sou · GQB3108d4 · 2003-01-01 00:00:00 — I betänkande framfördes i en vag formulering misstanken att det förekom ömse- sidiga orienteringar mellan företrädare för de danska, norska och svenska marinerna om vad man bedömde som absolut nödvändigt att man på ömse sidor var underkunnig om. Det kunde t.ex. gälla de egna ubåtarnas operationer.164 Utredningen har närmare granskat denna fråga. För att undvika att svensk ubåt i fred skulle kollidera i undervattensläge med dansk eller norsk ubåt liksom för att undvika andra typer av incidenter eller olyckstillbud hade Chefen för marinen (CM) beordrat rapportering av ubåtsövningar inom vissa områden. Bestämmelserna, som utgavs på hemlig marin- order (mo H), hade tillkommit efter samverkan med motsvarande chefer i och . Den äldsta order gällande informationsutbyte om planerad verksamhet med ubåt i undervattensläge som utredningen funnit är mo H 3 . Denna hemliga marinorder kom att ändras eller ersättas av senare versioner.165 De nya utgåvor- na föranleddes av mindre ändringar av områdenas gränser. Inne- hållet i dessa var emellertid i princip oförändrat. I och med ledningsreform ändrades rapporteringsvägarna. I mo H 8/68 till- kom bestämmelser om hur nära främmande makts sjöterritorium svenska örlogsfartyg fick uppträda. Föreskrifterna för svenska, danska och norska ubåtar kan exemplifieras med mo H 56 , rubricerad Rappor- tering av ubåtsövningar i vissa farvatten. I denna stadgades vad gäller att när svensk ubåt avsåg uppträda i undervattens- läge på fritt hav i söder om latituden N 39' och väster om longituden E 00', samt i söder om latituden N 00' punkten N 00', E 30' punkten N 15', E 00' skulle meddelande härom lämnas till CM (Marinstaben) i förväg. Genom CM:s försorg delgavs berörd dansk myndighet. Då dansk ubåt avsågs uppträda i undervattensläge på fritt hav inom samma område skulle information härom av vederbörande danska myndighet delges CM, som i sin tur skulle orientera 163Underlaget i detta stycke, om inte annat anges, är hämtat från Marinstabens hemliga arkiv, . 164SOU 1994:11, s. 223. 165Dessa marinordrar hade beteckningarna H 65/58, H 77/59, H 56/61, H 8/68, H 26/73 och H 14/75 med ändring i H 7/76. Samverkan med andra länder underställda svenska myndigheter, dvs. Chefen för flottan (CKF) och berörd marinkommandochef (). Mot- svarande bestämmelse om utbyte med vederbörande norska myndighet av information om förestående uppträdande av svensk respektive norsk ubåt i undervattensläge på fritt hav gällde inom följande område i : Söder och öster respektive norr och väster om en linje genom Grisbådans lysboj punkten N 45', E 30' punkten N 15', E 50' danskt territorium. De med och överenskomna begränsningslinjerna framgår av bifogade kartskiss. Kommunikationen mellan de svenska, danska och norska myndigheterna skedde som regel via respektive lands diplomatiska representation (marinattachén). Samverkan med andra länder Dessa bilaterala överenskommelser på marinchefsnivå resulterade i att det sändes och mottogs några stycken skrivelser med orienteringar om planerade svenska, danska och norska ubåts- övningar inom de angivna områdena. Inte i något fall har någon incident, där ubåtar från nämnda länder varit i kontakt med varandra, rapporterats. Även om risken för en kollision mellan två ubåtar i undervattensläge är liten har överenskommelserna bidragit till ökad ubåtssäkerhet. Det har av tidsskäl inte gått att klarlägga när och på vilket sätt mo H 14/75 upphävdes. övervägdes emellertid i marin- staben en uppdatering. Denna kom dock inte till stånd, troligtvis beroende på det växande antalet ubåtsincidenter. Eftersom svenska ubåtar kom att utnyttjas i ubåtsskyddsverksamheten var det knappast aktuellt att till andra länder redovisa var dessa ubåtar avsågs operera. I anslutning härtill bör erinras om det mångåriga samarbete inom ubåtsräddningsområdet som funnits mellan de danska och svenska marinerna. Då saknade dyktank för utbildning och övningar av ubåtsbesättningar i fri uppstigning från sjunken ubåt, övade danska ubåtsbesättningar i dyktanken i . Detta har alltid skett efter vederbörligt tillstånd av Försvarsdepartementet. Ifråga om de ovannämnda bilaterala överenskommelserna finns anledning framhålla två saker. Det första är att bestämmelserna tillkom innan västtyska marinen hade några ubåtar. Sedermera har genom Natointern samverkan informerat också om väst- tyska ubåtsövningar. Av sådant danskt förhandsmeddelande har därvid framgått att den lämnade informationen avsett västtysk ubåtsverksamhet. Från sida gjordes emeller- tid på diplomatisk väg en begäran om information om svenska fasta dykområden. I skrivelse från Försvarsdepartementet redovisades de områden inom vilka förhands- information lämnades till och . Någon bilateral överenskommelse med om utbyte av förhandsinformation synes dock inte ha varken föreslagits eller begärts. Det andra är att överenskommelserna enbart gällde i fred och syftade till ökad ubåtssäkerhet. De utgjorde således på intet sätt någon överenskommen operativ uppdelning av södra och av att gälla i krig. Vid en beredskapssituation eller senast vid en neutralitetsförklaring torde ha sagt upp Samverkan med andra länder överenskommelserna om ubåtssäkerhet i fred. Den citerade frasen i betänkande kan följaktligen inte avse samverkan av operativ karaktär. 7.5Förberedelser för anskaffning av materiel och förnödenheter i krig166 7.5.1Försvarets uthållighet och importplanläggning hade en planläggning för att kunna utstå ett relativt långt krig och ha uthållighet också om vi blev isolerade. Den materiella uthålligheten var fundamental för vår alliansfrihet, och att skulle klara avspärrningssituationer på egen hand var en viktig förutsättning för neutralitetspolitikens trovärdighet. Stora övningar och spel som genomfördes inom försvarsmakten belyste uthållig- hetsfrågornas betydelse. För att säkerställa uthålligheten vid krigs- fara eller ett eventuellt krig planerades kompletteringar utöver ordinarie anskaffning. Så kallad forcerad materielanskaffning, dvs. en anskaffning först i krislägen, medgav möjligheter till besparingar i fredstid. Metoden kunde innebära att den inhemska produk- tionstakten ökades men också att behovet av vissa strategiska pro- dukter och materiel tillgodosågs genom s.k. särskild importplan- läggning. Därutöver kunde exportembargo införas – vilket också gjordes under – dvs. exportproduktion i våra egna försvarsindustrier, t.ex. ammunition, togs i anspråk för rikets behov. konstaterade att det svenska militära försvarets uthållighet under ett längre krig var, trots en omfattande lagring av strategiskt betydelsefulla varor, beroende av import av krigsmateriel och andra krigsviktiga förnödenheter. Det var således en angelägen uppgift att utomlands anskaffa de varor som behövdes och att ordna med transport av dem till Sverige.167 I betänkandet redovisades uppgifter rörande Försvarsstabens importplanläggning åren 1949 1969. Försvarsstaben hade i samråd med försvarsgrensförvaltningarna undersökt vilka möjligheter som förelåg att utnyttja krigsmateriel som tillverkats i västmakterna för 166Som underlag för detta avsnitt har, förutom de nedan redovisade källorna, information använts som inhämtats genom intervjuer med följande personer: Per , , , , , , samt . betänkande, Om kriget kommer, SOU 1994:11, s. Samverkan med andra länder att tillgodose den svenska krigsmaktens omedelbara behov av krigsmateriel. Undersökningarna resulterade i listor på önskvärda materielslag, en bedömning av vilket land som kunde antas leverera materiel etc. NPK uppger att listorna tycks, i enlighet med vad som förutskickades , ha hållits aktuella i vart fall en bit in . Därefter föreföll denna á jourhållning ha förlorat sin aktualitet under . Detta kunde hänga samman med att man och en bit in på följande decennium räknade med att ett eventuellt krig skulle inledas med en våldsam kärnvapenduell mellan stormakterna.168 Importplanering har fortsatt som utredningen har att studera. Regeringen medgav att över- befälhavaren i samråd med Överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF) skulle låta planlägga snabb import vid krig eller krigsfara av viktiga förnödenheter för försvarsmaktens behov enligt vissa an- givna bestämmelser. Dessutom föreskrevs att överbefälhavaren inte fick ge direktiv om förhandlingar med utländska myndigheter eller företag i denna fråga utan tillstånd av chefen för mentet. Kunskapen om planläggningen hölls i en liten krets och försågs med ett täcknamn.169 I syfte att förbereda en snabb handläggning av dessa import- ärenden utfördes särskild planläggning av FMV, och efter hand även , i samråd med överbefälhavaren och berörd försvarsgrenschef.170 Förteckningarna skulle revideras genom chefens för Försvarsstaben försorg, med ledning av de uppgifter som centrala förvaltningsmyndigheter insänt till över- befälhavaren. I en sammanställning över försvars- maktens importbehov redovisades engångs- och månadsbehov av olika förnödenheter. Totalt importbehov i ton redovisades liksom 168SOU 1994:11, s. 264 f. 169Särskild importplanläggning, KvH 14/68, , KH. Gemensamt försvars, utrikes- och handelsärende. Bestämmelserna för handläggning av importärenden i ett skärpt utrikes- politiskt läge eller under krig framgick i en bilaga till ÖB:s Grundläggande bestämmelser, direktiv och anvisningar rörande förvaltnings- och underhållsverksamhetens bedrivande i krig jämte härmed sammanhängande krigsförberedelsearbete, HP 10 Ab, ; och Fst/Kvm , nr. H 500, Chefsexp, Serie B I, Försvarsstabens KH-arkiv, Hög- kvarteret. 170Fst/Kvm , nr H 500, Chefsexp, Serie B I, Försvarsstabens KH-arkiv; och Överbefälhavaren KH 500, Chefsexp, Serie B I, Försvarsstabens KH-arkiv, Högkvarteret. Samverkan med andra länder vilket land som antogs kunna leverera. I vissa fall angavs flera exportländer för samma förnödenhet. Förhållandena vid anskaff- ningstillfället såsom leveransmöjligheter, transportkapacitet och transportsäkerhet etc., fick bli avgörande för val av exportland.171 I Försvarsstabens Arbetsgrupp Krigsproduktion slutrapport konstaterades att importberoendet av råvaror, halvfabrikat och komponenter hade ökat efter hand och berörde ett flertal för försvarsmakten väsentliga materielområden. Importberoendet var stort även för till synes enkla konstruktioner och allmänbruks- varor.172 Importplanläggningen omfattade vid periodens inledning för- nödenheter som tillverkades inom , och , och som var av avgörande betydelse för försvarsmaktens uthållighet och som direkt eller efter endast smärre förändringar kunde användas av svenska krigsförband.173 första år utökades antalet planerade exportländer174. talades om förnödenheter tillverkade främst i Nord- och . Sammantaget rörde det sig om ett dussintal länder. Större exportländer var och men det fanns exempel på import från öst såsom atropin från , vilket kunde användas i en autoinjektor mot vissa typer av nervgas.175 Förteckningarna över importbehoven skulle utgöra underlag för beskickningarnas åtgärder rörande import. I ett skärpt läge skulle ÖB:s direktiv erhållas eller inhämtas innan förhandlingar med berörda länders myndigheter eller andra åtgärder vidtogs. I den händelse att svenska hamnar inte kunde utnyttjas angavs alternativ till dessa.176 Försvarsattachéerna kunde ha en uppgift i samband med importplanläggningen men var inte alltid medvetna om detta. I en skrivelse upprättad vid Försvarsstaben rörande importplanläggningen, konstaterades att det var nödvändigt för vissa försvarsattachéer att redan i fred få ta del av denna planlägg- ning. Det uppgavs vidare att sammanställningarna dittills utförts av 171Fst/Kvm , nr H 500, Chefsexp, Serie B I, Försvarsstabens KH-arkiv, Högkvarteret. Avsnitt 1 Sammanfattning av genomförda studier. Fst Ag Krigsproduktion KH Bil till Fst Kvm H 0822, FS KH c-exp 771103 KH 0822:58, Högkvarteret. 173Fst/Kvm , nr H 500, Chefsexp, Serie B I, Försvarsstabens KH-arkiv. 174Fst/Kvm , nr H 500, Högkvarteret. 175Överbefälhavaren KH 500, Chefsexp, Serie B I, Försvarsstabens KH- arkiv, Högkvarteret. 176Särskild importplanläggning, KvH 14/68, , KH, HP 10 Ab, . Samverkan med andra länder överbefälhavaren, men att några sådana inte hade gjorts bl.a. beroende på att de myndigheter som skulle insända underlag inte inkommit , helt uteblivit med underlag eller också hade all erforderlig information inte redovisats till ÖB. avsågs planeringen överarbetas även i andra stycken.177 I bestämmelserna rörande handläggning av dessa importärenden framgår att viktiga beskickningar i krig torde komma att förstärkas exempelvis med inköpskommissioner. För förstärkning av beskick- ningarna bl.a. i , och förberedde FMV utsändande av sådana.178 I dessa inköpskommissioner kunde gene- ralspersoner (i huvudsak pensionerade) ingå men även företrädare för svenskt näringsliv. Kommissionerna utsändes antingen efter direktiv av ÖB eller sedan ÖB:s tillstånd inhämtats.179 Kommis- sionen skulle efter ankomst till respektive land uppta alternativ fullfölja påbörjade förhandlingar rörande anskaffning och försänd- ning av försvarsmateriel till . Kommissionerna stod under ledning av en senior officer. Enligt denne var såväl som införstådda med uppdraget som primärt var att säkerställa att fick tillgång till väsentlig materiel. Denne förutsatte att uppdraget skulle initieras med ett regeringsbeslut. En avgörande fråga i samband med importplanläggningen är huruvida tänkta exportländer verkligen skulle leverera i händelse av kris eller krig. redovisade en tämligen avvaktande västmaktsinställning till det svenska behovet av krigsimport. Den grundläggande principen var att Natostaternas egna behov prioriterades.180 Försvarsstabens tidigare nämnda Arbetsgrupp Krigsproduk- tion sammanfattade vad gällde krigsanskaffningens inverkan på uthålligheten samt bedömd risktagning avseende import: Genom högt utvecklad inhemsk industri och forskning hade, enligt Arbetsgruppen, de flesta materielslag kunnat ges för våra förhållanden anpassade egenskaper – svensk profil. Det inne- bar, enligt Arbetsgruppen, att möjligheterna att komplettera till- gångarna genom köp utomlands i krigslägen och krig var be- 177ÖB , Kvm 500 637 Centralexp. utg skr, Serie B I, Högkvarteret. 178Fst/Kvm , nr H 500, Chefsexp, Serie B I, Försvarsstabens KH-arkiv. 179Överbefälhavaren KH 500, Chefsexp, Serie B I, Försvarsstabens KH- arkiv, Högkvarteret. 180SOU 1994:11, s. 264. Samverkan med andra länder gränsade till ett fåtal produkter och då främst sådana som i fred köptes utomlands. Arbetsgruppen uppgav vidare att möjligheter att importera färdig krigsmateriel eller komponenter av råvaror för produktion av krigsmateriel i en krissituation, i hög grad torde styras av politiska ställningstaganden baserade på de förhållanden (typ av kris) som rådde vid importtillfället. Situationerna bedömdes kunna variera från den ena ytterligheten med i princip obegränsade importmöjligheter till den andra med total avspärrning. Mot den osäkra bakgrunden drog Arbetsgruppen slutsatsen att det torde vara orealistiskt och förenat med alltför stor risktagning att basera återtagning av brister i fredsanskaffning på import i krislägen och krig. Det var dock angeläget att som grund för möjlig import, kontinuerligt aktuellthålla särskilda importplaner.181 Utredningen har erfarit att man från militär sida ofta uppfattade planeringen som viktig och bra samt att det fanns ett gott förtroende för att vissa särskilt betydelsefulla länder verkligen avsåg att exportera till om frågeställningen aktualiserades. Diskussioner förekom emellertid på hög nivå inom Försvarsstaben respektive FMV:s ledning då vissa uttryckte skepsis över möjlig- heterna att realisera planläggningen eftersom inte tillhörde en allians. En illustration av denna problematik, avseende sjuk- vårdsberedskap, återfinns i samband med krisen i , då ett viktigt narkosmedel försvann från marknaden efter- som hela produktionen köptes upp av de med förbundna staterna. sammanfattade angående tran- sporter att det fanns en viss beredskap inom sjöfartsnäringen att i krig samordna de svenska transportresurserna med västmakternas. Förhoppningen var att en sådan samordning skulle ha kunnat medverka till en välvillig inställning från västmakternas sida när det gällde att låta svenska fartyg med last avsedd för ingå i deras konvojer över och . Också för det civila trafik- flyget fanns en liknande planering, avslutade kommissionen.182 Avsnitt 1 Sammanfattning av genomförda studier. Fst Ag Krigsproduktion KH Bil till Fst Kvm H 0822, FS KH c-exp 771103 KH 0822:58, Högkvarteret. 182SOU 1994:11, s. 268. Samverkan med andra länder Mot bakgrund av erfarenheterna från hade Marindistrikt till uppgift att leda och skydda väster- ifrån kommande importsjöfart. Planläggningen härför vidmakthölls . Uppgiften överfördes till militär- befälhavaren (), men reducerades till en beredduppgift, eftersom för eskortering lämpliga fartyg utrange- rades. Den till marindistriktet ställda uppgiften innebar att sam- verkan med västmakt eventuellt skulle komma att aktualiseras i händelse av kris och/eller krig. Enligt regeringens instruktion för , angavs bl.a. att: under beredskapstillstånd och krig skulle Luft- fartsverket främst tillgodose det totala försvarets krav. Luftfarts- verket skulle sörja för beredskapsplanläggning för den egna verk- samheten och för den civila luftfarten i den mån sådan planläggning icke ankom på annan myndighet.183 hade i den egna publikationen Bestämmelser för luftfartsverket under beredskaps- tillstånd och krig (BLUK), fastställd , preciserat uppgifterna i krig, bl.a. att förbereda och leda den utrikes luftfart, som kan komma att bedrivas.184 I en till skrivelse från till Kommunikations- departementet uppmärksammades att den för krig planerade civila luftfarten inte blev operativ förrän huvuddelen av grundberedskapen blivit uppbyggd. Eftersom man befann sig i början av uppbyggnadsskedet betraktades beredskapen som helt otillfredsställande. Enligt en överenskommelse med ÖB skulle verkets planläggning omfatta ca åtta och övergångsvis ett mindre antal SE-210 Caravelle.185 ansåg att uthålligheten för det större civila flyg- transporttonnaget var högst otillfredsställande. Av skrivelsen fram- går när det gällde tillgängliga civila transportflygplan med deras verkstadsresurser och bedömd uthållighet, att den tekniska under- hållstjänsten av dessa flygplan var fördelad enbart för SAS/ABA (Aktiebolaget ) till fem olika länder, och att de på kort sikt viktigaste tjänsterna var förlagda utomlands. Medräknades även övriga flygbolag tillkom ytterligare två andra länder. Vid en avspärrning från de utländska verkstäderna nedgick uthålligheten starkt och befintliga flygplan skulle köras ned efter ett för- 183Skrivelse från generaldirektören () , , till utrikesrådet , , , HP 10 Ab, . 184Kommunikationsdepartementet, H16/68, hemliga arkivet, . 185Kommunikationsdepartementet, H23/69, hemliga arkivet, . Samverkan med andra länder hållandevis ringa antal gångtimmar. Detta ordval innebar en nedtoning i jämförelse med utkastet till skrivelse där uthålligheten nedgick helt och befintliga flygplan skulle köras ned efter ett litet antal gångtimmar.186 menade om någon nämnvärd uthållighet vid en avspärrning skulle kunna säkras, måste antingen ett visst lager av reservdelar och komponenter till flygplanen anskaffas och uppläggas inom landet, eller också måste andra verk- stadsresurser förberedas inom landet.187 Angående en bilaga avseende förutsedda importbehov flygledes vid kris- och krigsläge konstaterade , att med de importländer som Försvarsstaben angivit för färdig krigsmateriel, åtgick för engångs- och en månadsimport i stort hela DC-8- flottans transportkapacitet.188 I en skrivelse till utrikesrådet vid fäste generaldirektören vid uppmärksamheten på behov av samråd med amerikanska () av- seende teknisk planläggning för utrikes civil luftfart under bered- skapstillstånd eller andra särskilda förhållanden. betonade att det var angeläget att dessa samråd kunde fortsätta mellan de svenska och amerikanska luftfartsmyndigheter och uttryckte tacksamhet om kunde medverka till att föra ned ärendet till denna nivå.189 konstaterade beträffande behovet av teknisk planläggning, att utrikes civil luftfart under beredskapstillstånd eller andra särskilda förhållanden kunde komma till stånd först efter politiska överenskommelser. Dessa flygningar avsågs utföras med ABA:s större transportflygplan för att främst tillgodose ett prioriterat behov av varuutbyte, samt för vissa passagerartran- sporter. hade i första hand ansett att och borde vara destinationsländer i denna planläggning. Överläggningar i dessa frågor hade tid efter annan förts med olika amerikanska myndigheter. Det första avtalet daterade sig . Ett annat avtal undertecknades . Överläggningar hade förts mellan respektive lands luftfartsmyndigheter. Kontakter hade också förevarit med andra länder och mellan de norska och svenska luftfartsmyndigheterna 186Utkast till skrivelse till , H, arkiv. 187Kommunikationsdepartementet, H23/69, hemliga arkivet, . 189Skrivelse från GD Lfv till , , HP 10 Ab, . Samverkan med andra länder undertecknades ett avtal . Detta avtal reglerade bl.a. sambands- och kryptofrågor. Vidare hade representanter för den kanadensiska luftfartsmyndigheten orienterats om . Samtal mellan och hade inte förts och något avtal förelåg inte. Utredningen har besökt arkiv men ovan nämnda skrivelse, som påträffats i arkiv, kunde inte återfinnas. Några dokument med liknande innehåll har inte heller påträffats. I fråga om det aktuella förhandlingsläget med FAA, preciserade vissa problemställningar rörande procedur- och kommunikationsfrågor vid flygtrafik över , vilka i viss mån berörde även mellanliggande nationer. FAA hade meddelat att State Department inte funnit det önskvärt att den civila luftfartsmyndigheten gick in på förhållanden som berörde andra parter än och . Diplomatiska kanaler anvisades fortsättningsvis. uppfattning var att arbetet med frågor av denna art – med hänsyn till sekretess och huvudsaklig karaktär av teknisk grundplanläggning – borde bedrivas utan inblandning av politiska instanser. Syftet var endast att skapa tekniska förutsättningar för eventuell utrikes luftfart. Det förutsattes att det krävdes politiska beslut innan flygtrafik kunde påbörjas. fann det angeläget att ärendet fördes ned till sådan nivå att berörda tekniska instanser kunde återuppta överläggningarna.190 Vid en bedömning av förberedelse för anskaffning utifrån av materiel och förnödenheter i händelse av krig måste beaktas att mycket av den ifrågavarande verksamheten som skedde under de första decennierna efter återspeglar erfaren- heterna av de betydande försörjningsproblem som drabbade det neutrala under detta krig. Efter hand har dock övertygelsen blivit att varaktigheten av ett krig i skulle bli en fråga om månader, inte år. I en öst-väst- konflikt skulle förutsättningarna för en möjlig import via Väst- kusten kunna bli mer gynnsamma än under då Tyskand delvis kunde blockera och . Ovan nämnda skäl kan ha bidragit till att försörjningsproblemen i en ny konflikt kanske inte bedömts som djupgående på samma sätt som . I vad avser försvarsförmågan kunde dock materielbrist bli ett allvarligt problem. (Se avsnitt 6.4.) Samverkan med andra länder 7.6Frågan om hjälp utifrån Enligt amerikanska riktlinjedokument, som redovisats i detalj, skulle ingripa till försvar i händelse av ett sovjetiskt angrepp på . Denna politik var giltig och sannolikt i någon form även , när yttre omständigheter gjorde den obsolet. Under utredningens gång har betydande möda nedlagts på att utröna om detta åtagande dels var känt för svensk regering och försvarsmakt, dels påverkat svensk försvarsplanering och/eller föranlett reciproka åtgärder. I de svenska arkiven har inte funnits några spår av detta, ej heller har någon av de personer, från regering, försvarsmakt eller Utrikes- och Försvarsdepartementen som jag haft tillfälle samtala med, sagt sig ha kännedom om detta.