sou · GQB356d2 · 2003-01-01 00:00:00 — I t.ex. brukar den här typen av företag inkluderas i beskrivningen av fondmarknaden. Anledningen till att de svenska investmentbolagen ändå inte inord- nas under begreppet associationsrättsliga fonder är, att dessa bolag är slutna. Aktieägare i t.ex. Investor kan således inte få sina aktier inlösta av bolaget utan måste hitta en köpare på marknaden. Motsatsvis måste en köpare hitta en säljare. Investor utfärdar inte nya aktier allt eftersom nya investerare kommer. Kännetecknande för en fond är ju att den är öppen och ger andelsägarna möjlighet att från fonden köpa nya andelar och till fonden sälja/lösa in gamla andelar när så önskas. Investmentbolagen omfattas inte heller av fondlagstiftningen och således inte av bestämmelserna om förvar- ingsinstitut, hur tillgångarna får placeras etc. Det förekommer att handelsbolag (eller kommanditbolag) som bildats i syfte att kanalisera investeringar i värdepapper m.m. kallas för fonder. Så är fallet framför allt på riskkapitalmarknaden.2 Trots att dessa bolag (lite slarvigt) kallas för fonder omfattas de inte av fondlagstiftningen. Dessa bolag är inte heller öppna på samma sätt som en fond är. Detta innebär att andelsägarna i ett handelsbolag inte utan vidare kan lämna bolaget. är det svårt för nya andelsägare att inträda. Utomlands förekommer öppna associationsrättsliga fonder där andelsägarna kan få sina andelar eller aktier inlösta av fonden och där nya investerare förvärvar nyutgivna andelar eller aktier. Ucits- direktivet erkänner också denna typ av fonder. Associationsrättsliga fonder kan vara organiserade som aktie- bolag. Dessa benämns i ucitsdirektivet som investeringsbolag. Exempel är SICAV-fonder i och , OEIC- fonder i och i . En beskrivning av dessa olika fondföretag återfinns i kapitel 4. Lika för dessa är att de är aktiebolag med ett rörligt aktiekapital. På så sätt kan fonden, i takt med insättningar och uttag, på ett enkelt sätt öka eller minska aktiekapitalet. I vanliga aktiebolag fordrar ändringar av aktie- kapitalet särskilda beslut av aktieägarna på bolagsstämman eller av styrelsen efter bemyndigande av bolagsstämman.3 Reglerna för investeringsbolag varierar från land till land precis som reglerna för vanliga aktiebolag skiftar mellan länderna. 2För vidare läsning rekommenderas . Se t.ex. artikeln Hur arbetar och hur organiseras ett venture capital före- tag? av , Innovationskapital, (även publicerad i Medlemsmatrikeln ). 3Se vidare nedan i avsnitt 10.3.1. I finns associationsrättsliga fonder i skepnaden av (ekonomiska) föreningar.4 Föreningar är i en associations- form som är öppen till sin natur. Det finns inte något tak för hur många medlemmar en förening kan ha och nya medlemmar är, om de uppfyller förutsättningarna i föreningsstadgarna, välkomna som medlemmar utan inskränkning. På samma sätt är det möjligt att när som helst utträda ur en förening. I finns s.k. trustfonder.5 Någon direkt motsvarig- het till trust finns inte i . Till en del kan en trust liknas vid en stiftelse, men med den väsentliga skillnaden att de som skjutit till kapital till en trust kan få tillbaka sin insättning medan detta inte är möjligt i en svensk stiftelse. I stället har trustfonden stora likheter med den kontraktsrättsliga fonden. Trustfonder brukar inte heller hänföras till de associationsrättsliga fonderna och behandlas t.ex. i ucitsdirektivet som en värdepappersfond enligt den kontraktsrättsliga modellen. Ucitsdirektivet omfattar fonder av öppen typ. Sådana fonder kan enligt direktivet (artikel 1) bildas antingen på kontraktsrättslig grund (som värdepappersfonder förvaltade av förvaltningsbo- lag/fondbolag), enligt trustlagstiftningen (trustfonder) eller på bolagsrättslig grund (som investeringsbolag)6. Det är den sist- nämnda formen som är av intresse här. Enligt ucitsdirektivet måste investeringsbolag ha tillstånd från sitt hemlands behöriga myndigheter (i skulle det bli Finans- inspektionen). Tillstånd får inte lämnas om inte investeringsbolaget uppfyller de särskilda villkor som uppställs i direktivet. 4Se vidare i avsnitt 4.10. I t.ex. and : Secretariat Background Report (DAFFE/CMF(2000)26) anges att den danska fondformen är av kontraktuell typ. Detta hänger ihop med att man i rapporten valt att skilja mellan kontraktuella fonder, bolagsrättsliga fonder (corporate form) och trust- fonder. 5Se avsnitt 4.4.1. 6I den svenska versionen av artikel 1.3 i ucitsdirektivet anges just på bolagsrättslig grund (som investeringsbolag). I t.ex. den engelska lydelsen används i stället under statute (as investment companies). upp till medlemsstaterna att bestämma vilken rättslig form ett investeringsbolag skall ha. Ucitsdirektivet skiljer mellan invest- eringsbolag som har utsett ett förvaltningsbolag (motsvarande svenska fondbolag) och sådana som inte har gjort det. De sist- nämnda bolagen tar således själva hand om förvaltningen av fond- förmögenheten och brukar därför benämnas självförvaltande investeringsbolag. Lika för alla investeringsbolag, vare sig de är självförvaltande eller inte, är att de endast får företa kollektiva investeringar i över- låtbara värdepapper eller andra i lagen angivna finansiella tillgångar (motsvarande placeringsbestämmelserna för värdepappersfonder) med kapital från allmänheten och under iakttagande av principen om riskspridning. Investeringsbolagets andelar (eller aktier om det är ett aktiebolag) skall på begäran av innehavaren återköpas eller lösas in med medel ur bolagets tillgångar (se dock nedan i av- snitt 10.2.4). Ett investeringsbolags tillgångar skall förvaras av ett förvarings- institut (se dock nedan i avsnitt 10.2.4). Investeringsbolaget skall följa de placeringsbestämmelser som gäller för värdepappersfonder (se kapitel 8). En skillnad är dock att de maktbegränsningsregler som anges i avsnitt 8.12 inte skall tillämpas på investeringsbolagets aktieinnehav i dotterbolag vars verksamhet enbart består i förvaltning, rådgivning eller saluföring i det land där dotterbolaget är beläget, vid återköp av andelar på begäran av andelsägarna, uteslutande för investeringsbolagets räk- ning. Vidare gäller samma regler för investeringsbolag som för fond- bolag avseende den information som skall lämnas till andelsägarna (se t.ex. avsnitt 7.11). För ett investeringsbolag finns dock inga fondbestämmelser; i stället finns en bolagsordning. Förbudet att låna upp, låna ut, gå i borgen eller göra vissa blankningsaffärer gäller även för investeringsbolag (avsnitt 8.10). Bestämmelser avseende inlösen och värdering av fondandelar är likaså gemensamma för alla typer av fondföretag (se dock nedan i avsnitt 10.2.4). I likhet med värdepappersfonder får andelar i ett investerings- bolag fritt säljas i andra medlemsländer under förutsättning att investeringsbolaget anmält fonden till behöriga myndigheter och villkoren för sådan försäljning är uppfyllda. De flesta bestämmelserna i ucitsdirektivet är följaktligen gemen- samma för alla fonder oavsett juridisk konstruktion. förvaltande investeringsbolagen gäller dock vissa särskilda regler, främst avseende förutsättningarna för auktorisation och möjlig- heten att bedriva sin verksamhet i ett annat medlemsland (utöver marknadsföring och försäljning). Självförvaltande investeringsbolag sköter själva om fondförvalt- ningen. Beslut om hur fondens tillgångar skall investeras, försälj- ning och inlösen av andelar samt övrig administration utförs av investeringsbolagets personal. Något utomstående förvaltnings- bolag (motsvarande de svenska fondbolagen) finns inte. Detta innebär att de bestämmelser i ucitsdirektivet som avser just förvalt- ningsbolagen inte automatiskt träffar de självförvaltande invest- eringsbolagen. Avsikten har dock varit att i så stor utsträckning som möjligt skapa ett regelverk som är lika oavsett vilken fondform man väljer. I princip gäller samma regler för självförvaltande investerings- bolag som för förvaltningsbolag vad avser krav på den verkställande ledningen, om nära förbindelser med andra fysiska eller juridiska personer och om förutsättningarna för att ingå uppdragsavtal (se därvid avsnitten 7.4, 7.5 respektive 7.8). På samma sätt gäller mot- svarande uppförande- och sundhetsregler (avsnitt 7.7). Auktorisa- tionen för ett självförvaltande investeringsbolag kan också åter- kallas på samma grunder som tillståndet för ett förvaltningsbolag (avsnitt 7.10). Det finns dock vissa skillnader i regelverket. De självförvaltande investeringsbolagen måste ha ett startkapital om . Detta kan jämföras med de kapitalkrav som gäller för förvaltningsbolagen (i starkapital etc., se avsnitt 7.3). Det finns inte heller några bestämmelser som tar sikte på ägar- prövning motsvarande de som gäller för förvaltningsbolagen (jfr avsnitt 7.6); investeringsbolagets ägare är ju fondandelsägarna. Ett självförvaltande investeringsbolag får vidare inte, till skillnad från förvaltningsbolag, tillhandahålla diskretionär portföljförvalt- ning. Investeringsbolaget får endast förvalta sina fonder. I artikel 13b i ucitsdirektivet anges nämligen att investeringsbolag endast får förvalta tillgångarna i sin egen portfölj och får under inga om- ständigheter ta emot uppdrag att förvalta tillgångar för en tredje parts räkning. Ett självförvaltande investeringsbolag får heller inte, i motsats till vad som gäller för förvaltningsbolag, bedriva sin verksamhet i ett annat medlemsland inom EES (jfr avsnitt 7.13). Det självförvalt- ande investeringsbolaget får endast marknadsföra och sälja sina fondandelar i andra EES-länder (samma begränsning gäller för sådana investeringsbolag som har utsett ett förvaltningsbolag). 10.2.3Investeringsbolag som har utsett ett förvaltningsbolag För de investeringsbolag som har utsett ett förvaltningsbolag upp- ställs inte de krav som anges i avsnitt 10.2.2. Tillgångarna i dessa investeringsbolag kommer ju att förvaltas av ett förvaltningsbolag som är underkastat bestämmelserna om auktorisation m.m., redo- visade i kapitel 7. Lika med självförvaltande investeringsbolag är dock att investeringsbolag som har utsett ett förvaltningsbolag inte får bedriva annan verksamhet än förvaltningen av sin egen portfölj. En annan likhet är att sådana investeringsbolag inte har möjlighet att bedriva verksamhet i ett annat EES-land (jfr avsnitt 7.13). Investeringsbolaget får (endast) marknadsföra och sälja sina fond- andelar i andra EES-länder. I ucitsdirektivet finns ett antal bestämmelser som underlättar för bildandet av börsnoterade investeringsbolag. För dessa bolag gäller en viss särreglering. För det första behöver dessa bolag inte åter- köpa eller lösa in fondandelarna på begäran. I stället är det till- räckligt om investeringsbolaget vidtar åtgärder för att säkra att börsvärdet av investeringsbolagets andelar inte i någon väsentlig mån avviker från andelarnas nettovärde. För det andra får en medlemsstat besluta att investeringsbolag som hör hemma i den staten och som utbjuder sina andelar ute- slutande på en eller flera fondbörser där andelarna är officiellt noterade, inte skall vara skyldig att anlita ett förvaringsinstitut. För denna typ av börsnoterade investeringsbolag gäller inte bestäm- melserna om offentliggörande av försäljnings- och återköpspriser (artikel 34), reglerna om återköp (artikel 37) samt reglerna om värdering (artikel 38). I stället skall bestämmelser om värdering av tillgångarna i bolaget anges i lag eller annan författning eller i bolagsordningen. Medlemsstaterna får också bestämma att investeringsbolag som hör hemma i den staten och som utbjuder av sina andelar på en eller flera fondbörser, vilka finns angivna i bolags- ordningen, inte skall vara skyldig att ha ett förvaringsinstitut. En förutsättning är dock att andelarna noteras officiellt på fond- börserna i de medlemsstater där de utbjuds och att varje transak- tion som investeringsbolaget kan komma att göra utanför fond- börserna sker uteslutande till börskurs. I bolagsordningen skall då anges en fondbörs i varje land där andelar utbjuds och vars kurs- notering skall vara bestämmande för de priser som skall gälla för transaktioner som bolaget genomför utanför börsen i det landet. En förutsättning för dessa inte helt börsnoterade investerings- bolagen är att medlemsstaten finner att andelsägarna har ett skydd som är likvärdigt med det som tillkommer andelsägare i fond- företag med förvaringsinstitut. För alla börsnoterade investeringsbolag, oavsett om andelarna uteslutande handlas på en fondbörs eller endast till , gäller att de i sin bolagsordning skall ange grunderna för beräk- ningen av andelarnas nettovärde (om detta inte finns angivet i lag eller annan författning). Vidare skall alla börsnoterade invest- eringsbolag ingripa och agera på marknaden för att hindra att marknadsvärdet för andelarna avviker från netto- värdet. Dessutom skall dessa investeringsbolag fastställa netto- värdet, informera de behöriga myndigheterna om detta samt offentliggöra nettovärdet i viss omfattning. En oberoende revisor skall minst kontrollera värderingen samt placeringarna i övrigt. 10.3Varför har vi inte associationsrättsliga fonder i ? Den svenska fondlagstiftningen möjliggör endast för kontrakts- rättsliga fonder. Associationsrättsliga lösningar har dock disku- terats i tidigare förarbeten. I motiven till 1974 aktiefondslag beaktades möjligheten att införa en associationsrättslig form för öppna kollektiva investeringar.7 En grundförutsättning var att 7 Frågan om associationsrättsliga fonder behandlades däremot inte i förarbetena till lag om värdepappersfonder. investerarna undgick personligt ansvar för skulder som uppkom vid utövandet av fondverksamheten. Med hänsyn härtill diskuterades främst de två associationsformer som medgav detta, aktiebolag och ekonomiska föreningar.8 Aktiebolag är enligt svensk rätt en sluten organisation. Aktie- kapitalet och antalet utestående aktier är bestämt på förhand. I bolagsordningen måste anges hur stort aktiekapital ett bolag skall ha (2 kap. 4 § aktiebolagslagen (1975:1385)). Om aktiekapitalet är angivet till ett visst belopp i bolagsordningen fordras för ändring av beloppet också en ändring av bolagsordningen. Detta sker genom beslut på bolagsstämman med kvalificerad majoritet (9 kap. 30 § aktiebolagslagen). Aktiekapitalet kan dock i bolagsordningen anges med ett visst minimi- och maximikapital. Om så är fallet kan aktiekapitalet ändras utan beslut om ändring av bolagsordningen. För att ändra aktiekapitalet måste dock förutsättningarna för ökning av aktie- kapitalet (genom emissionsbeslut) eller för nedsättning av aktie- kapitalet vara för handen. Sådana beslut fattas normalt också på bolagsstämman (dock utan kvalificerad majoritet) eller i vissa fall av styrelsen. En begränsning är dock att minimikapitalet inte får vara mindre än en fjärdedel av maximikapitalet, vilket omöjliggör en obegränsad ökning av aktiekapitalet utan ett beslut om ändring av bolagsordningen. En fond i formen av ett aktiebolag innebär att andelsägarna blir aktieägare och att fondförmögenheten utgör aktiebolagets aktie- kapital, eller åtminstone bolagets egna kapital. Varje andel skall ju representera en lika del i den sammanlagda fondförmögenheten. Detta är i sin tur en förutsättning för att man skall kunna värdera andelarna och möjliggöra inlösen och försäljning av andelar. Om fondförmögenheten tilläts ingå i bolagets förmögenhet skulle det därför bli nödvändigt att införa en rätt för aktiebolag att utan särskilda formkrav utge och återköpa egna aktier. aktiekapital skulle därmed komma att undergå ständiga växlingar. En sådan ordning skulle enligt tidigare förarbetsuttalanden vara främmande för de aktiebolagsrättsliga principerna i och så 1974:128 s. 38 ff. och s. 94 ff. genomgripande ändringar i bolagslagstiftningen var det uteslutet att genomföra. Lagstiftningen för aktiebolag har varit föremål för revision och aktiebolagskommittén (Ju 1990:08) har lämnat en rad betänkanden som legat till grund för lagstiftning.9 Något för- slag till aktiebolag med rörligt aktiekapital har dock inte lämnats. I kommitténs slutbetänkande (SOU 2001:1) lämnas visserligen vissa förslag rörande aktiekapitalet och aktiernas nominella värde. Dessa förslag mynnar dock inte ut i möjligheten till ett rörligt aktiekapital och är inte heller tillräckliga för att skapa fonder i aktiebolags- rättslig form.10 års aktiefondslag diskuterades också alternativet att möjliggöra för fonder i skepnaden av ekonomiska föreningar.11 Den associationstypen skulle lämpa sig bättre än aktiebolag då eko- nomiska föreningar i princip är öppna och medger att medlems- antalet växlar. Det skulle emellertid, enligt motiven, troligtvis krävas en särskild föreningslag. Ett problem infann sig vid utträden. Om en medlem vill omvandla sitt innehav till kontanter måste han säga upp sig till utträde ur föreningen. Det skulle omöjliggöra för- säljning av en del av andelsinnehavet. Ett annat problem var, enligt motiven, att gränsen mellan associationsformerna ekonomisk förening och aktiebolag skulle bli oklar, om fondföretagen organiserades som ekonomisk förening. Avsikten var ju inte att andelsägarna skulle delta i verksamheten på ett så aktivt sätt som förutsätts i en ekonomisk förening, eftersom deras intresse är att få avkastning eller annan ekonomisk fördel av sitt insatta kapital. Därtill skulle administrationen bli tyngande och kostsam, om en förening skulle få ett stort antal medlemmar med ständiga växlingar i antalet. 9Aktiebolagskommitténs betänkanden är SOU 1992:13 (Bundna aktier), SOU 1992:83 (Aktiebolagslagen och EG. En anpassning av den svenska lagen till EG:s bolagsdirektiv 1, 2, 3och 12), SOU 1995:44 (Aktiebolagets organisation), SOU 1997:22 (Aktiebolagets kapi- tal), 1997:168 (Vinstutdelning i aktiebolag), SOU 1999:36 (Likvidation av aktiebolag) samt SOU 2001:1 (Ny aktiebolagslag). 10Det är förslag om att man i lagstiftningen avskaffar systemet med aktier med ett visst nominellt belopp och i stället inför ett kvotaktiesystem. Därmed skulle varje aktie motsvara en viss kvotdel av bolagets aktiekapital. Aktiekapitalet måste dock allt jämt vara bestämt vid varje given tidpunkt. Se vidare i SOU 2001:1, s. 205 ff. 1974:128 s. 38 ff. och s. 94 ff. 10.4Skäl för och emot associationsrättsliga fondföretag Utredningen har i olika sammanhang beskrivit den rättsliga kon- struktionen och rättsförhållandet mellan fondandelsägare – värde- pappersfonden – fondbolaget – förvaringsinstitutet. Det är fråga om en konstruktion som bygger på ett tänkt kontraktsförhållande mellan olika parter. Fonden står i centrum men är inte en egen juridisk person. Det går att ifrågasätta om den nuvarande strukturen är tydlig och logisk i alla delar. Med en associationsrättslig struktur får fonden en starkare ställning. Fonden blir en juridisk person som kan förvärva rättigheter och ådra sig skyldigheter. Detta underlättar många affärstransaktioner och kan t.o.m. vara nödvändigt för nya framtida fondprodukter. Se t.ex. utredningens beskrivning av fastighetsfonder i avsnitt 9.6.1. 10.4.2Intressekonflikter mellan fondandelsägarna och ägarna till fondbolaget Ett skäl som lyfts fram till förmån för associationsrättsliga fonder är att den principiella konflikten mellan fondandelsägarnas och fondbolagets ägares intressen undanröjs eller minimeras. Fond- andelsägarna har ett intresse av att få en så god avkastning som möjligt på sitt kapital till en så låg kostnad som möjligt. Fond- bolagens ägare har ett intresse av, som alla aktieägare, att fond- bolaget går med så stor vinst som möjligt.12 Det går givetvis att argumentera för att detta är en intressekonflikt endast på pappret eftersom fondbolaget (och därmed dess ägare) förlorar på om de skor sig i onödan och för mycket. Andelsägarna lämnar då, som vilka kunder som helst, fondbolaget och söker sig till andra leverantörer. Ett aktiebolag är emellertid i grund och botten vinst- drivande och bolagets ledning får inte, enligt aktiebolagen, vidta åtgärder som skadar aktieägarna. skall fondbolaget och dess ledning enligt fondlagstiftningen ta tillvara andelsägarnas intresse i första hand. Ett sätt att uttrycka det är att agenten (fond- 12 Se t.ex. , , Fondmarknaden – en marknad med intressekonflikter?, Report no. 9, 1999, Reports from the and Program, , Lunds universitet.Se särskilt s. 27 ff. bolaget) måste tjäna två principaler ; dessa principaler kan ha motstridiga intressen.13 Med en fond i aktiebolagsform skulle denna principiella intresse- konflikt kunna undanröjas eller åtminstone minimeras; fondandels- ägarna äger ju aktiebolaget. Detsamma gäller om fonden organiseras som en förening. En förening har, enligt 1 § lagen (1987:667) om ekonomiska fören- ingar, till ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska intressen. Här går således begreppen medlem och fondandelsägare ihop. I § 3 i den danska lov om investeringsforeningar og specialforeningar anges att fondverksamhet skall organiseras i föreningsform och medlem i föreningen är envar som äger en andel av föreningens förmögenhet. För att konflikten mellan fondens ägare och fondbolagets ägare skall neutraliseras förutsätts dock att fonden inte anlitar en fri- stående förvaltare och i stället själv har hand om förvaltningen. Det finns nästan inga självförvaltande investeringsbolag i ; de flesta investeringsbolag har anlitat ett fristående förvalt- ningsbolag. Detta är delvis en kostnadsfråga. Det är troligt att det blir billigare att anlita utomstående expertis i stället för att samla en förvaltningsorganisation inom investeringsbolaget. En annan orsak är att någon måste initiera bildandet av en fond. Detta är oftast en finansiell aktör, t.ex. en bank. Denna promotor anger då med all säkerhet sig själv eller ett närstående bolag som förvaltningsbolag. I får en OEIC-fond själv ta hand om förvalt- ningen av fondförmögenheten. Det är dock inte särskilt vanligt (om det ens förekommer). I stället leds OEIC-fonden av en av tillsynsmyndigheten auktoriserad direktör. Denne direktör behöver dock inte vara en privatperson utan är vanligtvis ett förvaltnings- bolag. I själva verket är det normalt så att samma förvaltningsbolag bildar OEIC-fonden, agerar som dess direktör och har hand om förvaltningen av fonden (se vidare i avsnitt 4.4.1). 13 , a.a., s. 30. En fond som skall förvaltas aktivt kommer därför med stor säkerhet att kräva någon form av inblandning av en fristående förvaltare. Självförvaltande fonder skulle i så fall lämpa sig bäst för fonder med en passiv fondförvaltning (t.ex. fonder som följer ett visst index).14 I investeringsbolag och fondföreningar finns en styrelse. Detta följer av aktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar. kan då utöva tillsyn och kontroll över en extern förvaltare. Även om intressekonflikterna mellan fondandelsägarna och förvaltningsbolagets ägare inte elimineras uppnås därför en ytterligare kontrollfunktion. Detta kan t.o.m. vara den enda funk- tionen för styrelsen. Om förvaltaren missköter sig eller är för dyr kan styrelsen reagera och byta ut den externa förvaltaren. Det förutsätter givetvis att det finns legal och reell möjlighet för ledningen att agera; i den engelska formen torde OEIC-fondens auktoriserade direktör sakna incitament att byta ut sig själv. 10.4.3Intressekonflikter mellan olika fondandelsägare En särskild fråga som uppkommer i investeringsbolag och fond- föreningar är hur andelsägarnas inbördes relationer skall behandlas. I kontraktsrättsliga fonder, som den svenska, kan ett fondbolag förvalta flera olika värdepappersfonder med olika placeringsinrikt- ning. Fondandelsägare i en värdepappersfond har ingenting med fondandelsägare i en annan fond att göra, oavsett om fonderna för- valtas av samma fondbolag. Annorlunda förhåller det sig i investeringsbolag och fondfören- ingar. I ett vanligt aktiebolag eller en vanlig ekonomisk förening görs ingen direkt skillnad mellan olika ägare eller medlemmar. I aktiebolag kan det visserligen förekomma olika aktieslag, t.ex. med olika rösträtt, men alla aktieägare äger en ideell andel av hela aktiebolaget.