sou · GQB3120d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Elever som riskerar att inte nå målen får ta tid från andra ämnen för att läsa behörighetsämnen med påföljd att deras skoltillvaro blir trist och enformig och att de får kunskaps- brister i övriga ämnen. Eftersom de negativa konsekvenserna av behörighetsreglerna övervägde, ansåg i sin rapport att behörighetskraven behöver ändras. Verket har dock inte närmare utvecklat på vilket sätt de skulle behöva ändras. Att låta ett genomsnittligt meritvärde ersätta dagens behörighetskrav är emellertid ett önskemål som i olika sammanhang framförts till kommittén, framförallt från skolor. Kommitténs erfarenhet är att kommunerna hanterar behörig- hetsreglerna olika. I vissa kommuner erbjuds samtliga obehöriga elever ett individuellt program, där de studerar de ämnen som de saknar behörighet i, ibland i kombination med praktik. På vissa skolor erbjuds eleverna kurser från de nationella programmen. I andra kommuner får de obehöriga eleverna påbörja studier på ett nationellt program, men med en individuell studieplan som inne- håller stöd i de ämnen där de saknar behörighet. erbjuds programinriktade individuella program (PRIV) som sökbara alter- nativ. PRIV-eleverna får ibland sin undervisning i egna grupper – i andra fall är de integrerade med de ordinarie undervisnings- grupperna på programmet men får särskilt stöd. Erfarenheter av dagens gymnasieskola återkommer till det individuella program- met i kapitlet Individuella studiegång i gymnasieskolan. I utvärderingen Efter skolan redovisas för varje gymnasieprogram vad de unga gör sedan de slutat skolan. Sammanfattningsvis kan sägas att de som gått på ett program utan APU i ganska liten omfattning har ett arbete efter gymnasieskolan. Många i den- na grupp studerar. Få arbetade inom något yrke som hade anknyt- ning till programmets karaktärsämnen. Av dem som gått ett program med krav på APU bedömer att de har ett målyrke, dvs. ett yrke som ligger i linje med det de utbildats för. svarade att de hade ett annat yrke. Övriga arbetade ej. Män arbetade oftare än kvinnor. De vanligaste yrkena efter gymnasieskolan var vård- och omsorgsarbete (), maskin- och monteringsarbete (), för- säljare i detaljhandel () och bygg- och anläggningsarbete respektive kontorsarbete (vardera ). Det finns stora variationer mellan programmen. Av männen som gått fordonsprogrammet arbetar . Andra program med mer än tre fjärdedelar av männen i arbete är bygg, el, energi, hantverk, hotell- och restaurang, industri, livsmedel och naturbruk. För kvinnorna gäller att av dem som gått livsmedel, hotell- och restaurang, fordon och hantverk är mer än tre fjärdedelar i arbete. Högst andel arbetslösa fanns bland dem som gjort otraditionella val. Högst, , var arbetslösheten bland kvinnor som gått industri-, fordons- eller naturbruksprogrammen. Bland männen var arbetslösheten högst för de män som gått omvårdnads- programmet, . Andelen som arbetade inom sitt målyrke var högst bland dem som gått på omvårdnadsprogrammet. av kvinnorna och av männen från OP arbetade med vård- och omsorgs- arbete efter gymnasieutbildningen. Av män som gått el, energi eller naturbruk arbetade mer än hälften inom sitt målyrke. Lägsta frekvensen i målyrke (bland APU-programmen) fanns för dem som gått medie- respektive barn- och fritidsprogrammet. Erfarenheter av dagens gymnasieskola 6.10En bra förberedelse för arbetslivet Trots de problem som finns i gymnasieskolan i form av stress och avbrott är ändå ungdomarnas bedömning av sin gymnasietid över- vägande positiv. Unga som svarat på en enkät18 efter de slutat skolan har fått skatta sin tillfredsställelse med gymnasieutbild- ningen i vissa avseenden i förhållande till kraven i det nuvarande arbetet. Gemensamt för alla oavsett program är att de är tillfreds eller mycket tillfreds med att de fått lära sig arbeta självständigt i gymnasieskolan och att detta är ett krav i arbetet. För dem som gått på program med APU får förmågan att använda verktyg och maskiner en motsvarande hög skattning. Mönstret påfallande lika för de olika programmen. Vissa avvikelser finns dock. T.ex. får datoranvändning höga skattningar av dem som gått på medie- programmet, men inte av övriga. Överraskande nog anser de flesta ungdomar inte att arbetet stäl- ler krav på förmåga att kommunicera på engelska och att använda IT för sökning och kommunikation. Eventuellt kan det vara så att de inte ännu har den typ av arbete där dessa färdigheter krävs. Dessa färdigheter får också låga skattningar när det gäller tillfreds- ställelse med gymnasieutbildningen, vilket kan beror på att de unga anser att de lärt sig dessa utanför skolan. 6.11Övergången grundskola – gymnasieskola är ett led i det livslånga lärandet. Förutom att leda till sina egna mål skall den också förbereda för nästa steg, gymna- sieskolan. Eftersom gymnasieskolan också har som mål att en så stor andel som möjligt av eleverna skall fullfölja sina studier, har detta lett till krav på att eleverna skall ha en viss nivå på kun- skaperna när de påbörjar utbildningen. Dessa krav får tydliga kon- sekvenser för arbetet i . konstaterar att övergången mellan grund- skola och gymnasieskola för många upplevs som svår. Däremot ser det olika ut för olika grupper av elever. Vi vet t.ex. att många av eleverna klagar på att mycket av det de möter i gymnasieskolan upplevs som en repetition av . Många av eleverna på samhällsvetenskapsprogrammet upplever studierna i sin helhet som en förlängd grundskola. 18 Efter skolan, 2002. Erfarenheter av dagens gymnasieskola För andra elever är mötet med gymnasieskolan något nytt och de får äntligen börja med något som de har valt utifrån intresse. För åter andra elever är gymnasieskolan något som de egentligen skulle ha valt bort om det fanns möjlighet att få ett arbete. När gjorde en undersökning bland grundskoleelever visade det sig att så många som skulle ha valt något annat än gymnasieutbildning om det funnits något alternativ. Utvecklingen på arbetsmarknaden begränsar dock sådana möjligheter och är förmodligen alla ungdomar fullt medvetna om att de behöver en gymnasieutbildning för att varaktigt etablera sig på arbetsmark- naden. Det är uppfattning att en gymnasieskola för alla också ställer krav på . Också denna skolform förväntas ge en god grund för fortsatta studier, vilket måste genomsyra skolans arbete. Gymnasieskolan måste i sin tur klara av att möta förväntningarna på att gymnasieskolan skall innebära något nytt som studierna måste haka i och ta vid på den nivå där eleven befinner sig efter slutförda studier i . Detta kan betyda individuella studieplaner som följer eleverna. En grupp grundskoleelever får inte den behörighet som krävs för att börja i gymnasieskolan. behandlar denna problematik i ett särskilt kapitel, Individuell studiegång i gymnasie- skolan. 6.12Gymnasiekommitténs slutsatser av refererade utvärderingar slutsatser med anledning av de utvärderingar och den statistik som redovisats i föregående kapitel är följande: Gymnasieskolan är fortfarande starkt könsuppdelad. Endast några få program har en rimligt jämn fördelning på flickor och pojkar. Situationen har inte ändrat sig på något avgörande sätt sedan gymnasieskolans tillkomst . Gymnasieskolan har i stor utsträckning misslyckats med sitt kompensatoriska uppdrag att utjämna skillnader mellan elever som kommer från hem med olika studietradition. Det finns också stora skillnader i skolprestationer mellan elever som är födda i respektive kommit till . Ungefär var fjärde elev slutar skolan utan att få ut slutbetyg och andelen tenderar att öka. Att komplettera sina betyg på komvux Erfarenheter av dagens gymnasieskola ingår i planerna för många elever . För få elever uppnår grundläggande behörighet till högskolan. De många små kurserna har lett till en fragmentisering av under- visningen och en fokusering på delarna i stället för på helheten. Övergångarna mellan grundskola och gymnasieskola respektive gymnasieskola och högskola vållar problem av olika slag. Det är viktigt att gymnasieskolan blir ett fungerande led i ett livslångt lärande. Trots dessa brister trivs de flesta elever under sin gymnasietid och anser att de fått lära sig något som de har nytta av senare i livet. Det man skattar högst är förmågan till självständigt arbete.