sou · GQB392d3 · 2003-01-01 00:00:00 — 11 Rapportering och registrering Grupp B/IB:s s.k. åsiktsregister har inte påträffats. Under SÄKO:s arbete har dock en stor mängd handlingar som kan knytas till lokaliserats, i princip från hela Elmérs karriär vid försvars- staben, som kan sägas innefatta åren . De rapporter som återfunnits är följande: Rapporter som stämplats som ingående hand- ling vid Fst/In –1961. Som upphov till rapporterna anges antingen , Detalj VI, Fst/In Bearb eller Grupp B. 2.Rapporter som stämplats som inkommande handling vid Fst/Säk 1961–1979. Handlingarna kommer från Källa KU 14 vilket är den beteck- ning som Grupp B gavs av Fst/Säk . 3.Rapporter som inkommit till Fst/In från Grupp B/KU 14 –1963 samt 1968–1969 och som mikrofilmats. Av intresse är här att större delen av de i filmerna förekommande handlingarna gallrades vid Fst/Säk i samband med IB-avslöjan- det. Rps/Säk:s arkiv 1. Rapporter som åren 1959–1979 inkommit från Grupp B/IB direkt till under beteckningen , vilket var Elmérs källbeteckning vid . Rapporter som –1969 inkom från och till . Rapporterna går under benämningen . Rapporter som emanerar från IB/in- filtrationsverksamhet i –1972. Rapporterna har lämnats från IB direkt till och förvaras där under källbeteckningen . Som framgått var alltså Grupp B:s rapportering till kontraspionage- detaljen 1957–1961 mycket inkonsekvent och det är svårt att finna förklaringar till detta. Man kan möjligen anta att framför allt personalkontrolldetaljen fick ta emot ett mer kom- plett material, kanske i samma utsträckning som fick . Klart är att omkring hälften av rapporterna rör svenska medborgare och förhållanden. 11.2Fältarbete och rekrytering av kontaktmän Uppgifter om Grupp B:s inhämtning av uppgifter ute på fältet har lämnats till kommissionen av främst , en person anställd vid IB , här kallad , samt några av kontaktmännen ute i landet. Det är viktigt att komma ihåg att inhämtningen vanligen gjorts av personer på tre nivåer; den första utgörs av de vid Grupp B anställda, den andra av deras kontaktmän ute i landet, den tredje av de personer som dessa i sin tur fick uppgifter från, bl.a. de s.k. arbetsplatsombuden. I arbetet reste ofta tillsammans med men började allt oftare resa ensam. Man tog kontakt med en person i ett län som gav tips om vidare kontaktpersoner vilka sedan i sin tur hämtade in upp- gifter från egna källor. Antingen for ut till kontaktmännen eller också kom dessa till . De rapporterade allmänt om läget på arbetsplatserna och det var inte minst viktigt att få information om de fackliga valen. Därutöver följde man det poli- tiska spelet inom vänstergrupperna, bl.a. kampen mellan stalinister och andra. Man rapporterade i någon utsträckning också om nazister. gjorde sedan återbesök, hos en del oftare än andra. Han minns och namnger ett antal kontaktmän på olika platser i landet; , , , , , , , , , , , Malm- berget, , och (av Grupp B:s rapportering, som senare kommer att belysas framgår att också hade kontakter i bl.a. , , , samt län). Det gemensamma för kontaktmännen var att de skulle ha en position i samhället med kontakter, vara omdömesgilla och till pålitliga. Samtliga personer som hade kontakt med var socialdemokrater eftersom det var de som kände till kommunistverksamheten och kom nära den. De som var anställda vid – och efter 1965 IB – uppgav alltid för sina kontaktmän att de kom från försvarsstaben, men kontaktmännen fick i sina vidare förbindelser inte avslöja för vems räkning de ville ha uppgifterna. Det bekymrade inte om de sade att de frågade för SAP:s räkning. En del av kontaktmännen skötte sig själva medan andra hade många medarbetare. Han uppskattar att de 100–200 han personligen hade kontakt med, i sin tur hade omkring 700–900 rapportörer. träffade alltid kontaktmännen en och en. Det förekom att Grupp B/IB och hade samma kontakt- män och särskilt tulltjänstemän var intressanta eftersom de var duktiga och kände folk och dessutom visste vilka personer som passerade gränsen. Det hände till och med att de båda säker- hetstjänsterna hade dubbelbokat en källa, men trots detta stötte sällan GruppB /IB och direkt på varandra ute på fältet.1 En av kontaktmän, som också framträtt offentligt , är förre socialdemokratiske riksdagsmannen . Denne berättar att han , då han bodde i , kontaktades av , som han visste hade varit ombudsman för . berättade att han hade en uppgift för den militära säkerhetstjänsten och ville ha hjälp med viss information. Det gällde att att hålla uppsikt över ett litet företag som man misstänkte utgjorde ett kamouflage för spioneri. uppmanade att inte föra noteringar och förbjöd honom att berätta om sitt uppdrag för någon. Rapporteringen skulle ske muntligt i samband med att de träffades under diskreta former, t.ex. på ett hotellrum. , troligen 1960, uppsöktes åter av och följande år av denne och men hade inget att rapportera. flyttade till där han blev SAP:s ombuds- man för . I kontaktades han –1964 vid fem tillfällen av och vid det första av dessa var även med. fick då veta att en svensk kommunist, som enligt Grupp B-männen genomgått utbildning i , hade flyttat från till och börjat arbeta vid ASEA. De frågade om kunde få tag på någon i personens 1 Förhör med . omgivning som visste vad denne sysslade med. kon- taktade då ett par arbetsplatsombud på och bad dem hålla ögonen på kommunisten med motiveringen att han trodde denne vara en riktig yrkesrevolutionär. uppgav för sina kontaktmän att han fått uppgiften från partisekreteraren. Han nämnde inget om att det var försvaret som ville ha uppgifterna.2 Inledningsvis nämnde uppgift var, då han anställdes vid Grupp B (eller Collector som kon- sekvent säger), att tillsammans med bygga upp ett kontaktnät på arbetsplatserna för att förhindra kommunistisk in- filtration av fackföreningarna. Man fruktade att om kommunister- na skulle lyckas ta över dessa, kunde de utföra en kupp mot riket vilket kunde leda till ekonomiskt kaos i landet. Den befintliga arbetsplatsorganisationen som SAP redan byggt upp skulle genom Collector kompletteras, dels genom ett utökande av antalet ombud, dels genom att skaffa kontaktmän på nya orter. Dessa utvaldes enligt med omsorg. och kontaktade exmpelvis arbetarkommunens ord- förande på en viss ort, om denne bedömdes som pålitlig. De redo- gjorde för sitt uppdrag och bad om namn på pålitliga personer på arbetsplasterna, i regel sådana som var fackligt engagerade inom LO. Med dessa tog man sedan kontakt och frågade om de var beredda att engagera sig. Mestadels var det socialdemokrater men även högermän förekom. En person som hjälpte till att finna kontaktmän var för övrigt en högerriksdagsman från , som var god vän med . uppger att det sammanlagda antalet kontaktmän kan ha varit ett par tusen. De hade till uppgift att på sina arbetsplatser följa upp vilka som var aktiva respektive icke aktiva kommunister – perifert övervakades även enstaka kommunister. Det som var av intresse var exempelvis vilka som satt i fackstyrelsen, om mullvadsverksam- het förekom, om någon genomgått utbildning i eller samt vilken typ av propaganda som bredrevs. besökte tillsammans med varje kontaktman en gång per kvartal, en del oftare. De åkte nästan ständigt om- kring i bil mellan olika arbetsplatser över hela landet, t.ex. i , och och de hann med en eller ett par arbetsplatser per dag. Denna uppskattning indikerar att Martins- son knappast kan ha direktkontakt med ett par tusen kontakt- män, utan det avser sannolikt endast de som befann sig på den 2 Samtal med . andra nivån och som enligt uppgick till omkring 100–200 personer. Både och poängterar att någon ersättning aldrig utbetalades – ibland bjöd Grupp B på lunch eller middag och till jul uppmuntrades kontaktmännen med en bokgåva.3 hade haft fackliga och politiska uppdrag för socialdemokraterna i . Följande år anställdes han av SAP som distriktsombudsman i med placering i . Medan han ännu var kvar i uppsöktes han av och som ville veta hur tänkte lägga upp arbetet i . Han minns inte hur de presenterade sin huvudman, men antar att sade att de kom från militären. besökte sedan då de diskuterade hur den senare kommit igång med arbetet och hur han avsåg att organisera de fackliga valen. ville också veta hur partiverksamheten fungerade med tonvikt på kampen mot kommunisterna. Han visade dock inget särskilt intresse för förhållandena vid strategiskt viktiga anläggningar som broar, ham- nar, krigsviktiga företag eller militära etablissemang. Efter hand blev det klart för att arbetade för den militära säkerhetstjänsten. och utbytte inte uppgifter om enskilda – hade inte tillgång till sådana – annat än möjligen samtalsvis. Inte heller visade något intresse för de listor som förde över vilka personer som skulle res- pektive inte skulle kontaktas av SAP inför fackföreningsval m.m. upplevde att efterträddes av . Eftersom tidigare (1955–1958) varit ombudsman i kände de båda varandra. hade ett brett kontakt- nät i länet och han besökte i . var intresserad av samma förhållanden som , d.v.s. partiverksamheten över huvudtaget. uppfattade som partiman, trots att han visste att denne arbetade för den mili- tära säkerhetstjänsten. deltog gode vän i dessa sammanträffanden men då diskutera- des inte den militära verksamheten.4 3Uppteckning nr 238. Det har ibland sagts att IB nådde in i alla sektorer i samhället. själv har hävdat att han sett till att få kontakter där han behövt ha dem. Med utgångspunkt från rapporteringen förstår man en del om kontaktnätet. Som bekant har detta till stor del utgjorts av de socialdemokratiska arbetsplatsombuden ute i landet. Av andra rapporter framgår att Grupp B/IB också haft kontakter, direkt eller indirekt, med ledande kommunister. Ett exempel på detta utgörs av en rapport , skriven av själv, där det anges att källan direkt från f d kommunistiske parti- ordföranden, , erfarit att denne arbetade på en bok om säkerhetspolisens registrering.5 Vem som är källan är svårt att avgöra. Det kan ha varit någon person som av en ren till- fällighet kom i kontakt med och som sedan lämnade upp- gifterna vidare till . Det tycks i detta fall inte handla om någon mer reguljär kontakt i kretsen runt . har i en tidningsintervju sagt följande: Vi hade uppgiftslämnare i alla partier. Även i vpk. Det finns nationellt pålitliga personer där också.6 har i förhör inför SÄKO hävdat att en av de säkerhetspoliser som började arbeta vid IB, hade två källor med insyn i SKP.7 Då det gäller kontakter inom massmedia är bilden något oklar. Som framgått i tidigare kapitel torde haft vissa källor inom och eftersom han sammanställde ganska initierade rapporter om radikaliseringen där (se kapitlet IB:s verksamhet och organisation 1965–1969). har sagt att IB hade tillgång till de stora tidningarnas arkiv och till olika myndigheters register: Vi hade passerkort så vi kom in där vi ville. Det fanns nationellt pålitliga människor på tidningar som gav oss presskort så vi kunde uppträda som journalister. Yrkesmässigt är det bästa. Journalister jobbar ju med underrättelseverksamhet.8 5Kartoteksfrågan, rapport från IB daterad . Förvaras i P 397, löpnum- mer 11. 6Tidskriften nr 4/1988: Hemlige : Så värvade jag agenter inom vänstern av . 8Tidskriften nr 4/1988: Hemlige : Så värvade jag agenter inom vänstern av . sade han till tidskriften att ett sätt att slippa anställa ut- redningspersonal var att i stället utnyttja alla tänkbara myndig- heter: Jag gick till chefen för ett statligt verk till exempel och bad honom låta en anställd utreda något. Det fanns ju verkliga experter på olika områden. Och på det sättet visste inte ens experterna själva att de arbetade åt oss. finns ett dokument upprättat inom IB som möjligen kastar en del ljus över byråns källunderlag. Vissa delar av handlingen har tidigare publicerats i (1990) och den har senare i sin helhet legat ute på Ekots hemsida. Rubriken är Kontakt- och resurspool, sammanställd av och här tas således IB:s kontaktytor upp. Det handlar då inte om namn på enskilda rapportörer, utan om vilka myndigheter, organisationer, företag samt yrkeskategorier som stod till IB:s förfogande eller som möjligen kunde tänkas vara nyttiga vid tillfälle. Wenblad skriver om KR-poolen: utgör en sammanställning i alfabetisk ordning över IB kontakt- och resursområden. Sammanställningen har upprättats för att i förekommande fall kunna underlätta val av inhämtningsvägar för sektionscheferna liksom möjligheterna att finna vägar att tillgodose uppkomna behov av resurser och tjänster. Om vi särskilt studerar IB/03:s kontaktytor ser vi att här finns för- bindelser med ABF, Arbetsförmedlingen, AMS (på central nivå), Örlogsskolor, , , , Fiskare, Front- och täckorganisationer (regional och lokal nivå), Fång- vaktare, Försäkringsföretag, , Gotlandsbolaget, Hamnar (lokal nivå), Intresseorganisationer (central, regional och lokal nivå), Luftfartsstyrelsen, Margarinverkstäderna, Minoritets- grupper, , , Partier (central, regional och lokal nivå), Politiska partier (samtliga nivåer), Posten, SAS-verk- städer, samt Tullare. 10Handlingen har också tillställts kommissionen av den person som förfogat över den, förre debattredaktören på , . 11.4Rapporteringen 1959–1965 11.4.1Rapporteringen 1959–1962 Det är oklart om Grupp B verkligen hade någon mer omfattande inhämtning före rapporteringen till Statspolisen som inleds /1960. För perioden till omkring finns i rikligt med rapporter från Grupp B. Mest intensiv har övervakningen och registreringen självfallet varit i . Där kartlades –1963 omkring 2 500 kommunister. Rörande som helhet kan sägas att den totalt omfattar 52 löpnummer. Förutom det första, som alltså utgör en sorts in- troduktion, omfattar nr 2–11 en länsvis kartläggning av kommunis- ter och kommunistsympatisörer. Nr 12–19 innehåller uppgifter berörande SKP som organisation och som internationell kom- munistisk verksamhet. Därefter följer ett tiotal löpnummer som behandlar bl.a. utländska flyktingar i samt situationen i olika länder, bl.a. . Därefter följer en lång serie (löpnummer 29–47) som innehåller uppgifter om diverse förhållanden, som icke kan inordnas under förestående. Även här kan man dock finna ett stort antal rapporter som berör svenska förhållanden, bl.a. några rapporter om svensk nynazism. avslutas sedan med några löpnummer som åter behandlar utländska förhållanden. Det är således främst löpnumren 2–19 samt 29–47 som är av in- tresse här. Rapporteringen har redan berörts i tidigare avsnitt. framställde Grupp B minst 14 rapporter röran- de ca 240 kommunister. Handlingarna gick, enligt noteringar på Grupp B:s missiv till chefen för inrikesavdelningen samt ett till chefen för detalj II, d.v.s. personalkontrolldetaljen. inkom från grupp B ett tjugotal handlingar rörande svenska kommunister till kontraspionagedetaljen. Samtliga dessa är överlämnade och det rör bl.a. Cirkus , kommunister i , , , , , samt några orter i Norrbotten.11 börjar dock handlingar om svenska förhållanden inkomma till FST/In i stor omfattning. Av forskningar i kan följande rekonstrueras rörande verksamheten . 11 Dessa handlingar har alla bränts – det skedde och skälet är oklart. Nästan alla finns dock bevarade i . Rapporten om Cirkus handlar om vissa personer av utländsk härkomst som deltog i cirkusen. Den förvaras i 5:73/264 löp- nummer 20. skrev rapporter om , gjorde en 3:e översikt över län, en 6:e översikt över med tonvikt på , Eriksbergsvarvet samt några andra företag (36 personer). På missiven anges också vart rapporterna gick; ett exemplar till avdelningschefen , ett till chefen för personalkontrolldetaljen, , samt ett till Grupp . Statspolisen nämns inte på delgivningslistan. reste till för en 2:a översikt över länet. Så fortsätter det. betar man sig också igenom Kumla, , , delar av , SJ samt i , Gruvindustriarbetare- förbundets avd 17 i där det i rapporten anges att avdelningen är kollektivansluten och några reservationer förekommer ej. fortsatte också kartläggningen i med en 4:e översikt samt rapporter som täckte enskilda orter som och . Ännu en Norrbottensrapport tar upp några personer som utbildats vid partiskolan Bad Doberan i , medlemmar i samt prenumeranter av Norr- skensflamman i Kaunisvaara by i . , kartlades fler delar av (77 personer), , , , , Öster- götland samt . upprättas den första rapporten som ingår i Säpos serie om SKP som organisation. Det är alltså den delen av Erikrapporteringen som återfinns i löpnumren 12–19. Det är en sammandrag av interna rapport vid den s.k. (var en av de framträdande inom SKP). Det är oklart hur Grupp B lyckades komma över denna rapport. Rörande är sedan rappor- teringen om partiet tämligen sporadisk fram till slutet av 1963 – endast ett 25-tal rapporter har inkommit till . Av dessa utgörs flertalet av handlingar som kommer från utlandet, flera i en serie med rubriken munismen och som vanligtvis inte föranleder vidare åtgärder inom . De rapporter som mer direkt berör svenska medborgare är Europamarschen för avrustning, , en kommitté som bildades av personer tillhörande olika delar av den svenska freds- rörelsen och SKP. Rapporten är dock mer eller mindre i sin helhet fullständigt felaktig vilket närmare framgår av den rapport om övervakningen av fredsrörelsen som gjort för SÄKO:s räkning. I finns också rapporter om svenskar som rest från till , svenska deltagare i en kurs på samt svenskar som utbildats i Bad Doberan. Rapporter som berör helsvenska förhållanden är således sällsynta men här finns några som bl.a. rör i . Rörande kartläggningen av länen följer ett kort uppehåll i rapporteringen till säkerhetspolisen. är man dock åter igång varefter man granskar delar av , , , , , , samt . Kartläggningen i fort- sätter också med en omfattande rapport som upptar aktiva kommunister vid i , organiserade kommunister vid SJ Verkstad i , styrelsen i den kommu- nistiska arbetarkommunen i samt Kommunister inom Visträsk valdistrikt. Av de senare, som totalt omfattar 35 per- soner, uppges sju vara mindre aktiva. Ytterligare rapporter tar upp kommunister och kommunistsympatisörer i , , , , landskommun, sju Pristagare i kommunistisk medlemskampanj, , , , , , , , Östra samt Nederkalix. Totalt omfattar kartläggningen i juli – , ca 850 personer. Större delen av rapporterna har lämnats också till kontraspionage- detaljen vid Fst/In där huvuddelen av dem brändes . fortsatte man med , olika orter i , län, och där man undersökte bl.a. Elektro samt Imoindustri och gjorde 22 registreringar. och undersöktes (bl.a Eriksbergsvarvet igen), () samt Öster- götlands län varifrån man kunde rapportera om ett 40-tal norr- köpingsbor som stod i begrepp att resa till . Rörande Väst- manlands län finns en rapport om en Metallkurs i Bad Doberan samt redogörelser för situationen i , , Skinnskatte- berg och . Kartläggningen av fortsatte, innefattande , kommun, , och . Några enstaka rapporter finns från i samt där tar upp sex kommunister inom 6. bearbetade Grupp B bl.a. Grovarbetarefack- föreningens avd 36 i , där man fann 48 kommunister, delar av , län, , samt . En genomgång gjordes också av med orter som , , , , , Domnarvet, , samt Grängesbacken. I länet fann man totalt 38 personer för registrering. Från perioden november – finns också två rapporter från , vilka kan särskilt nämnas här efter- som de 1988 fanns avbildade i förre Säpochefen me- moarbok. Det rör en handling angående två personer i samt en om kommunister i , och . Den senare var endast delvis avbildad i boken. Då den publicerades fick frågan om han tagit med sig IB-handlingar från sin tid vid säkerhetspolisen vilket han då förnekade. Han förklarade att någon hade sänt dem till honom efter att han avgick 1970. Rörande fortsatte genomgången där med kartläggningar av kommunismen i , , , , , , , , , , , och Kaunisvaara. 1962 till- kom som nytt län , där man fann sammanlagt 21 kommu- nister och kommunistsympatisörer i , , , och Gustavstorp. I övrigt fortsatte man med Söder- manland, , , , (bl.a. avd 36–60 personer), (kommunister inom livsmedels avd 5, bagarna, samt lokförarna vid avd 303 – totalt sex personer). gick man i igenom Keräsjoki, , , , , och . I och Pissiniemi kartlade man kommunister inom ABF-rörelsen. var en mycket intensiv period för Grupp B med rapporter närmast och ofta flera som upprättats (från finns exempelvis sex rapporter): Man kan av detta dra slutsatsen att , m.fl., efter resor och kontakter med källorna lämnade över underlagen buntvis till sekreterarna inom Grupp B som skrev ut rapporterna. Från perio- den kan nämnas också där man kartlade kom- munister i , , , , slussar och – totalt 77 personer varav en, enligt Säpos noteringar var en förväxling. , , och är andra orter som var föremål för Grupp B:s intresse . dyker upp i rapporteringen där endast en kommunist i noterats. SÄKO har samtalat med en person som , möjligen , söktes upp av och . I övrigt kart- lades kommunismen i , , , , , , Göteborgs- och län, , , samt län. Rörande gick man igenom bl.a. kommunistiska arbetarekommun i , , , , , , , , , , , , samt . 11.4.2Att systematisera uppgifterna. fick Grupp B förstärkning av majoren , som kom från Fst/In där han bl.a. varit chef för kontraspionage- detaljen (Fst/Säk Det I). hade försvarsstabschefen givit chefen för /Sekt II klartecken att flytta över Wenblad till Elmérs grupp.12 Wenblad har berättat: Jag blev alltså 1962 efter den här Finlandshistorien, då man hoppade decimenterhögt och blev skiträdd alltså, så jag var stabsutbildad militär alltså och dom hade alltså inte någon stabskunnig som kunde göra intelligence utav det här på när började bygga upp den. Det var så viktigt efter att ÖB bestämde att en stabskunnig militär borde komma dit och jag kom dit som souschef... Wenblad uppger i en minnesuppteckning följande om hur situatio- nen var på inrikessidan då han kom till Grupp B (eller Fst/B som han genomgående kallar den): När jag kom hade man klarlagt hur styrelsen i fackavdelningar och klubbar var sammansatta samt vilka ombuden var på arbetsplatserna. Den förberedande sammanställningen var påbörjad men släpade efter .... Vid Fst/B gjordes en preliminär bearbetning som omfattade värde- ring och sammanställning av de inhämtade underrättelserna. Sammanställningen gick enligt Wenblad ut på att föra ihop olika underrättelser på tids- och sakmässig basis samt för geografiska områden. Som stöd för sammanställningarna upprättades sedan en kommunistisk kartplott. En av Wenblad arbetsuppgifter var att syssla med sådana sammanställningar och vad som kunde utläsas ur dem: Ur detta sammanställda och värderade underlag kunde utläsas röstetal för kommunisterna enligt valstatistiken, styrelseandelar i kommunala och fackliga organ, namn på de extremister, som bedömdes ha rest utomlands och eventuellt kunde var tränade i subversiv teknik på särskilda kurser. Wenblad anger att syftet med dessa sammanställningar var att mobiliseringsansvariga fick en bakgrundsbild av förutsättningarna för ett subversivt hot från extremister att inverka störande på mobiliseringsberedskapen. En uppgift som relativt omgående tog itu med då han kom till Grupp B var att systematisera de rapporterings- och registreringsmetoder som använts sedan starten. Som nämnts tidi- gare var säkerligen orsaken till detta grundad på att man inom Fst/In påbörjat en mer systematisk bearbetning av uppgifter om säkerhetshotande verksamhet. Wenblad satte igång att utveckla de s.k. kommunkorten. I förre säpochefen memo- arer finns återgiven en Pm angående uppgörande av kommunkort konstruerad utifrån erfarenheter av användande av kommunkort i – som anger att korten skulle nollställas fr.o.m. . Man kan alltså dra slutsatsen att man inom Grupp B upprättat kommunkort också tidigare, åtminstone be- träffande . Underlaget till kommunkorten hämtades ur personkort, som är upplagda lknvis (lkn = landskommun, LOL) med valdistrikten i bokstavsordning. Av PM:n framgår också att man dittills fört valstatistik på särskilda kort, upplagda länsvis och sorterade på varje landskommun eller städer som utgjorde ett valdistrikt.