sou · GQB360d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Användaren eller abonnenten skall ha möjlighet att när som helst återkalla sitt samtycke. En användare eller en abonnent som har lämnat samtycke enligt första stycket skall ha möjlighet att på ett enkelt sätt och kostnadsfritt tillfälligt kunna motsätta sig behandlingen av sådana uppgifter för varje uppkoppling eller för varje överföring av ett elektroniskt medde- lande. Endast sådana personer som handlar på uppdrag av den som till- handahåller ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgäng- lig elektronisk kommunikationstjänst eller den som tillhandahåller en tjänst där uppgifterna behövs får behandla andra lokaliseringsuppgifter än trafikuppgifter i enlighet med första och andra stycket. Sådan behandling skall begränsas till det som är nödvändigt för att tillhan- dahålla tjänsten. Bestämmelsen kommenteras i allmänmotiveringen i avsnitt 10.8.1. På samma sätt som beträffande trafikuppgifter får behandling enligt denna paragraf ske även för alla tjänster där uppgifterna behövs (mervärdestjänster enligt direktivförslaget), inte bara sådana som tillhandahålls av den som tillhandahåller det allmänna kommunikationsnät eller den allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänst i vilket lokaliseringsuppgifterna behandlas; jfr kommentaren till 6 §. Det förutsätter dock att samtycke har lämnats av användaren eller abonnenten eller att uppgifterna är avidentifierade; jfr även beträffande vem av användaren eller abonnenten som skall lämna samtycke kommentaren till 6 §. Genom bestämmelsen genomförs artikel 9 förslaget till kommuni- kationsdataskyddsdirektiv. Ospecificerade räkningar och nummerpresentation 9 § Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kom- munikationstjänst är skyldig att tillhandahålla en abonnent som begär det en ospecificerad räkning. Bestämmelsen motsvaras i telelagen av 29 § första stycket första meningen sista satsen. Genom bestämmelsen genomförs artikel 7.1 förslaget till kommunikationsdataskyddsdirektiv. 10 § Den som tillhandahåller nummerpresentation skall erbjuda 1.den anropande abonnenten eller användaren möjlighet att på ett enkelt sätt och kostnadsfritt förhindra nummerpresentation för varje samtal, 2.den anropade abonnenten möjlighet att på ett enkelt sätt och kost- nadsfritt vid rimlig användning av funktionen förhindra nummerpresentationen vid inkommande samtal, 3.om numret visas innan samtalet etableras, erbjuda den anropade abonnenten möjlighet att på ett enkelt sätt avvisa inkommande samtal, om skydd mot nummerpresentationen används av den anropande användaren eller abonnenten. Om presentationen avser det uppkopplade numret, skall den anro- pade abonnenten erbjudas möjlighet att på ett enkelt sätt och kostnads- fritt förhindra presentationen av det uppkopplade numret för den anropande användaren. Vad som föreskrivs i första stycket 1 skall gälla även för samtal till ett land utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Vad som föreskrivs i första stycket 2 och 3 samt andra stycket skall gälla även för inkommande samtal från ett sådant land. Om nummerpresentation eller presentation av ett anropat nummer erbjuds skall den som tillhandahåller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster informera allmänheten om detta och om de möjligheter som anges första och andra stycket. Punkterna i första stycket samt andra och tredje stycket regleras i teleförordningen. Bestämmelsen behandlas i 10.8.1 i allmänmoti- veringen. Genom bestämmelserna genomförs artikel 8.1 – 8.6 i för- slaget till kommunikationsdataskyddsdirektiv. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt 22 § meddela närmare föreskrifter om de krav som skall ställas på en allmänt tillgänglig telefonitjänst som medger identi- fiering av det anropande eller anropade telefonnumret. Undantag beträffande nummerpresentation och lokaliserings- uppgifter 11 § Den som bedriver anmälningspliktig verksamhet skall 1.på begäran av en abonnent temporärt åsidosätta skydd mot nummerpresentation för att kunna identifiera störande samtal; operatören skall lagra sådana uppgifter som identifierar den anropande abonnenten och hålla dem tillgängliga för abonnenten på begäran, 2.på begäran från Polisen eller en regional alarmeringscentral som avses i lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler åsidosätta skydd mot nummerpresentation och utan samtycke eller trots vägran från abonnenten eller användaren tillhandahålla sådan organisation lokaliseringsupp- gifter vid nödsamtal. Den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om det sätt på vilket skyldigheter enligt första stycket skall fullgöras. Bestämmelsen i punkt 1 avser möjlighet att temporärt åsidosätta skydd mot nummerpresentation för att spåra störande samtal. Bestämmelsen motsvaras i telelagen av 50 § första stycket 3 och andra stycket, som dock har ett vidare tillämpningsområde. Det kan vara fråga om hotfulla samtal eller rena okynnessamtal. Om en abonnent begär spårning av sådana samtal, får operatören lagra sådana uppgifter som identifierar den anropande abonnenten och hålla dem tillgängliga för abonnenten på begäran. Det är således fråga om ytterligare ett undantag från huvudregeln i 6 § första stycket om att trafikuppgifter skall utplånas eller avidentifieras när de inte längre behövs för att överföra ett elektroniskt meddelande. Punkt 2 avser skyldighet för den som driver anmälningspliktig verksamhet att åsidosätta skydd mot nummerpresentation och utan samtycke eller trots vägran från abonnenten eller användaren till- handahålla sådan organisation lokaliseringsuppgifter vid nödsamtal på begäran från Polisen eller en regional alarmeringscentral som avses i lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler. I 1 § den lagen anges att lagen gäller verksam- heten hos regionala alarmeringscentraler som har till syfte att möj- liggöra snabba och effektiva hjälpinsatser i nödsituationer och som har upprättats efter avtal med staten. Ett sådant avtal finns f.n. mellan staten och . Paragrafen är bara tillämplig på telefoni, eftersom den gäller samtal. Bestämmelsen kommenteras också i avsnitt 10.8.1 i allmän- motiveringen. Genom bestämmelsen genomförs artikel 10 förslaget till kommunikationsdataskyddsdirektiv. 12 § Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig telefonitjänst är skyldig att på begäran av en abonnent på ett enkelt sätt och kostnads- fritt tillhandahålla möjlighet att stoppa automatisk vidarekoppling som görs av tredje part till abonnentens terminal. En motsvarande bestämmelse finns i teleförordningen efter bemyndigande i 52 § 2 telelagen. Genom bestämmelsen genomförs artikel 11 förslaget till kommunikationsdataskyddsdirektiv. Reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt 22 § meddela närmare föreskrifter om vidarekoppling. 13 § En abonnent som är en fysisk person skall kostnadsfritt få infor- mation om ändamålen med en allmänt tillgänglig abonnentförteck- ning eller en förteckning ur vilken uppgifter kan erhållas genom abon- nentupplysning innan personuppgifter om abonnenten tas in i den. Om förteckningen skall finnas i elektronisk form, skall abonnenten informeras om de sökfunktioner som en sådan tjänst möjliggör. En bestämmelse om personuppgifter i allmänt tillgängliga kataloger finns i teleförordningen. Bestämmelsen behandlas i allmänmotiver- ingen i avsnitt 10.8.1. Genom bestämmelsen genomförs artikel 12 punkterna 1 och 3 i förslaget till kommunikationsdataskydds- direktiv. Beträffande punkten 3, om möjlighet att begära särskilt samtycke för andra ändamål med abonnentförteckningar än sökning som baseras på abonnentens namn och, om nödvändigt, ett minimum av andra identifierare, anser vi att denna möjlighet inte bör utnyttjas i , eftersom vi enligt nuvarande ordning godtar s.k. omvänd sökning (eng. reverse search) som att söka namn på ett telefonnummer och det inte har framkommit skäl för att ändra denna ordning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt 22 § meddela närmare föreskrifter om uppgifter om abonnemang i allmänt tillgängliga abonnentförteck- ningar. 14 § För att behandla personuppgifter om en abonnent som är en fysisk person i en allmänt tillgänglig abonnentförteckning fordras samtycke från honom eller henne. Abonnenten skall ha möjlighet att utan kostnad kontrollera uppgifterna om honom eller henne och få rättelse av felaktiga uppgifter samt att få uppgifter borttagna ur för- teckningen så snart det är möjligt. Beträffande nuvarande reglering och allmänmotivering, se under föregående paragraf. Genom bestämmelsen införs krav på samtycke från abonnent som är fysisk person innan behandling av person- uppgifter om abonnenten sker i en allmänt tillgänglig abonnent- förteckning. Samtycke bör kunna innefatta också att uppgifterna får överlåtas vidare till andra abonnentupplysningsföretag för att tillhandahålla allmänt tillgängliga abonnentförteckningar eller abonnentupplysning. Abonnentens möjlighet att utan kostnad kontrollera uppgifterna om honom eller henne och få rättelse av felaktiga uppgifter samt att få uppgifter borttagna ur förteckningen så snart det är möjligt måste dock upprätthållas vid sådan överlå- telse. Beträffande uppgifter som tagits in i abonnentförteckningar med stöd av nuvarande bestämmelser gäller särskilda övergångsbe- stämmelser. Genom bestämmelsen genomförs artikel 12.2 förslaget till kommunikationsdataskyddsdirektiv. Förbud mot avlyssning m.m. 15 § Utöver vad som anges i 6, 18 och 21 §§ får inte någon annan än berörda användare ta del av eller på annat sätt behandla uppgifter i ett elektroniskt meddelande eller trafikuppgifter som hör till detta i ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst, om användarna inte har samtyckt till behand- lingen. Första stycket utgör inte hinder mot 3.sådan lagring som är automatisk, mellanliggande och tillfällig, om den är nödvändig för överföring av ett elektroniskt meddelande, eller i den utsträckning det är nödvändigt för driften av ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektro- nisk kommunikationstjänst, 4.att andra får tillgång till innehållet i ett elektroniskt meddelande, om innehållet är allmänt tillgängligt där den överförda informa- tionen sändes ut och det sker endast för att effektivisera den fortsatta överföringen till andra mottagare samt uppgifter om vem som begärt att få informationen utplånas, eller 5.en sådan inspelning av ett elektroniskt meddelande och trafik- uppgifter som hör till detta som sker för att säkra bevis avseende ett avtal eller annan affärshändelse. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.8.1 i allmänmotiveringen. Första stycket innehåller den grundläggande bestämmelsen till skydd för hemligheten för elektroniska meddelanden. Med detta avses motsvarigheten till telehemligheten på hela området för elektronisk kommunikation. Hemligheten är då knuten till begreppet elektroniskt meddelande som definieras i 1 §. Det är behandlingen av uppgifter om detta som skyddas. Av förklaringssats 22 i ingressen till kommunikationsdata- skyddsdirektivet framgår att förbudet mot lagring av kommunika- tioner och tillhörande trafikuppgifter av andra än användarna eller utan deras samtycke inte är avsett att förbjuda någon automatisk, mellanliggande och tillfällig lagring av informationen, i den mån lagringen enbart görs för att utföra överföringen i det elektroniska kommunikationsnätet och under förutsättning att informationen inte lagras längre än vad som är nödvändigt för överföringen och trafikstyrningen och att konfidentialiteten förblir garanterad . Vidare anges att om det är nödvändigt för att effektivisera den fortsatta överföringen av allmänt tillgänglig information till andra mottagare av tjänsten på deras begäran, bör direktivet inte förhindra att sådan information får lagras längre, förutsatt att informationen i alla händelser skulle vara tillgänglig för allmänheten utan begränsning och att alla uppgifter som hänvisar till vilka enskilda abonnenter eller användare som begär sådan information utplånas. I andra stycket görs i punkt 1 görs undantag för mellanlagring som är nödvändig för överföringen av tekniska skäl (eng. buffe- ring) samt för sådan trafikstyrning och annan kontroll som är nöd- vändig för driften av ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst. I punkt 2 behandlas mellanlag- ring som i och för sig inte är nödvändig men som effektiviserar överföringen. Det är då fråga om s.k. caching. För att sådan behandling skall vara tillåten fordras att informationen är allmänt tillgänglig där den sänds ut samt att uppgifter om vem som begärt informationen utplånas. Tredje stycket reglerar rätten att spela in en kommunikation. Bestämmelsen kan därför inte vara tillämplig på fax, e-post och annan elektronisk kommunikation där lagringen hos mottagaren är en del av hur kommunikationen går till och de som tar del i kom- munikationen därmed bör vara införstådda med hur mediet funge- rar. Bestämmelsen är inte avsedd att hindra hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning. Bestämmelsen är straffsanktionerad i 10 kap. 2 § i den mån ansvar för handlingen inte är föreskriven i . Genom bestämmelsen genomförs artikel 5 punkterna 1 och 2 i förslaget till kommunikationsdataskyddsdirektiv. 16 § Elektroniska kommunikationsnät får användas för att lagra eller få tillgång till information som är lagrad i en abonnents eller använ- dares terminalutrustning endast om abonnenten eller användaren får information om ändamålet med behandlingen och ges tillfälle att hindra sådan behandling. Detta hindrar inte sådan lagring eller åtkomst som behövs för att utföra eller underlätta att överföra ett elektroniskt meddelande via ett elektroniskt kommunikationsnät eller som är nödvändig för att tillhandahålla en tjänst som användaren eller abonnenten uttryckligen har begärt. Bestämmelsen behandlas i allmänmotiveringen, avsnitt 10.8.1. Det är tillräckligt att information om sådana åtgärder som anges i paragrafen ges till användaren eller abonnenten och att möjlighet att vägra sådan behandling ges under den ifrågavarande sessionen. Det erfordras inte att användaren eller abonnenten först skall ha accepterat åtgärderna förutsatt att normala rutiner används så att användaren eller abonnenten genom att ställa in sin webbläsare kan förhindra sådan användning redan från början och att normala förfrågningsrutiner används när datafiler placeras i mottagartermi- nalen (s.k. cookies). Om användaren eller abonnenten uttryckligen har begärt att få tillgång till en tjänst som t.ex. en banktjänst över Internet och tjänsten är beroende av att information lagras i använ- darens eller abonnentens terminal, är detta dock tillåtet. Caching som är nödvändig av tekniska skäl eller för att underlätta överfö- ring är också tillåten. Genom bestämmelsen genomförs artikel 5.3 i förslaget till kommunikationsdataskyddsdirektiv. 17 § Den som tillhandahåller ett allmänt telefonnät eller en allmänt tillgänglig telefonitjänst skall bedriva denna verksamhet så att beslut om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning kan verkställas och så att verkställandet inte röjs. Innehållet i och uppgifter om de avlyssnade eller övervakade tele- meddelandena skall göras tillgängliga så att informationen enkelt kan tas om hand. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer medde- lar föreskrifter om frågor som avses i första och andra stycket samt får i enskilda fall medge undantag från kravet i första stycket. Bestämmelsen behandlas i allmänmotiveringen i avsnitt 10.8.2. En bestämmelse om hemlig teleavlyssning finns i 17 § telelagen. Den föreslagna bestämmelsen omfattar endast den som tillhandahåller allmänna telefonnät och allmänt tillgängliga telefonitjänster. Någon begränsning i skyldigheten beträffande mindre operatörer föreslås inte. Skulle dock en sådan skyldighet bli för betungande för en mindre operatör får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer medge undantag från skyldigheterna enligt paragrafen. 18 § Den som i samband med tillhandahållande av ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst har fått del av eller tillgång till 1.uppgift om abonnemang, 2.innehållet i ett elektroniskt meddelande, eller 3.annan uppgift som angår ett särskilt elektroniskt meddelande, får inte obehörigen föra vidare eller utnyttja det han fått del av eller tillgång till. Tystnadsplikt enligt första stycket gäller inte i förhållande till den som har tagit del i utväxlingen av ett elektroniskt meddelande eller som på annat sätt har sänt eller tagit emot ett sådant meddelande. Tystnadsplikt i fråga om uppgifter som avses i första stycket 1 och 3 gäller inte heller i förhållande till innehavare av ett abonnemang som använts för ett elektroniskt meddelande. 19 § Tystnadsplikt enligt 18 § första stycket gäller även för uppgift som hänför sig till 1.åtgärden att kvarhålla försändelser enligt 27 kap. 9 § rättegångs- balken och 2.angelägenhet som avser användning av hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning enligt 27 kap. 18 eller 19 § rätte- gångsbalken. 20 § Den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst och därvid har fått del av eller tillgång till uppgift som avses i 18 § första stycket skall på begäran lämna 1.uppgift som avses i 18 § första stycket 1 till en myndighet som i ett särskilt fall behöver en sådan uppgift för delgivning enligt delgiv- ningslagen (1970:428), om myndigheten finner att det kan antas att den som söks för delgivning håller sig undan eller att det annars finns synnerliga skäl, 2.uppgift som avses i 18 § första stycket 1 och som angår misstanke om brott till åklagarmyndighet, polismyndighet eller någon annan myndighet som skall ingripa mot brottet, om fängelse är föreskrivet för brottet och detta enligt myndighetens bedömning kan föranleda annan påföljd än böter, 3.uppgift som avses i 18 § första stycket 3 och som angår misstanke om brott till åklagarmyndighet, polismyndighet eller någon annan myndighet som skall ingripa mot brottet, om det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 4.uppgift som avses i 18 § första stycket 1 till en kronofogde- myndighet som behöver uppgiften i exekutiv verksamhet, om myndigheten finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende, 5.uppgift som avses i 18 § första stycket 1 till en skattemyndighet som behöver uppgiften i verksamhet som avser kontroll av skatt eller avgift eller i utredning om rätt folkbokföringsort enligt folkbokföringslagen (1991:481), om myndigheten finner att upp- giften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende, 6.uppgift som avses i 18 § första stycket 1 till polismyndighet, om myndigheten finner att uppgiften behövs i samband med underrättelse, efterforskning eller identifiering vid olyckor eller dödsfall eller för att myndigheten skall kunna fullgöra uppgift som avses i 12 § polislagen (1984:387), 7.uppgift som avses i 18 § första stycket 1 till polismyndighet eller åklagarmyndighet, om myndigheten finner att uppgiften behövs i ett särskilt fall för att myndigheten skall kunna fullgöra under- rättelseskyldighet enligt 33 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, 8.uppgift som avses i 18 § första stycket 1 och 3 till regional alarme- ringscentral som avses i lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler. 21 § Den som i annat fall än som avses i 6 och 15 §§ i radiomottagare har avlyssnat eller på annat sätt med användande av sådan mottagare fått tillgång till ett radiobefordrat elektroniskt meddelande som inte är avsett för honom eller henne själv eller för allmänheten får inte obehörigen föra det vidare. Bestämmelserna i 18 – 21 §§ motsvaras i telelagen av 45 – 47 samt 54 §§. En anpassning av terminologin till den nya lagens begrepp har skett. Beträffande 21 § har hänvisningarna ändrats. I övrigt är någon ändring i sak inte avsedd. 22 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får i fråga om behandling av personuppgifter för elektronisk kommunika- tion meddela närmare föreskrifter om 1.vilka uppgifter som får behandlas enligt 6 § andra och tredje stycket, 2.de krav som skall ställas på en allmänt tillgänglig telefonitjänst som medger identifiering av det anropande eller anropade telefonnumret eller vidarekoppling, och 3.uppgifter om abonnemang i allmänt tillgängliga abonnentförteck- ningar. Genom bestämmelsen ges regeringen eller efter dess bemyndigande en myndighet möjlighet att meddela särskilda föreskrifter om bl.a. vilka trafikuppgifter som får behandlas för faktureringsändamål. Prövning av ärenden m.m. 1 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall mottaga anmälan, pröva ansökningar, besluta om skyldigheter och i övrigt pröva frågor och handlägga ärenden samt utöva tillsyn enligt denna lag eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av lagen. I fråga om prövning av mål om straff eller förverkande enligt 10 kap. gäller dock vad som är före- skrivet om brottmål i allmänhet. Om tvistlösning mellan enskilda finns bestämmelser i 9 kap. Att en tvist hänskjutits till prövning av en särskild nämnd hindrar inte myn- digheten från att ålägga part skyldigheter eller i övrigt fatta beslut i enlighet med denna lag. I paragrafens första stycke slås fast att den myndighet som reger- ingen bestämmer skall ta emot anmälan, pröva ansökningar, besluta om skyldigheter och i övrigt pröva frågor och handlägga ärenden samt utöva tillsyn enligt denna lag eller enligt föreskrifter medde- lade med stöd av lagen. Lagtexten skall inte förstås så att det måste vara en enda myndighet som skall utföra alla de angivna uppgif- terna. Undantaget från myndighetens eller myndigheternas kompe- tensområde är prövningen av mål och förverkande som anges i 10 kap. Sådana mål eller ärenden skall handläggas enligt vad som är föreskrivet om brottmål i allmänhet. Bestämmelsen har behandlats i den allmänna motiveringen, se avsnitt 10.9.6. Av andra stycket följer att det finns särskilda bestämmelser om tvistlösning mellan enskilda. Det klargörs att en myndighet inte är hindrad att fatta beslut om skyldigheter, trots att en tvist i samma fråga kan ha hänskjutits till . Myndigheten bör dock kunna utgå från att nämnden kommer att avgöra en sådan tvist i enlighet med lagens bestämmelser. I undantagsfall kan det dock vara så att tvisten rör mer allmänna intressen, som parterna inte kan förväntas tillgodose och nämnden på grund av parternas processuella dispositioner är förhindrad att beakta i tillräcklig grad. Som anförs i kommentaren till 9 kap. 1 § är nämnden i sådant fall tvungen att meddela ett beslut, om beslutet inte uppenbart kom- mer att stå i strid med lagens reglering. Det är då inte acceptabelt att en myndighet som har att svara för lagens efterlevnad skall vara förhindrad att meddela ett beslut rörande de tvistefrågor som nämnden prövar. Ett sådant beslut kommer att träda i stället för nämndens beslut. 2 § Åtgärder som vidtas med stöd av denna lag får inte vara mer ingripande än som krävs för att tillgodose de intressen som anges i 1 kap. 1 §. Bestämmelsen, som ger uttryck för de allmänna förvaltningsrätts- liga proportionalitets- och behovsprinciperna, genomför ett antal artiklar i det nya , bland dessa 7.1, 8.1 och 20.3 i ramdirektivet, 7.3 i auktorisationsdirektivet, 5.1, 5.3 och 8.4 i till- trädesdirektivet samt 3.2, 8.2 och 17.2 i USO-direktivet. Den slår fast att en myndighet skall vidta åtgärder som grundas på det fast- ställda problemets art, är proportionella och är motiverade mot bakgrund av målen i 1 kap. 1 §. Sådana skyldigheter får alltså inte vara mer ingripande än vad som behövs. De får endast införas efter samråd i enlighet med 9 – 12 §§. Vilken åtgärd som är lämpligast måste avgöras vid en bedömning i det enskilda fallet.