sou · GQB388 · 2003-01-01 00:00:00 — Även chefen för allmänna säkerhetstjänsten, , hade vid in- ledningsskede varit ovillig att axla ansvaret för övervakningen av de politiska ytterlighetspar- tierna då han menat detta skulle innebära tillskapande av en hemlig polisorganisation av un- gefär samma slag, som finnes i diktaturländerna vilket skulle strida mot hävdvunna princi- Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Statspolisintendenten gick inte närmare in på vilket sätt som säker- hetspolisens medverkan i personalkontrollen kunde ställa till skada för den övriga polisiära verksamheten. Det ligger dock nära till hands att anta att han syftade på erfarenheterna från slutet av , då säkerhetspolisen fått mycket hård kritik för dess omfattande politiska övervakning av medborgarna. Till och med de för säkerhetspolisen närmast ansvariga statsråden, och , hade då till viss del deltagit i opinionens för- dömanden.39 Det är därför heller inte förvånande att var synnerligen angelägen om att eventuella förändringar i säkerhetspo- verksamhet skulle regleras genom beslut av regeringen. Maj:t icke kan godtaga denna min uppfattning utan fastmer skulle fin- na det av överbefälhavaren framställda yrkan- det om utvidgad skyldighet för polisen att ut- lämna uppgifter rörande politisk eller därmed jämförlig verksamhet böra bifallas måste detta, såvitt jag kan finna, medföra att t.ex. det och dess medlemmar ånyo måste ställas under fortlöpande övervak- ning och kontroll, ett beslut, som det i så fall torde ankomma på . Maj:t att fat- ta.40 klargjorde han att en dylik utökning av säkerhetspolisens verksamhet också krävde större organisatoriska resurser.41 per i vårt land, där en av hörnstenarna i förvaltningen återfinnes i den regeln, att en tjänste- mans åtgärder skall kunna offentligen granskas av regeringens och ombudsmän (hållet av underståthållare vid landshövdingemöte i . Allmänna säkerhetstjänstens arkiv, E I vol. I samma anda hade Hall- gren /40 varnat för att säkerhetstjänsten skulle bli en en rysk ochrana om den gavs uppdraget att ägna sig åt politisk övervakning (SOU 1948:7 s. 265-266 och Flyghed (1992) s. 316-317). 39I en riksdagsdebatt betecknades säkerhetspolisens registrering av syndi- kalister som olämplig och orimlig av socialminister (Protokoll från för- sta kammare (FK) den 1/11 1944, nr 29 s. 37-38). För liknande uttalande av det dåvarande konsultativa statsrådet se protokoll från andra kammare den 7/2 1945, nr 7 s. 20 samt den 30/6 1945, nr 33 s. 17-18. 40Statspolisintendent till regeringen den 7/11 1946. FöD:s arkiv (H), konselj- akt Dnr 71/1946 och 80/1946. Se även yttrande till Spi den 7/11 1946 som i sak överensstämmer med remissutlåtande. framhöll dessutom att det var en olägenhet att statspoli- sen ålagts restriktioner beträffande rätten att registrera uppgifter (Sp 3:s arkiv, F II, Nr S 17 ½ /1946. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 kan karaktäriseras som en mellanperiod i hi- storien om säkerhetstjänsternas politiska övervakning av svenska medborgare. Den kritik som riktades mot säkerhetspolisens omfat- tande verksamhet under samt uppfattningen att hotet från och kommunisterna hade minskat med- förde hårdare regleringar och kontroll av säkerhetspolisens verk- samhet. utfärdade chefen för säkerhetspolisen direk- tiv om att uppgifter om kommunister som inte misstänktes för brott inte längre fick registreras eller delges andra myndigheter. Den politiska registreringen fick därför endast omfatta nazister. utfärdade regeringen bestämmelser för den militära per- sonalkontrollen. Dessa reglerade i vilken omfattning som försvars- staben hade rätt att begära uppgifter ur säkerhetspolisens register och vilka åtgärder som skulle vidtagas mot personer som på grund av sin anknytning till nazismen betraktades som politiskt opålitliga. Säkerhetspolisen medverkade också i vissa civila myndigheters per- sonalkontroll enligt underhandsdirektiv från socialminister . utfördes ungefär 30 000 - 50 000 militära perso- nalkontroller . I totalt 462 fall utlämnade säkerhetspolisen uppgifter till försvarsstaben om att den kontrollerade personen hade anknytning till nazismen. Många av de kontrollerade gavs möjligheten att vid samtal med säkerhetspolisen och den av reger- ingen tillsatta bedömningsnämnden bemöta de uppgifter som fanns antecknade om dem i säkerhetspolisens register. Resultatet av en stickprovsundersökning visar att flertalet av dessa godkändes för den militära befattning som de var avsedda för. Den praktiska till- lämpningen av personalkontrollen kom därmed att i hög grad till- godose kravet på rättssäkerhet. För säkerhetspolisen var detta vik- tigt med tanke på risken att det annars skulle finnas ett stigande militärt missnöje med personalkontrollen vilket skulle äventyra samarbetet mellan polisen och militären. När militären ställde krav på att även kommunister skulle kunna bli stoppade i personalkontrollen mötte detta emellertid motstånd från säkerhetspolisens sida. Statspolisintendenten sade sig ogärna medverka i återupptagandet av personalkontrollen av kom- munisterna dels av principiella demokratiska och rättsstatliga skäl, dels då han ansåg att detta kunde skada det övriga polisarbetet. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 3Den militära personalkontrollen 1948-1961 närmar sig försvaret i personalkontrollfrågan Säkerhetspolisens motstånd mot att medverka i den militära perso- nalkontrollen hade inte påverkats av de fall av kommunistisk spio- nageverksamhet som avslöjats i och som uppmärksammats av ÖB . inkom emellertid flera oroande rapporter om kommunistiska aktiviteter som militären fortsatte att framställa krav på att kommunistbekämp- ningen skulle återupptas. Dessa omständigheter resulterade i att säkerhetspolisen ställde sig mer positiv till de mili- tära personalkontroll- och övervakningsförslagen. formulerade statspolisintendenten - i samråd med försvarsstaben - sedan krigsslutet önskemål till regeringen om förstärkning av den egna organisationen och utökning av övervakningsverksamheten. Med hänsyn till de meningsmotsättningar som funnits mellan försvars- staben och säkerhetspolisen i personalkontrollfrågan kan det vara av intresse att närmare studera vilka konsekvenser myndigheternas samråd fått i denna fråga. I säkerhetspolisens arkiv återfinns inte bara skrivelse till regeringen utan också ett utkast som un- derställts chefen för försvarsstabens inrikesavdelning för granskning. Med hjälp av de strykningar och tillägg som påfört förlagan går det att följa hur inrikesavdelningen påverkat skrivelsens slutgiltiga formuleringar. I skrivelsen konstaterade - efter en kort tillbakablick över den allmänna säkerhetstjänstens organisation och de förändringar som vidtogs efter slut - att statspolisens tredje rotel under rådande förhållanden arbetade med små resurser och var dåligt förberedd för en krigssituation. Mot bakgrund av detta anförde att det av olika anledningar var av synnerlig vikt att planläggning av en för krig och krigsfara lämpad organisation kommer till stånd. Denna planläggning skulle emellertid Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 inte bara ta hänsyn till hotet om krig utan även till eventuella reak- tioner från den allmänna opinionen. hade inte glömt bort den omfattande kritiken som riktats mot den allmänna säkerhets- tjänstens verksamhet och föreslog därför att olika aspekter i frågan skulle belysas i en utredning. Med hänsyn till den kritik, som i oli- ka hänseenden riktats mot allmänna säkerhets- tjänsten, synes det vara påkallat att krigsor- ganisationen samt därmed i vidaste mening sammanhängande spörsmål bli föremål för en allsidig utredning genom särskilda sakkunni- ga.42 Utredarna borde enligt behandla frågor som krigsorganisa- tionens uppbyggande och finansiering, organiseringen av censur- verksamheten, krigsorganisationens förhållande till försvarsmakten och andra myndigheter, en för krigstid lämpad tvångsmedelslag- stiftning samt krigsorganisationens exekutiva befogenheter.43 Slutligen nämnde också personalkontrollen. I det ur- sprungliga förslaget som skickades till för yttrande formulerades avsnittet om personalkontrollen enligt följande: Den nu föreslagna utredningen bör vidare upp- taga vissa andra grannlaga spörsmål till över- vägande, t.ex. personkontroll vid viktigare in- dustrier och allmänna inrättningar.44 Enligt var denna mening alltför försiktigt utformad. I den slutgiltiga versionen där förändringar vidtagits enligt Leches förslag hade meningen följande lydelse: Den nu föreslagna utredningen bör vidare upp- taga till övervägande vissa andra spörsmål, ak- tuella såväl i fred som under krig och krigsfara, 42Thulin till regeringen den 5/1 1948. Sp 3:s arkiv, S nr 1/48. 43Skrivelsen resulterade i att den f.d. underståthållaren och säkerhetschefen fick uppdraget att utreda frågan om anordnande i krig eller krigsfara av censur och utrikes post-, telefon- och telegramtrafik. Betänkandet överlämnades till regeringen den 16/5 1951. (InD:s diarium (H) nr ½ 1948 samt nr 17 1951. InD:s arkiv (H) (RA) och återfinns i kon- seljakt den 16/11 1956 InD:s arkiv (H) (RA)). 44Förslag till skrivelse till regeringen. Sp 3:s arkiv, S nr 1/48. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 t.ex. personkontroll vid vissa myndigheter, vik- tigare industrier och allmänna inrättningar.45 I den skrivelse som skickades till regeringen ströks således ordet grannlaga som det tillades att nödvändigheten av per- sonalkontroll även borde beaktas i fredstid. accepterande av Leches mer skarpa formulering ger en antydan om den ambiva- lens som präglade statspolisintendentens syn på personalkontrol- len. Sannolikt anade han att säkerhetspolisen inte skulle kunna stå emot försvarsstabens påtryckningar för att den i större omfattning skulle få ta del av de spaningsuppgifter om olika personers politiska hemvist som samlats i registret. efter det att skrivelsen skickats till regeringen ut- vecklade sin syn på användningen av statspolisens tredje ro- tels centralregister i en promemoria till inrikesminister . I promemorian, som överlämnades till , behandlades utförligt frågor om säkerhetspoli- sens inhämtning av uppgifter till registret och i vilken mån uppgif- ter kunde utlämnas till andra myndigheter.46 Som nämnts hade motsatt sig de av mili- tären framförda önskemålen om att de regler som föreskrev att uppgifter om svenska medborgare som tillhört eller tillhörde någon kommunistisk organisation inte fick utlämnas till andra myndighe- ter skulle rivas upp. I promemorian till intog en förstående hållning till de militära argumenten, då han menade att det var otidsenligt att utlämnandet av uppgifter i personalkontrol- len fortfarande inskränkte sig till att gälla personer som var regi- strerade som nazister. Det nuvarande systemet innebär enligt min mening en betydande långrotning. som den nazistiska organisationen nedgått i betydelse måste man väl säga, att det motsatta ytterlighetspartiet i hög grad fått ökad aktuali- tet.47 45Se strykningar och marginalanteckningar av i förslag till skrivelse till regeringen. Sp 3:s arkiv, S nr 1/48. 46Dessutom hemställde om en återgång till förkrigstidens i stort sett tämligen för- behållslösa samarbete med och . Enligt en anteckning överlämnades pro- memorian den 13/1 1948 till statssekreteraren vid . PM till inrikesminister från den 13/1 1948. Sp 3:s arkiv B IV vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 framhöll tre skäl för att återigen fokusera på den kommu- nistiska rörelsen: spionaget i , Kominforms bildande samt det som han kallade för rapporten från Berlin.48 Med det sist- nämnda åsyftas sannolikt vissa underrättelser om att svenska kommunister sammanträffat med ryska och tyska kommunister i . Vid dessa möten skall pla- ner på att sabotera västmakternas industriproduktion i Ruhrområ- det ha diskuterats.49 resonemang öppnar för en tolkning att han helt övergivit sin tidigare inställning i utlämningsfrågan och att han nu menade att uppgifter om kommunister skulle kunna utlämnas till andra myndigheter enligt samma ordning som gällde för nazisterna. Att han emellertid fortfarande hade bestämda principiella betänklighe- ter mot att medverka i personalkontrollen framkom då han åter- kom till de olägenheter detta medförde för säkerhetspolisens del. Från polisens sida är det ett bestämt öns- kemål att uppgiftslämnande beträffande perso- ners politiska uppfattning överhuvudtaget icke vidare bör förekomma [understruket i original. UE] oberoende av vilket ytterlighetsparti ve- derbörande tillhör. Som skäl får jag andraga den omständigheten, som förut i olika sammanhang framhållits, nämligen upplysningarnas trots allt i många hänseenden otillförlitliga beskaffenhet. Det torde ej heller vara förenligt med demokratiska principer. Polisen har alltid be- traktat uppgiftslämnandet såsom ett betydande onus. Särskilt må omnämnas att det just varit uppgiftslämnandet som i så hög grad skadat den allmänna säkerhetstjänsten.50 Av de argument som anfördes mot att polisen skulle medverka i personalkontrollen vägde sannolikt det sistnämnda tyngst. kunde uppenbarligen inte glömma den opinionsstorm som drabba- 49Enligt Fst/In:s källa Toddy (fingerad källteckning) inom hade varit närvarande vid för att där diskutera SKP:s samordning med de ut- ländska kommunistpartierna samt begärt sättmaskiner och en rotationspress för den svenska tidningsproduktionen. Se PM den 2/12 samt 22/12 1947. JWK 5:21/86. 50PM till från den 13/1 1948. Sp 3:s arkiv, B IV vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 de den allmänna säkerhetstjänsten strax före krigsslutet . In- vändningarna till trots medgav han dock sin förståelse för att andra myndigheter ville hålla sig underrättade om huruvida det bland per- sonalen fanns kommunister eller nazister och att uppgifter ur sä- kerhetspolisens centralregister kanske var den bästa uppgiftskällan för att kontrollera detta. Det viktiga för blev därför istället att säkerhetspolisen inte skulle tilldelas det direkta ansvaret för ut- lämnandet av registeruppgifterna. Därest statsmakterna till äventyrs skulle till- mötesgå sådana önskemål bör emellertid ett sådant arrangemang vidtagas att polisen icke direkt skall behöva lämna uppgifter till veder- börande myndighet. Kommunikationen bör i så fall ordnas via en nämnd eller dylikt, som själv på eget ansvar får pröva och bedöma upp- gifterna, eventuellt efter ytterligare undersök- ning, som bör drivas i nämndens egen regi.51 Poängen med förslag var att den föreslagna nämnden skulle få den mest obekväma uppgiften dvs. att ta beslut om vilka politis- ka uppgifter som skulle utlämnas om den kontrollerade personen. För att tillgodose den enskildes rättssäkerhet föreslog han att de personer som skulle vara föremål för kontroll även skulle höras av nämnden. Den utpekade bör under alla förhållanden be- redas tillfälle att försvara sig.52 Denna så kallade kommunikationsprincip hade tillämpats av be- dömningsnämnden och även av säkerhetspolisen som personalkontrollen främst varit inriktad på att utestänga nazister från känsliga poster inom försvaret. Efter behandlingen av utlämnandefrågan tog upp de pro- blem som säkerhetspolisen mött på grund av de begränsningar som infördes beträffande registreringen av kommunister . Ingen person fick enligt dessa bestämmelser registreras i säkerhets- polisens register enbart på grund av sin tillhörighet till det kom- utan att det förelåg misstanke om brott. Före- skrifterna hade sedermera muntligen kompletterats av socialdepar- Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 tementet i mer restriktiv riktning vilket gjorde att säkerhetspolisen ansåg sig förhindrad att verkställa undersökningar som kunde berö- ra kommunisternas organisation och verksamhet. Även om det inte fanns några hinder mot att övervaka och registrera kommunister som var misstänkta för brott så var detta enligt en olägenhet då gränsdragningen var svårbedömd. i samband med en sådan undersökning kommer man ovillkorligen in på känsliga sa- ker. I samband med en undersökning måste man vanligen komma in på vederbörande kommunists bekantskapskrets och så små- ningom på förhållanden, som röra den kom- munistiska rörelsen, dess verksamhet och or- ganisation.53 Enligt hade restriktionerna mot kommunistövervakningen försvårat spaningsarbetet. Han framhöll att arbetet med att bekäm- pa landsskadliga brott krävde lång framförhållning och att säker- hetspolisen därför var särskilt beroende av att även kunna registrera uppgifter som i den rådande situationen bedömdes som irrelevanta. En uppgift i ett register, som ter sig full- ständigt intresselös och intetsägande, kan vid en utredning, som verkställes , få den allra största betydelse.54 Vid ett eventuellt förändrat politiskt läge med skärpt hot från Sov- jet skulle det enligt vara svårt att snabbt inhämta tillräckliga upplysningar om de svenska kommunisterna. Därför var det ange- läget att polisen fick laga efter läglighet och inleda undersökning- ar av kommunisterna i , , och för att utröna om det i den framtida kommunistiska planeringen ingick landsskadlig verksamhet. Detta förutsatte dock att restriktionerna för registreringen upphävdes. Det förutsatte också att regeringen förlitade sig på att de medborgarrepresentanter som tillsatts 1946 för att rådgöra med statspolisintendenten i mer svårbedömda poli- tiska ärenden samt statspolisintendentens täta kontakter med inri- Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 kesministern utgjorde en tillräcklig demokratisk försäkring mot polisiärt maktmissbruk.55 Militären hade ända ivrat för att övervakningen av kommunisterna skulle återupptas. För försvarsstaben hade förbu- det mot kommunistregistreringen och upphörandet av kontrollen av kommunisterna inom försvaret varit ett synnerligen impopulärt avbräck i arbetet. De militära förslagen om att säkerhetspolisen återigen skulle lämna ut uppgifter om kommunister till den militära personalkontrollen hade emellertid fått ett svalt mottagande såväl av statspolisintendenten som av den politiska ledningen. När kommunisterna under kuppartade former övertog makten i kunde emellertid militären snabbt flytta fram sina positioner. marscherade , försvarsstabschefen , chefen för försvarsstabens sektion II och chefen för försvarsstabens inrikesavdelning upp till regeringen med förslag om höjd militär beredskap. Medan gick in till försvarsminister sökte de andra tre upp . Så här beskriver Swedlund mötet med : Besök hos 4/3 (med och Le- che): 1) Jag lämnade orientering om det militä- ra beredskapsläget ... 3) PM rörande kommu- nismen lämnades varefter personalkontrollen diskuterades. M. var i färd med att ta bort den men blev nu betänksam, skulle ta upp frågan. 4) Fortsatt orientering om våra krav beträffan- de säkerhetstj m.m. lämnades av (jag gick till ÖB - ).56 Särskilt intressant i denna uppteckning är Swedlunds notering om att som tydligen haft planer på att avskaffa personalkon- trollen nu i viss mån lät sig övertygas av militärerna om nödvändig- heten att utestänga kommunister från vissa tjänster inom försvaret. var det dags för försvarsstabschefen att ta sig an statspolisintendent . 56Swedlunds dagbok 1/3. Se även 4/3 1948. arkiv B II. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Besök 6/3 av som ville komma ifrån personalkontrollen (rapporteringsskyldighet- en). Jag framhöll vikten av att vi icke gör oss värnlösa mot kommunisternas verksamhet och att detta icke är ett enbart militärt intresse utan ett klart samfällt samhällsintresse. Jag påpeka- de det m.m. Th. blev betänksam och samtalet slutade med att han lovade stödja själva saken (övervakningen) men önskade ett annat system. Jag godtog detta senare om det kunde göras effektivt.57 En knapp vecka efter militärernas framstöt var det klart att över- vakningen av kommunisterna skulle skärpas. Om detta gav Moss- berg besked till den 10 mars 1948.58 fick information av om andra åtgärder som skulle vidtas för att förstärka säkerhetspolisen. Anslaget till säkerhetspo- lisen skulle höjas med och f.d. säkerhetschefen skulle få i uppdrag att utreda den kommunikations- kontroll som kunde anses påkallad vid krig eller krigsfara.59 Ett för- sta steg för att utvidga personalkontrollen till att även gälla kom- munister var de särskilda anvisningar om kontroll av polispersona- lens pålitlighet som tillställdes länsstyrelserna av regeringen den 2 april 1948.60 var de hinder som tidigare legat i vägen för realiserandet av försvarets förslag om att personalkontrollen skulle utsträckas till att även gälla kommunisterna undanröjda. kunde ÖB i en formell skrivelse till regeringen således återigen erinra om sin skrivelse om utökad personalkontroll. I skri- velsen gjorde ÖB en direkt koppling till besked om återupptagandet av övervakningen av kommunisterna då han angav att han fått underhandsbesked om att säkerhetspolisen skulle få 57Swedlunds dagbok 5/3. 58Den antecknade följande i sin dagbok: utlovade skärpt vak- samhet mot kommunisterna men blott för handling. se även den 1/4 1948: Exp. ang. beslutad kontroll även av kommunisterna. arkiv B II. 59Jungs dagbok den 2/4 1948. arkiv B II. 60Skrivelse från den 2/4 1948. Föredragningslistan den 2/4 1948, nr 43. InD:s arkiv (H). I Spi:s cirkulär nr 1 den 22/9 1948 informerades polismästarna, lands- fogdarna och lokala tredje rotelavdelningarna om möjligheten att kontrollera arbetssökande till polisen med tredje rotelns i hjälp (cirkulär nr 1. Sp 3:s arkiv, S nr 398/48. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 utvidgade direktiv avseende den allmänna övervakningen av per- soner, vilka betraktas såsom allmänfarliga eller farliga för rikets sä- kerhet. På grundval av denna information hade han därför låtit ut- arbeta ett nytt förslag till bestämmelser för personalkontrollen inom försvaret.61 I enlighet med ÖB:s förslag utfärdade regeringen nya hemliga bestämmelser för personalkontroll inom för- svarsväsendet. I bestämmelserna återfanns med något undantag alla de personalgrupper som upptagits generalorder.62 Förut- om dem skulle nu också entreprenadarbetare som anlitades för hemliga arbeten för försvarets räkning (t.ex. befästningsarbeten) kontrolleras. Kollektivavtalsanställda vid fabriker, verkstäder, an- läggningar eller förråd skulle vara föremål för personalkontroll om de skulle tjänstgöra i ledande ställning eller inom militärt betydel- sefullt arbetsområde. En annan skillnad mot de tidigare föreskrif- terna var att det i den nya instruktionen inte angavs hur de lägre myndigheterna skulle bemöta eventuella klagomål från personer som blivit utsatta för någon form av åtgärd på grund av personal- kontrollen. Vidare skulle uppgifter om viss tidigare brottslighet som inte föll under strafflagens spioneri- eller sabotagekapitel ut- lämnas då personalkontrollen gällde en befattning av särskild be- tydelse för rikets säkerhet.63 gav nya direktiv till statspolis- intendenten om vilka uppgifter som fick lämnas ut för de militära myndigheternas personalkontroll. Enligt dessa föreskrifter skulle uppgifter utlämnas till chefen för försvarsstaben beträffande: 1)person, som är misstänkt för eller inblandad i sådana handlingar eller förberedelser därtill, vilka innefatta brott mot rikets säkerhet eller som eljest äro ägnade att undergräva det de- mokratiska statsskickets bestånd eller rikets ställning såsom oberoende stat; 2)person, som är misstänkt för eller inblandad i sådana handlingar eller förberedelser därtill, 61ÖB till regeringen den 26/5 1948 Högkv Fst/Säk:s arkiv (H) F VIII a vol. 62Vpl inom pansartrupperna omfattades inte längre av personalkontrollen (Jfr ä.s. FöD till ÖB den 30/6 1948 med g.o. nr H 858/45 den 29/6 1945. Fst/Säk:s arkiv (H) F VIII a vol. 63Nu skulle även uppgifter om högmålsbrott, brott mot allmän verksamhet och brott mot allmän ordning kunna utlämnas i personalkontrollen. FöD till ÖB den 30/6 1948. Fst/Säk:s arkiv (H) F VIII a vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969