sou · GQB3118d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Den huvudsakliga källan för landstingsberäkningarna är landstingens räkenskapssamman- drag. Uppgifterna från landstingen samlas in och sammanställs av . I samtliga räkenskapssammandrag görs indelning i verksamhets- områden samt efter utgifts- och inkomstslag. Uppgifterna om verk- samhetsområdena används vid redovisning enligt COFOG. Andra källor som används vid beräkningarna av den kommunala konsumtionen är bl.a. och Landstingsförbun- dets årsredovisningar, teater- och dansstatistik från Statens kultur- råd, sysselsättningsstatistik från och material från och . Beräkning av den kommunala konsumtionen Beräkningen av den kommunala konsumtionen liknar i sina prin- ciper beräkningen av statlig konsumtion. Konsumtionen beräknas med uppdelning på olika kostnadsslag. Vid beräkningen måste vissa omföringar och korrigeringar göras (finansiell leasing, egenprodu- cerad programvara, försäkringspremier, ett-tvåårsinvesteringar m.m.) för att få de rätta nationalräkenskapsdefinitionerna. Produktion av energi, vatten och avlopp, lokaltrafik, bostads- tjänster, renhållning och avfallshantering klassificeras som marknads- produktion och ingår därför inte i konsumtion. Några exempel på hur olika transaktioner behandlas Avgifter och ersättningar till regionala organ klassas som transfere- ring. Exempel är medlemsavgiften till och avgifter för att finansiera gemensamma kommunalförbund. Köp och försäljning mellan primärkommunerna liksom vad gäller landstingen nettoförs och finns inte med vare sig på inkomst- eller utgiftssidan. En del barnomsorg bedrivs inom föräldrakooperativ med kom- munala bidrag. Föräldrakooperativ tillhör HIO, ersättningen från kommunerna klassificeras som transferering och konsumtionen registreras som HIO-konsumtion. I räkenskapssammandragen redovisas vissa köp från enskilda. Så- dana köp betraktas som transferering i nationalräkenskaperna. Köp och försäljning mellan olika verksamhetsgrenar inom kommu- ner och landsting förekommer t.ex. för lokalhyror och gemensamma verksamheter som central telefonväxel. Sådana transaktioner brutto- förs, i den utsträckning som de förekommer i RS, som försälj- ningsintäkt i en verksamhetsgren (COFOG) och insatsförbruk- ning i en annan verksamhet, för att ge en rättvisande bild av kost- naderna för de olika verksamheterna. Försäljningsintäkter är både interna och externa och består av alle- handa avgifter som tas ut av kommunala och landstingskommunala myndigheter. Exempel är hyresintäkter, avgifter för tillsyn och till- stånd, patientavgifter, daghemsavgifter m.m. Direktkonsumtion (naturatransferering) I räkenskapssammandraget redovisas köp av verksamhet och köpta entreprenader på motpart och efter verksamhetsområde. Kommu- nernas köp från företag, föreningar och stiftelser klassificeras som direktkonsumtion. Köp av barnomsorg från företag eller föreningar och stiftelser behandlas dels som direktkonsumtion och dels som bidrag. Köp från föräldrakooperativ klassificeras som bidrag, medan köp från företag och stiftelser betraktas som direktkonsumtion. Direktkonsumtion av äldreomsorg och handikappomsorg består av köp av verksamhet från företag, föreningar och stiftelser. En del av direktkonsumtionen är assistansersättning enligt LSS (lagen om stöd och service till funktionshindrade). direktkonsumtion av utbildning är den skolpeng som betalas som ersättning till friskolor. Färdtjänst/riksfärdtjänst tillhandahålls också som direktkonsum- tion. Den del som passageraren själv betalar är privat konsumtion. Den direktkonsumtion som finansieras av landstingen består av ersättningar enligt vårdavtal med privata vårdgivare. in- går inkontinensskydd i landstingens direktkonsumtion och ingår ersättning för läkemedel inom läkemedelsförmånen vid öppen vård. Fast bruttoinvestering består av anskaffning minus avyttring av fasta, producerade, materiella eller immateriella tillgångar, . Värdehöjande förbättringar av icke produce- rade tillgångar (t.ex. markförbättringar) ingår också i de fasta brutto- investeringarna. Fasta tillgångar är produkter som används upprepade gånger i produktionsprocessen utan att själva förbrukas. ha en förväntad livslängd av . Det finns i ENS också en värdegräns i definitionen av investeringar; den är . I investeringsberäkningarna ingår de investeringar som görs av företag och myndigheter. Om enheter som tillhör hushållssektorn är rörelsedrivande (personliga företagare) bokförs anskaffning av kapitalföremål för rörelsen som fast bruttoinvestering. Hushållens anskaffning av egnahem och fritidshus är också investering, liksom inköp av vitvaror. Köp av bilar och andra kapitalvaror för privat bruk ingår i hushållens konsumtionsutgifter. Materiella och immateriella fasta tillgångar Materiella fasta tillgångar är sådana som byggnader, anläggningar, transportmedel och andra maskiner. Immateriella fasta tillgångar är mineralprospektering och datorprogramvara. Litterära och artistis- ka originalverk redovisas numera också som bruttoinvestering i de svenska nationalräkenskaperna . Investeringar klassificeras på många olika sätt Fasta bruttoinvesteringar beräknas med flera olika indelningsgrun- der. De beräknas efter typ av investering: Maskiner och inventarier, andra än transportmedel Byggnader och anläggningar, andra än bostäder Övriga investeringar (mäklaravgifter, programvara och mineral- prospektering) Investeringarna beräknas också efter bransch för näringslivet samt efter ändamål för offentliga myndigheter. I kvartalsberäkningarna görs en indelning i 22 branscher, i årsberäkningarna görs beräk- ningarna med en underindelning i 79 branscher. Branschindel- ningen avser näringslivet. De offentliga myndigheternas investe- ringar redovisas i kvartalsräkenskaperna med uppdelning på statliga och kommunala myndigheter. I årsräkenskaperna görs också en uppdelning på ändamål enligt COFOG (se avsnittet om offentlig kon- De fasta bruttoinvesteringarna redovisas också i sektor- räkenskaperna med uppdelning på institutionell sektor. I de årliga tillgångs- och användningstabellerna görs också en indelning efter produkt. Den korsklassificering efter produkt och bransch som görs där, är i viss utsträckning ett avstämningshjälp- medel, ett verktyg för att spåra inkonsistenser, men har även betydelse för BNP-beräkningarna i fasta priser eftersom fastpris- beräkningarna görs inom systemet av T/A-tabeller. De branschvisa investeringarnas fördelning på produkter bygger inte på så starkt statistikunderlag som man kunde önska. Det kommer fram genom att olika statistikinformation kombineras: data om investeringar på bransch (med uppdelning på byggnader, anläggningar och maskiner m.m.) kombineras med data om tillförsel från svensk produktion, import och export. Det är också möjligt att göra redovisningar med andra gruppe- ringar, t.ex. IT-investeringar, som kan definieras som investering i vissa IT-branscher eller kan vara samtliga investeringar i IT- produkter eller en kombination av indelningar. Finansiell leasing behandlas enligt SNA som en finansieringsform. Det betyder att investeringen registreras hos det företag som leasar ett kapitalföremål. För att få konsistent behandling i systemet bokförs också ett antal transaktioner mellan det leasande företaget och leasinggivaren. Eftersom det är en finansieringsform bokförs transaktioner som ränta och amortering. Leasingföretagets produk- tion kommer att bestå av ett räntenetto. Fast bruttoinvestering bokförs då äganderätten av investeringsobjekten övergår från säljaren till användaren. Vid finan- siell leasing sker bokföringen när användaren (leasingtagaren) tar objektet i besittning, trots att det under hela leasingperioden juridiskt ägs av leasinggivaren. Investeringar i egen regi bokförs när de är producerade. I fråga om byggnader och anläggningar, som ofta har en bygg- nadstid som sträcker sig , delas det totala inves- teringsvärdet upp över tiden. Det görs i princip så att det regist- rerade investeringsbeloppet för varje period svarar mot den del som färdigställts . I praktiken är det ofta, i brist på annan information, delbetalningarna som registreras. Fasta bruttoinvesteringar värderas till mottagarpris (marknadspris) inklusive leverans- och installationsavgifter. är det inte möj- ligt att komma åt ett egentligt marknadspris, t.ex. för kapital- föremål som framställs i egen regi, och då används självkostnad utan tillägg av något vinstelement som skulle ingå i marknadspriset. I investeringsvärdet ingår alla övriga kostnader som är förknipp- ade med anskaffningen, som tullar och andra produktskatter, transportkostnader och arkitektkostnader. När det gäller definitionen av fast bruttoinvestering som an- skaffning minus avyttring av fasta tillgångar måste den tillämpas lite olika för maskininvesteringar m.m. och byggnadsinvesteringar. Vad gäller maskiner registreras för varje bransch nyförvärv av nya eller begagnade maskiner. Försäljning av begagnade maskiner bok- förs som negativ investering. Det här kan i vissa branscher där investeringsföremålen betingar stora belopp, t.ex. fartyg och flyg- maskiner, få till följd att investeringsbeloppen vissa perioder blir negativa. Investeringar i byggnader och anläggningar måste behandlas lite annorlunda. Det finns inte tillräckligt bra uppgifter på bransch om köp och försäljning av begagnade byggnader och anläggningar och därför registreras bara nyproduktion som investering. Den svenska bokföringslagstiftningen tillåter direktavskrivning av s.k. ett-till-två-årsinvesteringar. Det är kapitalföremål av begränsat värde med en livslängd på mindre än . I nationalräkenskaperna skall de betraktas som fast bruttoinvestering. Det som berörs av skillnaden är programvaruinvesteringar och investeringar i maskiner och inventarier (specifikt konto 5410, korttidsinventarier, i bas- kontoplanen). I nationalräkenskaperna görs en omfördelning från insatsförbrukning till investering för att få rätt definition på inves- teringarna. Investeringar i datorprogram, programbeskrivningar och hjälp- materiel för system- och tillämpningsprogram behandlas enligt föl- jande beskrivning. I nationalräkenskaperna skall anskaffning av datorprogramvara betraktas som investering. Med andra ord beräknas mjukvaruinves- teringar med utgångspunkt från de företag som säljer program- varor, dvs. i huvudsak datakonsulter. Investeringar i datorprogram kan vara såväl inköpta som egen- utvecklade programvaror. När det gäller den köpta programvaran baseras uppgifterna huvudsakligen på produktionsuppgifter från den intermittenta detaljerade branschundersökningen av bransch SNI 72, dvs. Denna undersökning har SCB genomfört . Den avser uppgifter om försäljning, kostnader m.m. En uppdelning av försäljnings- intäkterna på kundkategorier görs också. Utifrån undersökningen kan en uppdelning av försäljningen från datakonsultbranschen av olika produkter göras. Eftersom undersökningen görs endast används information om produktionsutvecklingen för data- konsultbranschen för att estimera produktionen för de mellan- liggande åren. Tillförsel i form av importerad programvara tillkommer medan export av programvara avgår. Utrikeshandeln med köpta program- varor beräknas utifrån bytesbalans- samt utrikeshandelsstatistiken. Den ovan nämnda intermittenta undersökningen ger också infor- mation om export av datorprogramvara. Uppgifterna är hyggligt konsistenta med bytesbalans- och utrikeshandelsstatistiken. Vidare kan, med hjälp av de detaljerade branschundersökningar- na, andelar för kundkategorier beräknas för att åstadkomma en uppdelning mellan offentliga investeringar och näringsliv. Avstämningen mellan produktion av respektive investeringar i datorprogramvara görs i tillgångs- och användningstabellerna. Fasta bruttoinvesteringar i inköpt datorprogramvara faller i stort sett ut som en residual, för att balansera motuppgifterna om produktion samt import minus export av datorprogramvara. Denna metod an- vänds även för egenproducerad programvara. Investeringsbeloppet är alltså detsamma som produktionsvärdet. Den bransch som pro- ducerar egen mjukvara har också en investering på samma belopp. För egenproducerade programvaror saknas information. Nivån har därför bestämts med en modell. Genom att sambearbeta SCB:s utbildningsregister med statistik om branschlönesummor får man för olika utbildningskoder avseende programmering och syste- mering fram lönesummor för olika branscher. Det är alltså de löner som anställda med den speciella utbildningen erhåller. Av den detalj- erade branschundersökningen som nämnts ovan framgår bransch- ens lön i relation till produktionen. Samma relation kan antas gälla för dem som arbetar med programmering för eget bruk i företag i andra branscher. Modellen bygger på antaganden som det kan resas vissa invändningar emot. Det är sannolikt att inte alla som har den aktuella utbildningen arbetar med programmering. Å andra sidan finns det personer som utan relevant utbildning arbetar med program- mering. I avsaknad av information om de faktiska förhållandena görs ett antagande att de två faktorerna tar ut varandra. Investeringar i motorfordon – bilmodellen Den huvudsakliga källan för beräkning av både investeringar och hushållens konsumtion av fordon är SCB:s fordonsstatistik med uppgifter om ny- och avregistreringar från det nationella fordons- registret som förs av . Registret innehåller både tekniska och administrativa uppgifter om olika fordonsslag. Alla fordon registreras på antingen person- eller organisationsnummer. Med in- formation från SCB:s företagsdatabas kan indelning efter fysisk respektive juridisk person göras. Genom samkörning av fordonsuppgifterna med företagsdata- basen är det möjligt att skilja bilar som ägs av personliga företagare och skall vara investering från bilar som skall vara privat konsum- tion. Från företagsdatabasen hämtas också information om inves- terande bransch och institutionell sektor. Företagsbilar som också används privat Enligt SNA/ENS skall en vara som används både privat och i näringsverksamhet, t.ex. en personbil, delas mellan hushållskonsum- tion och investering. Uppdelning skall baseras på hur stor andel av nyttjandet av varan som är privat respektive i tjänsten. I de svenska nationalräkenskaperna görs en lite annorlunda redovisning. De person- bilsinköp som görs av en juridisk person bokförs som investering. Bilen används dels i produktionen av företagets normala produk- tion, dels för att producera en förmånstjänst, en sorts biluthyr- ningstjänst, som hushållen konsumerar. För alla tjänstebilar som också har privat användning redovisar företagen till skattemyndigheten ett förmånsvärde som återspeglar förmånstagarens nyttjandevärde av en viss bil. Uppgifter om bilför- måner hämtas från RSV och registreras i nationalräkenskaperna som produktion, som löneförmån för förmånstagaren och som pri- vat konsumtion. I bilmodellen beräknas investeringar för fyra fordonstyper: person- bilar, lastbilar, släpvagnar och bussar. Investeringsutgifter i motor- fordon beräknas både för anskaffning i form av köp och i form av finansiell leasing. Informationen i fordonsregistret innefattar samt- liga nyregistreringar. Det betyder att också s.k. direktimporterade fordon, dvs. bilar som köps direkt i utlandet, ingår. Värdet av de bilar som hushållen direktimporterar beräknas inte i bilmodellen. Bilar som direktimporteras av hushållen redovisas inte som bilköp i nationalräkenskaperna, utan som utgift för hushållen i utlandet. Källa för den informationen är betalningsbalansstatistiken. Uppdelning i typ av investering Uppgifterna från bilmodellen används för många branscher bara för att göra en uppdelning på typ av investering. Den källa som an- vänds för att bestämma branschens totala investeringar ger i många fall information om totala investeringar i maskiner, transportmedel och inventarier. Investeringar i olika fordonstyper I det följande beskrivs investeringsberäkningarna för de olika for- donstyperna, men också konsumtionsberäkningarna berörs något. Köp av lastbilar och bussar förs till som investering. En liten del av anskaffning av släpvagnar ingår i hushållskonsum- tionen och resterande del utgör investering. Tabell 3.4 Värdet av de olika fordonsslagen i bilmodellen, Beräkningen baseras på uppgifter om antalet nyregistrerade bilar fördelade på SNI-bransch respektive på fysisk person samt på bil- modell. Materialet innehåller också information om antalet leasing- bilar i respektive bransch. Antalsuppgifterna för personbilar kombineras med nybilspriser per bilmodell. Med hjälp av prisinformationen beräknas ett samman- vägt medelpris som kombineras med de branschvisa antalsuppgif- terna. Lastbilspriserna har satts för ett utgångsår och skrivs därefter fram med prisutvecklingen för lastbilar. Försäljning av begagnade personbilar från företag till hushåll måste också beaktas. Försäljningsströmmen från juridiska till fysis- ka personer registreras som en negativ investering och som en mot- svarande hushållskonsumtion. Det är i huvudsak företagens f.d. leasingbilar som säljs från företag till hushåll. Prisuppgifter för de bilar som går från juridiskt till fysiskt ägan- de beräknas med uppgifter om bilarnas ålder och värdeminskning i förhållande till nybilspriser. Värdet av investeringarna i respektive fordonstyp (person- och lastbilar, bussar och släpvagnar) summeras branschvis och endast de totala fordonsinvesteringarna i respektive bransch, uppdelade på anskaffning via köp och anskaffning via leasing, noteras i national- räkenskaperna. Det statistiska underlaget består av uppgifter om antalet nyregistre- rade bussar respektive släpvagnar i olika branscher. Från produk- tions- och utrikeshandelsstatistiken beräknas den totala inhemska tillgången som produktion plus import minus export och med till- lägg för handelsmarginaler. Värdet fördelas på respektive bransch enligt antalet nyregistreringar. Ett litet antal släpvagnar köps av hushållen och redovisas därför under hushållens konsumtionsutgif- ter och inte som investering. 3.13 De viktigaste källorna för investeringsberäkningarna som produceras av SCB är en av de viktigaste källorna för investeringarna i de svenska nationalräkenskaperna. Enkäten genomförs : , . Investeringar enligt enkäten avser anskaffning av kapital- föremål, byggnader och anläggningar, liksom ombyggnader och för- bättringsarbeten som väsentligt höjer kapacitet, standard eller livs- längd och immateriella investeringar. Enkäten omfattar både verk- ställda och planerade investeringar. De företag som mäts i investeringsenkäten (rampopulationen) bestäms med hjälp av SCB:s företagsdatabas . Rampopula- tionen stratifieras efter företagsbransch och företagsstorlek. För de största företagen (antal anställda) genomförs investeringsenkäten som en totalundersökning. För mindre företag görs urvalsunder- sökningar. Urvalet kompletteras med ur investeringssynpunkt intres- santa nystartade företag och eventuella övriga stora investerare som inte ingår i urvalet. Urvalsobjektet är företag. För att redovisning på bransch skall möjliggöras begärs av företagen en särredovisning per verksamhetsenhet/division. Ett företag med flera verksamhets- enheter i olika branscher lämnar alltså en uppgift för varje verk- samhetsenhet. En annan källa för investeringsberäkningarna är företagsstatistiken, SBS (Structural Business Statistics). Företagsstatistiken gör en blankettundersökning av alla företag med 50 anställda och där- över. De uppgifter som tas in om årets bruttoinvestering är: Dessutom efterfrågas bl.a. försäljningsbelopp med samma indel- ning och uppdelning av pågående nyanläggningar i maskiner och inventarier respektive byggnader och anläggningar. Byggnader och anläggningar efterfrågas också med uppdelning på nyinvesteringar, köp av befintliga byggnader och egenproducerade. Uppgifterna an- vänds vid beräkningen av nyinvesteringar i byggnader och anlägg- ningar. För företag med färre än 50 anställda inklusive personliga företag används en särskild beräkningsmodell med uppgifter från den stati- stik som framställs från de standardiserade räkenskapsutdragen (SRU), vilka utgör bilagor till inkomstdeklarationer. Dessutom används en mängd annan statistik, t.ex. specialstatistik för vissa branscher. Till exempel tas uppgifter om jordbrukets inve- steringar fram av och svarar för upp- gifter om skogsbrukets investeringar. Information om mineral- prospektering tas fram av SGU. 3.14 Offentliga sektorns investeringar Beräkningarna för statliga investeringar grundar sig på Ekonomi- styrningsverkets (ESV) redovisning av de statliga myndigheternas utgifter på utgiftsslag av de statliga myndigheternas totala verksam- het. förs till statliga sektorn, eftersom syftet med bolaget är att finansiera och bygga en infrastrukturinvestering, som efter färdigställandet enligt avtal regelbundet skall nyttjas och beta- las av staten. byggnadsproduktion i egen regi förs till näringslivet, medan investeringarna förs till staten. Försvarets inköp av varaktiga varor och byggande av fortifikationsanlägg- ningar definieras som statlig konsumtion och inte som investering. Vid beräkningarna av primärkommunernas investeringar är den huvudsakliga källan det kommunala räkenskapssammandragets (RS) investeringsredovisning. De totala investeringsutgifterna hämtas direkt från investerings- redovisningen. Vid beräkningen exkluderas inköp av mark, bygg- nader och tekniska anläggningar som finns specificerade på verk- samheter i RS . redovisades mark och anläggningstillgångar endast som en totalsumma. I investeringsredovisningen särskiljs köpta entreprenader (ny-, tillbyggnads- eller förbättringsarbeten av kommunala fastigheter och lokaler samt av gator, vägar, parker etc.) samt inköp av maski- ner och inventarier. Uppgifter om investeringar hämtas från landstingens räkenskaps- sammandrag. Uppgifterna redovisas uppdelade på byggnader och anläggningar respektive maskiner och inventarier. En procent av byggnadsinvesteringarna antas vara byggande av tjänstebostäder. De redovisas i näringslivet inom branschen bostads- förvaltning som landstingskommunal affärsdrivande verksamhet. Ökning av värdet av icke finansiella icke producerade tillgångar Definitionen av fasta bruttoinvesteringar innefattar också tillägg till värdet av icke producerade tillgångar som uppstått genom produk- tiv verksamheten hos en producent eller institutionell enhet. I nationalräkenskaperna beräknas fasta bruttoinvesteringar i mark- förbättringar bestående av dikning och skogsvårdsåtgärder. Kost- nader för ägarbyte (förmedlingsavgifter) är också en sådan trans- aktion. Värdet av ett företags lagerinvestering är lika med värdet av anskaff- ade lagervaror minus värdet av avyttrade lagervaror under beräk- ningsperioden. En del anskaffningar respektive avyttringar beror på faktiska inköp och försäljningar, medan andra beror på interna transaktioner inom företaget. Lagerförändringar som inte beror på köp och försäljningar skall värderas som om de vore köp respektive försäljning. Anledningen är att värderingen av lagerinvesteringen måste vara konsistent med den värdering av produktion respektive insatsförbrukning som till- lämpas i nationalräkenskaperna. Det innebär att ett företags uttag ur egna varulager för för- brukning i produktionen skall värderas till periodens inköpspriser (återanskaffningspris). Produkter som är tillverkade men ännu inte sålda skall värderas i periodens försäljningspriser. Lagerinvestering- en beräknas som skillnaden mellan lagerstocken vid periodens ut- gång respektive periodens början och måste vara värderad i samma prisnivå vid båda tillfällena. Värderingen skall vara till periodens genomsnittspris. Moms, accis och andra varuskatter skall inte in- räknas. Vid lageruppbyggnad skall de inköpta produkterna värderas till inköpspris. När produkterna inte köpts utifrån utan kommit in- ternt, t.ex. direkt från tillverkning, skall de värderas till aktuell själv- kostnad plus vinstpålägg.