sou · GQB373 · 2003-01-01 00:00:00 — Skillnaderna i konsumtionsvikten för ensamstående kvinnor och män är liten, 0,03 enheter, se tabell 5.6. Tabell 5.6 Effekt på konsumtionsenhetsvikterna vid uppdelning på kön En ytterligare vuxen kan vara ett barn , en kamrat som man delar boende och hushåll med eller en far- eller mor- förälder. Eftersom det finns stordriftsfördelar i ett hushåll beräknas en egen konsumtionsvikt för en ytterligare vuxen i ett hushåll. De individuella kostnaderna har hämtats från underlaget. Genom- snittskostnaden för ensamboende kvinna och man har använts. De hushållsgemensamma kostnaderna exklusive boendet har beräknats som skillnaden mellan kostnaderna för två och tre personer. Boendekostnaden har beräknats som skillnaden mellan två och tre rum och kök. För barn i olika hushåll har ett stort antal vikter beräknats. Summa kostnader för varje barn har delats med de totala kost- naderna för en ensamboende kvinna. Barnvikterna vägs samman och vikter för barn efter ordningsnummer bildas (barn 1, 2 och 3). Det visade sig vid beräkningarna att det första barnet till ensam- stående fick en avsevärt högre vikt än första barnet till samman- boende. Det beror på att marginalkostnaden för boendet för det första barnet till en ensamstående förälder blev skillnaden mellan ett och tre rum och kök. Marginalkostnaden för boendet för det första barnet till sammanboende föräldrar blev skillnaden mellan två och tre rum och kök. Det är inte rimligt att skillnaderna mellan barn i olika hushållstyper skall vara så stora, se tabell 5.7. Tabell 5.7 Effekten på barns konsumtionsenhetsvikt av att lägga merkostnaden för att vara ensamstående på föräldern i stället för på barnen Av denna anledning bör en särskild konsumtionsvikt beräknas för ensamstående med delat boende. Marginalkostnaden för det gemensamma rummet (vardagsrummet) belastar den ensamstå- ende som då får en högre konsumtionsvikt än ensamboende. En ensamstående med delat boende kan vara förälder eller bo till- sammans med övrig vuxen. Underlaget till konsumtionsenhetsskalan är betydligt mer detaljerat än de konsumtionsvikter som blir resultatet. Individerna delas in i vuxna och barn. Som vuxen räknas en individ som är 20 år Gränsen för barn förutsätts vara om barnet bor kvar hos föräldrarna. Den indelning efter kön och ålder som använder ligger till grund för det bakomliggande dataunderlaget. Gränsen för barn i beräkningar är . Eftersom de flesta 19-åringar bor hos föräldrarna har 19- åringarna bedömts ha samma behov/konsumtion som 18-åringar. 18- och 19-åringar som inte bor kvar hos föräldrarna räknas som vuxna. I konsumtionsenhetsskalan har vidare en övre åldersgräns satts till . Den bygger på den förväntade livslängden när man är . I de fall källorna för olika kostnadsposter inte har samma ålders- och könsuppdelning som beskrivits i avsnittet ovan har omräk- ningar gjorts. Det gäller fackföreningsavgift/a-kassa, läkemedel för barn, lokala resor och semester. De hushållsgemensamma poster som ingår i skäliga levnadskostnader är indelade efter antal personer i hushållet där de två första förutsätts vara sammanboende. I underlaget för konsumtionsenhetsskalan tas ingen hänsyn till detta. basutrymmesstandard gör skillnad på barn över och under . Två syskon som är delar rum, medan barn som har fyllt har eget rum. För barn finns det skillnader i behov och konsumtionsmönster i olika åldrar. I vissa åldrar är barnomsorgskostnaderna höga medan andra kostnader är relativt låga. När barnomsorgskostnaderna minskar ökar de andra kostnaderna. I diagram 5.2 ser man att det utom för 0-åringarna är ganska likartade kostnader för barn i olika åldrar. Maxtaxan i barnom- sorgen minskar kostnaderna för de yngre barnen, men det uppstår inte några ökande skillnader mellan barn i olika åldrar. Visserligen skiljer den använda boendenormen på barn över och under 11, men utslaget i konsumtionsvikt och konsumtionsskalor blir mycket litet. Av denna anledning bör konsumtionsenhetsskalan inte delas upp efter ålder. Diagram 5.2 Individuella kostnader för barn i olika åldrar Det kan finnas skillnader mellan män och kvinnor när det gäller behov och konsumtion av olika varor/tjänster. För att kunna ta ställning till om konsumtionsenhetsskalan behöver vara uppdelad på män och kvinnor har det underliggande materialet i möjlig mån lagts in uppdelat efter kön. I underlaget från för skäliga levnadskostnader finns en uppdelning på kön för vuxna och ungdomar . För övriga kostnadsposter har unde- rlaget delats upp på kön där det finns skillnader mellan könen och där det har varit möjligt att få fram sådant underlag. Om en ensam- stående kvinna ges vikten 1,00 blir vikten 1,03 för en ensamstående man, vilket bedöms vara en liten skillnad. På motsvarande sätt skulle en flicka 11–få vikten 0,51 och en pojke 11–få vikten 0,53. Slutsatsen blir att konsumtionsenhetsskalan inte bör redovisas uppdelad på män och kvinnor. Skillnaderna i konsumtionsenhets- vikter skulle bli små. Det finns två viktiga anledningar till att kostnaderna per enhet är lägre för hushåll med många medlemmar än för hushåll med få medlemmar, nämligen kollektiva varor och stordriftsfördelar. Kollektiva varor är sådana varor som flera kan utnyttja utan att inkräkta på varandras konsumtion. Kök, vardagsrum, bad- rum och massmedia är exempel på varor som har mer eller mindre starka drag av kollektiv vara. Stordriftsfördelar innebär att ett stort hushåll kan få lägre kostnader i och med att det köper större förpackningar som ofta är billigare per enhet. Stordriftsfördelarna ökar ju fler personer som finns i hushållet. Kostnaderna för ytter- ligare en person i hushållet är också beroende av om det är en vuxen eller ett barn. Den kostnadspost som har de största stordriftsfördelarna är boendet. Barnen har de största stordriftsfördelarna, särskilt om yngre barn delar rum. Marginalkostnaden kan bero på barnets ålder och på barnets ordning i syskonskaran. Marginalkostnaden för boendet för andra barnet kan därför vara beroende av åldern på det första och marginalkostnaden för det tredje barnet av åldern på det första och andra barnet osv. I det bakomliggande materialet till konsumtionsenhetsskalan har data för barns ålder och ordningsnummer i syskonskaran lagts in. Marginalkostnaden för boendet och övriga gemensamma kostnader har därefter fördelats på barnen. Det visar sig därvid att skillna- derna i de konsumtionsenhetsvikter som uppstår blir relativt små, se tabell 5.8 och 5.9. En viktig anledning till att det blir små skillna- der i konsumtionsenhetsvikterna för barn med olika ordningsföljd i syskonskaran är att det finns en särskild vikt för ensamstående med delat boende. Utan den konstruktionen får man hög marginal- kostnad och hög konsumtionsenhetsvikt för det första barnet till en ensamstående förälder, eftersom en ensamstående utan barn förutsätts bo i ett och rum och kök och en ensamstående med ett barn i tre rum och kök. Med en särskild vikt för ensamstående med delat boende (barn eller inneboende kamrat) bärs kostnaden för det andra rummet av den vuxne och inte av barnet. Tabell 5.8 Effekten på barns konsumtionsenhetsvikt efter uppdelning på barns ålder Tabell 5.9 Effekten på barns konsumtionsenhetsvikt efter uppdelning på barns ordningsföljd i syskonskaran När det första barnet betraktas på samma sätt oavsett om det har en ensamstående förälder eller sammanboende föräldrar så blir skillnaden i konsumtionsvikt mellan det första, andra och tredje barnet liten. Med tillämpning av basutrymmesnormen blir det inga tydliga stordriftsfördelar eftersom marginalkostnaden för nästa barn delvis beror på de tidigare barnens ålder. Slutsatsen blir att barnens ordningsnummer i syskonskaran har tämligen liten betydelse för vilken vikt de får och därför bör kon- sumtionsvikten vara densamma oavsett ordningsföljd för barnen. Detta gör att den resulterande konsumtionsenhetsskalan blir additiv, dvs. den har samma marginalkostnad för alla barn. En annan möjlig faktor att ta hänsyn till är region. Hyresnivån varierar i olika delar av landet. I Bostads- och hyresundersökningen redovisas genomsnittliga hyror för fyra regioner: , , Övriga kommuner >75 000 invånare och Övriga kommuner 75 000 invånare. Hyrorna är generellt högre i de båda storstadsområdena och lägre i de båda andra. För att testa om detta faktum påverkar konsumtionsenhetsskalan har skalans vikter beräknats dels för riket när genomsnittliga hyror för hela riket har lagts in för olika lägenhetstyper, dels för varje region när regionala genomsnittshyror har använts. Tabell 5.10 visar resultatet. Tabell 5.10 Jämförelse av konsumtionsvikter i olika regioner Ensamstående med delat boende Nivåerna på vikterna överensstämmer inte helt med de slutgiltiga vikter som redovisas i förslaget till konsumtionsenhetsskala. Vid en jämförelse mellan dessa vikter kunde det konstateras att skillnaderna var små. För sambor och för ensamstående med delat boende avviker de regionala vikterna som mest med 0,02 enheter från rikets vikt. Vikten för barn 0–i regionerna avviker som mest med 0,01 enheter från rikets. De regionala skillnaderna är så pass små att de inte motiverar att ha regionala konsumtions- enhetsskalor. De beräkningar och ställningstaganden som har gjorts under arbetets gång har resulterat i en konsumtionsenhetsskala med de vikter som redovisas i tabell 5.11. Den skiljer sig från den nuvarande SCB-skalan i flera avseenden. Den andra vuxne och barn 0–får lägre vikter i den nya skalan. Den nya skalan ligger därmed närmare de i avsnitt 5.3 redovisade SCB-SoS- och PEL- skalorna, vilka också tar hänsyn till boendet. Tabell 5.11 Svensk konsumtionsenhetsskala Ensamstående med delat boende Vid beräkningarna av konsumtionsenhetsskalan framkommer också en baskonsumtionsnivå. Vidare har vid beräkningarna också framtagits en skälig levnadsnivå. Dessa redovisas i tabell 5.12. Skillnaden mellan de båda nivåerna är måttliga för samtliga typer av personer och hushåll. Skillnaderna beror på att Baskonsumtions- nivå är ett något vidare konsumtionsbegrepp. Tabell 5.12 Baskonsumtionsnivå och Skälig levnadsnivå Kr , löpande priser Ensamstående med delat boende Anm. Med ensamstående med delat boende avses ensamstående med barn och ensamstående som bor tillsammans med en kamrat. Med ytterligare vuxen avses både den som bor tillsammans med en ensamstående och generationsboende. Baskonsumtionsnivån har delats upp i olika typer av kostnader. Det framgår av tabell 5.13. Personliga kostnader innehåller kostnader för livsmedel, kläder/skor, fritid/lek, hygien, barnomsorg, glasögon, fackföreningsavgift/a-kassa, lokala resor, medicin och semester. Hushållsgemensamma kostnader innehåller kostnader för förbruk- ningsvaror, möbler/husgeråd, dagstidning/tv/telefon, hemförsäkring och hushållsel. Tabell 5.13 Uppdelning av baskonsumtionsnivån på olika typer av kostnader, Kr , löpande priser Ensamstående med delat boende Som framgår av tabell 5.13 svarar boendekostnaden för en stor del av de totala kostnaderna för ensamstående, . För en andra vuxen svarar boendekostnaden bara för en mindre del, , och för barn . Detta för klarar huvuddelen av skillnaden mellan den nuvarande kon- sumtionsenhetsskalan och den här föreslagna nya Svensk konsum- tionsenhetsskala. Disponibel inkomst och boendestandard i hyreslägenheter Tabell 1 Disponibel inkomst för olika hushållstyper 1999 Q1 (gräns mellan Q2 (medianen) Q3 (gräns mellan kvartil 1 och kvartil Tabellen anger disponibel inkomst för hushåll vid tre olika gränsvärden i inkomstfördelningen. Källa: Hushållens ekonomi (HEK) 1999 Tabell 2 Genomsnittlig årshyra per kvartil och hushållstyp Källa: Hushållens ekonomi (HEK) 1999 Tabell 3 Genomsnittlig boendestandard Källa: Hushållens ekonomi (HEK) 1999 6 Överväganden och förslag Utredningen om översyn av den ekonomiska statistiken har bl.a. fått i uppdrag att belysa mät- och definitionsproblem i den ekono- miska fördelningsstatistiken, att analysera inkomstbegreppen i nationalräkenskaperna och den ekonomiska fördelningsstatistiken samt att belysa hur inkomstmåtten på ett rättvisande sätt kan justeras för hushållens sammansättning. I detta kapitel redovisas utredningens överväganden och förslag i dessa frågor. Kapitlet inleds med en bakgrundsbeskrivning i avsnitt 6.1. Därefter redovisas utredningens förslag rörande inkomstbegrepp i avsnitt 6.2 och hushållsbegrepp i avsnitt 6.3. Utredningen har vidare i samarbete med berörda myndigheter tagit fram ett förslag till en ny konsumtionsenhetsskala för användning i den officiella statistiken, vilket redovisas i avsnitt 6.4. Kapitlet avslutas med avsnitt 6.5 om kostnader och finansiering. I den användarkartläggning som utredningen presenterade i ett delbetänkande framkom synpunkter från användare som ofta använder sig av denna typ av statistik på att statistiken över hushållens inkomster är delvis svårtolkad och osäker och att det är svårt att jämföra inkomster i hushållsstatistiken och national- räkenskaperna. Vidare menade man att inkomstbegreppet behöver ses över, som det behövs bättre metoder för att analysera inkomstfördelningen både mellan hushåll och över tiden. Stati- stiken över hushållens inkomster har också för lång eftersläpning när den publiceras. Särskilt framfördes att nuvarande metoder för att justera in- komster för att hushållen har olika sammansättning, s.k. ekviva- 1 Behovet av ekonomisk statistik (SOU 2001:34). lensskalor eller konsumtionsenhetsskalor, behöver förbättras. I samband med arbetet med att ta fram en ny konsumtionsenhets- skala har det framkommit ett behov av att definiera olika konsum- tionsnivåer som är sammankopplade med konsumtionsenhets- skalan. Det har också i utredningens fortsatta arbete från främst framförts behov av mer statistik över hushåll med s.k. umgängesbarn för att kunna ta hänsyn till den typen av hushållskonstellation i konsumtionsenhetsskalor. Utredningen har i denna del av uppdraget samarbetat med när- mast berörda myndigheter. Sålunda har tjänstemän från (), , och Bo- verket deltagit i arbetet genom att skriva utkast till underlag för olika avsnitt och diskutera både bakgrundskapitlen 1–5 och utred- ningens överväganden och förslag i kapitel 6. Vidare har tjänstemän från och från deltagit i ett antal diskussioner under arbetets gång. Utredningen svarar dock själv för de slutliga formuleringarna och för de överväganden och förslag som redovisas i detta kapitel. -Två nya inkomstbegrepp bör införas och användas som standard i den officiella inkomststatistiken. Det första mer utvecklade är avsett främst för svensk användning och bör baseras på inkomstbegrepp. Disponibel in- komst definieras därvid som de inkomster hushållet kan konsumera vid oförändrad real för- mögenhet mellan periodens början och slut. Det andra mindre utvecklade begreppet disponibel inkomst är avsett främst för internationella jämförelser och bör baseras på de internationella EU-regleringar och EU-rekommenda- tioner, som kommer att fastställas i anslutning till Statistics on Income and Living Conditions (EU-SILC). -SCB bör vidareutveckla metoder och statistik för att mäta avkastning på kapital på ett sätt som överensstämmer med den föreslagna principiella grunden för det förstnämnda inkomstbegreppet. -SCB bör vid införandet av det nya inkomstbegreppet redovisa långa tidsserier med de nya definitionerna. -Den officiella statistiken bör kompletteras med en årlig förmögenhetsstatistik. -Den officiella inkomststatistiken bör kompletteras med en snabbare preliminär inkomststatistik, som publiceras i augusti året efter inkomståret. -Hushållens ekonomi (HEK) bör genomföras med panel- ansats. -Hushållssektorn i nationalräkenskaperna bör delas upp i två sektorer: en för de egentliga hushållen och en för hushållens ideella organisationer. -Jämförelser mellan inkomstbegreppen i inkomststatisti- ken och nationalräkenskaperna bör uppdateras och red- ovisas av SCB. Skäl för utredningens förslag Utredningen har kommit fram till att det inte är lämpligt att ha endast ett och samma begrepp disponibel inkomst i inkomst- statistiken och nationalräkenskaperna (NR). Skälen till detta är att användningsområdena och användarbehoven är olika för inkomst- statistiken och nationalräkenskaperna. I nationalräkenskaperna är konsistensen mellan produktions-, användnings- och inkomstbe- räkningarna av bruttonationalprodukten (BNP) central, vilket bl.a. påverkar definitionen av disponibel inkomst. I inkomststatistiken är i stället jämförelser mellan individer och hushåll centrala, vilket bedöms kunna tillgodoses bättre med en annan definition av disponibel inkomst än den NR tillämpar. Dessutom måste nationalräkenskaperna följa ett internationellt regelverk, vilket medför att en eventuell harmonisering mellan de båda begreppen disponibel inkomst i inkomststatistiken och nationalräkenskaperna skulle behöva ske genom att inkomst- statistikens inkomstbegrepp anpassades helt till nationalräken- skaperna. Detta har bedömts som mindre lämpligt, främst på grund av att man då inte skulle kunna få med avkastning på kapital på ett rimligt sätt i inkomststatistiken. Nationalräkenskaperna räknar t.ex. inte med värdestegring på aktier som en del av disponibel in- komst, inte ens när en sådan realiseras. Inte heller i den officiella inkomststatistiken är det lämpligt att ha ett enda och samma begrepp disponibel inkomst. Skälen till detta är att även en del av den officiella inkomststatistiken kommer att vara bunden av ett internationellt regelverk. Det gäller den EU- harmoniserade Statistics on Income and Living Conditions (EU- SILC). En sådan internationell reglering måste ta hänsyn även till de praktiska möjligheterna att få fram de uppgifter som krävs för att redovisa disponibel inkomst på ett visst sätt. Eftersom dessa möjligheter varierar mellan EU:s medlemsländer, så kommer det inkomstbegrepp, som används i EU-SILC, att vara mindre utveck- lat än det som kan uppnås i svensk ekonomisk inkomststatistik. Det kan i sammanhanget nämnas att det finns andra statistikom- råden, som har olika definitioner av centrala begrepp för svensk respektive internationell användning. Det gäller exempelvis kon- sumentpriser där det svenska konsumentprisindex (KPI) är domi- nerande i svensk användning, medan det EU-harmoniserade Har- moniserat index för konsumentprisindex (HIKP) används vid sammanvägning till ett index för EU och vid internationella jäm- förelser. Utredningen har övervägt om det finns anledning att skilja mellan de olika begreppen disponibel inkomst i olika delar av statistiken genom att ge dem olika benämningar, men har funnit att det inte är lämpligt att göra så. Skälet till detta är att utredningen inte har kunnat finna några alternativa benämningar, som på ett lika sätt anger vad det är frågan om och gör det utan att krångla till språket. Utredningen förordar att man istället vid användningen av begreppet disponibel inkomst, om det inte är uppenbart av sammanhanget, tydligt anger vilken definition av be- greppet man avser. Givet att man inte harmoniserar begreppet disponibel inkomst mellan olika delar av den officiella statistiken, bör möjligheterna att jämföra disponibel inkomst i olika delar av statistiken förbättras. En av de synpunkter som kom fram starkast vid intervjuer med statistikanvändare var just svårigheten att jämföra disponibel in- komst i inkomststatistiken och nationalräkenskaperna. Dessa pro- blem kommer att öka när även EU-SILC introduceras inom något eller . Utredningen föreslår att möjligheterna till jämförelser förbättras på tre olika sätt. För det första bör vissa anpassningar av defini- tionen av disponibel inkomst i inkomststatistiken göras till defini- tionen av samma begrepp i nationalräkenskaperna. Denna fråga be- handlas senare i samband med förslaget om ett nytt inkomst- begrepp i inkomststatistiken. För det andra bör hushållssektorn i nationalräkenskaperna delas upp i två sektorer: en för de egentliga hushållen och en för hus- hållens ideella organisationer. Ett av problemen vid jämförelser av disponibel inkomst i inkomststatistiken och nationalräkenskaperna är att hushållssektorn i de senare innefattar hushållens ideella orga- nisationer. Detta problem accentueras i och med att , som tidigare hänfördes till den offentliga sektorn, räknas in bland de ideella organisationerna. Denna fråga behandlas ytterligare i avsnitt 6.3. För det tredje bör SCB uppdatera och redovisa jäm- förelser mellan inkomstbegreppen i inkomststatistiken och natio- nalräkenskaperna (NR). Det finns fyra stora skillnader i hur den disponibla inkomsten beräknas i NR jämfört med i inkomst- statistiken. Den första gäller metoden att beräkna inkomsten för företagare. Den andra skillnaden är att reavinster ingår i inkomst- statistiken men inte i NR. Den tredje skillnaden är att NR gör en beräkning av värdet av att bo i eget hem. Motsvarande beräkning görs inte i inkomststatistiken. Den fjärde skillnaden är att NR, till skillnad från inkomststatistiken, tar hänsyn till ränteutgifter när man redovisar kapitalinkomster och redovisar ränteinkomster netto (inte brutto) som en del av disponibel inkomst. En jämförelse av inkomstbegreppen i nationalräkenskaperna och inkomststatistiken avseende åren 1998–2000 har genomförts av utredningen och redo- visas i kapitel 4. Utredningen föreslår att två nya begrepp disponibel inkomst bör införas och användas i den officiella inkomststatistiken. Det ena är avsett främst för analyser av svenska förhållanden och det andra främst för internationella jämförelser. I det följande redo- visas utredningens överväganden och förslag rörande de principiella grunderna för de båda inkomstbegreppen. Utredningen föreslår att det begrepp disponibel inkomst som används som standard i officiell inkomststatistik för främst svensk användning baseras på inkomstbegrepp. Disponibel inkomst utgörs i detta inkomstbegrepp av de inkomster hushållet kan kon- sumera vid oförändrad real förmögenhet mellan periodens början och slut. Skälen till detta förslag är för det första att det behövs en principiell utgångspunkt för definitioner av disponibel inkomst. Annars blir det svårt att avgöra vad som bör ingå i den disponibla inkomsten och vad som inte bör ingå. Utan en principiell utgångs- punkt blir detta val ofta mer eller mindre godtyckligt och kan ändras på grund av nya lika godtyckliga bedömningar, vilket kan medföra oönskade brott i tidsserierna. För det andra är detta inkomstbegrepp det som enligt utred- ningens bedömning bäst överensstämmer med kraven på att ha ett inkomstbegrepp, som mäter inkomsterna på ett för standard- jämförelser rimligt sätt. Det är teoretiskt grundat. Det är också det begrepp som de internationella riktlinjerna i och EU-SILC utgår från, även om praktiska problem med tillgång på data gör att man stannar för inkomstbegrepp, som är betydligt enklare än detta ideala begrepp. Med denna principiella utgångspunkt bör disponibel inkomst i den officiella inkomststatistiken inkludera två delar. Den första delen är löner, driftsöverskott, transfereringar och skatter (avdrags- post). Dessutom bör oförutsedda inkomster såsom arv, gåvor och lotterivinster (windfall gains) ingå i denna del. Skillnaderna mellan inkomststatistiken och nationalräkenskaperna bör inte vara så betydande i denna första del av disponibel inkomst. En väsentlig skillnad är att nationalräkenskaperna inkluderar svarta inkomster, vilket inte är möjligt på finfördelad nivå i den individ- och hus- hållsbaserade inkomststatistiken. Den andra delen är däremot mer problematisk. Den består av kapitalinkomster definierade som avkastningen av kapital vid oför- ändrad real förmögenhet. I den nuvarande inkomststatistiken ingår ränteinkomster och realiserade kapitalvinster. Däremot görs inte avdrag för ränteutgifter, tas inte hänsyn till hela förmögenhetens nominella förändring och görs ingen beräkning av effekten av förändringen i den allmänna prisnivån på den reala förmögenheten. Skillnaderna mot nationalräkenskaperna är betydande.