sou · GQB371 · 2003-01-01 00:00:00 — för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Sekretess gäller i ärende om Sekretess gäller i ärende om uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står uppgift om enskilds personliga klart att uppgiften kan röjas förhållanden, om det inte står utan att den enskilde eller någon klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon Om en uppgift för vilken sådan sekretess gäller har lämnats till Om en uppgift för vilken sådan sekretess gäller har lämnats till sekretessen också där. sekretessen också där. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . lag om ändring i namnlagen (1982:670) Härigenom föreskrivs i fråga om namnlagen (1982:670)11 att 6 § skall ha följande lydelse. Om ett barn bär någon av föräldrarnas namn utan att denna förälder är vårdnadshavare, krävs för byte av barnets efternamn enligt 5 § att föräldern har samtyckt till namnbytet eller att domstol har funnit att namnbytet är förenligt med barnets bästa. Om ett barn bär någon av föräldrarnas namn utan att denna förälder är vårdnadshavare, krävs för byte av barnets efternamn enligt 5 § att föräldern har samtyckt till namnbytet eller att domstol har funnit att namnbytet är förenligt med barnets bästa. Samtycke eller domstolsförklaring behövs dock inte, om den förälder som inte är vårdnadshavare har begått brott som innefattat våld eller hot eller annat allvarligt angrepp mot den andra föräldern eller barnet och det finns en påtaglig risk för återfall i liknande brottslighet mot någon av dem. För utredning av frågor enligt första stycket får skattemyndigheten anlita biträde av polismyndighet. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1988:688) om besöksförbud Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:688) om besöksförbud att det skall införas en ny paragraf, 22 a §, av följande lydelse. Rätten får, på yrkande av samband med avgörandet av mål om åtal för brott som är av betydelse för frågan om sådant förordnande. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Härigenom föreskrivs i fråga om folkbokföringslagen (1991:481) att 16 och 17 §§ skall ha följande lydelse. En person som av särskilda skäl En person som av särskilda skäl kan antas bli utsatt för brott, kan antas bli utsatt för brott, trakasserier på annat sätt, får vid trakasserier på annat sätt, får medges att vara folkbokförd i (kvarskrivning). skyddad folkbokföring ske på den kan ske endast efter ansökan från den enskilde. (kvarskrivning). folkbokföring kan medges endast efter ansökan från den enskilde. endast om den enskildes behov medges endast om den enskildes av skydd inte kan tillgodoses behov av skydd inte kan eller på annat sätt. Skyddad folkbokföring får avse högst i taget. medges för högst i taget. När det inte längre finns skäl När det inte längre finns skäl För utredning av frågor om För utredning av frågor om biträde av polismyndighet. biträde av polismyndighet. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om ärenden om kvarskrivning om ansökan inkommit till skattemyndigheten före ikraftträdandet. lag om ändring i lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter att 1 och 2 §§ skall ha följande lydelse. En folkbokförd person som riskerar att bli utsatt för allvarlig brottslighet som riktar sig mot dennes liv, hälsa eller frihet kan få medgivande att använda andra personuppgifter om sig själv än de verkliga (fingerade personuppgifter). Ett medgivande får begränsas inte lämnas om personen kan inte lämnas, om personen kan beredas tillräckligt skydd genom beredas tillräckligt skydd genom skyddad folkbokföring enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) eller på annat sätt. eller på annat sätt. Ett medgivande att använda fingerade personuppgifter får även ges åt en familjemedlem till en person som avses i första stycket, om personerna varaktigt bor tillsammans. Medgivande att använda fingerade personuppgifter lämnas av . Ansökan om medgivande görs av efter framställning från den som vill använda fingerade personuppgifter. I ansökan till tingsrätten skall I ansökan till tingsrätten skall kvarskrivning eller någon annan mindre ingripande åtgärd inte är någon annan mindre ingripande åtgärd inte är tillräcklig. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård Härigenom föreskrivs i fråga om lagen om rättspsykiatrisk vård (1991:1129) att 28 § skall ha följande lydelse. Genomgår en patient rättspsykiatrisk vård som är förenad med särskild utskrivningsprövning skall chefsöverläkaren, om brottet och övriga omständigheter gör det påkallat, ge målsäganden möjlighet att begära att bli underrättad dels om att patienten har lämnat sjukvårdsinrättningen utan tillstånd eller inte har återvänt dit sedan tiden för ett tillstånd att vistas utanför inrättningens område har gått ut eller tillståndet har återkallats, dels när beslut fattas om att patienten får vistas utanför sjukvårdsinrättningens område eller att vården skall upphöra. Önskar målsäganden underrättelse, skall en sådan ges och vid beslut som anges i denna paragraf innan patienten lämnar vårdinrättningen. Om det finns särskilda skäl får underrättelse som avses i första stycket lämnas utan att målsäganden begärt att bli underrättad. Om förutsättningar för ett beslut om besöksförbud enligt lagen (1988:688) om besöksförbud kan antas föreligga i ett fall som avses i första stycket, skall åklagaren underrättas. Denna lag träder i kraft . 16 Senaste lydelse 1991:1968 lag om ändring i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård att 21 § samt rubriken närmast före 21 § skall ha följande lydelse. Om den dömde undergår sluten ungdomsvård för ett brott som har riktat sig mot någons liv, hälsa, frihet eller frid, skall målsäganden tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om vid vilket särskilt ungdomshem den dömde befinner sig samt om han förflyttas, vistas utanför det särskilda ungdomshemmet eller rymmer. Underrättelse om en planerad vistelse utanför det särskilda ungdomshemmet behöver inte lämnas, när en underrättelse på grund av beslutad bevakning eller andra förhållanden framstår som uppenbart obehövlig. Detsamma gäller när en underrättelse på goda grunder kan antas allvarligt äventyra den dömdes egen säkerhet. Underrättelse till målsägande skall lämnas och utformas på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Om förutsättningar för ett beslut om besöksförbud enligt lagen (1988:688) om besöksförbud kan antas föreligga i ett fall som avses i första stycket, skall åklagaren underrättas. Denna lag träder i kraft . 1Uppdraget och dess genomförande Utredningen har fått i uppdrag att utforma ramen för ett program till skydd för bevispersoner m.fl. samt att lämna förslag i frågor som har samband härmed. Till grund för utredningens arbete ligger ett förslag från RPS om ett nationellt handlingsprogram till skydd för bevispersoner. Detta förslag tar sikte på personer som på grund av medverkan i förundersökning och rättegång om grov eller organiserad brottslighet löper allvarlig risk för att bli utsatta för brottsliga angrepp. I våra direktiv sägs att det vid utformningen av ett skyddsprogram finns skäl att ytterligare överväga hur personkretsen skall avgränsas. Behov av att kunna omfattas av ett skyddsprogram kan även finnas för bevispersoner som medverkar i förundersökning och rättegång om annan allvarlig brottslighet än sådan som bedöms som grov eller organiserad, t.ex. våld eller hot om våld inom familjen. Det allmänna skall även i dessa fall tillhandahålla skydd. Vi har därför fått i uppdrag att överväga hur också denna grupp av personer skall få sitt skyddsbehov tillgodosett. Eftersom situationerna och behoven ser olika ut för de båda grupperna har utredningen valt att behandla dem var för sig. I fallen rörande organiserad brottslighet kommer hotet oftast från en hel grupp av personer. Det kan röra sig om ett stort antal icke identifierade presumtiva gärningsmän. I familjevåldssituationerna däremot är den presumtive gärningsmannen oftast känd. En särskild faktor att ta hänsyn till i dessa fall är de gemensamma barnen och deras behov. Ytterligare en skillnad mellan grupperna är att det beträffande familjevåld redan finns möjligheter att vidta olika skyddsåtgärder som skulle kunna ligga till grund för utbyggda åtgärder. Uppdraget och dess genomförande Mot bakgrund av att det är särskilt angeläget att motverka våld i nära relationer och erbjuda utsatta kvinnor och barn och andra närstående skydd och stöd har vi ansett det lämpligt att börja vårt arbete med att ta fram förslag på utökade skyddsåtgärder i dessa fall. Förslagen presenteras i detta delbetänkande. Utredningen kommer dock även i sitt fortsatta arbete med att utforma ett skyddsprogram för bevispersoner att beröra frågor som rör ökat skydd för bl.a. våldsutsatta kvinnor och andra närstående. Det gäller t.ex. frågorna om ekonomisk ersättning till den som är i behov av skydd och forumregler vid skyddade personuppgifter. Detta innebär att vi i vårt slutbetänkande kan komma att lämna ytterligare förslag som syftar till att motverka våld i nära relationer. Utredningens direktiv återges i sin helhet som bilaga. Utredningen påbörjade sitt arbete . För att få ett så bra underlag som möjligt för våra överväganden har vi eftersträvat ett utåtriktat arbetssätt och haft ambitionen att träffa både yrkesföreträdare och andra som i sin verksamhet möter kvinnor och andra närstående som utsatts för våld. Utredningen har därför haft ett stort antal kontakter med myndigheter, kommuner och ideella organisationer på området. Under flera av avsnitten i betänkandet beskriver vi projekt och verksamheter rörande våld i nära relationer som vi har tagit del av. Här kan följande kontakter nämnas. Utredningen tillskrev i början av sitt arbete landets samtliga polismyndigheter för att få del av polisens erfarenheter rörande våld i familjen och fick på så sätt in värdefulla synpunkter från många polismyndigheter. Utredningens sekreterare har också besökt polisen i , , , , och . Hon har även besökt och andra delar av RPS. Utredningen har vidare haft kontakt med , , , skattemyndigheten i och KVM Norr. Sekretariatet har också besökt Kriscentrum för våldsutsatta kvinnor och deras barn i . När det gäller de ideella organisationerna på området har utredningens sekreterare träffat företrädare för , Kvinnojouren i och Brottsofferjouren i . Uppdraget och dess genomförande Vidare har utredningens ordförande, sekreterare och två experter deltagit i en första nordisk konferens i om vittnesskydd. Utredningen har också själv anordnat ett nordiskt möte om skydd av hotade bevispersoner. Härutöver har utredningens sekreterare deltagit i en konferens på som anordnades av i samarbete med olika organisationer. Utredningen har även under arbetets gång fått ta del av viktiga synpunkter från enskilda personer som delat med sig av sin erfarenhet och kunskap på området, bl.a. kvinnor som själva varit utsatta för våld i nära relationer. Slutligen har utredningen samrått med Offentlighets- och sekretesskommittén (Ju 1999:06) och med , brottssamordnare, polismyndigheten i , som arbetat med ett uppdrag från RPS om brottsofferfrågor. Våld i en nära relation kan se ut på olika sätt. brukar sådant våld delas in i fyra grupper. Först och främst kan våldet vara fysiskt, psykiskt eller sexuellt. Det handlar då om brott mot liv, hälsa, frihet och frid. Våldet kan också bestå i ekonomiskt förtryck av olika slag. Vi behandlar i detta betänkande främst de tre förstnämnda typerna av våld. Ofta är det en man som utsätter en kvinna för våld men det förekommer också, om än i liten utsträckning, att kvinnor misshandlar sina män. Kränkningar kan även förekomma mellan andra nära anhöriga såsom mellan gärningsmannen och dennes föräldrar eller syskon. En annan utsatt grupp som är i behov av extra uppmärksamhet är barn som misshandlas och hotas av en närstående. har t.ex. flickor som lever under hot eller tvång i strängt patriarkala familjer uppmärksammats allt mer. Våld förekommer vidare i homosexuella förhållanden. När vi i det följande talar om våld i nära relationer avses alla nu nämnda konstellationer. Eftersom den vanligaste formen av våld i familjen är mäns våld mot kvinnor är det dock naturligt att vi ofta tar denna situation som exempel. har våld i nära relationer varit föremål för omfattande uppmärksamhet och arbete. Flera lagändringar har genomförts för att underlätta situationen för hotade och misshandlade kvinnor och barn liksom för andra utsatta personer i nära relationer. Ett slags startpunkt för denna utveckling var när kravet på anmälan från målsäganden vid misshandel togs bort . En annan betydelsefull åtgärd var införandet av lagen (1988:688) om besöksförbud. Ytterligare ett viktigt steg var den s.k. kvinnofridsreformen som innebar bl.a. att brotten grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning infördes i 4 kap. BrB. Reformen ledde också till att ett antal myndighetsprojekt sattes i gång i syfte att motverka våld i nära relationer (se närmare kapitel 3). I detta kapitel beskrivs nu gällande rätt rörande våld inom familjen. Eftersom frågan om våld mot kvinnor och barn har kommit att allt mer ses som en fråga som hänger nära samman med kvinnors och barns möjligheter att åtnjuta de mänskliga rättigheterna är det naturligt att inleda redogörelsen med en kort genomgång av olika internationella åtaganden och en beskrivning av arbete som pågår på detta område. Såväl kvinnor som barn tillförsäkras numera i flera internationella instrument som anslutit sig till ett ökat skydd för sin personliga säkerhet. Därefter följer en beskrivning av de svenska bestämmelser och myndighetsrutiner som aktualiseras i ett ärende rörande våld i en nära relation, allt från polisens brottsutredning till det att en våldsutsatt kvinna genom olika stöd- och skyddsåtgärder kan börja leva ett nytt liv. I samband med genomgången av gällande rätt beskrivs också pågående lagstiftningsarbete. 2.2Kvinnors och barns mänskliga rättigheter I allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna slås fast att alla människor har lika värde och samma rättigheter. För att ytterligare understryka kvinnors mänskliga rättigheter antog FN konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. Nästa steg var den deklaration om våld mot kvinnor som antog . FN:s medlemsländer enades bl.a. om att våld mot kvinnor utgör en kränkning av kvinnors rättigheter och grundläggande friheter och skadar eller upphäver deras åtnjutande av dessa rättigheter och friheter. Frågor om våld mot kvinnor har fått en given plats inom ramen för det arbete som rör de mänskliga rättigheterna, inte minst som ett resultat av om mänskliga rättigheter i . Denna konferens gjorde viktiga insatser för att bekämpa våld mot kvinnor. Den s.k. Wiendeklarationen antogs som bl.a. bekräftar att alla mänskliga rättigheter är odelbara och ömsesidigt beroende av varandra. Ett annat viktigt steg togs vid mötet med FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna när den beslöt utse en särskild rapportör om våld mot kvinnor, dess orsaker och verkan. Det internationella samfundets engagemang i frågor rörande våld mot kvinnor kom att lyftas fram ytterligare vid i . Konferensen antog en handlingsplan i vilken regeringarna bland annat åtog sig att lagstifta mot och stärka befintlig lagstiftning som rör våld mot kvinnor. I handlingsplanen riktas särskild uppmärksamhet mot sådana våldsbrott mot kvinnor som utgör brott mot de mänskliga rättigheterna. Regeringarna åtog sig också att avstå från att åberopa sedvänjor, traditioner eller religiösa hänsyn som skäl för att underlåta att vidta åtgärder för att bekämpa våldet mot kvinnor. För del utgjorde kvinnofridsreformen ett viktigt led i arbetet med att genomföra åtagandena i handlingsplanen. undertecknades den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, . inkorporerades i svensk rätt. Enligt 2 kap. 23 § RF får lag eller annan föreskrift inte meddelas i strid med åtaganden på grund av . När det gäller närståendes rätt till skydd mot övergrepp i hemmet är artikel 8 i av intresse. Där föreskrivs att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv. Offentlig myndighet får inte inskränka åtnjutande av denna rättighet annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn bl.a. till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. Primärt innebär artikeln att staten skall avhålla sig från ingrepp i den skyddade rättigheten utom i de särskilt angivna fallen. Artikelns räckvidd är dock inte begränsad till detta. Staten har också i viss mån en skyldighet att vidta positiva åtgärder för att skydda enskilda individer, t.ex. utsatta kvinnor. åtgärder kan utgöras av lagstiftning, men också av skydd mot övergrepp i särskilda situationer. Även utan att det förekommit något ingripande från myndighet eller offentlig tjänsteman kan staten således under vissa förutsättningar anses ha brutit mot artikeln genom att tolerera en föreliggande situation eller genom att inte skapa ett tillräckligt rättsligt skydd. Statens ansvar för en sådan underlåtenhet kan då aktualiseras trots att det övergrepp som visat att det rättsliga skyddet var otillräckligt utförts av en enskild person för vars handlande staten inte i och för sig kan anses ansvarig.1 Inom pågår ett arbete med att motverka våld och övergrepp mot kvinnor. antog en rekommendation i ämnet, Recommendation Rec(2002)5 of to member States on the protection of women against violence. I rekommendationen uppmanar kommittén medlemsstaterna att skärpa sin lagstiftning rörande våld mot kvinnor. Bl.a. sägs att de myndigheter som berörs av ärenden om våld mot kvinnor (polis, sjukvård och socialtjänst) bör upprätta handlingsplaner rörande förebyggande åtgärder och åtgärder som skyddar dem som utsatts för våld. I rekommendationen sägs också att det måste till ett strukturerat samarbete mellan dessa organ för att olika insatser skall kunna samordnas. Vidare uppmanas länderna i rekommendationen att överväga att anta en nationell handlingsplan mot våld inom familjen och att på nationell nivå inrätta ett regeringsorgan, en nationell samordnare, som får till uppgift att implementera åtgärder som syftar till att bekämpa våld mot kvinnor samt att övervaka och utvärdera åtgärder som vidtas på området. Länderna uppmanas även i rekommendationen att arbeta med attitydfrågor och information om våld i nära relationer. Vidare understryks vikten av att det skapas program som kan hjälpa våldsamma män att komma till rätta med sina våldstendenser. Slutligen anmodas länderna att vidta alla åtgärder, t.ex. informationskampanjer, för att förebygga hedersmord. 1 Se , Mänskliga rättigheter i europeisk praxis. En kommentar till om de mänskliga rättigheterna, 1997, s. 220 ff. Frågan om våld mot kvinnor har aktualiserats inom EU som ett led i arbetet för jämställdhet mellan män och kvinnor. Ett centralt inslag i för att bekämpa våld mot kvinnor är det s.k. Stop-programmet, som inrättades för att stärka samarbetet när det gäller att bekämpa handel med kvinnor och barn. Detta följdes av Daphne-initiativet och det nya Daphne- programmet (2000-2003) som båda syftar till bättre information och ökat skydd för våldsoffer. inleddes en informationskampanj för att bekämpa våld mot kvinnor i hemmet. En undersökning som gjorts av kommissionen visar att det fortfarande finns ett behov av EU-insatser på detta område. Kommissionen har i dokumentet På väg mot en gemenskapens ramstrategi för jämställdhet (2001-2005)2 uttalat att särskild uppmärksamhet måste ägnas de kvinnor som drabbas av våld eller sexuellt utnyttjande. De åtgärder som planeras avser ökad information och utbildning om kvinnors mänskliga rättigheter och ett stärkt samarbete med olika organisationer på området. Vidare skall arbetet fortsätta i Stop- och Daphne- programmen. Slutligen skall forskningen och datainsamlingen rörande våld mot kvinnor stödjas. pågår en diskussion inom EU om ett nytt direktiv angående jämställdhet mellan kvinnor och män på andra områden än arbetslivet. Detta direktiv kan komma att beröra våld mot kvinnor. FN:s konvention om barnets rättigheter, , antogs enhälligt av och kom att få ett mottagande som ingen tidigare konvention om mänskliga rättigheter hade fått. är unik också i det avseendet att den innehåller såväl medborgerliga och politiska rättigheter som ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. gäller barn och ungdomar upp till och är inriktad på individen, det enskilda barnet. Den kan sägas innehålla 2 Se Meddelande från kommissionen till rådet, , Ekonomiska och sociala kommittén och , På väg mot en gemenskapens ramstrategi för jämställdhet (2001-2005), , KOM(2000) 335 slutlig fyra grundläggande principer; skydd mot alla former av diskriminering, utgångspunkten att barnets bästa alltid skall komma i främsta rummet, barnets rätt till liv och utveckling och barnets rätt att uttrycka sina åsikter och få dessa respekterade. behandlar särskilt rätten till skydd mot övergrepp. I artikel 19 stadgas bl.a. att konventionsstaterna skall vidta alla lämpliga rättsliga och sociala åtgärder för att skydda barn mot alla former av fysiskt eller psykiskt våld, skada eller övergrepp, misshandel eller utnyttjande.3 Konventionsstaterna uppmanas i artikeln dels att vidta förebyggande åtgärder såsom att upprätta sociala program som syftar till att ge barn nödvändigt stöd, dels att vidta olika direkta skyddsåtgärder när ett enskilt barn far illa. Efterlevnaden av övervakas av en särskild , rättigheter. De stater som har ratificerat konventionen skall rapportera till kommittén om vilka åtgärder som har vidtagits för att genomföra konventionens bestämmelser. Principen om barnets bästa utgör tillsammans med de övriga principiella artiklarna "budskap", det internationella samfundets hållning till barn, dess barn- och ungdomsperspektiv. I denna anda inrättades i i syfte att förstärka barns och ungdomars rättigheter och intressen. Inrättandet av en barnombudsman var för , liksom för en rad andra länder, ett led i genomförandet av . huvuduppgift är att svara för en övergripande bevakning av barn- och ungdomsfrågor utifrån . 2.3Tillämpliga regler och rutiner i ett ärende om våld i en nära relation Polisen spelar självklart en viktig roll i arbetet mot våld i nära relationer dels när det gäller utredningen av redan begångna brott, dels genom att lämna hotade kvinnor och andra närstående skydd i syfte att förebygga ny brottslighet, 2 § polislagen (1984:387). 3 Jfr 6 kap. 1 § FB. Där föreskrivs att barn har rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran. Vidare fastslås att barn skall behandlas med aktning för sin person och egenart och inte får utsättas för kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling Till polisens uppgifter hör också att i ärenden om våld inom familjen samarbeta med andra myndigheter och organisationer (3 § polislagen). Särskilt åligger det polisen att fortlöpande samarbeta med myndigheterna inom och underrätta dessa om förhållanden som bör föranleda någon åtgärd av dem. Det åligger också andra myndigheter att ge polisen stöd i dess arbete. Våld mot kvinnor och andra närstående är ett prioriterat område för polisen. Ett sätt att skydda hotade personer är att utrusta dem med särskilda s.k. trygghetspaket. Det finns omkring 400 trygghetspaket i landet. Ett trygghetspaket består av en väska som innehåller bl.a. telefoner och larmanordningar.