren har förklarat polismyndighetens ambition när det gällde omfattningen på EU-kommenderingen: Vi hade viljan att genomföra detta med ett litet antal poliser. Av ett protokoll från ett möte med i , där bland andra statssekreteraren från Statsrådsberedningen deltog, uppgav att han hade tillgång till 800 poliser och att han hade en kapacitet inom polisledningen för att leda 8 000 poliser. Dimensioneringen av poliser inför EU-kommenderingen be- reddes inom polismyndigheten vid olika enheter. Frågan hante- rades mer konkret inom planeringsstaben men diskuterades fort- löpande i de samrådsmöten som myndigheten inrättat för att diskutera underrättelse- och hotbildsfrågor. Polisresurserna togs upp även i myndighetens ledningsgrupp och på operativa möten. Information gavs också i den fackliga samverkansgruppen. Under polismyndighetens studiebesök vid toppmöten i var dimensioneringen av polisstyrkan föremål för diskussion. De styrkor som polisen i flera länder i drog samman bedömde den svenska polisen som orealistiska för svenska förhållanden. Det gällde t.ex. de två toppmötena i med 10 000 poliser (se det tidigare avsnittet om Studiebesök). Hans Lippens har be- rättat att han diskuterade förstärkningarna med i samband med studiebesöket i och hur svårt det var att fastställa ett rimligt antal poliser för Göteborgskommenderingen: Eftersom det inte var något bråk var det svårt att sätta tummen på om det skulle vara 1 000 eller 1 500 ordningspoliser. Det var jättesvårt. Polisledningen höll länge fast vid att den skulle klara sig med 1 000–1 500 poliser och då i huvudsak från den egna myndigheten. räknade man med ett visst stöd av specialenheter från och . Efter i fick polis- kommissarien i uppgift att räkna på behovet av poliser vid en bästa och en värsta situation. Det hamnade på 600 respektive 1 500 poliser. Hans Lippens har sagt att den dimensione- Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i ring som diskuterades efter rörde mer 1 000 poliser än det antal på 1 500 som ett värsta scenario angav. i fick vartefter tiden gick revidera sina beräkningar av hur stor polisstyrka som skulle be- hövas. aviserade i behov av förstärkningar. De begärde att polismyn- digheterna i och skulle ställa upp med piket- poliser och andra specialenheter som motorcykelpoliser och bomb- hundförare. Hur många som behövdes angavs inte. Länspolismästaren beslutade i länsordern daterad att polismyndigheten skulle kartlägga behovet av förstärk- ningar av poliser från andra myndigheter. Behovet skulle redovisas . Den 7–var värdland för det Europeiska rådets möte. Oroligheterna i , där mötet hölls, fick länspolismästaren att höja planeringsnivån. Ingen från polisen i besökte , men av rapporterna därifrån drog polisled- ningen slutsatsen att i skulle komma att kräva fler poliser än vad den dittills kalkylerat. har också uppgett att vid räknade polismyndigheten med att det skulle bli störningar även i : Var på skalan skulle vi hamna? Det här blev ett arbete för vår underrättelserotel att försöka komma underfund med. skickade polisledningen en framställan till om att få kalla in den särskilda beredskaps- polisen. Tanken var, som nämnts, att beredskapspolisen skulle användas till bevakningsuppdrag på och flyg- platser. Det blev dock aldrig aktuellt att få ta beredskapspolisen i anspråk (se det tidigare avsnittet om Beredskapspolisen). , , begärde polismyndigheten hos en förstärkning på 170 poliser. Önskemålet specificerades till 100 ordningspoliser, 50 piketpoliser och 20 polis- ryttare. ville även ta i anspråk delar av den natio- nella insatsstyrkan. Under resterande period fram till lämnades ytterligare tre skrivelser till som rörde behov av poliser under . begärde polismyndigheten polisför- stärkning med 150 poliser. aviserade polismyndig- heten behov av en reservstyrka, att ett antal poliser skulle vara beredda att med kort varsel rycka in i kommenderingen. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i maj ville polismyndigheten att reservstyrkan skulle omvandlas till en polisförstärkning. Under själva begärde polismyndigheten hos Riks- polisstyrelsen ytterligare förstärkningar (se nästa avsnitt). De polismyndigheter som sände förstärkningar till Polismyndig- heten i var bl.a. polismyndigheterna i , , , , och samt län. Länspolismästaren har kommenterat det upptrappade behovet av polisförstärkningar: Efteråt kan man fråga sig varför vi inte bestämde oss för 2 000 poliser från början, men hur spänt skulle det då inte bli i debatten? Vi ville inte piska upp stämningen i förväg. Hydforsgruppens hantering av förstärkningsbegäran Vi har redogjort för operativa förbe- redelsegrupps förslag om hur samordnings- ansvar skulle tas (se avsnitt 6.2.6.3 under rubriken med polisförstärkningar). Rikspolischefen följde gruppens förslag och tillsatte en samordningsgrupp inom , den s.k. Hydforsgruppen. Ordföranden har berättat att han erbjöd polismyndigheterna att samordna bl.a. polisför- stärkningarna inför EU-mötena. Han räknade med att bl.a. Polis- myndigheten i skulle behöva hjälp med polis- förstärkningar. Inte någon polismyndighet var intresserad av en samordning från sida Polisledningen i har hävdat att Rikskriminal- polisen var sen i sitt beslut om polisförstärkningar, ett kom först drygt efter begäran. Den långsamma handläggningen blev, enligt polisledningen, en belastning i planeringen av utbild- ning och fördelning av arbetsuppgifter. Begäran var daterad och rörde förstärkningar med ordningspoliser, piketpoliser, polisryttare och del av . Polis- myndigheten fick en skriftlig bekräftelse av Riks- kriminalpolisen. På hanterades polisförstärkningarna av bl.a. poliskommissarien . Han har berättat att kontaktade polismyndigheterna i och Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i och fick preliminärt besked om att de kunde ställa upp med de begärda styrkorna. , genom , ansvarade for- mellt för att begäran från i blev verkställd. i meddelade skriftligen , , vad den kunde bidra med. Däremot dröjde i med sitt svar. Riks- kriminalpolisen kontaktade via telefonsamtal och e-post Polismyn- digheten i för att få ett besked. Då inget svar kom och ärendet brådskade sammanträffade Riks- kriminalpolisens handläggare med polisledningen i . har berättat att svaret blev, liksom vid de tidigare kontakterna, att inte skulle lägga sig i förstärkningsfrågan eftersom hanterade ärendet direkt med i . Efter ytterligare en hemställan som skrevs direkt efter mötet kom ett besked från i . I ett grupputsänt e-postmeddelande meddelande polis- kommissarien att länspolismästaren beslutat om att kunde ställa upp med 227 poliser. Kopia skickades till bl.a. planeringsstaben i Västra Göta- land. skrev också i meddelandet: På förekommen anledning vill jag poängtera att samtliga kontakter med polismyndigheten i , , sker via under- tecknad. Då hade cirka förflutit sedan inkom till /med sin begäran. I slutskedet, under själva toppmötesveckan, hamnade Polis- myndigheten i i ett akut läge beträffande polis- resurserna. Ingen reservstyrka fanns att tillgå eftersom den om- vandlats till en polisförstärkning. var dock förberedd på en begäran , enligt , och hade därför gjort sonderingar i andra polismyndigheter. Det framkom att enbart och kunde ställa upp med poliser som hade någon form av basutbildning för uppdraget. Övriga län meddelade att deras resurser var uttömda. hade under själva toppmötesveckan en egen stab i . Huvudskälet till detta var i första hand att president skulle besöka . Om något skulle hända presidenten skulle bli inkopplad. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i var att räknade med att akuta förstärkningar kunde bli aktuella. Under placerades i som observatör och stod i ständig kontakt med stab i . Då polisförstärkningarna blev akuta placerades han och i kommenderings- staben. Av åtgärdslogg framgår hur akut läget med polisförstärkningarna blev under . inringades Hvitfeldtska skolan på morgo- nen. Ett stort antal poliser deltog i insatsen. erbjöd genom ytter- ligare förstärkningar eftersom många poliser skulle behövas även , den stora aktivistdagen. Erbjudandet avvisades till en början av i . , , begärde polismyndigheten 100 poliser. fick ihop 134 poliser från olika håll i . De anlände under senare delen av och meddelade att utsätt- ning av nyanlända poliser från och hade skett. , kl. 9.50 ville polismyndigheten behålla 50 av de 134 poliserna och skicka hem de övriga. försökte förmå att behålla styrkan, har berättat. I åtgärdslogg finns följande notering : Hydfors ringt staben, och ställt frågan om inte samtliga 134 i förstärkningen bör stanna kvar som reservstyrka och inte endast de 50 som begärts. Stabschefen i uppger att kommenderings- chef har vägt in detta i sitt beslut men vill endast ha 58 poliser kvar. orienterad av Hydfors. och Hydfors reso- nerar om möjligheten att lyfta den avvecklade delen av akutför- stärkningen till central nivå och gruppera dessa vid länsgränsen. Hydfors sagt att man knappast kan göra detta då beskedet från kommenderingschefen i är kristallklart. Hydfors uppmanat att själv kontakta länspolismästaren i om han vill vidta en sådan åtgärd. lovat att återkomma. chef har förklarat att han var övertygad om att poliserna skulle behövas och ville inte skicka dem fram och tillbaka. Medan och på diskuterade om de lagliga möjligheterna att göra på detta sätt återkom kommenderingsledningen i . Den hade ändrat sig och ville behålla de 134 poliserna. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i dryg timme, , ville ha förstärkning med 60 poliser utöver de 134. , be- gärde han ytterligare 200 poliser. har förklarat ryckigheten i förstärkningsbegäran med att situationen var besvärlig. Hans ambition var att försöka vara allmänt återhållsam eftersom han visste att Rikskriminal- polisen hade problem med att få fram polisförstärkningar. Sammanlagt deltog cirka 2 500 poliser under av dessa ryckte 400 ut akut under de . Synpunkter på förstärkningarna från befäl Kommenderingschefen har konstaterat att alla poliser som anlände till inte var utbildade eller tränade för händelser som inträffade under : Ändå måste vi ta dem i anspråk för att genomföra ordnings- hållning på ett sätt som de aldrig har varit med om. De har kanske aldrig jobbat mer än tre-fyra man tillsammans och plötsligt skall de ingå i en stor poliskommendering. Stabschefen har berättat att i normala fall är antalet poliser i en polisförstärkning betydligt färre. I EU-kom- menderingen blandades poliser med olika kompetenser och från olika håll i landet. Det blev svårt för polismyndigheten att jämföra kompetensen hos en närpolis från med en från . i hade kännedom om piket- poliserna från och , den och de insatsutbildade i polismyndigheterna i och län. I övrigt var informationen om kompetensen knapp- . Flera har konstaterat att det tog tid att inventera de förstärkande polisernas utbildning, kunskaper och erfarenheter. En förklaring är att dröjde med besked om förstärkningarna, enligt och . Namn- och kompetens- uppgifter inkom i många fall inte förrän maj/eller också saknades de helt. Poliskommissarien hanterade polisförstärkningarna i planeringsstaben. Han har berättat att det största problemet som staben hade var att man inte fick besked av om förstärkningarna. behövde veta vilka poliser som Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i skulle delta i EU-kommenderingen och vilken kompetens de hade för att kunna ge dem passande arbetsuppgifter. , , har påpekat att ett syfte med samordningsgruppen som tillsattes , den s.k. Hydforsgruppen, var att polismästarna i de deltagande polismyn- digheterna skulle utse en representant i gruppen. Han, eller hon, skulle vara kontaktperson beträffande bl.a. förstärkningsrörelser. har påpekat att han vid flertal tillfällen före- slagit att Hydforsgruppen skulle ta ett samlat grepp över polis- förstärkningarna, men att det avvisades. Han har sagt att Riks- kriminalpolisen därmed fick arbeta enligt de vanliga rutinerna. Det innebär bl.a. att den polismyndighet som skickar förstärkningar också skall lämna namnuppgift. har påpekat att de i sina skrivelser har uppmanat de förstärkande myndigheterna att ange namn och tjänsteuppgifter på poliserna. har påpekat att det på många polismyndigheter ändå inte fanns någon kontaktperson med ansvar för samordning av polisförstärkningarna. Det tog mycket tid att diskutera med olika personer inom respektive polismyndighet för att få fram vilka som skulle ingå i polisförstärkningarna. lyckades att till- sammans med cirka hälften av polismyndigheterna upprätta en kontaktperson inom respektive myndighet. De införda rutinerna underlättade arbetet med bl.a. polismyndigheterna i , och .