sou · GQB319d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Förutsättningen för att betraktas som marknadsproducenter är att försäljningsintäkterna täcker av kostnaderna. Arbetsgruppens förslag till avgränsning av staten Arbetsgruppen föreslag var att den framtida avgränsningen av statsbudgeten bör utgå från den legala principen – den juridiska enheten staten. För att statsbudgeten skall ge en mer praktiskt sett rättvisande bild än den rent juridiska avgränsningen och för att överensstämmelsen med nationalräkenskaperna skall bli så stor som möjligt bör emellertid enligt arbetsgruppen denna avgränsning kompletteras med försäkringskassorna. Andra institutioner som arbetsgruppen betecknar som näraliggande ligger enligt detta förslag utanför avgränsningen för statsbudgeten och årsredo- visningen för staten. Dessa institutioner var enligt arbetsgruppen: De erkända arbetslöshetskassorna (A-kassorna), , Allmänna pensionsfonderna (AP-fonderna) Premiepensions- myndigheten och andra institutioner hänförliga till statliga sektorn, inkl. Allmänna arvsfonden. 3.5.2Avgränsningen av staten i årsredovisningen för staten 2000 Den legala tillhörigheten avgränsar grunden för den årsredovisning för staten (ÅRS) som regeringen avlämnar till . Rege- ringen beslutade (Regeringsbeslut 4, , Fi2000/140) om följande avgränsning av staten i årsredovisningen för staten 2000: 1.myndigheter (inklusive affärsverken) under och rege- ringen, med undantag för , och , 2.fonder som redovisas av myndigheter enligt 1, och Allmänna arvsfonden, 3.de allmänna försäkringskassorna. Allmänt om rättslig ställning, redovisning och revision Samma avgränsning har beslutats för årsredovisning för staten 2001. Den beslutade avgränsningen av staten överensstämmer med arbetsgruppens förslag utom på två punkter: Allmänna arvsfonden och . Regeringens motiv för att ta med Allmänna arvsfonden är att fonden, som enligt lag skall användas för särskilda ändamål och inte i statens ordinarie verksamhet, bör omfattas i avvaktan på ytter- ligare utredning. Motivet för att ta med är att den utgör det grundkapital som ursprungligen tillskjutits av staten och därför kan ses som statens ägarandel i . betraktas som ett självständigt rättssubjekt och ingår därför inte i årsredovisningen. redovisas inte Allmänna arvsfonden i statens nettoförmögenhet. Fonden redovisas istället med hänsyn till dess särskilda ändamål under rubriken tillsammans med bl.a. fonder hos och de allmänna försäkringskassorna, Medel för kompetenssparande, Kärnavfalls- fonden och fond (not 40 till Årsredo- visningen för staten 2000). Enligt noten redovisas som Fonder i staten vissa medel som reserverats för särskilda ändamål, men där det reserverade beloppet inte bestäms av en fastställd skuld eller en försäkringstekniskt beräknad risk. AP-fonderna och , som är myndig- heter, ingår inte heller i årsredovisningen på grund av att till- gångarna har en annan karaktär än statens tillgångar i övrigt och att ålderspensionssystemet bör hanteras och redovisas för på ett enhetligt sätt. I samband med årsredovisningen för staten görs även en sammanställning över den statliga sektorn i syfte att ge en samlad och översiktlig bild över samtliga verksamheter som staten har ett väsentligt inflytande över. Den statliga sektorn omfattar förutom myndigheterna även statliga bolag, inkl. banker och finansinstitut, där statens ägarandel uppgår till , , AP- fonden och . Andelen överensstämmer med näringslivets definition av intresseföretag. Statliga stiftelser redovisas varken i årsredovisningen för staten eller i sammanställningen av den statliga sektorn, eftersom de är självägande (skr. 2000/01:101 Årsredovisning för staten). Skillna- der i räkenskapsår och kvaliteten i tillgängliga uppgifter har också framhållits för utredningen. 4Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens rättsliga ställning, redovisning och revision skall enligt sina direktiv kartlägga och analy- sera de regler som gäller för Allmänna arvsfondens och Arvsfonds- delegationens rättsliga ställning, redovisning och revision. Slut- satserna av utredningens analys skall vara utgångspunkten för utredningens överväganden om alternativa modeller för fondens och delegationens verksamhet. Vidare skall utredningens bedöm- ning av alternativa organisationsmodeller beakta identifierade pro- blem i samband med delegationens och fondens rättsliga ställning, redovisning och revision. En del av bakgrunden till denna utredning kan sägas vara den granskning av arvsfondsverksamheten som genomförts av Riksda- gens revisorer. I de frågor som berörs i detta kapitel föreslår Riks- dagens revisorer att regeringen tar initiativ till att förtydliga de regler som gäller för Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelega- tionens verksamhet samt klargör förhållandena kring arvsfondens och delegationens redovisning och revision. Revisorerna föreslår även att Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens redo- visning samordnas i ett gemensamt bokslut, som revideras av Riks- revisionsverket. Detta skulle bidra till öppenhet och insyn i verk- samheten. Revisorerna anser dock att arvsfondens unika ställning bör bestå. Utredningen redovisar i detta kapitel sina överväganden om Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens rättsliga ställ- ning, redovisning och revision. Bedömningarna görs med utgångs- punkt i dels de generella regler som redovisats i kapitel 3, dels tidi- gare diskussioner om fondens och delegationens rättsliga ställning, redovisning och revision, som sammanfattas i detta kapitel. Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens rättsliga ställning, 4.2Tidigare bedömningar av Allmänna arvsfondens rättsliga ställning Allmänna arvsfonden har, som redovisats i kapitel 2, ett eget regel- verk som styr verksamheten. Regelverket finns i arvsfondslagen. Den grundläggande bestämmelsen om fondens rätt till arv finns i 5 kap. . Frågan om Allmänna arvsfondens rättsliga ställning har varit föremål för diskussion ända sedan Lagberedningen 1925 före- slog att fonden borde bildas i samband med den föreslagna begränsningen av arvsrätten. Diskussionen har handlat om huru- vida arvsfonden skall betraktas som ett eget rättssubjekt och, i viss mån, vilka praktiska konsekvenser ett ställningstagande åt ena eller andra hållet i denna fråga har, när arvsfonden ändå regleras särskilt i lag och förordning. En översiktlig redovisning lämnas i detta avsnitt dels av uttalan- den i förarbeten och i myndigheters beslut om arvsfondens rättsliga ställning, dels av bedömningar som gjorts av fondens rättsliga ställ- ning i den rättsvetenskapliga litteraturen. 4.2.1Uttalanden i samband med tillskapandet av Allmänna arvsfonden Lagberedningens förslag till revision av innebar att av de arv som uppstod när arvsrätten begränsades skulle det bildas en fond för särskilt ändamål, benämnd allmänna arvsfon- den. Denna fond borde enligt beredningen organiseras som en särskild stiftelse, dock att de löpande förvaltningsärendena och kontrollen över förvaltningen böra handhavas av statens organ (Förslag till lag om arv m.m. SOU 1925:49, s. 117). Lagberedningen föreslog inrättande av en av stöd. Nämnden skulle bestå av en ordförande, som förordnades av Konungen, och fyra ledamöter utsedda av . Beredningen skriver vidare: Med hänsyn till de bestämmelser, som där upptagits (i beredningens lagförslag) angående fondens förvaltning och sättet för dess företrä- dande, lärer fonden vara att betrakta som ett särskilt bildat rättssub- jekt. Närmast har den karaktären av en stiftelse, avseende att tillgodose ett allmänt ändamål. (s. 253). Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens rättsliga ställning, Lagberedningen ansåg det vidare uppenbart att fonden inte skulle vara skyldig att betala arvs- eller gåvoskatt, förmögenhetsskatt eller stämpelavgift (s. 459). Huvuddragen i Lagberedningens förslag om Allmänna arvsfonden beslutades av 1928. beslut inne- bar dock att understöd ur fonden delades ut av Konungen och inte av en särskild nämnd. Regeringen hade valt detta alternativ i propo- sitionen (prop. 1928:17 med förslag till lag om arv m.m.) mot bak- grund av bestämd kritik från remissinstanserna och lagrådet mot Lagberedningens förslag. Lagrådet kommenterar i propositionen (s. 50) lagberedningens bedömning av Allmänna arvsfondens rättsliga ställning. Lagrådet skriver att hållbarheten av en sådan uppfattning (dvs. att allmänna arvsfonden vore att betrakta såsom ett särskilt rättssubjekt) må lämnas därhän. Lagrådet betecknar sedan arvsfonden som en under statsmyndighets förvaltning ställd fond, vars tillkomst, ändamål och användning grundar sig å lag eller författning (ibid., s. 51). Föredragande departementschef bedömer i k. prop. 1928 att fonden, i likhet med kronan, bör vara befriad från arvs- skatt. Det torde utan vidare vara tydligt, att fonden, i överensstämmelse med vad som enligt 1 § arvsskatteförordningen gäller beträffande kronan, bör vara befriad från arvsskatt. Med hänsyn till att fonden förvaltas av statsmyndighet samt att dess tillkomst, ändamål och användning regle- ras genom lag synas emellertid övervägande skäl tala för att nyss- nämnda stadgande blir tillämpligt å fonden, utan att särskild bestäm- melse därom meddelas. (NJA II 1928, s.586). Uttalandet åberopas i NJA I 1931 58, s.164, där det ansågs att arvsskatt inte skulle erläggas för arv som tillfallit allmänna arvsfon- den. Dessa kommentarer och bedömningar har i den rättsvetenskap- liga litteraturen ibland tagits som stöd för bedömningen att All- männa arvsfonden inte är något självständigt rättssubjekt utan identisk med kronan, se avsnitt 4.2.7. Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens rättsliga ställning, 4.2.2Uttalanden i samband med översynen av Allmänna arvsfonden –1969 Arvsfondsutredning skriver i sitt slutbetänkande att utredningen utgår från den numera gängse uppfattningen att arvsfondens egendom inte tillhör något särskilt bildat rättssubjekt utan kronan (SOU 1967:2 Allmänna arvsfonden, s. 71). Utredningens bedömning kommenteras på följande sätt av departementschefen i prop. 1969:83 med bl.a. förslag till ändring i lagen om allmänna arvsfonden m.m. För egen del är jag närmast benägen att i överensstämmelse med utredningens mening anse, att egendom som tillfallit arvsfonden måste betraktas som tillhörig staten (s. 49). 4.2.3Försäljning av Allmänna arvsfonden tillhörig fast egendom Reglerna om försäljning av fast egendom som tillhör Allmänna arvsfonden finns i arsvfondslagen och arvsfondsförordningen. fanns dessa regler förutom arvfondslag i olika förordningar som rörde försäljning av fast egendom som tillhör kronan eller staten (k. cirk. , 1948 ang. av lämnat bemyndigande att försälja kronan tillhörig fast egendom m.m. (SFS 1948:599), förordningen (1971:727) om försäljning av staten tillhörig fast egendom, m.m.) I dessa regelverk görs skillnad mellan egendom som tillhör staten och egendom som tillhör Allmänna arvsfonden. I k. cirk. , 1948 sägs: Vad sålunda föreskrivits i fråga om kronan tillhörig fast egendom skall gälla jämväl beträffande fast egendom, som tillfallit allmänna arvsfon- den genom arv, gåva eller testamente. I förordningen finns särskilda bestämmelser om försälj- ningen av Allmänna arvsfondens egendom (11, 13 §§). Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens rättsliga ställning, 4.2.4Översyn av Allmänna arvsfonden –1994 Den mest utförliga diskussionen om allmänna arvsfondens rättsliga ställning förs av arvsfondsutredning i Allmänna arvsfon- den (SOU 1992:120). Utredningen beskriver fondens rättsliga ställning på följande sätt i ett avsnitt om Förvaltning (s. 28) Allmänna arvsfonden förvaltas av Kammarkollegiet (fondbyrån) som en särskild fond, skild från statskapitalet. Egendom som tillfallit fonden anses närmast tillhöra staten (se SOU 1967:2 s.71, prop. 1969:83 s.49 och prop. 1990/91:132 s.4; jfr till del 1, tredje upplagan 1986, s.84). Men fondens egendom ingår. . . inte i den statliga budgeten. Allmänna arvsfonden är som särskilt rättssubjekt skyldig att betala statlig fastig- hetsskatt. Fonden har sitt säte i och betraktas i skattehän- seende som en stiftelse. Det finns särskilda bestämmelser om försälj- ning av fast egendom eller tomträtt som tillhör Allmänna arvsfonden. Lagfart meddelas arvsfonden och inte staten. I mål och ärenden som rör fonden intar den partsställning. Fonden har i arvs- och gåvoskatte- hänseende innefattats i begreppet staten och är som sådan befriad från skatteskyldighet. Allmänna arvsfonden har också vid tillämpningen av lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt innefattats under begreppet staten och i följd därav ansetts befriad från skattskyldighet för statlig inkomstskatt. Utredningen återkommer till arvsfondens skatterättsliga och civil- rättsliga ställning i sin diskussion av skattefrågor (s. 117). Allmänna arvsfonden förvaltas av Kammarkollegiet som en särskild fond. Fondmedlen redovisas inte som statskapital i den statliga bokfö- ringen. Fonden är en egen juridisk person och ett eget rättssubjekt. Som särskilt rättssubjekt är fonden skyldig att betala statlig fastighets- skatt. Vidare görs det i försäljningssammanhang skillnad mellan fast egendom som tillhör staten och fast egendom som tillhör fonden. Vi ser fonden som en självständig och självägande förmögenhets- massa vars ändamål är bestämt i arvsfondslagen och som byggts upp med medel som enligt bl.a. tillfaller fonden. Mot bak- grund härav har utredningen övervägt frågan om Allmänna arvsfonden bl.a. i visst skattehänseende fortfarande skall innefattas under begrep- pet staten. I arvs- och gåvoskattehänseende har ju fonden jämställts med staten och är som sådan befriad från skattskyldighet. Även vid tillämpningen av lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt har fonden behandlats på samma sätt som staten. Utredningens uppfattning är att fonden naturligtvis även i fortsättningen bör vara skattebefriad i nu nämnt avseende. Inom ramen för denna utredning skulle det dock föra för långt att närmare penetrera arvsfondens skatterättsliga och civil- rättsliga ställning varför vi endast väcker frågan. Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens rättsliga ställning, I den efterföljande propositionen (prop. 1993/94:124 Ny lag om allmänna arvsfonden) redovisas följande om fondens rättsliga ställ- ning: Allmänna arvsfonden förvaltas av Kammarkollegiet som en särskild fond, skild från statskapitalet. .(s. Egendom som tillfallit fonden anses närmast tillhöra staten. Fon- dens egendom ingår dock, som nämnts tidigare, inte i den statliga budgeten (s. 13). Allmänna arvsfonden är som särskilt rättssubjekt skyldig att betala statlig fastighetsskatt. Fonden har sitt säte i och betraktas i skattehänseende som en stiftelse (s. 13). 1993/94:9 om stiftelser 1993/94:9, s. 59 angående stiftelser betecknas Allmänna arvsfonden av departementschefen som en självständig förmögen- hetsmassa vars ändamål är bestämt i lag och som byggts upp med medel som erläggs enligt i lag fastslagna, tvingande förpliktelser: Den andra frågan jag vill ta upp rör sådana självständiga förmögen- hetsmassor vilkas ändamål är bestämda i lag och som byggts upp med medel som erläggs enligt i lag fastslagna, tvingande förpliktelser. I anledning av vad som förekommit under remissbehandlingen av pro- memorian vill jag framhålla att dylika förmögenhetsmassor inte träffas av vare sig den av mig förordade allmänna definitionen av stiftelsebe- greppet eller av mitt förslag till definition av insamlingsstiftelsen. All- männa arvsfonden och kyrkofonden m.fl. andra fonder kommer alltså enligt mitt förslag att falla utanför stiftelselagens tillämpningsområde. 4.2.6Skatterättsnämnden om Kammarkollegiets skattskyldighet för förvaltningen av Allmänna arvsfonden Allmänna arvsfondens rättsliga ställning övervägdes av i samband med en ansökan från Kammarkollegiet om förhandsbesked om kollegiets skyldighet att betala mervärdes- skatt i sin fond- och förmögenhetsförvaltning. gör följande bedömning: Kammarkollegiets förvaltning av Allmänna arvsfonden grundar sig på en särskild offentligrättslig författningsreglering och således inte på avtal om tillhandahållande av tjänster. Fonden är inte organiserad i pri- vaträttslig form utan har en stark anknytning till staten. Mot bakgrund av dessa förhållanden får Kammarkollegiets förvaltning av fonden anses innefatta tillhandahållanden inom staten och utgör således inte någon omsättning i mervärdesskattehänseende. Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens rättsliga ställning, förhandsbesked 199-09-29 om Kammarkollegiets skattskyldighet för sin fond- och förmögenhetsförvaltning, dnr 74-96/I) En diskussion om Allmänna arvsfondens rättsliga ställning finns i en del äldre källor. (och kronans fasta egendom, Tolkningen och tillämpningen av § 77 regeringsformen, , , 1955) bedömer att Allmänna arvsfonden inte är ett särskilt rättssubjekt: Viss tvekan synes till en början ha rått, om icke denna fond vore att betrakta såsom ett särskilt rättssubjekt. Riktigast torde emellertid vara att besvara frågan nekande (s. 155). hänvisar i en not till bl.a. SOU 1925:43 s. 253 och lagrådets uttalanden i prop. 1928:17 s. 50. Han hänvisar också till NJA 1931 s. 164. hänvisar i samma not även till k. cirk. , 1948 ang. av lämnat bemyndigande att försälja kronan tillhörig fast egendom m.m. Samma regler anser (Staten, kronan och myndighe- terna Några anteckningar, Förvaltningsrättslig 1954, s. 319) innebär att skillnad görs mellan fast egendom som tillhör kronan och Allmänna arvsfonden. I rättspraxis har emellertid det faktiska sambandet mellan kronan och staten fått prägla avgörandena. Arvsfonden har sålunda i fråga om fri- het från skyldighet erlägga arvsskatt jämställts med kronan (NJA 1931 s. 164). Enligt avfärdade vidare i Den nya arvsla- gen (1929) tanken att arvsfonden är egen juridisk person, bl.a. av det skälet att fonden skapats genom allmän lag. hänvisar i sin kommentar till arvslag dels till prop. 1928:195, dels till att delgivningsregler för stämning av kronan också är tillämpliga på arvsfonden, dels till fondens befrielse från alla skatter (s. 216). C-E (Behörighet för kronans organ att vara part i rättegång, , 1960) anser att Allmänna arvsfon- den är ett särskilt rättssubjekt. Säkert är att ett antal inrättningar med offentligrättsliga funktioner, i en eller annan mening utövare av offentlig förvaltning, icke äro att anse såsom statliga organ och följaktligen icke innefattas i begreppet Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens rättsliga ställning, Ehuru ingenting i detta sammanhang är ostridigt, bör man godta den av doktrinen tämligen allmänt omfattade meningen att uni- versiteten äro att betrakta såsom juridiska personer samt att även kyr- kofonden och arvsfonden äro särskilda rättssubjekt (s. 165). (Kommentar till Del 1, Fjärde upplagan 1993, Blå Bibliotek) säger i sin kommentar till 12 § arvs- fondslagen: Det brukar anses att fonden inte är ett särskilt bildat rättssubjekt ( s. 137). pekar vidare bl.a. på att 8 § delgivningslagen om stämnings- delgivning med staten är tillämplig på arvsfonden och hänvisar också till att regler om statens frihet från arvsskatt och skatt för gåva är tillämpliga på arvsfonden. Denna fråga hade berörts av lag- rådet 1928, jfr. I femte upplagan (2000) saknas denna diskus- sion; en hänvisning görs till uppgifterna i fjärde upplagan om skat- tefrågor. , (Successionsrätt, första upplagan 1998) gör följande kommentar: (Allmänna arvsfonden) bildar tydligtvis en avskild förmögenhet genom lag bunden till ett bestämt ändamål (genom lagstiftning kan ändamålet naturligtvis jämkas, och ändamålsbindningen är därigenom ingalunda så fast som t.ex. vid en privat donationsfond). Fondens rätt är i lagen uppfattad som en verklig arvsrätt, ej blott en ockupations- rätt. Fonden betecknas i flera sammanhang som arvinge, se ÄB 16:2 och FB 18:4 p.2 ävensom AFL, t.ex. 7 § (Finnes ej annan arvinge än fonden) *. Detta innebär att lagstiftaren avsett, att vanliga regler om arvsrätt skall vara tillämpliga på fonden, om ej undantag stadgas. Vid detta förhållande kan man fråga, om fonden skall betraktas som ett särskilt rättssubjekt. Detta är närmast en terminologisk fråga. Inom den offentliga egendomen i vidsträckt mening finns många över- gångsfall, då en egendomsmassa förvaltas på sådant sätt, att de vanliga kriterierna på ett självständigt rättssubjekt delvis är uppfyllda men delvis saknas. I fallet allmänna arvsfonden är osjälvständigheten så markerad i vissa hänseenden, att det knappast är riktigt att beteckna fonden som ett eget rättssubjekt. Samma kommentar återfinns också i tidigare upplagor av och lagkommentar om successionsrätt. Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens rättsliga ställning, 4.2.8Uttalanden i samband med revisorers granskning Det får inledningsvis erinras om att revisorer i sina för- slag angående Allmänna arvsfonden uttalat att arvsfondens unika ställning – med ett eget regelverk som styr verksamheten – bör bestå. Kammarkollegiet har beskrivit arvsfondens rättsliga ställning på följande sätt i sitt remissvar: Allmänna arvsfonden är varken myndighet, association eller stiftelse. Det är fråga om en rättsbildning av alldeles eget slag – sui generis. Det finns andra exempel på rättsbildningar som ligger vid sidan av huvud- alternativen. När det gäller Allmänna arvsfonden saknar denna ett eget förvaltningsorgan. Dess uppgift är författningsreglerad och den har skilda myndigheter till hjälp för att utföra olika uppgifter och står själv i huvudsak för kostnaderna därför. Kammarkollegiet företräder fonden och förvaltar den. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Arvsfondsdelegationen eller annan myndighet beslutar om fördel- ningen av stöd ur fonden. revisorer konstaterar att arvsfonden inte är den enda förmögenhetsmassa som Kammarkollegiet förvaltar. Flertalet för- mögenhetsmassor som kollegiet förvaltar har kunnat klassificeras som stiftelser. Det har dock kunnat konstateras att Allmänna arvsfonden inte är en stiftelse i stiftelselagens mening, men vilken rättslig ställning som fonden har framgår inte av regelverket. Den efterföljande diskussionen i samband med revi- sorers granskning fokuseras sedan på avsaknaden av regler om redovisning och revision i regelverket för arvsfonden och vilka följder det får för möjligheten att revidera fonden. Denna diskus- sion refereras i avsnitt 4.3.2. Frågan om Allmänna arvsfondens rättsliga ställning har berörts vid utredningens kontakter med RRV, ESV och Statskontoret. RRV har klargjort att myndigheten förstår den särskilda arvs- rätten som Allmänna arvsfonden har och den särskilda rättsställ- ning som hör ihop med denna rätt. RRV har också påpekat att Allmänna arvsfonden finns med i årsredovisningen för staten. Vis- serligen har arvsfonden tagits med i avvaktan på vidare utredning, Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens rättsliga ställning, men förhållandet kan ändå anses skapa oklarhet om fondens rätts- liga ställning. ESV och Statskontoret har delat revisorers bedöm- ning att Allmänna arvsfonden har en unik ställning. 4.3Tidigare bedömningar av regler om redovisning och revision av Allmänna arvsfonden 4.3.1Regler om redovisning och revision i arvsfondslagen Arvsfondslagen innehåller inga regler om redovisning och revision av själva arvsfonden. Allmänna arvsfonden förvaltas enligt lag av Kammarkollegiet. Arvsfondslagen innehåller inte heller några reg- ler om uppgifter för kollegiet som rör fondens redovisning och revision. Arvsfondslagen innehåller däremot regler om att den som bevil- jas stöd ur Allmänna arvsfonden skall föreläggas att efter mottagandet av medlen skriftligen redovisa hur medlen har använts (11 §). Vidare skall regeringen lämna en årlig redovisning till för hur medel från Allmänna arvsfonden har fördelats under föregående budgetår samt ange den kommande inriktningen av stödet (31 §). En jämförelse kan härvid göras med reglerna om stiftelsernas redovisningsansvar.