sou · GQB393d1 · 2003-01-01 00:00:00 — var polisens täcknamn för och under det har större delen av rapporterna från Grupp B och IB sorterats in.188 Se- rien omfattar 52 volymer med rapporter varav flertalet tillkommit . Volymerna 2-11 innehåller länsvisa namnuppgifter på kommunisterna. Intensivast var detta insam- lingsarbete i , där Elmérs organisation under åren 1960- 63 levererade listor med omkring 2 500 namn på personer som kunde betecknas som kommunister. Tanken fanns att samla denna information på s.k. kommunkort. På dem skulle all tillgänglig in- formation om kommunismen i en landskommun, stad eller sammanställas. Där skulle även ingå en kartplot och anteckningar om kända aktivister inom den kommunistiska rörelsen. Enligt Ber- til Wenblad, som hade ansvar för denna uppgift, var avsikten att mobiliseringsansvariga skulle få en bild av förutsättningarna för att deras arbete i ett krisläge skulle kunna störas av extremister. En hel del kommunkort tycks också ha färdigställts, men återfinns 188 innehåller även handlingar som inkommit från IB:s efterfölja- re, GBU. endast ett pilot-kort, omfattande nio A4-sidor, om Norrbot- ten.189 Som nämnts var just insamlandet av namn en cen- tral uppgift i polisens övervakningsarbete och ur ett övergripande säkerhetsperspektiv kan man fråga sig om inte IB:s arbete i denna del redan var gjort. Den frågan blev i viss mån belyst av en liten un- dersökning som . på säkerhetspolisen, visserligen i ett annat syfte, lät utföra. Undersökningen gällde namnlistor som inkommit från IB . bad sektionerna i och att jämföra listorna med de egna registren. Det visade sig då att 55 namn av 77 i och 133 av 141 i Gö- teborg redan fanns i polisens register. I visade undersök- ningar att alla 22 som inte fanns i de egna registren i mer eller mindre omfattning var kommunistanstuckna. Dessa registrera- des . I kunde åtminstone två, möjligen fyra personer nyregistreras. Övriga fyra kunde inte identifieras.190 stickprovsundersökning visade alltså att av de namn som kom in redan fanns i polisens register. Dessa uppgifter ur säkerhetspoli- sens akter var dock i regel inte tillgängliga för försvarsstaben. För- svarsstaben kunde normalt endast få ut registeruppgifter från sä- kerhetspolisen i samband med personalkontroll. Att två organisationer med samma inriktning fanns på fältet innebar också att de ibland vände sig till samma informant. Av en PM framgår att vid besök i i något eller några fall kontaktat samma personer som den lokala säkerhetspolisen. Det förekom också vid upprepade till- fällen försök att enas om en gränsdragning mellan säkerhetspolisen och försvarsstaben. Volymerna 12-19 i handlar om SKP som organisa- tion och inkom klumpvis och framåt till säker- hetspolisen. Materialet från består främst av översik- ter av kommunismen i ett internationellt perspektiv.191 De ligger tidsmässigt i stort sett efter namninsamlingsvolymerna och illu- strerar en omläggning av verksamheten. De långa listornas tid tycks nu vara slut. I stället har krafterna ägnats översikter över den inter- nationella kommunismen samt, då och då, enstaka analyser av dess svenska förgreningar. 189 , Det grå . Detta kort återfinns hos förre rikspolischefen som ställt kortet till förfogande. (PM med förslag ang. bearbetning, registrering och arkivering av uppgifter från källan , u. , . , 5:73/264, vol. 1, .) 191Lars , Det grå . Erik-materialet kom vanligtvis inte inifrån SKP-miljön. Det var inte kommunister eller infiltratörer som lämnat uppgifterna utan ytterst de socialdemokratiska arbetsplatsombuden eller andra socialdemokratiska förtroendemän.192 Analyserna var likaledes för- fattade av socialdemokratiska iakttagare. Däremot var uppgifterna interna i den meningen att de ursprungliga uppgiftslämnarna ofta var personligen bekanta med dem de lämnade upplysningar om. De arbetade på samma arbetsplats och stred om samma fackliga förtro- endeposter. gång kom detta i viss mån att för- ändras då Grupp B/IB kom i kontakt med personer inom SKP/VPK eller personer som stod i begrepp att lämna partiet. Me- toder som buggning av kommunistiska möten torde också ha tagits i bruk . Man kan fråga sig om inte insamlingen av Erik-materialet in- nebar ett betydande dubbelarbete. Den fråga mottagarna på stats- polisen ställde sig var dock främst en annan nämligen om uppgif- terna var pålitliga. . uttalade sig i den saken vid någ- ra olika tillfällen. skrev han en längre PM om Erik- materialet. Hans allmänna hållning var då positiv. Han skrev då att källan var mycket välinformerad och tillförlitlig.193 Vid ett tidiga- re tillfälle hade han dock uttryckt en annan uppfattning. På den första bevarade rapporten om kommunister i och län, som inkom , hade han för hand antecknat föl- jande: Innehållet i denna rapport får icke tillmätas alltför stort värde om ej uppgifterna stöttas från andra källor. En ytlig granskning visar att många uppgifter däri är felaktiga och avslö- jar bristfällig personkännedom.194 På en senare rapport, daterad , gjorde yt- terligare en kritisk anteckning. Han skrev att värdet av rapporten är diskutabelt och att uppgifterna inte registrerats.195 192Från mitten av kom dock IB att få kontakt med flera personer som hoppat av eller stod i begrepp att hoppa av från SKP. Mer om detta i , Det grå . 193PM med förslag ang. bearbetning, registrering och arkivering av uppgifter från källan , u. , . , 5:73/264, vol. Översikt över och län. märkt: Fst/in, K-E , 28/12 1959, 5:73/264, vol. 195PM Betr: . den 14/11 1962, 5:73/264, vol. (Anteck- ningen lyder: Värdet av rapporten är diskutabelt – med anl. härav har 2 avskrifter lämnats till III D för bedömning utan HD-föring d. omdömen har uppenbarligen varierat, möjligen beroende på att de varit avsedda för olika läsare. Den skeptiska hållningen till materialet fick ytterligare stöd när själv i anledning av vissa listor anmälde att uppgifter- na inte var tillförlitliga. hade IB sänt över listor på kommunister i olika orter i . Av dem hade 67 stycken betecknats som farliga.196 Men fick en kort skrivelse. Avsändarens namn är avrivet från brevet men uppenbarligen var det . Om de 67 farliga kommunis- terna skrev han: Vi har sett litet närmare på dessa personer och funnit att de flesta är fullkomligt ofarliga vilket framgår av bifogade papper. Det bifogade pappret var en lista över dem som karakteri- serats som farliga. I praktiskt taget alla fall hade omdömets änd- rats till Ej aktiv, inga synbara uppdrag eller något liknande.197 Ef- ter detta inkom inga fler listor över Norrbottenskommunister. skickade i sin tur ut listan med de nya karakteristiker- na till kollegerna i . Den bifogade rapporten avser att korri- gera felinformationen, skrev han i ett följebrev.198 Två av medarbetarna inom Grupp B, och , inledde ett samarbete med som var en av säkerhetspolisens specialister på . De lämnade över vissa rapporter och uppgifter till Hammerby som arkiverades i källakten Mac.199 Också Macs rapporter bestod till stor del av listor över personer i olika föreningar inom SKP- komplexet. I ett enstaka fall framgår av material i vilken mån uppgifterna redan fanns i polisens register. Det gäller namnen på de sex styrelsemedlemmarna i fredsföreningen . Av des- sa var fem redan införda i säkerhetspolisens register.200 Det finns också ett flertal exempel på att Hammerby ställde frågor om personer som misstänktes vara kommunister eller på an- nat sätt tilldragit sig säkerhetspolisens uppmärksamhet. Ett exem- pel kan nämnas. Hammerby hade då ställt för- 196PM Kommunister i , 27.3.1963, 15:73/264, vol. 197Brev t. Statpolisintendent . , den . 1963, inkl. bilaga, 15:73/264, vol. . , ASIIB t. Krkom G. Wuopio, , 20.9.63, 15:73/264, vol. Se även , Det grå . 198Källa 5:73/264 löpnr 11. 199Lars , Det grå . 200Mac 15/7 1965, 5:73/288, vol. , Den farliga fredsrörelsen, s. 84- frågan rörande två kvinnor som arbetade vid eller hade anknytning till två öststaters representation i . Det Hammerby ville veta var om någon av de två var medlem i SAP. Källa d.v.s. Grupp B kunde senare meddela att den ena kvinnan var medlem i SAP medan den andra inte var ansluten till partiet.201 Insamlande av uppgifter om kommunister på enskilda arbetsplat- ser blev sedermera en av Grupp B/IB:s specialiteter; en lång rad av de rapporter som Grupp B /60 lämnade till Statspolisen består av listor med namn på kommunister eller kom- munistsympatisörer vid olika industriföretag.202 En av de första handlingarna från Grupp B upptog 42 sidor med identifierade per- soner som uppgavs vara kommunister. De var fördelade på olika arbetsplatser. Bland de arbetsplatser som tidigt täcktes av IB:s rap- portering var följande: Denna kartläggning fortsatte och fyller nu volymerna 2-11 i . Tre av dessa handlar om Norrbot- ten. Kartläggningen av upphörde , vilket kan bero på att den då betraktades som avslutad men också på att tvivel upp- stått om kvaliteten i den insamlade informationen. Rapporteringen från övriga delar av landet upphörde under . När den återupptogs stod inte kartläggningen av arbets- platser i fokus. Materialet om arbetsplatser bestod alltså främst av listor med namnuppgifter. var listorna försedda med en kolumn med anteckningar om vederbörandes farlighetsgrad. På en lista med drygt 70 kommunister vid i angavs farlig- heten med hjälp av en sifferkod där 1 = sympatisör, 2 = organise- rade kommunister och 3 = fanatiska kommunister.203 På andra lis- 201Mac 17/2 1964. Akt 5:73/288 löpnr 1. 202PM med förslag ang. bearbetning, registrering och arkivering av uppgifter från källan , u. , . , 5:73/264, vol. Kommunister anställde vid , , Fst/in, K-E , 8/4 1961, 5:73/264, vol. tor stod motsvarande uppgifter i klartext: ansluten KP, fanati- ker.204 Värdet av dessa listor låg givetvis delvis i att de fyllde på i regist- ren och därmed blev till nytta vid personalkontrollen. Därtill har de genom sin fysiska avgränsning till en specifik arbetsplats kunnat tänkas bli till hjälp vid beredskapsplanering i syfte att skydda stra- tegiska industrier eller geografiska områden. Däremot säger de om på vad sätt kommunisternas närvaro påverkade verk- samheten på arbetsplatserna. Det gör däremot en del annat material från Grupp B/IB. En rapport från marinverkstäderna i redogör för missnöje bland arbetarna med att ledningen för vissa uppgifter hyr in arbetare från utomstående firmor. Rapportören menar att kommunisterna hänsynslöst utnyttjar den irritation som detta givit upphov till. Rapporten handlar alltså om normal facklig aktivitet och rapportörens reaktion är den som man kan förvänta sig från en politisk/facklig motståndare, men har föga relevans ur säkerhetssynvinkel. Andra rapporter med liknande inriktning handlar om läget i . I översiktlig analys, troligen , ger Grupp B bilden av en stadig kommunistisk frammarsch. SKP:s framgångar berodde inte minst på att många medlemmar var aktiva och välutbildade och att de därför kunnat vinna fackliga framgångar trots att de numerärt var i klar minoritet. Bakom framgångarna låg en utstuderad taktik. Partiorganisatio- nerna iakttog största passivitet. Inga möten hölls, varken fackliga eller politiska. Aktivisterna på arbetsplatserna höll tyst och den vanliga kritiken av de fackliga förtroendemännen still- nade. Men under den lugna ytan bedrevs en intensiv husagitation och när det var dags för fackföreningens årsmöte var varje kommu- nist på plats och röstade på de sina. På det sättet lyckades de till- skansa sig flera förtroendeposter i viktiga fackföreningar. Till råga på allt visade sig de valda kunniga och gjorde sig omtyckta. De in- tog en lugn och samarbetsvillig attityd vilket gjorde det svårt för deras motståndare att uppamma en stridsstämning. I malmfälten hade en annan taktik använts med framgång. hade kommunisterna haft en klar majoritet i Gruvtol- 204Se t.ex. PM , AB Elektro , , den 3/11 1961, 5:73/264, vol. 205PM , Angående sjöintresserade järnvägsmän, Fst/in, K-E , 23/1 1961, 5:73/264, vol. Se vidare , Det grå . Dessa segrar var enligt författaren resultatet av mångårigt och målmedvetet arbete från kommunisternas sida. Också här var taktiken systematisk men av helt annan karaktär: Misstänkliggörande av fackföreningsledningen, förbundsled- ningen, företaget ; personliga angrepp på motståndarnas förtroendemän; missnöjespropaganda. Inte minst har kriti- ken inriktats på ordföranden och ombudsmannen i avdelningen. De underblåste och utnyttjade alla sorts missnöje – med allt från klimatet till bostadsbristen – och lyckades övertyga folk att social- demokraterna bar skulden för allt. Även här var kommunisterna de mest aktiva deltagarna i de fackliga mötena. Kommunisterna har dominerat debatterna på arbetsplatserna, ett resultat av skolning och aktivitet. De har också, som bekant, sitt folk placerat på de rörliga posterna inom företaget. Dessa ständigt vandrande agitatorer ger kommunistkadern argument och stimulerar till debatt. Det är också dessa, som tar hand om de nya, unga, finsktalande medlemmarna och andra indifferenta och tveksamma grupper. Det är även kommunisterna som be- söker fackföreningens möten. är det få gånger de förlorat en omröstning i någon partiskiljande fråga. Intressant med detta är att den tendens som kan finnas inom SKP att försöka flytta runt aktiva ledamöter mellan olika arbetsplatser sätts in i sitt fackligt-politiska sammanhang. De ambulerande kam- raterna var spjutspetsar i kampen för fackligt inflytande, inte orga- nisatörer av sabotageringar eller illegala celler. Återigen kan man lätt se hur denna analys är av intresse för kommunisternas mot- ståndare i kampen om den fackliga makten. Däremot kan analysens säkerhetspolitiska värde tyckas tveksam. Men i ett avslutande reso- nemang ges ett svar till den läsare som måhända tänkt i de banorna: En mer ingående analys av läget i skulle utan tvekan ge mer exempel på hur målmedvetet kommunisterna lagt upp sin verksamhet för att vinna ökad styrka . Opera- tionsbasisen för illegal verksamhet vidgas härigenom och redan nu har denna form av verksamhet en omfattning, som gör total- bilden av mycket dyster.206 206 PM Betr.: , , den 11/7 1961, 15:73/264, vol. Liknande resonemang förs i en PM i samma vol., troligen skriven . Med detta resonemang blir SAP:s och försvarets intressen i det närmaste oskiljaktiga. Ju mer SKP växer och SAP krymper ju farli- gare är det för landets säkerhet eftersom fiendens möjligheter att finna sympatisörer och medhjälpare ökar; så tycks tanken vara. En mer optimistisk uppfattning kunde ha varit att tillflödet av tidigare socialdemokrater skulle stärka de nationella och demokratiska rikt- ningarna inom partiet. Men en sådan tolkning hindrades av smit- tometaforen. Det var bara den sjukliga stalinismen som spreds likt en farsot, den sunda tron på nationen eller demokratin hade ingen sådan förmåga. Som tidigare nämnts gav även det minskade stödet för SKP upphov till varningar; då hette det att nu var bara den farliga, hårda kärnan kvar. Det fanns alltid argument för den som ville hävda att partiet just nu var farligare . Att den kommunistiska fackligt-politiska verksamheten på ar- betsplatserna betraktades som ett hot var inte något som var unikt för Grupp B/IB. Säkerhetspolisen gjorde liknande bedömningar, även beträffande den revolutionära vänstern på 1970- och 1980- talen.207 är odaterat men av en påteckning framgår att PM:n funnits på . På ett ställe i texten talas om att stämningen bland gruvarbetarna nu är en helt annan, etc. Vid ordet nu har någon med bläck skrivit: . Vidare framgår att den är skriven under ett kommu- nalvalår.) 207 Om övervakningen av den revolutionära vänstern efter 1970 se , Hotet från vänster.