sou · GQB313 · 2003-01-01 00:00:00 — Bland annat är det väsentligt att få klarlagt i vad mån hänsyn i enskilda fall tagits till att udda och ömmande omständigheter funnits och i vad mån det varit fråga om sista länken- fall och andra speciella anknytningar när uppehållstillstånd getts. Vidare behöver det klarläggas vilken hänsyn som tas till skyddsbehövande i som inte kan besöka sina anhöriga i ursprungslandet. Det finns vidare anledning att studera hur det nya begreppet hushållsgemenskap tillämpats i praxis. En fråga är vilka krav på släktskap som kommit att uppställas. En annan fråga gäller effekterna av kravet på att en ansökan om återförening skall ske relativt snart (dvs. tillämpande av s.k. omvänd karenstid). Detta krav utestänger i princip t.ex. en åldrig förälder i hemlandet som först efter den omvända karenstidens utgång fått sin situation kraftigt försämrad och därigenom fått tillräckliga motiv för att flytta till och återförena sig med släktingarna här. Vidare kan personer som föredragit att stanna kvar i hemlandet se sig föranledda att följa med till för att inte stå utan detta alternativ. En annan aspekt gäller om svårigheter att klarlägga relevanta omständigheter i de enskilda ärendena ofta förelegat. Den utveckling som skett och pågår inom EU när det gäller anhöriginvandring av tredjelandsmedborgare till medlemsstaterna bör också beaktas. Här avses särskilt det förslag till direktiv om rätt till familjeåterförening som lade fram (KOM 638/99), där kommissionen föreslår bl.a. följande: – den i EU bosatte skall anses som sökande och inte den person som befinner sig i hemlandet, –även unionsmedborgare som inte utövat sin rätt till fri rörlighet skall omfattas av de mer generösa reglerna för familjeåterförening i rådets förordning (EG) nr 1612/68 och –anhöriga i rakt uppstigande led skall ges möjlighet att återförenas, om ett beroendeförhållande till den i EU bosatte föreligger och ett familjemässigt stöd i ursprungslandet saknas. Kommissionen föreslår även att det skall finnas möjlighet att tillämpa en ordning med försörjningskrav, inkluderande sjukvårds- försäkring, dock inte för flyktingar och andra skyddsbehövande. Vidare föreslås att direktivet skall omfatta endast anknytningar av varaktig karaktär medan övriga fall överlämnas för reglering i nationell lagstiftning. Vissa frågor om anknytning genom äktenskap/sammanboende har behandlats av (SOU 1997:152) och Kommittén om ny instans- och processordning i utlänningsärenden, NIPU (SOU 1999:16). konstaterade i sitt betänkande att utredningens egna undersökningar tyder på att det finns kvinnor i de arrangerade äktenskapen som far illa. Utredningen ansåg sig dock inte ha kunskap eller underlag för att föreslå några radikala förändringar i tillståndsprövningen när det är fråga om arrangerade äktenskap. Inte heller NIPU ansåg sig i sitt betänkande ha någon sådan kunskap eller sådant underlag. Det kan därför finnas skäl att se över situationen för framför allt kvinnor i arrangerade äktenskap och om den s.k. seriositetsprövningen vid arrangerade äktenskap kan förbättras. Denna fråga har även uppmärksammats i andra länder. Vissa lagändringar som grundas på betänkande kommer att träda i kraft (prop. 1999/2000:43, bet. 1999/2000:SfU9, rskr. 1999/2000:159). Behovet av att träffa nära anhöriga kan särskilt när det gäller närliggande länder i viss mån tillgodoses genom besök i respektive land. För skyddsbehövande i måste besöken dock ske här eller i ett tredje land. Många av de anhöriga det här är fråga om är viseringspliktiga. (SOU 1995:75) uppmärksammade sambandet mellan viseringspolitiken och bestäm- melserna för anhöriginvandringen och föreslog en generös praxis. finns anledning att i en översyn se anhörigreglerna i samband med bestämmelser och praxis i viseringspolitiken. Det kan vara mindre angeläget att ge uppehållstillstånd när det rör sig om medborgare i länder som ligger nära och som inte har någon viseringsplikt eller där frekventa och relativt långvariga besök ändå regelmässigt är möjliga genom visering. I sammanhanget noteras att viseringspolitiken till stor del är gemensam inom EU. En parlamentarisk kommitté skall utreda utlänningslagens gällande bestämmelser om anhöriginvandring. Kommittén skall utvärdera effekterna av de ändringar av utlänningslagens bestämmelser om anhöriginvandring som trädde i kraft . Speciellt udda och ömmande fall skall uppmärksammas liksom sista länk-fall och andra speciella anknytningar där humanitära skäl kan tala för att medge invandring. Möjligheten för äldre anhöriga att hålla kontakt med anhöriga i genom att visering och uppehållstillstånd för besök beviljas skall också beaktas. I samband med arbetet i och Kommittén om ny instans- och processordning i utlänningsärenden har man kunnat konstatera att utredningar tyder på att det finns framför allt kvinnor som far illa i arrangerade äktenskap. Kommittén bör dels ta fram faktaunderlag vad gäller arrangerade äktenskap, dels studera om seriositetsprövningen vid sådana anknytningsärenden kan förbättras. Kommittén skall göra jämförelser med de övriga nordiska länderna och andra relevanta länder. Redovisningen av situationen i andra länder skall även omfatta system för försörjning och karenstider av olika slag. Kommittén skall vidare beakta utvecklingen inom EU när det gäller arbetet med direktiv om rätt till familjeåterförening. Detta är angeläget inte minst med hänsyn till att det kommande direktivet i väsentliga avseenden kommer att vara styrande för den svenska lagstiftningen på området. Med detta faktaunderlag som grund skall kommittén bedöma om utlänningslagens nuvarande bestämmelser om anhörigas rätt att bosätta sig i är väl avvägda utifrån olika intressen och förutsättningar, bl.a. med hänsyn till viseringspolitikens betydelse för möjligheterna till nära kontakt mellan anhöriga. Kommittén skall lämna de förslag till lagändringar som den anser befogade. Utöver de kostnadsberäkningar och andra konsekvensbeskrivningar som skall göras enligt bestämmelserna i kommittéförordningen (1998:1474) skall konsekvenserna av förslagen för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen anges. Uppdraget skall slutredovisas . Försörjningskrav vid anhöriginvandring i vissa länder Hur ser försörjningskravet ut? vilka fall ställs sådant krav? Vad händer om försörj- ningskravet inte fullgörs? Kommunen yttrar sig om huruvida utlänningen om denne är partner till en En hypotetisk beräkning görs person med tidsobegränsat uppehålls- av vilka bidrag anknytningspersonen tillstånd i sedan minst 3 år eller förälder till dansk eller berättigade till om de uppfyllt kriterier- annan nordisk medborgare eller till na för dessa och inte hade egna någon som fått uppehållstillstånd som inkomster eller förmögenhet. ningspersonens inkomst måste överstiga särskilda skäl inte talar däremot vill- det hypotetiska beloppet. koras uppehållstillståndet även av att anknytningspersonen visar att han eller Ev. offentligt understöd som hon har försörjningsförmåga. utgår till utlänningen krävs åter från särskilda skäl föreligger kan uppehålls- tillstånd för barn till fast boende ut- tillståndet villkorats av att försörj- länning i villkoras av att ningsförmåga visas och detta inte längre kan göras kan ett tidsbegränsat uppehållstillstånd dras in under förut- sättning att det var riktigt att ställa krav på försörjning och att försörj- ningsoförmågan inte är tillfällig. maka och ogift barn till en i till visst fastställt belopp. sett är det möjligt att inte förnya ett karaktär eller PUT som inte är flykting, skyddsbehövande eller finsk eller annan kravet inte fullgörs, men detta görs inte nordisk medborgare samt till en person som tillfälligt vistas i Undantag gäller dock för make, maka, sambo, ogift barn , tillsammans disponerar över ett visst förälder och ogift syskon under 18 år till någon som fått uppehållstillstånd vid första ansökan som ansökan om som flykting eller av humanitära skäl, för förälder till norskt barn eller barn som är bosatt i tillsammans med återkallas eller inte förnyas. den andre föräldern samt för make, ställs inga återkrav mot anknyt- maka, sambo och ogift barn till nordisk medborgare bosatt i eller till utlänning med - Även om försörj- ningskravet inte är uppfyllt kan uppehållstillstånd ges till make, maka, sambo och ogift barn till norsk medborgare eller när starka humanitära skäl föreligger. Rätt till familjeåterförening har endast utlänning som bott i i minst resurser räknas in. Om lönen är högre uppehållstillstånd som gäller eller PUT som gäller . är att anknytningspersonen har en som inte fullgör sin försörjningsplikt riskerar civil- och straffrättsliga ekonomiska resurser för att försörja påföljder, men kan inte sändas tillbaka Makar är skyldiga att bidra till varandras och barnens underhåll. under förutsättning att han eller hon kan försörja sig eller att anknytningspersonen åtar sig att svara Om försörjningskravet inte är uppfyllt förutsätter att anknytningspersonen har och förlängning vägras. tillräckliga medel för att försörja sin om familjeåterförening kan göras när familj samt har bostad och sjuk- jämställs med andra EU-medborgare i försäkringslagens nivå för en familj förlängning vägrad, men detta före- eller för makar samt att lämplig bostad kommer inte i praktiken. Utlänningen kan inte sändas tillbaka till inte fullgör försörjningskravet. För att familjeåterförening skall beviljas Förlängning av uppehållstillstånd förut- sätter att försörjningskravet är uppfyllt. Makar skall kunna försörja sig själva och dem som ev. är beroende av dem samt ha tillräckligt stor bostad. socialhjälp som utgår till utlänningen familjeåterförening för förälder till en brittisk medborgare eller till en utlänning med PUT krävs bl.a. att barn, men makar ges först TUT och om socialbidrag betalas ut under den tiden föräldern och har tillräckligt stor - Utlänningar som inte längre kan försörja sig förväntas lämna landet. ningspersonen kan trygga utlänningens försörjning genom eget arbete, egen förmögenhet eller andra egna medel vanligtvis inte, eftersom det föreligger samt att tillräckligt stor bostad finns. ömmande fall kan uppehållstillstånd ges makar och mellan föräldrar och om familjens försörjning tryggas genom förmågan bortfaller kan en förlängning ningskravet är make, maka och ogift av uppehållstillståndet till make eller barn till en person som har rätt till asyl eller till en tysk ett barn måste däremot förlängas. Om förutsättningarna inte är uppfyllda bostad av samma standard som de på avslås ansökan om familjeåterförening. orten bosatta brukar ha. måste vara försäkrad. inte själv förfogar över tillräckliga medel har anknytningspersonen försörj- Make eller maka , ogifta barn som är eller som fullgjort sina förpliktelser enligt ev. fortfarande studerar och är beroende av sina föräldrar, föräldrar, mor- och staten att svara för utlänningens vanliga syskon, syskonbarn och barnbarn under till kanadensisk medborgare eller till utlänning bosatt i med PUT Även blivande make eller maka kan sponsras, men däremot inte och utlänningen måste underteckna en sambo eller registrerad partner. anknytningspersonen lovar att svara för anhörig i kan även en annan utlänningen lovar att vidta åtgärder för personen måste vara , får att försörja sig själv. inte sitta i fängelse eller vara föremål kommelsen kan användas av sociala för brottsutredning eller utvisning. myndigheter för att helt eller delvis förvägra utlänningen socialhjälp. återförening måste bifoga en bindande förmåga att försörja utlänningen till en nivå motsvarande av fastställd Om detta inte är möjligt kan ytterligare en person gå in - Ev. bidrag som utgår kan krävas tillbaka från anknytnings- Ekonomiska konsekvenser av utökad anhöriginvandring Invandring till ett land kan påverka de ekonomiska villkoren för den i landet redan boende befolkningen på flera sätt. Påverkan kan ske via marknader genom att invandring kan få effekter på relativa faktorpriser (effekter på kvoten mellan vinster och löner och på lönestrukturen) och på ekonomisk tillväxt. Det finns en mycket omfattande vetenskaplig litteratur kring dessa frågor. Sammanfattningar av denna litteratur finns i Greenwood och Mc Dowell (1986) och i Borjas (1994). Dessutom kan påverkan ske genom den offentliga sektorn. Denna omfördelar inkomster mellan olika befolkningsgrupper. En sådan omfördelning kan också ske mellan invandrare och infödda. Om infödda härvidlag ekonomiskt vinner eller förlorar beror på i vilken riktning den offentliga sektorn omfördelar inkomster. Invandring kan få effekter på lönestrukturen om invandrarna yrkesmässigt är koncentrerade till vissa delar av arbetsmarknaden. Infödd arbetskraft som befinner sig på dessa delar av arbetsmarknaden får ökad konkurrens om arbetstillfällena vilket kan ge en sämre löneutveckling än annars. använder invandrarna också sina inkomster till att köpa varor och tjänster som produceras enbart av infödd arbetskraft dvs. på delar av arbetsmarknaden där invandrare inte dyker upp. På dessa delar av arbetsmarknaden ökar således efterfrågan på infödd arbetskraft vilket ger en snabbare löneutveckling för dessa än annars. De empiriska studier som finns tyder dock på att efterkrigstidens invandring till olika västerländska länder endast haft mycket små effekter på lönestrukturen. Även effekten på kvot mellan vinst och lönenivå förefaller ha varit liten. Däremot är det empiriska 1 Författarna tackar professorn för värdefulla synpunkter på tidigare versioner av uppsatsen. läget oklart när det gäller eventuella effekter på ekonomisk tillväxt av efterkrigstidens invandring. När det gäller omfördelning genom offentlig sektor är riktningen i omfördelningen i huvudsak beroende av två omständigheter. Den ena är invandrarnas ålderssammansättning och den andra är invandrarnas ställning på arbetsmarknaden. En betydande del av den offentliga sektorn omfördelar inkomster mellan olika åldersgrupper i befolkningen. Omfördelningen sker väsentligen från individer i förvärvsarbetande åldrar (i huvudsak i åldern ) till övriga åldersklasser d.v.s. unga och gamla. Tunga offentliga konsumtions- utgifter riktas till unga människor (barnomsorg och skola) och till gamla människor (sjukvård och service till pensionärer och handikappade). Även betydande offentliga transfereringar i form av pensioner går till de äldre. är det i huvudsak individer i förvärvsarbetande åldrar som genom skatter finansierar dessa olika offentliga utgifter. Inkomstomfördelning sker på detta sätt från förvärvsarbetande åldrar till individer utanför dessa åldrar. Omfördelning sker också mellan individer i förvärvsarbetande åldrar exempelvis från sysselsatta till arbetslösa, från friska till sjuka och från individer med höga inkomster till individer med låga inkomster. Ålderssammansättningen bland invandrare är vanligtvis annorlunda än bland infödda. Invandrare har vanligtvis en högre andel i förvärvsarbetande åldrar och mindre andel äldre än bland infödda. Så har varit fallet i . Detta talar för att om vi har full sysselsättning i förvärvsarbetande åldrar både bland infödda och invandrare och invandrarnas arbetsinkomster inte skiljer sig alltför mycket från inföddas så skulle den offentliga sektorn omfördela inkomster från invandrare till infödda. Detta var också fallet i under den s.k. arbetskraftsinvandrarepoken (från krigsslutet fram till ungefär mitten av ). Den infödda befolkningen erhöll således ett inkomsttillskott genom denna omfördelningseffekt. Beräkningar tyder på att inkomsttillskottet ändå har varit ganska måttligt. När det var som störst uppgick inkomsttillskottet till ca. har invandrarnas sysselsättningssituation försämrats i . Detta var fallet även högkonjunktur och trots att invandrarna då var bättre utbildade än tidigare invandrare. Tendensen förstärktes ytterligare lågkonjunktur och måste arbetsmarknadsläget betraktas som katastrofalt dåligt för vissa invandrargrupper och speciellt för utomeuropeiska invandrare. Visserligen har en viss 2 Se (1999). återhämtning skett under de senaste årens konjunkturförbättring men för invandrargruppen i dess helhet är fortfarande sysselsättningsgraden väsentligt lägre och arbetslösheten väsentligt högre än för infödda. Eftersom den offentliga sektorn också omfördelar inkomster från sysselsatta till arbetslösa har effekten av invandrarnas gynnsamma ålderssammansättning motverkats av effekten från deras höga arbetslöshet. Invandring till har i huvudsak varit ett efterkrigsfenomen. Andelen utrikes födda av landets befolkning var endast ca. Den ökade sedan till ca. 1960, till 1970 och till ca. eller knappt en miljon i början av 2000- talet. Av de utrikes födda har numera ca. hälften erhållit svenskt medborgarskap (naturaliserats). Dessutom finns det ett stort antal individer födda i och som har en eller båda föräldrarna födda utomlands, s.k. andragenerationsinvandrare. Det är inte självklart hur gruppen skall avgränsas men inkluderas personer med minst en förälder född utomlands så uppgår antalet andragenerationsinvandrare till ca. 800 000 individer. Invandringens sammansättning har förändrats. utgjordes invandrarna i huvudsak av arbetskraftsinvandrare varav den dominerande delen kom från . Det fanns stora årliga variationer i denna invandring beroende på konjunkturvariationer i den svenska ekonomin. Invandringen ökade i högkonjunktur med stor efterfrågan på arbetskraft och minskade i lågkonjunktur med låg efterfrågan på arbetskraft. Flertalet av arbetskraftsinvandrarna gick som arbetare till tillverkningsindustrin och servicesektorn. Under främst förekom dock också viss invandring av välutbildad arbetskraft från främst . Det fanns även en viss flyktinginvandring men den var begränsad till kortare perioder. Flyktinginvandring förekom vid slutet av , i samband med oroligheterna i och i samband med oroligheterna i . Vid folk- och bostadsräkning var av de utrikes födda boende i födda i något annat nordiskt land och var födda i . har invandringens karaktär förändrats. Andelen flyktingar och anhöriginvandrare har ökat kraftigt. Sambandet mellan denna invandring och konjunkturvariationer i svensk ekonomi har varit svagt. En stor del av de nya invandrarna är födda utom . har många av de tidigare arbetskrafts- invandrarna återvänt till sina hemländer. Ländersammansättningen för de utrikes födda i är därför numera väsentligt annorlunda än 1970. Enligt befolkningsstatistiken var de utrikes födda till födda i något annat nordiskt land, till födda i övriga och till födda utom . Även om invandringens karaktär och ländersammansättning kraftigt förändrats så har ålderssammansättningen i den årliga invandringen förändrats mycket lite. Koncentrationen till yngre förvärvsarbetande åldrar är tydlig. Som nämnts var invandringen en typisk arbetskraftsinvandring. Av exempelvis invandring var och däröver. 1990-talets invandring var i huvudsak en flykting och anhöriginvandring. Av invandrare var motsvarande andel dvs. fortfarande en mycket låg andel. I den infödda svenskbefolkningen är andelen ca. Internationell migration är således i hög grad en fråga för den yngre produktiva delen av befolkningen. Invandring ger upphov till utvandring. Detta hänger samman med att utvandrarna till stor del består av tidigare invandrare. Speciellt under arbetskraftsinvandrarepoken var återutvandringen betydande. Enligt en undersökning av SCB, hade ca. av de som invandrade återutvandrat efter 10 år.3 Återutvandringen bland senare invandrare har varit lägre men ändå betydande. Motsvarande för de som anlände var . Återutvandring bidrar till att göra nettoinvandringen (bruttoinvandring-utvandring) väsentligt lägre än bruttoinvandringen. Enligt befolkningsstatistiken var den årliga bruttoinvandringen i genomsnitt 45 900 personer medan den genomsnittliga årliga nettoinvandringen endast var ca. 9 800 personer. En del av invandrarna består av anhöriginvandrare. Den officiella befolkningsstatistiken innehåller uppgifter om anhöriginvandrare först . Man kan dock på goda grunder anta att gruppen anhöriginvandrare numera är väsentligt större än under arbetskrafts- invandrarepoken. var i genomsnitt det årliga antalet anhöriginvandrare ca. 20 000 personer.4 Ålderssamman- 3Se SCB (1992). 4Se SCB (2001). SOU 2002:13 Bilaga 3 295 sättningen för de anhöriginvandrare som invandrade framgår av tabell 1. Tabell 1: Anhöriginvandrare fördelat på anhörig till flykting, övriga anhöriginvandrare samt fördelat i åldersklasser. Källa: Specialbearbetad data från databas . Från tabell 1 framgår att huvuddelen av anhöriginvandrarna är relativt unga. Sammantaget utgör personer ca. av det totala antalet anhöriginvandrare. Den största enskilda gruppen är anhöriginvandrare i vilken utgör av totala gruppen anhöriginvandrare. Den nästa största gruppen utgörs av ungdomar och barn, d.v.s. gruppen , vilken utgör ca. av det totala antalet. 2 En offentligfinansiell kalkylgrund 2.1Uppdraget och dess begränsningar I vårt uppdrag har ingått att genomföra grova, men väl underbyggda och aktuella uppskattningar av offentliga kostnader och intäkter relaterade till en marginell förändring av anhöriginvandringen. Det är viktigt att vara medveten om att det vare sig funnits budget- eller tidsmässiga förutsättningar för att följa invandrare i över tiden och därigenom studera hur t.ex. de skatter invandrarbefolkningen erlägger och de transfereringar från socialförsäkringssystemet invandrarbefolkningen erhåller förändras med ökad vistelsetid i landet. Vår studie är istället en s.k. tvärsnittstudie där invandrarna observeras vid ett enstaka tillfälle. Vidare har vi p.g.a. ovanstående budget- och tidsmässiga begränsningar också tvingats begränsa oss till att identifiera och sammanställa aktuell information om de huvudsakliga kostnader, såsom kostnader för barnomsorg, utbildning, äldrevård och sjukvård som en förändring av anhöriginvandringen ger upphov till. Sålunda har mindre kostnadsposter såsom exempelvis kostnader för kriminalvård och insatser för missbruk ej beaktats i våra kalkyler. Vi har därefter fördelat de totala kostnaderna på individ och åldersgrupp och därigenom kommit att erhålla ett per capita belopp för respektive åldersgrupp. Med utgångspunkt från dessa per capita belopp kan sedan offentligfinansiella intäkter och kostnader för olika anhörig- invandringsscenarion beräknas. Sannolikhet är invandringens påverkan på relativa faktorpriser väldigt liten. Vid beräkning av ekonomiska effekter av utökad anhöriginvandring kan vi därför koncentrera oss på offentlig sektor. Med hjälp av data från olika källor gör vi därför en tämligen grovhuggen kalkyl över de intäkter och kostnader som anhöriginvandringen för med sig för den offentliga sektorn. Genom en specialbearbetning av Inkopack för erhålls uppgifter om genomsnittliga faktorinkomster för invandrare i olika åldersklasser. Vidare erhålls uppgifter om olika arbetsmarknadsförsäkringar, pensioner och skattepliktiga samt skattefria bidrag. Utifrån faktorinkomster och skattepliktiga bidrag kan anhöriginvandrarnas bidrag till skattesystemet beräknas. De olika transfereringsposterna ligger till grund för beräkningen av de kostnader som utgörs av transfereringar till anhöriginvandrare. Vi beräknar dessutom de intäkter den offentliga sektorn erhåller via anhöriginvandrarnas konsumtion av varor och tjänster, d.v.s. de indirekta skatter anhöriginvandrarna bidrar med. De indirekta skatter anhöriginvandrarna bidrar med beräknas med utgångspunkt från invandrarnas disponibla inkomster. Även dessa erhålls från Inkopack för . Dessutom presenteras de kostnader för kommuner och landsting som anhöriginvandring kan förväntas ge upphov till. Kostnadskalkylerna för kommuner och landsting är baserade på data från samt data från och . I tabell 2 presenteras de genomsnittliga faktorinkomster och transfereringar invandrarbefolkningen erhöll . Tabellen är uppdelad på åldersklasser. Vi presenterar uppgifter för individer i åldern samt individer vilka invandrat eller . Dock saknas här uppgifter för .