sou · GQB369d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Offren skall få information om relevanta processer i myndigheter och domstolar samt hjälp att i sådana sammanhang ta tillvara sin rätt och lämna uppgifter. Staterna skall dessutom överväga att möjliggöra fysisk, psykisk och social rehabilitering, vilket när det anses lämpligt kan ske i samarbete med frivilligorganisationer och andra organisationer eller sammanslutningar. Detta kan gälla t.ex. ordnande av boende, rådgivning och information på ett språk som offret förstår, medicinsk, psykologisk och annan hjälp samt anställning eller utbildning. Offrets ålder, kön och särskilda behov skall beaktas, särskilt beträffande barn. Staterna skall vidare överväga möjligheter att ge tidsbegränsade eller permanenta uppehållstillstånd åt offren. Humanitära och andra ömmande skäl skall därvid beaktas. Den stat i vilken offret är medborgare eller bosatt skall underlätta för offren att inom rimlig tid och på ett säkert sätt återvända hem. Säkerheten kring återvändandet skall beaktas även av den staten som offret lämnar och återvändandet skall helst vara frivilligt. 4.6.13FN:s barnkonvention med fakultativt protokoll Enligt FN:s konvention om barnets rättigheter () skall konventionsstaterna vidta alla lämpliga nationella, bilaterala och multilaterala åtgärder för att förhindra bortförande och försäljning av eller handel med barn för varje ändamål och i varje form. Ett fakultativt protokoll till handlar om handel med barn, barnpornografi och barnprostitution. Enligt detta protokoll anses som handel med barn varje handling eller transaktion genom vilken ett barn överlåts från en person eller grupp av personer till en annan mot någon form av ersättning. Den straffrättsliga regleringen skall täcka sådana förfaranden – oavsett om de är nationella eller gränsöverskridande och oavsett om de begås i organiserad form eller inte – som består i att erbjuda, leverera eller mottaga ett barn i syfte att sexuellt exploatera det, överföra dess organ i vinstsyfte eller använda barnet i tvångsarbete eller att såsom mellanhand otillbörligt framkalla ett samtycke till adoption i strid med tillämpliga internationella överenskommelser. FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor trädde 1981. Den förpliktar i artikel 6 konventionsstaterna att bl.a. vidta alla lämpliga åtgärder, inklusive lagstiftning, för att bekämpa alla former av handel med kvinnor och utnyttjande av kvinnoprostitution. Vid den fjärde kvinnokonferensen som hölls i antogs vidare en deklaration och en handlingsplan. Handlingsplanen rekommenderade staterna att bl.a. upprätta nationellt och internationellt samarbete för att komma till rätta med kriminella organisationer som bedriver kvinnohandel. Frågan om handel med kvinnor och barn var för övrigt föremål för internationell uppmärksamhet redan tidigare i samband med arbetet mot slaveri och slavhandel. slöts t.ex. en särskild konvention om förhindrande av handel med människor och utnyttjande av annans prostitution. 4.6.15Andra program och frivilliginsatser Utöver vad som nämnts ovan finns flera exempel på regionala överenskommelser om samarbete mot människohandel, inte minst i och . Dessutom arbetar ett flertal FN-organisationer och andra mellanstatliga organisationer med kvinnors och barns rättigheter och mot organiserad brottslighet och har etablerat särskilda program för att bekämpa handeln. Till detta kommer internationella organisationer som t.ex. Save the Children, internationella nätverk och lokala enskilda organisationer. 4.7Svenska straffbestämmelser med anknytning till människohandel De förfaranden som kan sägas ingå som led i det sammanfattande begreppet människohandel har tills straffbelagts genom olika straffbestämmelser såsom människorov, olaga frihets- berövande, olaga tvång och koppleri. Som framgår av brotts- beskrivningarna nedan innefattar brotten förfaranden som på allvarliga sätt kränker den enskildes rätt till frihet och frid. De fall av människohandel som har prövats i svensk domstol har behandlats som koppleri eller grovt koppleri, vilka brott återfinns bland sexualbrotten (6 kap. 8 och 9 §§ BrB). Enligt dessa bestämmelser döms den som främjar eller på ett otillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjar att annan har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning för koppleri till fängelse i högst . Är brottet grovt döms för grovt koppleri till fängelse i lägst två och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt, skall särskilt beaktas om det varit fråga om större omfattning eller ett hänsynslöst utnyttjande av någon. De andra brotten av intresse återfinns huvudsakligen i fjärde kapitel, bland brotten mot frihet och frid. Ett allvarligt brott utgör människorov, som består i att någon tar kontroll över annan och därefter för bort eller spärrar in denne för att sedan t.ex. skada eller tvinga personen till något. Brottet skall föranleda fängelse i allt från till livstid. För frihetsberövanden som inte behöver bestå i bortförande eller inspärrande (t.ex. att binda eller bevaka någon) kan dömas för olaga frihetsberövande till fängelse mellan ett och eller, vid mindre grovt brott, böter eller fängelse i högst . Försättande i nödläge innebär att någon förmås komma i t.ex. arbetstjänst eller tvångstillstånd eller att utomlands utnyttjas för tillfälliga sexuella förbindelser. Brottet har samma straffskala som olaga frihetsberövande. Vidare kan den som genom misshandel, annat våld eller hot om brottslig gärning tvingar någon till något dömas för olaga tvång till böter eller fängelse i högst . Även bestämmelserna i tredje kapitel om misshandel eller grov misshandel kan komma i fråga. Dessa finns bland brotten mot liv och hälsa. gäller också enligt sexköpslagen att den som mot ersättning skaffar eller försöker skaffa sig en tillfällig sexuell förbindelse döms till böter eller fängelse . Brott mot utlänningslagstiftningen, vilket också kan vara aktuellt, har redogjorts för i kapitel 3. 4.8Nya svenska straffbestämmelser om människohandel beslutade om ny lagstiftning för människohandel för sexuella ändamål. De nya reglerna trädde i kraft (prop. 2001/02:124, bet. 2001/02:JuU:27, rskr. 2001/02:270). De innebär bl.a. att ett nytt brott benämnt människohandel för sexuella ändamål införts i (4 kap. 1 a §). I fråga om lagstiftning om människohandel som inte är gränsöverskridande, oavsett syftet, avser regeringen att senare återkomma med förslag till . Det nya brottet tar enbart sikte på sådan gränsöverskridande handel med människor som syftar till att dessa skall utsättas för vissa sexualbrott, utnyttjas för tillfälliga sexuella förbindelser eller annars på liknande sätt utnyttjas för sexuella ändamål. Människohandlaren skall använda olaga tvång, vilseledande eller något annat otillbörligt medel för att förmå någon att bege sig eller låta sig transporteras till annat land. Även den som inhyser en transporterad person skall dömas för människohandel för sexuella ändamål. Med annat otillbörligt medel menas att handlaren utnyttjar att offret befinner sig i en sårbar situation av sådan art att offret inte har något reellt val än att underkasta sig utnyttjandet. Den som begår dessa gärningar mot ett barn skall dömas för människohandel för sexuella ändamål även om något otillbörligt medel inte har använts. För sådan människohandel skall dömas till fängelse i lägst två och högst eller, om brottet är mindre grovt, till fängelse i högst . Utöver detta har regeringen presenterat en proposition (2001/02:99) för antagande av EU:s rambeslut om människohandel, vilken har godtagits av (bet. 2001/02:JuU28, rskr. 2001/02:219). Propositionen innehåller inga konkreta förslag till lagändringar. Härutöver bereds i frågorna om tillträde till protokollen till och konventionen mot gränsöverskridande organiserad brottslighet.