sou · GQB35d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Riksmålen anger den nivå som bör uppnås på riksnivå. Ambitionsnivåerna i målen anger inte den slut- liga nivån utan är steg på vägen till slutmålet. I RFV:s regleringsbrev för avseende allmänna försäk- ringskassornas verksamhet och medelsdisposition m.m. anges verkets vision för , som är tänkt att vara en viktig utgångs- punkt för val av inriktning av verksamheten. Vidare anges i regle- ringsbrevet för effektmål för de politikområden inom vilka RFV och försäkringskassornas verksamhet bedrivs. Exempel anges som effektmål för politikområdet Hälso- och sjukvårdspolitik att vårdens kvalité och tillgänglighet skall förbättras. Vidare kan nämnas att för politikområdet Ersättning vid arbetsoförmåga gäller effektmålet att en större andel befolkningen i arbetsför ålder skall ha förmågan att arbeta och att personer som inte har förmåga att arbeta skall ges en levnadsstandard som är anpassad till den eko- nomiska utvecklingen i samhället. Vidare har RFV i reglerings- brevet angett verksamhetsmål och riksmål för olika verksamhets- grenar. Som ett övergripande mål skall därvid gälla att effektivitet, rättssäkerhet och kompetens skall garanteras vid ärendehandlägg- ningen. Beträffande verksamhetsgrenen Handläggning och utbetalning av ersättning gäller som verksamhetsmål följande. I försäkrings- och bidragsärenden skall handläggning och utbetalning göras med god kvalité och till så låg kostnad som möjligt. Fusk och missbruk av olika socialförsäkringsförmåner skall minimeras. Vidare gäller för denna verksamhetsgren följande tre riksmål. ?Genomströmningstiden för socialförsäkringsärenden (exkl. arbetsskadelivränta) skall vara . skall av ärendena klara den nivån. ?Alla ärenden ska handläggas korrekt. skall av alla ärenden vara korrekta i beslutsunderlag, beslut och utbetalning. ?År 2001 ska kunderna vara så nöjda att de i genomsnitt ger för- säkringskassan lägst betyget 4,1 (av 5) när det gäller kassans bemötande. Enligt verksamhetsmålet för verksamhetsgrenen Ohälsa skall socialförsäkringens administration förebygga och minska ohälsa. Den enskildes arbetsförmåga skall i ökad grad tillvaratas och förlorad arbetsförmåga skall i ökad omfattning återfås. För denna verksamhet gäller följande två riksmål ?Vid utgången av 2002 skall det finns högst tre sjukfall per tusen inskrivna försäkrade . För att riksmålet ska kunna nås måste den nu pågående ökningen av tvåårsfall brytas . ?År 2001 skall av de som varit föremål för efter avslutningstidpunkten ha en ökad arbetsför- måga jämfört med starttidpunkten Andra verksamhetsgrenar som nämnas i regleringsbrevet är Männens uttag av föräldrapenning och Ålderspensionsreformen. Även för dessa grenar anges verksamhetsmål och riksmål. I regleringsbrevet avseende de allmänna försäkringskassorna anges vidare den totala ramen för försäkringskassornas förvalt- ningsutgifter och fördelningen av medel för de olika försäkrings- kassorna. Vid fördelningen av medel fördelas även avgiftsinkomster för de tre områdena inkomstgrundad ålderspension, administration av familjebidrag och administration av småföretagsförsäkringarna. Alla dessa tre områden utgör särskilda resultatområden. Avgifts- inkomster måste enligt regleringsbrevet hållas helt åtskilda från anslagsmedel och får endast användas inom det egna resultatom- rådet. Uppstår därvid överskott eller underskott för ett område överförs detta till nästa budgetår. Vidare anges i regleringsbrevet låneramen och anslagskredit för respektive försäkringskassa samt fördelas vissa särskilda medel mellan försäkringskassorna. RFV och IT-verksamheten inom socialförsäkringens admini- stration är s.k. systemägare för socialförsäkringens gemensamma IT-system (2 § första stycket 8 förordningen med instruktion för RFV). Inom ramen för det s.k. utvecklings- programmet pågår ett arbete för att bl.a. ta fram ett nytt handlägg- ningsstöd för socialförsäkringsadministrationen – Vision Arbets- plats 2005. Syftet med utvecklingsprogrammet är att planera, koordinera och genomföra en utveckling som ger en modern kundorienterad och effektiv organisation, där modern teknik utnyttjas fullt ut och medarbetarna har möjlighet att koncentrera sig på utredande och problemlösande uppgifter i sam- verkan med den försäkrade och andra intressenter. Enligt en över- enskommelse mellan försäkringskassorna och RFV finansierar kassorna programmet, medan det skall utvecklas av RFV. I samband med reformeringen av ålderspensionssystemet inrättades (), som är statlig myndighet. Myndigheten har till uppgift att handlägga frågor om premie- pension enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension (IGP) och lagen (1998:710) med viss bestämmelser om Premie- pensionsmyndigheten. De grundläggande bestämmelserna om PPM:s uppgifter finns i IGP. PPM:s viktigaste uppgifter är att bokföra och genomföra alla köp och all försäljning av fondandelar som de försäkrade begär, att ansvara för de försäkrades premiepensionskonton, att förvalta de pengar som pensionssparare vid pensioneringen väljer att föra över till traditionella försäkringar, att administrera de efterlevandeskydd som ingår i ålderspensionssystemet, att förse pensionssparare med tillräckligt med information för att de skall kunna ta till vara de valmöjligheter som premiepensionssystemet erbjuder och att besluta om utbetalning av premiepension samt att lämna informa- tion till pensionsspararna. I förordningen (2000:585) med instruktion för Premie- pensionsmyndigheten föreskrivs att PPM leds av en styrelsen som ansvarar för myndighetens verksamhet. En generaldirektör är chef för myndigheten samt ansvarar för och leder den löpande verksam- het enligt styrelsens direktiv och riktlinjer. Styrelsens ledamöter utses enligt 33 § verksförordningen (1995:1322) av regeringen för en viss bestämd tid. Till skillnad från vad som föreskrivs i verksförordningen 6-9 §§ skall styrelsen i stället för generaldirektören bl.a. ansvara för myn- dighetens verksamhet, se till att verksamheten bedrivs författnings- enligt och effektivt, ansvara för myndighetens arbetsgivarpolitik och se till att regeringen får det underlag som den behöver för att ta ställning omfattningen och inriktningen av verksamheten. RFV skall enligt 2 § 4 instruktionen för RFV utöva tillsyn över att PPM tillämpar de bestämmelser om premiepension som inte avser kapitalförvaltning eller försäkringsteknisk verksamhet på ett likformigt och rättvist sätt i förhållande till enskilda personer. Vidare skall PPM enligt 15 kap. 2 § IGP stå under tillsyn av . Enligt 10 § lagen (1998:710) med vissa bestämmelser om omfattar finans- inspektionens tillsyn följande bestämmelser i försäkringsrörelse- lagen (1982:713) ?19 kap. 3 § om skyldighet för styrelsen och vissa befattnings- havare att lämna upplysningar till inspektionen, ?19 kap. 8 § om rätt för inspektionen att sammankalla ett försäkringsbolags styrelse, ?19 kap. 9 § om skyldighet för styrelsen och verkställande direktören att hålla försäkringsbolagets räkenskapsmaterial m.m. tillgängligt för granskning, ?19 kap. 10 § om skyldighet för vissa andra personer att lämna upplysningar m.m. till inspektionen, ?19 kap. 11 § första, andra och femte styckena om rätt för inspektionen att meddela erinringar och förelägganden att vidta rättelser, ?19 kap. 13 § om överklagande av inspektionens beslut, och ?19 kap. 15 § om avgifter för att bekosta inspektionens verksam- het. 3Några tidigare förslag angående socialförsäkringens administration har det lagts fram två förslag till omorganisation av socialförsäkringens administration – Översyn av socialförsäk- ringens administration (SOU 1996:64) respektive Rehabilitering till Arbete (SOU 2000:78). I det följande presenteras dessa förslag kortfattat såvitt gäller de organisatoriska frågorna. Vissa delar av det förstnämnda förslaget genomfördes (prop. 1996/97:63 och prop. 1997/98:41), därvid fick emellertid försäkringskassorna bibehålla sin nuvarande associationsform. 3.1Försäkringskassan – Översyn av socialförsäk- ringens administration Utredningen om översyn av socialförsäkringens administration föreslog i betänkandet – Översyn av socialförsäkringens administration (SOU 1996:64) att det formella huvudmannaskapet för försäkringskassorna ändras. Förslaget inne- bar sammanfattningsvis följande. ?Försäkringskassorna inordnas i den statliga myndighetsstruk- turen ?Försäkringskassornas styrelse får rätt att besluta om lokalkon- torsnätet ?Försäkringskassornas styrelse får att besluta om att inrätta och utse ledamöter i socialförsäkringsnämnderna ?Försäkringskassornas styrelse får en aktivare roll som för- troendemän för försäkrade ?Arbetsgivar- och personalansvaret för den regionalt anställda personalen utövas av ?Budgetansvaret för driften av gemensamma ADB-system decentraliseras till försäkringskassorna. Vissa delar av budget- ansvaret ligger på central nivå. Kassornas inflytande för utveck- ling av befintliga och nya system skall utvecklas och förstärkas. Formerna för detta bör skyndsamt utredas i särskild ordning inom organisationen. ?Nya arbetsformer införs för ett förnyat centralt verk – (dvs. RFV skall byta namn) ?Dialog och samverkan mellan centralt och regional nivå ges nya förutsättningar. Utredningen anförde bl.a. följande. De mer framträdande styr- korna i den nuvarande organisationen var dess starka lokala för- ankring. De förtroendevaldas medverkan och engagemang hade tillsammans med kassorna decentraliserade arbetsformer bidragit till att stärka samverkan med olika aktörer på lokal nivå samt till att öka verksamhetens flexibilitet och legitimitet. De begränsningar och problem som finns inom organisationen hör främst samman med avsaknaden av en tydlig ansvarsfördelning mellan den centrala myndigheten och de formellt fristående kassorna. Enligt utredningen finns det fyra grundläggande krav som bör tillgodoses i en framtida organisation. Organisationen bör utfor- mas så att ?problemen med otydlighet i ledningsansvaret försvinner, ?den regionala/lokala nivåns inflytande bevaras och förstärks, ?en fungerande dialog mellan central och regional/lokal nivå utvecklas och ?en likformig, rättssäker och effektiv tillämpning av regel- systemet säkerställs. För att komma till rätta med problem med det dubblerade led- ningsansvaret föreslog utredningen att det formella huvudmanna- skapet för försäkringskassorna ändras. Den verksamhet som skall administreras är i sin helhet statligt reglerad och finansieras med statligt beslutade avgifter och allmänna skattemedel. Med hänsyn till bl.a. dessa förutsättningar studerade utredningen två alternativa organisatoriska modeller. Därvid kom utredningen fram till att det naturliga är att kassornas inordnas i den statliga förvaltningsstruk- turen genom att försäkringskassornas huvudmannaskap ändras från formellt fristående organ till statliga förvaltningsmyndigheter på regional nivå. Förslaget innebar att försäkringskassornas enligt utredningen i realiteten starkt begränsade självständighet byts mot det ansvar och de befogenheter som följer av de bli egna länsmyn- digheter med egna regionala styrelser. En viktig utgångspunkt var att ansvaret i administrativa frågor bör ligga så nära verksamheten som möjligt. För att ta till vara och förstärka de förtroendevaldas inflytande och för att ytterligare decentralisera ansvaret föreslog utredningen att kassornas befogen- heter utvidgas så de ?får rätt att besluta om lokalkontorsnät och servicepunkter, ?får rätt att beslut om inrättande av socialförsäkringsnämnde samt utse ledamöter till dessa, ?genom sin styrelse får en aktivare roll som förtroendemän för de försäkrade och ?får budgetansvar för driften av gemensamma ADB-system samt ett förstärkt inflytande för utveckling av befintliga och nya system. Beträffande ansvarsfördelningen på regional nivå mellan styrelse och direktör innebär förslaget att det operativa ansvaret för den löpande verksamheten läggs på direktören. Denna bör ansvara för bl.a. arbetsgivarfrågorna. Rollen för styrelsen bör utgå från behovet av lekmannainsyn och medborgarinflytande. Styrelsen skall biträda direktören i dennes arbete samt fatta beslut i frågor som har stor betydelse för medborgarna och där kunskaper om de lokala för- hållandena har särskild betydelse. Detta gäller frågor rörande beslut om lokalkontorsnätets utformning och socialförsäkrings- nämnderna samt den utvecklade förtroendemannarollen för de för- säkrade. I övrigt skall styrelsen pröva om kassan verksamhet be- drivs effektivt och i överensstämmelse med sitt syfte. Vad gäller ekonomifrågorna skall enligt förslaget kassorna i sin instruktion få ett uttalat ansvar för sin ekonomisk redovisning. Detta skulle dels överensstämma med kassastyrelsen hittillsvarande ansvar, dels ansluta till vad som gäller för centrala myndigheters styrelser. Kassastyrelsen skall enligt förslaget fastställa årsredovis- ning, delårsrapport och underlag för anslagsframställning. Vidare skall styrelsen besluta om åtgärder med anledning av Riksrevisions- verkets revisionsrapporter, revisionsplan och vissa åtgärder rörande intern revision. En sådan lösning är enligt utredningen motiverad med hänsyn till den omfattande verksamhet och de stora betal- ningsströmmar varje kassa ansvarar för. Vidare skall enligt förslaget kompetensförsörjning och utveck- ling vara decentraliserat. Övergripande policies och strategier skall tas fram i samverkan mellan den centrala och regional nivån, var- efter de fastställs av den centrala myndigheten. Kassorna skall ansvara för att kompetensutvecklingsåtgärder kommer till stånd och för det praktiska genomförandet. Enligt förslaget skall kassans styrelse utses av regeringen, medan styrelseledamöterna nomineras på samma sätt som , dvs. Vidare skall direktören anställas och entledigas genom beslut av regeringen, eftersom kassan skall vara en regional statlig myndighet. För att få en samsyn i värderingar, gemensamt ansvarstagande för hela verksamheten och en effektiv resursanvändning måste man enligt utredningen komma till rätta med bristen på vi-anda. Mot denna bakgrund måste den centrala myndigheten utveckla ny former för dialogen med kassorna. Individuella verksamhets- överenskommelser mellan central och regional nivå bör arbetas fram . Därvid utvecklas en gemensam syn på innebörden av de olika verksamhetsmålen, vilka resultat som skall uppnås och vilka prioriteringar som skall göras. Enligt utredningen kommer organisationen av funktionerna på central nivå, inklusive den centrala myndigheten, att behövs juste- ras. Det ingick emellertid inte i utredningens uppdrag att gå in på det i detalj, varför man i den delen gjorde en mer översiktlig redo- visning. Arbetsuppgifterna på central nivå kan enligt utredningen organisatoriskt sammanföras i fem delar. ?ett litet effektivt sekretariat för hela organisationens administrativa frågor ?en del för frågor rörande den s.k. föregripande tillsynen, dvs. föreskrifter, allmänna råd, praxisspridning och andra aktiviteter som krävd för att tillämpningen av de materiella reglerna skall bli korrekt, likformig och rättssäker ?en del för frågor rörande efterföljande tillsyn, uppföljning och utvärdering. Enligt utredningen bör denna del vara väl avskild från övriga delar, vars resultat och effektivitet är föremål för granskningen. ?en del för gemensamma ADB/IT-frågor. Enligt utredningen bör även denna del ligga fristående och vara uppdragsfinansie- rad ?en del för produktion och utformning av informations- och utbildningsinsatser, som även denna bör ligga fristående och uppdragsfinansierad. Varje försäkringskassa är f.n. en självständig juridisk person. Med hänsyn till att de inte har några medlemmar eller andra intressenter kan de sägas äga sig själva likt stiftelser. Ett förstatligande av kassorna är enligt utredningens mening en organisatorisk för- ändring i vilken det som ett formellt moment ingår ett överförande av äganderätten till kassornas tillgångar till staten. Frågan om de fonder kassan har är enligt utredningen i princip oberoende av frågan om huvudmannaskapet för kassorna och den framtida regleringen av fonderna får beredas särskilt. () har stått för viktiga verksam- heter för socialförsäkringsadministrationen. Utredningens förslag innebär att det arbetsgivaransvar som FKF genom försäkrings- kassorna upprätthållit bortfaller. Emellertid kvarstår med utred- ningens förslag väsentliga och för organisationen gemensamma och efterfråga verksamheter på flera områden. Det kan gälla förlags- verksamhet, konferens- och utbildningsverksamhet, ideellt sam- arbete, opionsbildning och utgivning av tidningen ring. Försäkringskassorna kommer även att disponera över sina budgetmedel och kan avgöra hur dessa skall användas för t.ex. kompetensutveckling och annat utvecklingsarbete och infor- mationsmaterial. Behovet av dessa tjänster kommer därför att kvar- stå. Man kan tänka sig att FKF blir en uppdragsmyndighet, om- vandlas till en stiftelse eller ett statligt bolag. Utredningen om Den arbetslivsinriktade rehabiliteringen föreslog i slutbetänkandet Rehabilitering till arbete (SOU 2000:78) att det skall inrättas en ny central statlig myndighet – Rehabiliterings- styrelsen – för att leda och samordna arbetet med den i betänkandet föreslagna rehabiliteringsförsäkringen. Rehabilitering till arbete skall enligt förslaget vara myndighetens huvuduppgift. Vidare föreslog utredningen en förstärkt regional organisation för rehabiliteringen. Förlaget innebär att försäkringskassorna får ansvar att på regional och lokal nivå via särskilda resultatenheter bygga upp och förstärka området rehabilitering till arbete. Arbetet med rehabilitering vid dessa enheter blir en huvuduppgift som regleras genom lag. Den regionala och lokala organisationen skall förstärkas genom särskilda avtal med Rehabiliteringsstyrelsen om resurser för administration mm. Den regionala organisationen skall enligt förslaget förstärkas med 800 nya koordinatorer utöver befintlig personal vid försäkringskassorna. Beslut om förtids- pension eller motsvarande skall göras av nuvarande socialförsäk- ringsnämnder. Nämnderna skall också kunna avgöra vissa specifika individärenden med omfattande rehabiliteringsinsatser. Enligt utredningens förslag skall det inrättas en – från Rehabili- teringsstyrelsen fristående – metod- och utvärderingsenhet som myndighet. Enheten får ansvar för utvärderingar samt för att studera och analysera lokala och regionala skillnader i sjukskriv- ningsfrekvens, ohälsotal m.m. Vidare skall enheten bedriva metod- utveckling och kunskapsöverföring till administrationen inom om- rådet rehabilitering till arbete. En professur inom ämnesområdet bör leda det vetenskapliga arbetet. och utvärdering leds av en egen styrelse med en egen direktör för den dagliga ledningen. – Något förslag till lagstiftning har utredningen inte lämnat. Utredningen konstaterade att det på den centrala nivån finns fyra myndigheter inom den statliga sektorn (Riksför- säkringsverket, , och Arbetarskyddsstyrelsen) och två intresseorganisationer för den kommunala sektorn (och ) som verkar inom fältet rehabilitering till arbete. Vidare anförde utredningen att samverkan mellan dessa myndigheter har varit bristfällig. Rehabilitering till arbete utgör ingen kärn- verksamhet hos någon av de centrala myndigheterna. Enligt utredningen finns det ett antal motiv som talar för det bör införas en helt ny central myndighet för området rehabilitering till arbete och den av utredningen föreslagna rehabiliteringsförsäk- ringen. Ett motiv är att det behövs en kraftsamling för att minska den växande ohälsan och de allt längre sjukskrivningstiderna i landet. Den nuvarande ordningen 1992 med delat ansvar mellan olika huvudmän/myndigheter m.m. har visat sig otillräcklig enligt utredningens kartläggning. Detta område utgör inte heller någon kärnverksamhet hos någon av nu- varande centrala myndigheter. Ett annat motiv för en ny central myndighet är att det krävs en tydlig fokusering på att minska obalansen mellan aktiva och passiva åtgärder, effektivisera området rehabilitering till arbete och minska de regionala skillnaderna. Utredningen anser också att det gynnar en positiv utveckling med en tydlig talesman för arbetet med att minska sjukfrånvaro och stärka rehabilitering till arbete i den allmänna debatten som en ledning för dessa frågor ger. De tre huvuduppgifterna skulle vara att nationellt samordna och leda den sektorsövergripande verksamheten rehabilitering till arbete och hela rehabiliteringsförsäkringen samt att ansvara för administrationen och utvecklingen av en försäkringsmässig fond som bör byggas upp med avgifter från arbetsgivare och egna företagare. En ny myndighet, Rehabiliteringsstyrelsen, skulle på ett tydligare sätt och med större legitimitet kunna driva det nödvändiga samarbetet och den samverkan som krävs mellan de olika sektorerna. Den nya myndigheten bör därför ha hög kompetens inom ett antal strategiska områden, såsom reha- bilitering till arbete, försäkringsmedicin, juridik, rehabiliteringsekonomi, försäkring, fondförvaltning och uppföljning. Myndigheten skall enligt förslaget arbeta med ett tvärsektoriellt perspektiv och ha individen i centrum. För att klara nödvändig kraftsamling kring rehabilitering till arbete och målsättningen med att få en tydlig huvudaktör måste enligt utredningens bedömning en ny statlig myndighet skapas. Myndighetens tre huvuduppgifter blir att nationellt ansvara för den sektorsövergripande verksamheten rehabilitering till arbete, kon- tantersättningar vid arbetsoförmåga på grund av sjukdom samt an- svara för administration och utveckling av den fond som bör byggas upp. I instruktionen till denna myndighet bör ingå att: ?ansvara för samordning av de centrala myndigheterna inom verksamhetsområdet rehabilitering till arbete, ?utöva tillsyn över de allmänna försäkringskassornas arbete med rehabilitering till arbete, ?ansvara för resurser till administration av försäkringen, ?ansvara för att särskilda avtal med försäkringskassorna upp- rättas för varje län, ?ansvara för uppbyggnad av en fristående fond, ?ansvara för fondens kapitalförvaltning, ?ansvara för officiell statistik inom området, ?följa utvecklingen inom området över landet och ?delta i internationellt samarbete inom området. Utredningen anförde att Styrelsen för myndigheten bör ledas av en för ändamålet kompetent och kvalificerad styrelse. Enligt för- slaget skall Rehabiliteringsstyrelsens generaldirektör vara chef för myndigheten och arbeta direkt underställd fondens styrelse. Styrel- sen skall utses av regeringen. I styrelsen bör finnas representanter för arbetsmarknadens parter, det offentliga åtagandet inom rehabi- litering till arbete (hälso- sjukvård, socialtjänst, arbetsmarknad, arbetsmiljö m.fl.) och en obunden ordförande. Administrativt är det enligt utredningen lämpligt att rehabiliteringsstyrelsen och RFV utnyttjar samma register över befolkningen och dess data vad gäller inkomst, boende beräkning av sjukpenninggrundande inkomst (SGI), vilket kan ordnas genom att Rehabiliteringsstyrelsen får dessa tjänster från RFV-Data. Genom avtal mellan Rehabiliteringsstyrelsen och exempelvis RFV (RFV-data) kan själva utbetalningsfunktionen säkras. Andra alternativ kan vara att köpa denna uppgift på marknaden. För en övervägande majoritet av de försäkrade skulle ytterligare sam- ordning med de kollektivavtalade tilläggsförsäkringarna kunna åstadkommas med ett sådant alternativ. Fältarbetet på den lokala nivån där det reella arbete med rehabi- literingen utförs är enligt utredningen sektoriserat och är därmed ej tillräckligt effektivt. har som huvuduppdrag att inspektera och kontrollera arbetsmiljön på våra arbetsplatser. I detta ingår som en deluppgift att även bevaka arbetsplatsernas arbete med anpassning och rehabilitering, men denna uppgift är inte individinriktad. För primärvården är rehabilitering till arbete bara en deluppgift men av stor betydelse. Arbetsförmedlingens huvuduppdrag är att förmedla arbete.