sou · GQB391d2 · 2003-01-01 00:00:00 — -Splittra organisationer som är fientliga mot Sovjet- unionen; -Värva och utnyttja inflytelserika personer däribland politiker som medvetet eller omedvetet kan lämna uppgifter som sedan kan användas för att åstadkom- ma splittring; -Infiltrera och bekämpa maoistiska, trotskistiska och andra vänsterrevolutionära grupper mm.752 Även om inga konkreta belägg fanns för sovjetiskt stöd till EAP förelåg enligt säkerhetspolisen uppgifter som pekade mot att det ändå förhöll sig på det viset. Det framhölls att EAP, till skillnad från andra kommunistgrupper, öppet utpekade och COMECON-blocket som allierade krafter. Mot bakgrund av det- ta, framhöll säkerhetspolisen, ligger det således nära till hands att misstänka att organisationen blivit kanal för sovjetisk subversion och för spridning av CIA- och Rockefellerfientlig propaganda.753 Frågan är dock om säkerhetspolisens resonemang var välunder- byggt och rimligt. I massmediedebatten om EAP dominerade uppfattningen att partiet var, om inte en ska- pelse av så åtminstone finansierat och styrt av CIA. Denna hypotes var särskilt omhuldad inom den svenska vänstern och tycks ha grundat sig på två saker. För det första var EAP en främmande få- gel bland de grupper som utpekade sig själva som kommunister el- ler vänsterorienterade. För det andra torde det ha varit uppenbart att EAP:s försök till infiltration och mötessabotage var riktat mot den svenska vänstern i bred mening. Detta föranleder vissa kommentarer. Den mest Sovjetfientliga grupperingen inom den svenska vänstern var vid det maoistiska SKP. Om säkerhetspolisens analys hade varit riktig bor- de EAP:s huvudfiende i därmed ha varit SKP. Så var det emellertid inte. EAP:s huvudfiende i och övriga sy- nes ha varit socialdemokratin. När det gäller taktiska manövrer som splittring och infiltration synes detta också varit riktat mot SAP samt även VPK och då särskilt den Sovjetvänliga delen, där kontakt söktes. Redan här haltar säkerhetspolisens analys betänkligt och det framstår som tydligt att i ungefär lika hög grad som kan tänkas ha haft intresse av EAP:s verksamhet i och övri- ga . Att splittra den europeiska vänstern kan lika gärna ha legat i intresse. Därmed inte sagt att USA-hypotesen bör ges något försteg framför Sovjethypotesen. Det intressanta är sna- rare frågan varför säkerhetspolisen valde att peka ut som sannolik huvudman för EAP när minst lika mycket pekade åt annat håll och läget över huvud taget var i högsta grad oklart. Var då EAP enligt säkerhetspolisens bedömning att anse som farligt? I föredragningspromemorian till RPS/plenum konstater- ades att organisationen inte haft någon framgång i vilket antogs bero på att dess metoder mera var ägnade att stöta bort människor och skapa olust. Fortlöpande bedrevs enligt PM:n en verksamhet som är inriktad på mötesstörningar, förtal, ärekränk- ningar, våld och hot om våld. Språket i propagandan sades vara så tillkrånglat och svårbegripligt att det torde vara helt omöjligt för vanliga människor att förstå. De konspirationsteorier som EAP förfäktade bedömdes befinna sig på samma intellektuella nivå som den av framför allt nazisterna odlade myten om Sions vises proto- koll. Detta betydde dock inte att EAP kunde avskrivas som hot- bild. Hur liten gruppen än är och hur små utveck- lingsmöjligheterna än må anses vara kommer den sannolikt även i fortsättningen låta höra talas om sig bl.a. beroende på att någon eller några anser det vara värt att förse den med ekonomiska bidrag.754 ägnade säkerhetspolisen inte mycket möda åt EAP och organisationen i kvartals- eller halvårsrappor- terna. ökade ånyo aktiviteten och EAP bedrev en aktiv valkampanj inför riksdagsvalet. sammanställdes åter- igen vad som var känt om EAP inom säkerhetspolisen. var det finansieringsfrågan som ansågs intressantast liksom det fortfarande ansågs ligga närmast till hands att peka ut som huvudman för EAP:s verksamhet. Den intressantaste frågeställningen beträffande EAP är alltjämt frågan om dess finansiering, ty även om partiets ca 100 medlemmar betalar höga medlems- och kampfondsavgifter måste det anses som otroligt att den egna offerviljan kan täcka kostnaderna för tryckning och distribution av tidningsprodukter, ny- hetsbyråverksamhet, telefon, telex, resor etc. Olika bedömare har framfört olika förslag till tänkbara för- klaringar, men konkreta uppgifter som styrker ena el- ler andra uppfattningar finns ej. EAP:s politiska mål- sättning överensstämmer i många avseenden med må- len för den sovjetiska subversionen. Denna går ut på att en rad olika vägar försöka manipulera med uppgif- ter och skapa situationer som är till fördel för , t.ex. misskreditera demokratiska fackförenings- och socialistledare, splittra sovjetfientliga organisationer samt att bekämpa maoister, trotskister och andra vänsterrevolutionärer. Det finns inga avgörande bevis för att det finns en knytning mellan EAP och Sov- jet.755 755PM RPS/Säk 26/1 1983. 250:09/0 löpnr 4 c. . I halvårsrapporten avseende perioden - presenterades EAP i avsnitt 1 som berörde ytterlighets- organisationer på vänsterkanten. Som belägg för partiets kommu- nistiska ideologi anfördes dels att man i ett tidigt partiprogram i viss mån anslöt sig till den demokratiska centralismen, dels att par- tiets ledare i en intervju förklarat att EAP var att betrakta som kommunistiskt. Dessa två belägg var exakt samma uppgifter som anfördes 1976 för att visa att EAP var kommunistiskt. var uppgifterna dock obsoleta vilket inte säkerhetspolisen tycks ha ob- serverat. I vart fall gick man inte in på detta men framhöll ändå att det var svårt att placera in organisationen i något politiskt fack. ansågs det klart att de svenska medlemmarna inte på egen hand kunde finansiera den verksamhet som bedrevs. Pengar måste alltså tillföras utifrån. Till skillnad från tidigare pekades dock inte eller något annat land ut som ansvarigt för EAP:s verk- samhet och det poängterades att det var svårt att bevisa någon di- rekt anknytning till andra länder.756 Att nu inte längre utpekades innebar dock inte att säker- hetspolisen övergivit uppfattningen att EAP huvudsakligen var att placera på vänsterkanten. Så sent som redovisades EAP bland de vänsterextremistiska grupperna. Även upprepades den uppgiften att partiledaren i en intervju sagt att partiet var kommunistiskt.757 Som visats i detta kapitel hade dock EAP åtminstone svängt mot en klar pro- amerikansk och antisovjetisk linje vilket också framgår av öppet EAP-material som bevarats i akter över partiet. började säkerhetspolisen att modifiera sin bild av EAP som en vänsterextrem organisation. I en PM daterad presenterades EAP på följande sätt: är en organisation som skiljer sig från andra par- tier. Det är svårt att placera EAP i den vanliga höger- vänsterskalan. Som framgår av detta PM är EAP ett proamerikanskt parti. EAP stödjer t.ex. ingripande på . Från början lutade EAP åt vänsterkanten men tycks trots allt gå mer åt höger- sidan i sitt programPartiets uppbyggnad ser ut som i ett kommunistparti, vilket i praktiken innebär att Rapport gällande tiden 30/11 1982 - 30/4 1983. Akt 5: 721d/1-28, löpnr 23. Rapport gällande tiden 1/5 1983 - 31/10 1983. Akt 5: 721d/1-28, löpnr 24. partiet är hårt centralstyrt och att alla order kommer uppifrån. Medlemmarna tvingas sälja sina ägodelar för att kunna skänka pengar till partiet. De ledande inom partiet har en mycket låg årsinkomst. En ge- mensam nämnare för de mest framstående partimed- lemmarna är att de är vänner, släkt och ett flertal av dem är amerikaner och att de lever inom partiet. När EAP åter togs upp i kontrasubversionsrotelns halvårsrapporter placerades EAP i en alldeles egen kategori med ru- briken övriga organisationer. Fram redovisades EAP under denna rubrik för att sedan försvinna från säkerhetspoli- sens periodiska översikter. Att organisationen inte re- dovisats i halvårsrapporterna speglar ganska väl säkerhetspolisens minskade intresse för LaRoucherörelsen . Trots viss spaning mot EAP har säkerhetspolisen inte funnit det nödvändigt att redovisa EAP i halvårsrapporterna. 1994 konstaterades i en PM upprättad inom författningsskyddsro- teln att betraktar inte EAP som ett högerextremt parti.758 Säkerhetspolisens senaste bedömning av EAP och LaRouche- rörelsen utgörs av ett svar på en inkommen förfrågan från utländskt håll angående . I skrivelsen efterfrå- gades information om institutets och EAP:s aktivitet i , kopplingar till främmande makts säkerhetstjänster, institutets poli- tiska roll i statsfientlig verksamhet samt dess finansiering. I svaret från , som skickades så sent som , framhölls att i allt högre grad kommit att fungera som en para- plyorganisation för hela rörelsen. Rörelsen styrs nästan helt från och verkar i enlighet med de idéer som lagts fram av grunda- ren LaRouche. framhöll också att rörelsen är liten med en- dast ett fåtal medlemmar. I de frågor där man engagerar sig kraftigt kan dock möjlighet finnas att påverka politiska beslut. LaRouche- rörelsen bedömdes dock inte utgöra något hot mot den svenska författningen. Beträffande finansieringen framhölls att frågan var svår att besvara men att kontrollen över denna sannolikt låg i . Information om kontakter med främmande säkerhetstjänster före- låg ej enligt SÄPO.759 758PM angående EAP 29/9 1994. Akt , löpnr 8. 759Schillerinstitutet och EAP. PM 23/2 2000. 5.5.2Den militära säkerhetstjänstens bedömningar Militära bedömningar av EAP som hotbild föreligger inte i samma omfattning som inom säkerhetspolisen. När EAP och Schillerinsti- tutet gjorde säkerhetspolitiken till sin vik- tigaste fråga och också i stor omfattning sökte kontakt med militä- ra befattningshavare blev detta även en fråga för den militära säker- hetstjänsten. EAP presenterades ingående i Specialorientering nr 1/86 från Op 5 (motsvarande gamla sektion II, nuvarande MUST). Här framhölls att det var svårt att placera EAP på en höger- vänsterskala men att rörelsen fått en alltmer högerextrem prägel. Beträffande rörelsens finansiering gjordes följande bedömning: Svaret på frågan om hur EAP finansierar sin vidlyftiga verksamhet och dyra publikationer är delvis höljd i dunkel. Mot bakgrund av att upp- ges vara mångmiljonär, att organisationens publika- tioner är förhållandevis dyra både vad gäller lösnum- merpris och prenumerationer samt att partiet litar till medlemmarnas stora offervilja både vad gäller tid och pengar m m, så är det inte otroligt att partiet trots allt är självfinansierat. Att någon annan organisation eller visst land skulle stödja rörelsen har inte uttalats.760 Den sista meningen var knappast helt korrekt. Uppgifter om att CIA eller KGB skulle ha initierat och stött LaRoucherörelsen flo- rerade ymnigt vilket knappast kan ha varit Fst/Op 5 obekant. I specialorienteringen framhölls vidare att EAP använde täck- organisationer där kopplingen till EAP inte framgick, att den för- svarsvänliga retoriken kunde tilltala försvarsanställda, att man be- drev ett aggressivt kontaktsökande samt att partiets krav på med- lemskap i NATO innebar en målsättning som stred mot den av riksdag och regering fastställda. I orienteringens inledning sam- manfattades problemet och EAP som hotbild gavs en konkret in- nebörd: De politiska åsikter som förs fram följer ej den av riksdag och regering fastställda säkerhetspolitiken för vårt land. EAP metoder innebär bl.a. att man utnytt- jar t.ex. en försvarsanställds närvaro vid ett arrange- mang. Oavsett om den försvarsanställde delar EAP 760 Specialorientering nr 1/86. Säk H 901:6340, 13/3 1986. åsikter eller inte kan närvaron användas i propagan- dan. I en förlängning kan detta vändas mot försvars- makten. Detta bör noga övervägas vid kontakter med rörelsen.761 EAP som militär hotbild innebar här alltså i huvudsak att kontakter med denna organisation riskerade att misskreditera försvaret. För- svarsanställda borde därför helst inte beblanda sig med EAP, dock utan att något förbud om detta uttalades. Varningen upprepades i informationsbladet Aktuellt från säk (AFS) 2/86 som behandlade Schillerinstutets inbjudningar till seminarier.762 EAP uppmärksammades också i Specialorientering nr 7/1987 angående politiska ytterlighetsrörelser. I Ideologiskt hänseende menade försvarsmakten att EAP närmast var högerextremistiskt. Väsensskilt från den revolutionära vänstern, men lika- fullt med rötterna i kommunistisk ideologi, har Eu- ropeiska () det etablerat sig i . Partiet är ett lika märkligt som svårgripbart fenomen, som knappast låter sig beskri- vas i vanliga politiska termer. Från början socialistiskt har EAP gjort helt om och intagit en position som kan betecknas som högerextre- mistisk.763 Det framhölls dock att på en punkt var EAP helt inne på en annan linje än andra högerextremistiska organisationer: På en viktig punkt fjärmar sig dock EAP från nazism- en; man förordar en ohämmad invandring till av människor från alla jordens hörn.764 När det gäller finansieringen berördes att det påståtts att CIA eller KGB skulle ligga bakom. Detta betraktades dock som mindre san- nolikt mot bakgrund av rörelsens dåliga rykte och förvirrade och motsägelsefulla agitation. Som mer troligt ansågs att rörelsen fak- tiskt var självfinansierad framför allt med stöd av ledaren 762Aktuellt från säk 2/86. 763Specialorientering nr 7/1987. Bedömningen inom Op 5/Säk sammanfattades på följande sätt: EAP och dess avläggare , Antidrog- koalitionen, Club of Life och företräder extremistiska och aggressiva idéer, oförenliga med svensk säkerhetspolitik. Det faktum att rörelsen ägnar sin huvudsakliga uppmärk- samhet åt försvaret och försöker knyta försvarsan- ställda till sig ger anledning till vaksamhet, även om genomslagskraften hos tankegångarna naturligtvis inte ska överskattas. Propagandaverksamhetens om- fattning och de resurser som tycks stå till förfogande antyder att EAP har starka krafter bakom sig. Inte minst de påkostade publikationerna vittnar om detta. Ställer man graden av aktivitet i relation till antalet anhängare förstår man att resurserna till största delen hämtas utifrån. Denna koppling till svåridentifierade krafter utanför gränser är ytterligare en an- ledning att ta fenomenet EAP på allvar.765 Jämfört med den föregående specialorienteringen framhölls alltså även de bakomliggande svåridentifierade krafterna som en viktig del av hotbilden. torde dock EAP succes- sivt ha avvecklats som militär hotbild. Ytterligare en utredning om EAP bör nämnas i sammanhanget. I akt över EAP finns en utredning som sammanställts av en källa som med stor sannolikhet är någon del av den militära under- rättelsetjänsten. Utredningen, som färdigställdes efter Palmemordet, fokuserade på de 87 personer som val kan- diderade till för EAP. Dessa undersöktes med hänsyn till frågor som utländsk bakgrund, geografisk spridning, samhörighet genom giftermål eller på annat sätt. I rapporten framhölls inled- ningsvis att EAP var ett i det politiska livet artfrämmande inslag. Partiets budskap i säkerhetspolitiska frågor var antisovjetiskt men det opinionsmässiga genomslaget bedömdes som ringa. Analysen visade att inslaget av personer med utländsk bakgrund uppgick till varav drygt hälften från länder inom Warszawa- pakten. Bland dessa kom merparten från . I jämfö- relse med vad som betecknades som konventionellt marxistiska organisationer hade något fler ett yrke med teknisk bakgrund. Bland de hypoteser som övervägdes beträffande vad som kunde lig- ga bakom EAP:s arbete i nämndes tjeckisk underrättelse- verksamhet inkluderande industrispionage. En konspiratorisk hy- potes gick ut på att EAP hade till uppgift att kompromettera anti- sovjetismen genom sin märkliga och överdrivna verksamhet. Det uteslöts inte heller att EAP var en av CIA stödd organisation med uppgift att kontrollera embargopolitiken. Alternativt kunde EAP vara någon form av rekognoceringsorganisation stödd av någon av underrättelsetjänster. Huvudspåret, i den mån man kan tala om ett sådant, var dock tjeckisk underrättelseverk- samhet.766 Utredningen är intressant eftersom det är den enda som påträf- fats som mer metodiskt har försökt utreda vad som ligger bakom EAP:s verksamhet i . Några uppenbara brister kan dock konstateras. Utredningen beaktade inte att EAP var en internatio- nell organisation med likartad framtoning i hela . En analys av EAP måste ställas i relation till vad som kan fastslås om organi- sationens sammansättning och verksamhet i andra europeiska län- der. Därtill tog utredningen inte hänsyn till den verksamhet som ELC/EAP bedrev i och . Om man utgick från att det var möjligt att EAP hade i uppdrag att stödja genom att kompromettera anti- sovjetismen kunde naturligtvis det omvända ha varit fallet ti- digare. Att de USA- och CIA-fientliga tongångarna kring 1975 skulle ha syftat till att kompromettera USA-motståndet förefaller dock inte ha övervägts. I stället framträder en bild där USA- fientligheten tas på allvar medan Sovjetfientligheten ifrågasätts och ses som en tänkbar taktisk manöver. Förekomsten av människor med tjeckiskt ursprung ses som indicier på inflytande från den tjeckoslovakiska underättelsetjänsten. Det utländska infly- tande som är mest påtagligt sett över EAP:s hela existensperiod är dock det amerikanska vilket knappt berörs i denna utredning. Att säkerhetstjänsterna överlag i första hand försökt placera in EAP som en del av den sovjetiska eller Warszawapaktstyrda sub- versionen är tydligt. Styrning från och CIA förefaller knappt ha diskuterats trots att detta har varit huvudspåret inom massme- dia. Inom den militära säkerhetstjänsten tillkommer hotbilden att EAP genom sitt kontaktsökande bland mi- litär personal riskerar att misskreditera försvaret. 766 PM RPS/Säk, 3/3 1986. , löpnr 3 . lanserades en amerikansk rörelse i under namnet European Labour Committees (ELC). Det europe- iska högkvarteret placerades i och i ett flertal länder etablerades lokala ELC-grupper. Till kom ELC 1973. Det var dock först som rörelsen etablerades på allvar i och utgivningen av tidskrifterna letin inleddes. ombildades ELC-grupperna till par- tier efter amerikansk förebild. I kallades partiet Labor Party, i Europäische Arbeiterpartei och i Eu- ropeiska (). Även om den ideologiska profilen var minst sagt förvirrande var ELC/EAP mycket angelägna om att fram- stå som en Sovjetvänlig och prokommunistisk organisation. I grund och botten var dock framtoningen i övrigt en helt annan än både den gamla Moskvatrogna vänstern och den nya revolutionära Kinainspirerade vänstern. ELC/EAP talade sällan om klasskamp och revolution - desto mer om tillväxt och ökad satsning på hög- teknologi. Det var emellertid inte EAP:s ideologiska profil som gjorde att rörelsen fick en hel del uppmärksamhet i pressen åren 1974-1976. I stället var det arbetsmetoderna, de skruvade konspirationsteorierna och de motbjudande personangreppen som präglade den allmänna bilden av EAP. CIA och personer som pekades ut som ansvariga för all världens elände. I pekades det brittiska kungahuset ut som ansvarigt för den globala knark- handeln. Framför allt var det dock socialdemokratin och dess leda- re som i utsågs till huvudfiende. var kärnkraften EAP:s huvudfråga. Omkring 1982 ändrade EAP inriktning och blev alltmer USA- vänligt och antisovjetiskt. Partiets profilfrågor kom att bli ett starkt försvar i samarbete med NATO samt ett glödgat hat mot den svenske statsministern . Vid sidan om säkerhetspoliti- ken var kampen mot löntagarfonderna och framför allt mot knar- ket och det EAP kallade flumkulturen eller rock- och drogkul- turen de viktigaste frågorna . 1980-talets antisov- jetiska och proamerikanska inställning tycks ha ersatts av en mer USA-kritisk hållning samt en förstående och välvillig attityd till länder som , och . , 1974-76, var säkerhetspolisens övervakning ganska omfattande vilket får sägas ha varit motiverat med hänsyn till misstankarna om stöd från främmande makt. Rö- relsens märkliga framtoning och arbetsmetoder samt den uppenba- ra koordineringen av verksamheten från och gör att dessa misstankar inte kan sägas ha varit ogrundade. Detta även om det framstår som mindre sannolikt att främmande makt skulle ligga bakom EAP. Det framstår också som rimligt att över- vakningen i viss utsträckning återupptogs med hän- syn till den hatkampanj som bedrevs mot landets statsminister, det säkerhetspolitiska inslag som fanns i denna kampanj samt misstan- karna om styrning utifrån. Däremot framstår inte de bedömningar som säkerhetspolisen gjorde som välunderbyggda. Påståendet att nå- got arabland skulle ligga bakom EAP framstår mer som ett hug- skott än som grundat i en saklig analys. Det i medierna ofta fram- förda påståendet om att CIA skulle ligga bakom EAP verkar aldrig ha tagits upp till prövning. I stället pressades EAP in i den övergri- pande hotbilden av sovjetisk subversiv verksamhet. Detta trots att EAP:s verksamhet knappast kan sägas ha legat helt i linje med Sov- jetunionens intressen i . är de polisiära bedömningarna mer rimliga och betonar osäkerheten som sovjetisk subversion som hotbild tonar bort. Det kan noteras en kraftig eftersläpning i säkerhetspolisens be- dömning av EAP:s ideologiska profil. hänvisades re- gelmässigt till en intervju med partiledaren för att påvisa att EAP var ett kommunistiskt parti. Att denna intervju ägde rum redan omkring 1976 skrevs aldrig ut. Uppgifter som pekade åt motsatt håll uppmärksammades inte trots att de fanns tillgängliga i säker- hetspolisens akter över EAP. genomfördes en hel- omvändning av partiets säkerhetspolitiska profil vilket dock inte säkerhetspolisen uppmärksammade . Återigen kan kon- stateras att uppgifter som pekade i den riktningen fanns tillgängliga i akterna men tycks inte ha beaktats. Säkerhetspolisens bedömning av EAP , att rörelsen kan tänkas kunna påverka politis- ka beslut men inte utgör något hot mot författningen förefaller däremot välgrundad. Den militära hotbilden var mer jordnära och handlade i första hand om att EAP:s inviter till militär personal riskerade att miss- kreditera försvaret. Skulle EAP få stöd av och i sin propaganda an- vända sig av någon officer i mellan- eller högre ställning kunde det- ta leda till negativa konsekvenser för såväl allmänhetens som stats- makternas förtroende för försvarsmakten. Att denna hotbild ägde en hög grad av realism står helt klart. Den försiktiga bedömningen, troligen utförd av den militära underrättelsetjänsten , att tjeckisk underrättelseverksamhet skulle kunna vara grunden till EAP:s verksamhet i förefaller inte vara särskilt väl grundad. Analysen är visserligen välgjord men tar inte hänsyn till EAP:s tidigare verksamhet liksom verksamheten i andra länder. Analysen är också intressant eftersom den visar att liksom prosovjetiska uttalanden kunde ge stöd åt hypotesen att sovjetiska intressen låg bakom kunde också antisovjetism ge stöd åt samma hypotes. Tankegången var här att EAP:s antisovjetiska linje skulle vara ägnad att misskreditera antisovjetiska ståndpunkter. En fråga som infinner sig i samband med detta är varför säker- hetspolisen så lättvindigt avförde CIA-hypotesen och hade så förhållandevis lätt att tolka in EAP:s verksamhet i hotbil- den av sovjetisk subversion. I avsaknad av mer resonerande pro- memorior kring detta blir ett försök att besvara detta tentativt och spekulerande. Jag ska ändå peka på två möjliga svar. För det första kan det inte uteslutas att säkerhetspolisen efter kontakt med CIA:s representant i erhöll informationer som gjorde säkerhetspolisen övertygad om att CIA och inte var EAP:s uppdragsgivare. Det finns inga dokument som pekar i den riktningen men det förefaller inte helt osannolikt att en sådan kontakt ändå ägt rum. För det andra förefaller det rimligt att anta att den kultur som växte fram inom säkerhetspolisen under det främjade analyser där sovjetisk subversiv verksamhet framstod som den mest trovärdiga hypotesen. De registreringar i centralregistret som granskats framstår som oproblematiska i förhållande till gällande regelverk.