sou · GQB360d3 · 2003-01-01 00:00:00 — 11 Små företags villkor Konsekvensanalys av de förslag som lämnas i detta betänkande skall göras enligt utredningsdirektiven och kommittéförordningen. Konsekvensanalysen skall enligt förordning (1998:1820) om sär- skild konsekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor avse små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt. Storleken på ett företag kan bedömas efter antalet anställda. Av landets företag hade färre än 20 anställda. En konsekvensanalys bör emellertid ta hänsyn också till hur branschen i övrigt ser ut, vilket innebär att någon exakt nivå av storleken på företagen inte behöver ligga till grund för bedömningen. Finns t.ex. ett mycket stort företag på området är det möjligt att samtliga övriga aktörer på marknaden kan betraktas som små. Bakgrunden till förslagen om en ny reglering är den översyn som gjorts inom EU av området elektronisk kommunikation. De direk- tiv översynen har resulterat i innebär en harmonisering av regler- ingen inom europeiska gemenskapen och skall införlivas i med- lemsstaternas lagstiftning. Något alternativ till reglering för områ- det finns inte. Förslaget innebär en sektorsreglering för området elektronisk kommunikation. finns en sektorsspecifik reglering men den nya omfattar ett vidare område. En stor del av de företag som finns inom området är berörda av den befintliga lagstiftningen vilket innebär kännedom om området. Det nya regelverket medför dock vissa förändringar som företagen måste sätta sig in i. Ett syfte med det nya regelverket är att skapa enklare regler för företag att komma in på marknaden. Ett annat syfte är att skapa effektiv konkurrens. Den sektorsspeci- fika regleringen gynnar de mindre företagen på så sätt att den kan innebära att förpliktelser ställs på dominanten om inte konkurren- sen fungerar. En effektiv konkurrens gynnar alla aktörer på om- rådet både som tillhandahållare av elektroniska kommunikationsnät och tjänster och som användare. Tillsynen av lagen skall ske genom en myndighets försorg och i myndighetens uppgifter ingår att regelbundet göra marknadsanalyser för att kontrollera att konkurrensen fungerar. Vissa av de förslag som lämnas i detta betänkande kan medföra ökade kostnader för företag. Andra förslag medför minskade kost- nader. De olika direktiven innehåller olika typer av förslag som mer eller mindre tydligt kan medföra konsekvenser för företagen. Vi har strävat efter att göra analysen så noggrann som möjligt. Det föreligger dock ofta ett antal osäkerhetsmoment som medför svå- righeter att göra kostnadsberäkningar. På följande punkter medför regelverket kostnadskonsekvenser för företagen: Förändrat förfarande för tillstånd för användning av radiosändare Förändrat förfarande för tillstånd för användning av adresser Avgift för medgivande till överlåtelse av tillstånd Förändrade regler om samtrafik Berörda företags antal och storlek Inom området för elektronisk kommunikation finns ett stort antal operatörer som tillhandahåller olika typer av elektroniska tjänster. uppgår antalet anmälda företag till ca 285. Den föreslagna lagen omfattar elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster vilket är ett vidare område än det dagens reglering omfattar. Med elektroniskt kommunikationsnät avses system för överföring och tillämpliga fall utrustning för koppling eller dirigering samt andra resurser som medger överfö- ring av signaler via tråd, via radio, på optisk väg eller via andra elektromagnetiska överföringsmedier oberoende av vilken typ av information som överförs. Med elektroniska kommunikations- tjänster menas tjänst som vanligen tillhandahålls mot ersättning och som helt eller huvudsakligen utgörs av överföring av signaler i elektroniska kommunikationsnät. Lagens omfattning medför att företag från tele, IT och medie- sektorerna kommer att beröras på samma sätt. TV-bolag, satellitbolag, energibolag, kommunala bolag eller kom- muner kan därmed omfattas i den mån de bedriver verksamhet som faller in under den nya lagen. Lagen avser även överföringstjänster med radiolänk och radioaccess och det marksända nätet för radio och TV-sändningar. Det senare medför att hela den verksamhet som bedriver kommer att omfattas. Det är inte helt enkelt att avgöra om och hur många nya aktörer som kan tillkomma. Det finns uppgifter om antalet aktörer på olika delområden som kan ge viss vägledning. Sålunda uppgår antalet kabel-TV-operatörer till ca 70 (SOU 2001:90 s. 55). När det gäller satellitbolagen är det främst två företag som dominerar i . Antalet nätägande regionala och lokala energibolag uppgår till 225 enligt information från (). Enligt en rapport från PTS om IT-infrastrukturen i uppgav 130 kommuner innehav av områdesnät och 44 av ortsammanbindande nät . Av de kommunala bolagen var 28 stycken inneha- vare av ortsammanbindande nät och 70 stycken av områdesnät. Vissa av dessa aktörer kan ingå i flera grupper. T.ex. kan kommu- nala bolag med nät ingå i gruppen energibolag. En del av ovan nämnda aktörer bedriver anmälnings- pliktig verksamhet som telefoni eller tillhandahållande av nätkapa- citet. Andra kan bedriva icke-anmälningspliktig verksamhet, t.ex. tillhandahållande av Internet. Exakta uppgifter om företag som bedriver sådan verksamhet finns inte att tillgå. Emellertid har PTS gjort en uppskattning och bedömer att antalet Internetoperatörer, s.k. Internet service providers (ISP), uppgår till över 100. En del av dessa kan även ingå i antalet anmälda operatörer om de också bedriver anmälningspliktig verksamhet. De företag som räknas upp ovan finns inom de sektorer som omfattas av den nya lagstiftningen och ger, trots brister i redovis- ningen, en grov bild av antalet aktörer. Det är dock inte säkert att alla företag bedriver eller kommer att bedriva sådan verksamhet som omfattas av lagen. Redovisningen kan således endast ge en överblick. Storleken på företagen inom området varierar från mycket stora företag till mycket små. Man kan bilda sig en uppfattning genom de uppgifter som finns av företag som bedriver televerksamhet. Enligt den officiella telestatistiken från () ser fördelningen ut på följande sätt för företag som bedriver televerksamhet. Tabell 11.1 i näringsgrenarna nätdrift, radiering och kabel-TV-drift (antal anställda) Källa: , Televerksamhet 2000 redovisning omfattar 182 företag inom området televerk- samhet. Företag inom området nätdrift omfattar styrning, kontroll och felhantering av telenät samt tillhandahållande av nättjänster inklusive mobiltelefoni. Radiering omfattar styrning, kontroll och mobilradiosystem. Kabel-TV-drift innefattar mottagning och vidaresändning av TV- och ljudradioprogram på kabel- TV respek- tive radionätet. Företag som hade en omsättning finns inte med i undersökningen. Mer än hälften av företagen i undersökningen har mellan 0 och 9 anställda. Följande figur visar andelarna uppdelat efter företags- storlek. Figur 11.1 Företag inom televerksamhet uppdelat efter företags storlek (antal anställda) Källa: , Televerksamhet 2000 SOU 2002:60 Små företags villkor som har färre än 20 anställda motsvarar . med fler än 50 anställda uppgår till . Det sistnämnda kan jämföras med statistik omfattande alla företag i som visar en motsvarande andel om för . Enligt telelagen är ett företag skyldigt att anmäla tillhandahållande inom ett allmänt tillgängligt telenät av telefonitjänst till fast anslut- ningspunkt, mobil teletjänst, annan teletjänst som kräver tilldel- ning av kapacitet ur nummerplan för telefoni samt nätkapacitet. Förutom anmälan krävs tillstånd för att tillhandahålla telefonitjänst till fast anslutningspunkt, mobil teletjänst eller nätkapacitet om verksamheten är av betydande omfattning. Dagens avgiftssystem omfattar avgifter både för anmälnings- pliktig verksamhet och för tillståndståndspliktig sådan. Det nya förslaget medför vissa förändringar när det gäller avgifter. Lagförslaget medför att telelagen upphör. En anmälningsskyl- dighet kommer att finnas även i fortsättningen men med en föränd- rad omfattning. Tillstånd motsvarande dem som föreskrivs i tele- lagen kommer inte att finnas kvar. Enligt lagen om radiokommunikation krävs tillstånd för att få använda radiosändare. Den föreslagna lagen medför att även lagen om radiokommunikation upphör men för användning av radiosän- dare kommer det att krävas tillstånd och beslut även . Någon förändring när det gäller avgifterna för sådana tillstånd är därför inte nödvändig. Det föreslagna regelverket innebär att tillstånd krävs för använ- dande av adresser. Ett särskilt förfarande föreslås för adresser av betydande ekonomiskt värde. Lagförslaget innebär en skyldighet för företag att anmäla tillhanda- hållande av allmänna kommunikationsnät och allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster. består i att överföra signaler via tråd för sändning av radioprogram enlig 1 kap. 1 § tredje stycket YGL skall inte anmälas. Vidare anges i lagförslaget att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva om skyldighet att betala en avgift för myndighetens verksamhet enligt lagen för den som bedriver verksamhet som är anmäld eller den som anmäler sådan verksamhet. Avgift får också tas ut av den som ansöker om tillstånd för att använda radiosändare. Enligt auktorisationsdirektivets artikel 12 skall de administrativa avgifter som tas ut av företag som tillhandahåller ett nät eller en tjänst i enlighet med allmän auktorisation eller som har beviljats nyttjanderätt sammanlagt enbart täcka de administrativa kostnader som uppkommer för förvaltning, kontroll och genomförande av systemet med allmän auktorisation, samt för nyttjanderätter och särskilda skyldigheter enligt tillträdesdirektivet och direktivet om samhällsomfattande tjänster. Avgiften får inbegripa kostnader för internationellt samarbete, harmonisering och standardisering, marknadsanalys, övervakning av efterlevnaden och annan kontroll av marknaden samt lagstiftningsarbete som inbegriper utarbetande och genomförande av sekundärrätt, dvs. normer som gemenskapens institutioner utfärdar för att uppfylla de mål som sätts upp i ett fördrag (primärrätt), och förvaltningsbeslut, t.ex. beslut om tillträde och samtrafik. Avgifterna skall åläggas de enskilda företagen på ett objektivt, öppet redovisat och proportionellt sätt så att de administrativa tilläggskostnaderna och de därmed sammanhängande avgifterna minimeras. Av direktivet framgår vidare att när nationella regleringsmyndig- heter tar ut administrativa avgifter skall de offentliggöra en översikt över sina administrativa kostnader och den sammanlagda summan av uppburna avgifter. Mot bakgrund av skillnaden mellan summan av avgifterna och de administrativa kostnaderna skall lämpliga justeringar göras. Enligt skälen i direktivet bör ett system med avgifter inte leda till snedvridning av konkurrensen eller hinder för inträde på markna- den. Vidare sägs att med ett system med allmän auktorisation blir det inte längre möjligt att hänföra administrativa kostnader och därmed avgifter till enskilda företag, utom för beviljande av till- stånd till adresser, radiofrekvenser och rätt att installera faciliteter. Eventuella avgifter bör följa principerna i ett system med allmän auktorisation. Direktivet anger att ett exempel på ett rättvist, enkelt och öppet alternativ till dessa kriterier för avgiftsfördelning kan vara en omsättningsrelaterad fördelningsnyckel. Om de administrativa avgifterna är mycket låga kan det också vara lämpligt med schablonmässigt beräknade avgifter med ett omsättningsrela- terat inslag. Avgifterna skall enligt direktivet beakta behovet av en optimal användning av resurserna. De skall vara sakligt motiverade, icke- diskriminerande och proportionella till det avsedda syftet och ta hänsyn till de mål som anges i ramdirektivets artikel 8. I kapitel 12 i detta betänkande beskrivs den verksamhet vi bedömer krävs av en myndighet till följd av det nya lagförslaget. Vidare redovisas en bedömning av de kostnader som myndigheten kommer att få till följd av det. Bedömning av kostnader för företag De uppgifter själva anmälan enligt anmälningskravet skall innehålla är begränsade och bör enligt vår uppfattning inte medföra någon märkbar administrativ kostnad för företagen. Avgift för anmälan kommer enligt förslaget att kunna tas ut eftersom de avgiftsskyldiga får en motprestation. Vårt förslag innehåller endast en befogenhet att ta ut avgifter men inte något detaljerat förslag om hur avgiftssystemet skall vara uppbyggt. Vi föreslår inte någon annan finansiering än den avgiftsfinansiering som tillsynsmyndigheten har för en del av verksamheten. Det innebär en oförändrad finansiering av kostnader för den verksamhet som följer av den nya lagstiftningen. I det följande redovisas hur avgifter tas ut och vår bedömning av vilka principer som bör gälla för fortsatt avgiftsuttag. I förordningen (1999:836) om finansiering av Post- och tele- styrelsens verksamhet anges förutsättningar för vissa avgifter som skall tas ut. I dagens system tas avgifter ut för både tillstånd och anmälning enligt Post- och föreskrifter om avgifter enligt telelagen (PTSFS 2001:7). är avgiften för ansökan om tillstånd för att bedriva televerksamhet per tillståndområde och för ansökan om förhandsbesked . Årsavgift för anmälningspliktig med en omsättning lägre än är . För omsättning högre än är avgiften . Årsavgiften för tillståndspliktig är av årsomsättningen för den verksamhet som omfattas av tillståndet, dock lägst . Uppgifter om omsätt- ningen begärs in av PTS från aktörerna. Omsättningsuppgiften är sekretessbelagd. Avgifterna för ansökan om tillstånd att bedriva televerksamhet kommer inte att finnas kvar när det nya regelverket träder i kraft. Däremot kommer avgifter för anmälning att kunna tas ut. Enligt vår uppfattning bör den närmare fördelningen av kostna- derna för tillsynsverksamheten fördelas i första hand utifrån omsättningen eller andra fördelningsmöjligheter. En differentiering av avgifterna bör ske med hänsyn till den tillsynsinsats respektive verksamhet traditionellt sett medför. Enligt lagförslaget bemyndi- gas regeringen även fortsättningsvis att meddela närmare före- skrifter om de belopp och det sätt på vilket debiteringar och betal- ningar skall ske. Regeringen ska ha rätt att bemyndiga en myndig- het att meddela föreskrifter på området. Vid genomgång av myndighetens uppgifter med anledning av det nya regelverket, bedömer vi att verksamhetsnivån bör ligga på i stort sett samma nivå som tillsynsmyndigheten har . Den totala avgiftsnivån kan därför bedömas utifrån myndighetens budget- underlag. Av underlaget framgår att det beräknade behovet av avgiftsuttag för den del som diskuteras här uppgår till . beräknas avgifterna uppgå till . En ökning är således beräknad. Ökningen är ungefär lika stor som den mellan 2001 och innevarande budgetår. Det är svårt att bedöma avgiftens storlek för det enskilda företa- get eftersom det är osäkert hur många företag som kommer att beröras. Detta beror dels på otillräckliga uppgifter om antal aktö- rer, dels på svårigheter att bedöma hur många av dessa företag som kommer att bedriva anmälningspliktig verksamhet. Avgiften kan bli omsättningsrelaterad eller fördelad enligt någon annan fördelnings- grund. För att bedöma hur avgifterna kan fördela sig på olika före- tag krävs uppgifter om omsättningen för den anmälningspliktiga verksamheten om en sådan fördelningsprincip används. läm- nas uppgifter om omsättning genom särskild redovisning från respektive företag till myndigheten. Med hänsyn till övriga osäker- heter har vi inte funnit det möjligt att närmare undersöka företa- gens omsättning i detta avseende. Sammanfattningsvis anser vi det inte meningsfullt att redovisa beräknade kostnadskonsekvenser för ett enskilt företag då det måste bygga på ett flertal osäkra antaganden. Man kan dock konstatera att den totala avgiftsnivån ligger i samma storleksordning som tidigare vilket innebär att situationen för de företag som varit avgiftsbe- lagda är densamma. Det kan dock tillkomma nya företag som inte varit anmälningspliktiga och därmed inte avgiftsbelagda. Det berör främst Internetoperatörer, som kan tillhöra kategorin små företag. Vårt förslag om en omsättningsrelaterad eller på annat sätt fördelad avgift bör dock innebära en inte alltför betungande kostnad för företagen. Det faktum att regelverket kan beröra flera företag innebär dessutom att kostnaderna för myndighetens verksamhet kan slås ut på flera. 11.3Förändrat förfarande för tillstånd för användning av radiosändare Lagförslaget innebär en möjlighet att hålla auktioner i ett förfa- rande med allmän inbjudan när det meddelas tillstånd att använda radiosändare för nya eller väsentligt ändrade radioanvändningar och det kan antas att det frekvensutrymme som kan avsättas för verk- samheten inte är tillräckligt för att ge tillstånd åt alla som skulle kunna bedriva sådan verksamhet. Ett sådant förfarande medför kostnader för de företag som vill bedriva sådan verksamhet eftersom de måste betala för tillståndet. Hur stora dessa kostnader blir är inte möjligt att förutse då det bl.a. beror på antal intresserade aktörer och det allmänna konjunktur- läget. Man kan dock anta att det, i samband med ett auktionsförfa- rande, i de flesta fall handlar om större aktörer med stora finansiella möjligheter. 11.4Förändrat förfarande för tillstånd för användning av adresser Ett nytt förfarande för tillstånd att använda adresser av betydande ekonomiskt värde införs. Förfarandet innebär att en tilldelning kan ske bl.a. efter ett konkurrensförfarande, dvs. Den högst- bjudande operatören får därmed betala ett pris för adressen. Pris- nivån är på samma sätt som vid auktioner för tillstånd att använda radiosändare bl.a. beroende av antalet intresserade aktörer. 11.5Avgift för medgivande till överlåtelse av tillstånd Vårt förslag innehåller en möjlighet att överlåta tillstånd att använda radiosändare eller adresser om operatören så önskar. En sådan överlåtelse kräver medgivande från myndigheten. Regel- verket medger en möjlighet att ta ut en avgift för ett sådant medgi- vande. Någon nivå för avgiften föreslås inte. 11.6Förändrade regler om samtrafik Det allmänna kravet på samtrafikskyldighet till kostnadsbaserade priser försvinner till följd av det nya lagförslaget. Det kan medföra två konsekvenser för företagen: 1.De företag som tidigare tvingats tillhandahålla samtrafik till kostnadsbaserade priser har möjlighet att ta ut ett marknadspris vilket kan vara högre. 2.En eventuell höjning av priset för samtrafik kan antas drabba mindre företag i första hand då de inte har något eget nät där högre priser kan tas ut som kompensation. Den exakta kostnadskonsekvensen av detta förslag kan inte beräk- nas. Det beror bl.a. på konkurrenssituationen på marknaden. För- slaget följer de krav som ställs i tillträdesdirektivet. Lagen innehål- ler dock också regler som medger att krav på kostnadsbaserad samtrafik kan ställas på den dominerande aktören om inte konkur- rensen är effektiv. Det innebär att det finns en mekanism i regler- ingen som minskar risken för att priserna blir för höga. bedriver en medlingsverksamhet som är kostnadsfri för parterna. I den lag som presenteras i detta betän- kande ingår ett förslag om en särskild mel- lan enskilda. Parterna kan gemensamt bestämma att hänskjuta en tvist i vilken fråga som helst med anledning av lagen till nämnden, som skall finansieras av parterna. Att vända sig till nämnden är frivilligt. Nämnden skall enligt för- slaget bestå av ordförande och, om inte parterna bestämmer annat, två andra ledamöter. Parterna skall solidariskt betala skälig ersätt- ning till ledamöterna för arbete och utlägg. Kostnaden för det enskilda företaget beror på tvistens omfattning och hur nämnden tas i anspråk. Om det däremot uppkommer en tvist mellan enskilda i anled- ning av ett beslut som myndigheten fattar med anledning av lagen får en part hänskjuta tvisten för avgörande till den myndighet som fattat beslutet. Myndigheten kan då, om det med hänsyn till tvis- tens beskaffenhet är lämpligare, i stället för att ta upp tvist till prövning, hänskjuta tvisten för medling. Parterna ska då beredas tillfälle att komma med förslag till lämplig person att vara medlare. Kan de inte enas utser myndigheten en medlare. Kostnaderna för medlarens arbete och utlägg skall solidariskt betalas av parterna. Kostnaden för det enskilda företaget beror på tvistens omfattning och hur medlaren tas i anspråk. Denna nya utformning av tvistlösningen kan medföra kostnads- ökningar för småföretag. Det är emellertid inte troligt att det skulle drabba små- och medelstora företag i större omfattning än större företag. Någon beräkning av en eventuell kostnadsökning är inte möjlig att göra. Det torde emellertid inte röra sig om större belopp. Lagförslaget medför en allmän skyldighet för operatörer att i den mån det är tekniskt genomförbart, tillhandahålla lokaliseringsupp- gift för nödsamtal. finns inte något sådant krav på lokaliseringsinformation från mobilsamtal till larmnumret. Kravet kan innebära kostnader för berörda företag. Enligt vad utredningen inhämtat från bran- schen är kostnaden beroende av den tekniska lösningen. Olika system kan ha olika precision för lokaliseringsangivelser och högre precision kan ge högre kostnader. Man menar att den kommersiella utvecklingen kommer att driva fram lokaliseringsbaserade tjänster och att den tekniska lösningen antagligen kommer att variera mellan olika operatörer. Kostnaderna för företagen är beroende av om det ställs krav på särskild teknik och tidpunkt för när sådan teknik skall införas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreslås meddela föreskrifter om i vilken utsträckning och på vilket sätt kraven skall fullgöras. Det föreslagna regelverket innehåller inte några sådana särskilda föreskrifter. 11.9Utredningens samråd om konsekvenser för företag I enlighet med utredningsdirektiven har samråd skett med för Regelgranskning. Vi har under utred- ningens gång även haft kontakt med företrädare från branschföre- ningarna IT-företagen och Svenskt näringsliv. Det lagförslag vi för fram medför i vissa fall finansiella konsekven- ser. I detta kapitel redovisas vår bedömning av hur kostnaderna för staten påverkas av det nya regelverket. Vi har begränsat vår bedöm- ning till de förändringar som uppkommer till följd av de nya EG- direktiven. Den föreslagna lagen innehåller därutöver regler som anpassats efter förslag som lämnats i annan ordning. Någon närmare redogörelse för kostnadskonsekvenserna av dessa förslag görs inte här. Vi ser dock inte att de bör leda till någon beaktansvärd kostnad för staten. Då förslaget grundar sig på de nya EG-direktiven på området är i de flesta fall utrymmet för att anpassa regelverket till kostnads- bilden begränsat. Det är dock vår uppfattning att regelverket totalt sett inte medför någon mer omfattande kostnadsökning. () är enligt sin instruktion (1997:401) central förvaltningsmyndighet med ett samlat ansvar, sektors- ansvar, inom post-, tele- och radioområdena. PTS skall bl.a. pröva frågor om tillstånd och utöva tillsyn enligt telelagen och lagen om radiokommunikation. En av våra uppgifter enligt utredningsdirektivet är att föreslå påkallade förändringar i myndighetsstrukturen. Denna del av upp- draget kommer att utföras först . De slutsatser och förslag vi då kommer att presentera kan självklart väsentligt påverka kostnadseffekterna av det nu lämnade lagförslaget. Trots det har vi ansett det lämpligt att göra en beräkning av kostnadskon- sekvenserna utifrån dagens förhållanden. Vi har därvid utgått från Post- och nuvarande verksamhet och finansiering, så som de framgår av myndighetens regleringsbrev och budgetunder- lag. har enligt instruktionen bl.a. till uppgift att främja en sund konkurrens, övervaka pris- och tjänsteutveck- lingen och följa utvecklingen inom radio-, tele- och IT-området, särskilt vad gäller säkerhet vid elektronisk informationsöverföring.