sou · GQB377 · 2003-01-01 00:00:00 — I stället fanns det tidigare farhågor om att ett stort antal röster skulle kunna bli ogiltiga. Vid Sametingsvalet var antalet ogiltiga röster 146 av 3803, vilket alltså motsvarar (jämför www. ) och motsva- rande siffra för valet var enligt uppgift från . Hur många av dessa ogiltiga röster som var brevröster har inte gått att utläsa. Sammantaget skulle detta underlag tyda på att tidigare farhågor om många ogiltiga röster inte har blivit verklighet. Utredningen vill vidare framhålla att lag (1997:159) om brevröstning i vissa fall ändrats. har bara väljare som vistats i och eller varit på ett fartyg kunnat brevrösta till de allmänna valen. Från är det möjligt för samtliga väljare som vistas utomlands att brevrösta i de Röstningsförfarandet i sametingsvalet, valnämndens ställning allmänna valen, vilket betyder att brevröstning numera är ett vedertagen sätt att rösta. Vi vill också peka på att det kan medföra vissa problem om brevröstningsförfarandet tas bort. Den samman- ställde i samband med att den själv skulle ha hand om sitt val en utredning om bl.a. valförfarande, som finns redovisat i sin helhet på (/svk/kyrkstat/KYUTR/val). Det anförs i denna bl.a. att det är uppenbart att en utformning av ett framtida valförfarande som leder till lägre kostnader är mycket angeläget. är det viktigt att en kostnadsbesparing inte får till följd att systemets legitimitet kan sättas ifråga och att det inte stimulerar till ett ökat valdeltagande. kyrkoval hade kostat 80 miljo- ner kronor för 600 000 röstande (jämför sid. 161). Vidare anförs från sidan 167–179 att när det gäller röstning på postkontor finner utredningen stor anledning till tveksamhet av flera skäl. Enligt utredningen minskas antalet postkontor successivt och tillgänglig- heten blir därmed begränsad. Det låga antalet röstande skulle med- föra minskade möjligheter att uppnå rutin hos postpersonalen. Kostnaderna för poströstningen var enligt utredningen ca åtta miljoner och antalet poströster uppgick till ca 125 000, mot- svarande av rösterna. Utredningen föreslog i stället för poströstning att röstning utöver i vallokaler skulle kunna ske i förhand på pastorsexpeditioner eller motsvarande, på särskilt röst- mottagningsställe (vårdinrättning eller vårdanstalt) och genom brevröstning. är bosatta i hela . Avstånden är som bekant långa. Det innebär att en röstning enbart i vallokaler framstår som ute- slutet. Om brevröstningsförfarandet tas bort måste samerna ges möjlighet att rösta på annat sätt. Det framstår som svårt att i förhand skulle kunna organisera röstning i särskilda lokaler, såsom den har möjlighet till på sina pastorsexpeditioner, eftersom saknar många lokala kontor. Den möjlighet som då står till buds är poströstning. Det kan dock bli dyrt och komplicerat att bygga upp en sådan organisation inför valet till . De skäl som anförde mot poströstning föreligger i än högre grad för . Det alternativ som annars då skulle stå till buds är att samordna med de allmänna valen. valdag skulle då behöva flyttas. Utredningens slutsats är att även om det är önskvärt med ett ökat valdeltagande så kan inte skälet för det möjliga låga del- Röstningsförfarandet i sametingsvalet, valnämndens ställning tagandet sökas i det gällande röstningsförfarandet. Det har enligt vår mening inte framkommit att ett förändrat förfarande skulle kunna öka deltagandet. När brevröstningsförfarandet infördes medförde det enligt uppgift från och vissa initiala svårigheter. Ett flertal röstande, särskilt äldre personer, hade svårt att förstå instruktionerna. Därefter har dock brevröst- ningsförfarandet blivit alltmer etablerat. Förfarandet har varken eller 2001 medfört att ett större antal röster ogiltigför- klarats. Därtill kommer att brevröstning numera även är accepterat för samtliga utlandssvenskar i de allmänna valen. Brevröstningsför- farandet är i särklass det billigaste och enklaste röstningsförfaran- det Utredningen anser därför att det saknas anledning att förändra röstningsförfarandet i sametingsvalet. Det får i stället ankomma på ansvarig myndighet att ytterligare förbättra informationen om hur brevröstningen går till. Som framkommit har valdag alltsedan dess tillkomst varit den tredje söndagen . Det betyder att denna valtidpunkt är etablerad. Vår utgångspunkt är därför att vi endast vill föreslå en ändring av tidpunkten om starka skäl talar för det. Vi har tidigare dragit den slutsatsen att det saknas skäl att förändra röstningsförfarandet. Det innebär då också att det inte finns prak- tiska skäl som skulle ha sin grund i ett förändrat förfarande för att ändra tidpunkten. Avgörande är i stället om det finns principiella skäl. Det alternativ som vi skulle överväga är att valdag skulle samordnas med tidpunkten för de allmänna valen, alltså tredje söndagen . Den tidigare bedömningen har varit att det skulle finnas en risk att sametingsvalen skulle komma i skymundan för de allmänna valen och att belastningen på Valmyn- digheten skulle bli alltför stor. Det har dock även framförts argument från motsatt ståndpunkt från vissa representanter för . Det har framförts att om valet till skulle ske som riksdagsvalet skulle det kunna upplevas som en markering om att var en del av det svenska folkstyret. Det skulle kunna höja status. Det finns vidare en förhoppning om att valdeltagandet bland samerna skulle öka om valet skedde . Det är enligt utredningens uppfattning oklart om en sammanlägg- ning med det allmänna valet skulle vitalisera valet till Röstningsförfarandet i sametingsvalet, valnämndens ställning eller om det skulle medföra att valet till kom i skymundan. Utredningen vill i denna del hänvisa till den mycket långdragna debatten som pågått om kommunvalen skall ske som riksdagsvalet eller inte, där uppfattningarna om hur detta skulle påverka kommunalvalen varit delade. För är frågan än mer komplicerad, eftersom de politiska partierna i saknar samhörighet med riksdagspartierna. Vi anser sammantaget att de positiva effekter som skulle uppnås om valet till skulle ske som de allmänna valen är osäkra. Därtill kommer att det finns olika uppfattningar i frågan inom . Vår utgångspunkt är som anförts att det krävs starka skäl för att föreslå en förändring, eftersom valtidpunkten hunnit etablerats. Vi anser därför när det gäller den renodlade frågan om valets tidpunkt att det saknas sådana starka skäl för att föreslå en förändring. I detta kapitel har röstningsförfarandet, valnämndens ställning, omval och valets tidpunkt behandlats. Ett skäl för översynen har varit att valdeltagandet skulle vara alltför lågt. Enligt skulle röstningsförfarandet kunna utgöra ett skäl för det låga valdeltagandet. Valets tidpunkt skulle kunna vara ett annat. Vid det senaste valet till röstade av dem som tagits upp på röstlängden. Utredningens slutsats är att denna siffra inte är uppseendeväckande låg. Vår utgångspunkt är därvid att det inte är realistiskt att jämföra valet till med riksdagsvalet. En mer rättvisande bild om valdeltagande erhåller man i stället enligt vår uppfattning om man jämför med Europavalet eller valet till kyrkofullmäktige. Ett problem skulle dock i stället det förhållande att endast cirka hälften av alla samer är registrerade på röstlängden kunna vara. Från har anförts att en ansökan om att upptas på röstlängden leder till en bedömning om sökanden uppfyller krite- rierna för att vara same, vilket avskräcker många från att söka. Det kan dock finnas flera andra skäl. Utredningens slutsats är att det är nödvändigt att upprätthålla kravet om en röstlängd. legitimitet har sin grund i att det företräder det samiska folket. Därmed skall endast den som anses vara same ha en rösträtt och detta medför i sin tur att det finns ett behov av en röstlängd. Det finns vidare enligt vår uppfattning inte skäl att ändra på de gällande Röstningsförfarandet i sametingsvalet, valnämndens ställning kriterierna i lagen. Vi anser det också olämpligt att skapa förutsätt- ningar för att sekretesslägga röstlängden, såsom före- slagit. Sammantaget anser vi därför att det får ankomma på att försöka lösa de problem som uppstår på grund av krav om registrering genom exempelvis information. Det har påståtts att valnämnden efter beslut av i plenum fört upp personer på röstlängden utan annan samisk anknytning än ett giftermål med en same. Enligt vår uppfattning medger en rimlig tolkning av lagtexten inte detta. Det anförda aktualiserar två problem. Det ena är att det även inför framtida val kan finnas personer på röstlängden som inte uppfyller kriterierna. Enligt vår uppfattning är detta olämpligt. För att komma till rätta med detta föreslår vi att det skall vara möjligt att överklaga den preliminära röstlängden till även under påstående att någon förts upp på röstlängden utan att vara därtill berättigad. har den enda grunden för överklagande varit att man själv uteslutits från rösträtt. Det skulle vidare krävas att ett kriterium för att kunna föras upp på röstlängden skulle behöva ändras. räcker det med det objektiva kriteriet att ens förälder varit uppförd. Det skulle kunna innebära att barn till den som en gång felaktigt förts upp skulle ha rätt att komma på röstlängden. För att åtgärda det föreslår vi att det kriteriet ändras så att kravet blir att en förälder varit uppförd utan att detta ändrats av . hantering aktualiserar även frågan om valnämndens ställning. Vi anser att det av principiella skäl är felaktigt att handhar sitt eget val fullt ut. För att öka rättssäkerheten och förbättra status föreslår vi att motsvarande regler skall gälla för som redan gäller i de allmänna valen. Det skulle innebära att skulle ansvara för valet och på röstsammanräkningen och mandatfördelningen. skulle även fortsättningsvis ha hand om röstlängden och skulle på motsvarande sätt som kommunerna förordna valförrättare och ordna med vallokaler. Vi föreslår också att det i sametingslagen skrivs in hur frågan om omval skall hanteras. Till utredningen har vidare framförts att de i sametingslagen angivna tidsfristerna om valets genomförande redan är för snäva. Genom utredningens förslag om att utöka kretsen klagoberättigade över den preliminära röstlängden kommer vissa tidsfrister bli än svårare att hålla. Vi föreslår därför en utsträckning av dessa tider. Det har påståtts att brevröstningsförfarandet skulle vara alltför komplicerat för väljarna, vilket skulle leda till att väljarna avstod Röstningsförfarandet i sametingsvalet, valnämndens ställning från att rösta. Det har dock enligt vår mening inte framkommit något stöd för detta påstående. Som anförts är det dock vår utgångspunkt att ett valdeltagande om inte är anmärk- ningsvärt lågt. I de senaste sametingsvalen var andelen röster som ogiltigförklarades liten. Brevröstning är vidare en vedertagen metod för att rösta och används generellt av utlandsvenskar i de allmänna valen. Om brevröstningen togs bort skulle den vidare behöva ersättas av poströstning. Kostnaderna för poströstning är höga. Det framstår vidare som alltför komplicerat att bygga upp en organisation med poströstning med hänsyn till det förhållandevis begränsade antalet röstande. Om poströstning skulle införas skulle man därför behöva överväga att samordna sametingsvalet med de allmänna valen. Utredningens slutsats är sammantaget att det saknas anledning att förändra röstningsförfarandet. Med ett oförändrat röstningsförfarande saknas också praktiska skäl för att flytta valdagen. En fråga är dock vidare om det skulle kunna finnas principiella skäl för att flytta valdagen. Från vissa samer har framförts att valdeltagandet skulle kunna öka om valet skedde som riksdagsvalet. Det skulle också vara en markering om att var en del av det svenska folkstyret. Utredningens slutsats är att det är oklart om en samordning med det allmänna valet skulle kunna vitalisera valet till . Därtill kommer att uppfattningarna inom är delade. Vår utgångspunkt är att det skulle krävas starka skäl för att föreslå en förändring, eftersom den nuvarande tidpunkten är etablerad. Sådana skäl saknas enligt vår bedömning. 10Valkrets och mandatfördelning, procentspärr samt antalet personer som krävs för att registrera ett parti 1.Divisorn 1,4 och inte 1 skall användas som förste divisorn i sametingsvalet. 2.Partier som inte redan har mandat i måste ha ett dokumenterat stöd av minst 50 personer för att kunna bli registrerade och därmed kunna ställa upp i valet. I detta kapitel behandlas frågorna om valkrets, mandatfördelning, procentspärr och antalet personer som skall krävas för att registrera ett parti.10.1 är en genomgång av gällande regler och reglernas bakgrund samt förhållandena i och . I 10.2 gör vi en jämförelse med valen till , landstingen och kommunerna. I 10.3 hänvisar vi till en undersökning vid och till egna beräkningar. Vi presenterar våra överväganden i 10.4. En sammanfattning finns under 10.5. 10.1Gällande regler samt förhållandena i och föreslog att valet till skulle vara proportionellt. skulle delas in i sex valkretsar. Skälet för valkretsar var att den utredningen ville tillgodose olika landsdelars representation. Valkretsarna skulle följa länsgränserna och i kommungränserna. Valkretsarna skulle vara lika stora vad gäller antalet samer och dessutom anpassas till de samiska regioner som kunde urskiljas med hänsyn till näringsutveckling, dialekter m.m. En särskild sydlig valkrets skulle behövas för de Valkrets och mandatfördelning, procentspärr samer som lämnat de samiska kärnområden. Utredningen föreslog följande sex valkretsar: 1.Haparanda, , , , och kommuner, 2.Bodens, , och kommuner 3.Arjeplogs, , och kommuner, 5.Kopparbergs, , och Varje valkrets skulle sedan tillföras mandat i förhållande till antalet röstberättigade enligt röstlängden. Fördelningen av mandat skulle alltså ske först sedan röstlängden fastställts. Varje valkrets skulle tillföras minst två mandat. Det skulle vara fråga om ett förenklat valsystem. En kandidat skulle ha rätt att ställa upp i vilken valkrets som helst utan krav om bostadsband. Däremot skulle han bara få ställa upp i en valkrets. Detta skulle underlätta sammanräkningen och mandatfördelningen. Det saknades i detta förenklade system ett behov av utjämningsmandat (jämför SOU 1989:41 sid. 161– 165). I propositionen föreslog dock departementschefen att hela landet skulle utgöra en valkrets. Han hänvisade till förhållandena i och framhöll att det där i många valkretsar fanns få eller inga röstberättigade samer. Detta medförde att valarrangemangen på många håll blev överdimensionerade och kostsamma i förhållande till antalet röstande. Valhemligheten skulle inte bli tillfredställande. Han menade vidare att även om landet utgjorde en valkrets skulle det inte behöva hindra att fick ledamöter från olika delar av landet. Det anförs också att ett val med en valkrets skulle bli rättvisare än ett flervalssystem. Det skulle underlätta de röstan- de samernas möjligheter att se resultatet av sin röstning. Om hela landet skulle utgöra en valkrets skulle ett proportionellt system kunna tillämpas fullt ut, i annat fall skulle utjämningsmandat behö- va övervägas. Sammantaget skulle därför hanteringsmässiga och ekonomiska skäl tala för att hela landet bör utgöra en valkrets (jämför prop. 1992/93:32 sid. 46–47). Valkrets och mandatfördelning, procentspärr Av sametingslagens 3 kap. 32 § framgår att mandatfördelningen skall ske proportionellt enligt följande: Mandaten tilldelas ett efter annan det parti som för varje gång uppvisar det största jäm- förelsetalet. Jämförelsetalet beräknas genom att partiernas röstetal delas med det tal som är ett högre än det dubbla antalet mandat som redan har tilldelats partiet. Innebörden av bestämmelsen blir då att vid fördelningen av första mandatet är jämförelsetalet för samtliga lika med röstetalet, eftersom antalet mandat som då tilldelats är noll. (Om exempelvis röstetalet är 100 blir ekvationen vid första mandatfördelningen enligt lagtexten 100: 1= 100). Detta innebär en skillnad mot vad som gäller enligt vallagen för valet till riksdag, landsting och kommun. Vid dessa val gäller att så länge partiet inte tilldelats något mandat beräknas jämförelsetalet genom att partiets röstetal delas med 1,4. Först därefter beräknas jämförelsetalet på samma sätt som enligt sametingslagen (jämför 20 kap. 1 §). En fråga är då varför denna skillnad finns. hade föreslagit 1,4 som förste divisor även för sametingsvalet (jämför a. Sou. sid. 326–327, där det föreslås att reglerna i 15 § d i tidigare vallagen (1972:620) skulle tillämpas i sametingsvalet). Riks- skatteverket anförde dock i sitt remissyttrande att om 1,4 används som första divisor så får det den effekten att det i viss mån mot- verkar att småpartier erhåller mandat. Verket hänvisade vidare till att utredningen uttryckt att det inte borde finnas någon spärr mot småpartier och anser därför att 1,4 inte bör användas vid första mandatfördelningen (Remissyttrandena över samerättsutredningens betänkanden, Ds 1989:72 sid. 159). Departementschefen instämde i den bedömningen (a.prop. sid. 48). I finns det 13 valkretsar. Varje valkrets har tre mandat. Antalet mandat per valkrets är omdebatterad särskilt det för- hållande att valkretsarna Karasjok och Kautokeino bara har vars tre mandat, trots att de representerar en tredjedel av de upptagna på röstlängden. I är hela landet en valkrets. anförde i sitt betänkande att för att kunna representera alla samer skulle vara uppbyggt så att även Valkrets och mandatfördelning, procentspärr mindre samiska sammanslutningar skulle kunna nominera sina kandidater. Som ovan anförts skulle någon spärr mot småpartier, vare sig i formell mening eller i praktiken därför inte förekomma (jämför a. SOU sid. 164). I propositionen görs samma bedömning. I såväl som saknas det bestämmelser om en pro- centspärr. 10.1.4Antal personer som krävs för att registrera ett parti Av sametingslagens 3 kap. 9 § följer att det endast krävs tre perso- ner för att registrera ett parti. Det anges i paragrafen att kandidater till skall anmälas till valnämnden valåret. Av anmälan skall framgå vilken grupp, vilket parti eller lik- nande sammanslutning som kandidaterna tillhör. Anmälan skall också innehålla uppgift på namn på minst tre kandidater i bestämd ordningsföljd. Till anmälan skall fogas skriftlig förklaring från varje kandidat att han givit sitt tillstånd att anmäla honom. beslutar om registrering av grupper, partier eller liknande samman- slutningar och kandidater. Nämndens beslut får inte överklagas. Andra än kandidater för registrerade grupper, partier eller liknande sammanslutningar är inte valbara. 10.2Motsvarande bestämmelser i de allmänna valen I förarbetena till det nuvarande svenska valsystemet anges tre huvud- krav. Det skall vara proportionellt så att det ger en god överens- stämmelse mellan partiernas rösttal och deras andel av mandaten i . Valsystemet skall vidare ge en tillfredställande regional representation i . Slutligen anges att proportionalismens idé inte får äventyra andra värden. Särskilt betonas risken för upp- splittring i småpartier. Systemet bör därför bl.a. innehålla spärrar mot småpartier (jämför uppsats vid , – en symbol för samisk osämja sid. 20 och , Svensk politik, femte upplagan, 2000 sid. 74). Enligt vallagen är landet vid val till riksdag indelat i 29 bestämda valkretsar. Vid val till skall landsting delas in i valkretsar. Valkretsen bör utformas så att den beräknas få minst Valkrets och mandatfördelning, procentspärr åtta fasta valkretsmandat och den bör ha en sammanhängande gräns- linje. Vid val till kommunfullmäktige är kommunen som huvud- regel valkrets. Om en kommun har fler än 6000 personer som har rösträtt får kommunen delas in i två eller flera valkretsar. Om det finns fler än 24 000 som har rösträtt i en kommun eller om det för kommunen skall utses minst 51 fullmäktige skall kommunen delas in i två eller flera valkretsar. En kommun som har färre än 6000 personer som har rösträtt får delas in i två eller flera valkretsar bara om det finns synnerliga skäl därför att kommunen sträcker sig över ett betydande geografiskt område eller har andra geografiska förhållanden som motiverar en sådan indelning. Valet till är proportionellt. Syftet med ett proportionellt val är alltså att sammansättning i så hög grad som möj- ligt skall spegla de avgivna rösterna. Det proportionella valsyste- mets motsats är majoritetsvalet. Vid ett majoritetsval är landet indelat i ett stort antal enmansvalkretsar, inom vilka kampen står om endast ett mandat. Den kandidat som får flest röster i kretsen vinner mandatet. Vid proportionella val gäller i stället bland annat att flera mandat utdelas per krets, partierna får mandat i proportion till sitt rösteantal i kretsen. I har vi proportionella val. Dess- utom tillämpas ett system med utjämningsmandat för att åstad- komma riksproportionalitet. Innebörden är att först fördelas 310 fasta valkretsmandat proportionellt mellan partierna på grundval av resultaten i valkretsarna. Därefter skall 39 utjämningsmandat fördelas. Därvid betraktas hela riket som en valkrets och man gör en ny hypotetisk fördelning av samtliga 349 mandat. Varje parti skall sedan få så många utjämningsmandat som svarar mot skill- naden vad partiet erhållit vid den totala fördelningen och det antal fasta valkretsmandat partiet redan tilldelats. Även mandaten till fördelas proportio- nellt. Därvid gäller att nio tiondelar av mandaten är fasta valkrets- mandat och återstående utjämningsmandat. I kommunerna är det bara fråga om fasta mandat. Dessa skall fördelas proportionellt mellan partierna på grundval av valresultatet i valkretsen. Om det finns flera valkretsar skall be- stämma hur många mandat varje valkrets skall ha. Som ett undantag från det proportionella systemet gäller dock att det finns en procentspärr vid valet till och landstings- Valkrets och mandatfördelning, procentspärr Vid fördelningen av mandat till riksdag får bara partier som fått minst fyra % av rösterna i hela landet delta. Ett parti som fått färre röster skall dock delta i fördelningen av fasta valkrets- mandat i en valkrets där partiet har fått av rösterna. Vid mandatfördelningen till får bara partier som har fått minst tre % av rösterna delta. För kommunerna saknas en procentspärr. Småpartispärren infördes för att motverka att mycket små partier skulle ta plats i riksdag eller och därmed ge upphov till en partisplittring. Ända sedan det riksproportionella systemet för val till riksdag och infördes respektive 1976 har det pågått en diskussion om att införa en ordning med utjämnings- mandat även för de kommuner som har flera valkretsar. Skälet här- för är att det skulle förbättra proportionaliteten. I samband härmed har det också diskuterats om det i kommunerna även borde införas en procentspärr. Frågan analyserades bl.a. av vallagskommittén i samband med förslaget till ny vallag (Vallagen, Slutbetänkande av vallagskommitté, SOU 1994:30 sid. 183–201). Kommittén undersökte om det fanns brister vad gällde proportio- naliteten i det nuvarande systemet för val till kommunfullmäktige. Den fann att mandatfördelningen i de icke valkretsindelade kommunerna i mycket hög grad återspeglade röstutfallet, men att detta inte gällde de valkretsindelade kommunerna. Kommittén ansåg att det fanns tre metoder för att öka proportionaliteten. En variant skulle vara att öka antalet mandat per valkrets, eftersom ett större antal mandat ger en bättre proportionalitet. En annan möjlighet skulle vara att avskaffa valkretsindelningen. Kommittén ansåg att det saknades principiella invändningar mot detta, eftersom valkretsarnas betydelse för fullmäktiges geografiska sammansättning numera har underordnad betydelse. Däremot skulle det kunna medföra praktiska problem, exempelvis skulle det ställa sig tekniskt komplicerat att framställa så omfattande listor som skulle komma att behövas för de största kommunerna. Mot ett avskaffande av valkretsindelningar skulle också det förhållande att partierna i viss utsträckning hade anpassat sin organisation och valarbete till indelningen tala.