sou · GQB379 · 2003-01-01 00:00:00 — av samtliga grundskolor och av samtliga gymnasieskolor använder boken i utbildningen. av grundskolorna, av gymnasieskolorna och av biblioteken bedriver någon särskild aktivitet som På frågan vad det är för sorts aktivitet svarar både skolor och bibliotek nästan uteslutande att man upp- märksammat . Mediarepresentanterna fick frågan om de publicerat någon artikel eller notis som gäller /. 17 pro- cent (8 personer) svarade ja. Hälften av dem kunde ange vad arti- keln handlade om. Det var , världsarvet och press- frihetspris. Ytterligare information om Sifoundersökningen finns i bilaga 4. Undersökningen visar med stor tydlighet att kännedomen om är begränsad. Kunskapen om och synligheten av Svenska unescorådet är liten. Den prioritering av synligheten som rådet beslutat har inte gett något tydligt utslag i Sifoundersök- ningen. Jag kan också konstatera att den stora satsning som gjorts på boken inte heller återspeglas i undersökningsresulta- ten. Det är få skolor som känner till den och ännu färre som an- vänder den. (kapitel 5-9) 5.1Förändringar i och omvärlden första instruktion beslutades . Den senaste utfärdades (SFS 1996: 646). Vid en granskning av de båda instruktionerna kan jag konstatera att rådets uppgifter i allt väsentligt är desamma. Förändringarna i instruktio- nen är få, i omvärlden är de desto större ! De stora förändringar som skett i omvärlden gör det nödvändigt att på nytt se över rådets roll och uppgifter för att bättre kunna koncentrera, samordna och stärka det svenska agerandet. Det är en händelse som ser ut som en tanke att så även sker i våra grannlän- der. Både i och är Unesco-kommissionerna föremål för översyn. I kommer organisationen att ses över i sam- band med att den nuvarande mandatperioden för ledamöterna löper ut men man vill först avvakta resultatet av de finska och svenska översynerna. genomgick den svenska statsförvaltningen stora förändringar avseende ledning, struktur och principer för styrning. Ansvarsfördelningen mellan politisk och professionell nivå har preciserats. De statliga styrinstrumenten har utvecklats och rollfördelningen mellan riksdag, regering och myndigheter har lagts fast. Den svenska statsförvaltningen har också påverkats av medlemskap i men också av samarbete med andra internationella organisationer t.ex. FN och . För att för- stärka de svenska insatserna är samverkan i olika former nödvän- digt. har regeringen främst fyra instrument för att styra underställda myndigheter – nämligen instruktionen, budgeten, regleringsbrevet och resultatdialogen. En ny instruktion bör avvä- gas med hänsyn till detta. Det betyder bl.a. att instruktionen skall ta fasta på sådana uppgifter som är långsiktigt väsentliga och var- aktiga över tiden. En instruktion bör alltså inte innehålla detalje- rade och preciserade anvisningar. De årliga regleringsbreven, där- emot, skall luta sig mot instruktionen och ange hur verksamheten skall bedrivas det närmaste året med avseende på mål, återrapporte- ring och uppdrag samt hur rådets finansiering skall ske med tillde- lade anslag och villkor för dessa. Globaliseringen och internationaliseringen påverkar tydligt och allt snabbare områden som utbildning, vetenskap, kultur och kommunikation – de områden inom vilka verkar. Dessa är också områden, där andra internationella samarbetsorganisationer agerar – som t.ex. Europeiska unionen, , , och . Denna utveckling bety- der bland annat att internationella erfarenheter och kunskaper numera är vitt spridda också inom svenska myndigheter, institutio- ner och organisationer. Många deltar aktivt i olika former av inter- nationellt samarbete och åtskilliga personer hämtas numera från myndigheter utanför för att representera i olika internationella organisationer. Kunskapen om globala och internationella förhållanden, vanan och förmågan att analysera sådana frågor liksom att värdera svenska möjligheter och intressen i anslutning därtill har med andra ord ökat markant inom vida sam- hällssektorer det . Detta bör beaktas särskilt när det gäller instruktionens beskriv- ning av rådets arbetsuppgifter och när nya ledamöter skall utses. Förslag: Rådets arbete bör koncentreras till två huvuduppgifter. Utöver med de nordiska länderna skall rådet särskilt sam- arbeta med nationalkommissionerna i Europeiska unionens medlemsländer. har haft två huvudsakliga uppgifter, dels att utarbeta underlag för svenska ståndpunkter om verksamhet samt medverka i genomförandet av program, dels att göra och rådet känt i . Arbetet har alltså riktats dels mot i , dels inom . , när generalkonfe- rensen äger rum, dominerar arbetet mot . Rådet har då en vik- tig och resurskrävande uppgift med att planera och genomföra en stor del av det svenska förberedelsearbetet. sen är genomförd har rådet bl.a. i uppgift att i informera om konferensens resultat. I artikel VII i stadga står att nationella samarbetsorgan skall vara rådgivande för sitt lands regering i frågor som rör organi- sationen. De skall tjänstgöra som förbindelseled i alla frågor av intresse för organisationen. Den nuvarande instruktionen anger inte att rådet skall vara råd- givande åt regeringen. Denna viktiga uppgift, som således är fram- skjuten i stadga till nationalkommissionerna, är inte for- mulerad i den svenska instruktionen. Det nuvarande rådet har prioriterat uppgiften att göra mer känt i . Rådets arbete har inriktats dels mot definierade målgrupper, dels mot allmänheten. Var den rimliga balansen ligger mellan arbetet mot och arbetet i har varit en återkommande fråga för . Utredningen har tagit del av dokument som säger att detta är den grundläggande frågan för rådet . Jag menar att denna fråga alltjämt är aktuell. Kritiken mot för ineffektivitet och brist på koncentra- tion har länge varit stark. Från nordisk sida har under en följd av år framförts förslag till förbättringar av verksamheten. Svenska unescorådet har spelat en viktig roll för att skall reformera och koncentrera sitt program. Jag anser att arbete bör koncentreras till två huvuduppgifter. Inom ramen för dessa uppgifter bör rådets verk- samhet återspegla samtliga programområden. före- faller rådets koppling till vetenskapssfären närmast obefintlig, trots att det världsomfattande vetenskapliga arbetet är unikt för . Rådets arbete bör koncentreras till följande två huvudområden: 2.nätverksbygge och information. Dessa uppgifter har klara samband. Att vara rådgivande förutsätter att man skaffar underlag, kunskap och erfarenheter. Genom att bygga nätverk, skapa kontakter och arbeta med information får man en nödvändig plattform för att kunna fullgöra uppgiften som rådgivande. Huvuduppgift 1: rådgivande Den första uppgiften gäller den officiella svenska hållningen gent- emot . Här skall rådets arbete inriktas på att vara rådgivande åt regeringen och åt den svenska delegationen till generalkonferen- sen. Under den nye generaldirektören, japanen som valdes 1999, har omfattande förändringar genomförts och arbetet fortgår. som gått har han använt det mandat han fått av medlemsländer och styrelse att effektivisera organisa- tionen och minska personalkostnaderna. I den nya sexårsstrategin har tydliga mål och förväntade resultat fastställts. Generaldirektö- ren och sekretariatet i har ambitioner att driva igenom refor- mer och att strama upp verksamheten genom nya strukturer och decentralisering. Ca 30 lokalkontor har stängts och man satsar numera på regionala centra. Den nämnda mål- och resultatstyr- ningen motiveras som ett nytt instrument för att effektivisera verk- samheten. Verksamhetens huvudområden inom den sexårsstrategi, som beslutades vid generalkonferensen , framgår av direktiven till utredningen. Det är nu viktigt att liksom övriga medlems- stater sluter upp bakom detta reformprogram och visar återhåll- samhet med egna krav och nya förslag. I detta läge bör Unesco- rådets uppgift vara att stödja de svenska insatserna på regeringsnivå och därigenom förstärka den svenska Unesco-politiken. För Svenska unescorådet innebär det att rådets verksamhet främst bör inriktas mot att stödja och driva på reformarbetet. Uttryckt med andra – och lättsammare – ord bör och Svenska unescorådet inte i första hand fråga efter vad kan göra för utan i stället vägledas av en uppfattning om vad kan göra för . Det svenska stödet till är en del av globala politik. I betänkandet En rättvisare värld utan fattigdom (SOU 2001:96) diskuteras forskningens, kulturens och utbildningens roll för global utveckling. Vikten betonas av att kompletterar varandra i det globala arbetet. Det är viktigt att rådet kan bidra till att säkra en god kvalitet i verksamhet. Rådgivningen till regering och delegation måste bygga på dels en bred och djup kunskap om både nationella och internationella förhållanden inom respektive programområde, dels kännedom om andra internationella organisationers priorite- ringar och eventuella verksamhet på detsamma. Ett exempel där rådets kompetens som rådgivare åt regeringen bör tas till vara är vid beredning av internationella konventioner. Rådet kan också i högre grad utnyttjas som formellt remissorgan. har detta före- kommit i ytterst begränsad omfattning. Rapporten vetenskapliga program i Sverige- en översyn som jag redogjort för i avsnitt 2.3 anger som den bästa lös- ningen att det samlade ansvaret för vetenskapsprogram anförtros en myndighet i och förordar därvid Vetenskaps- rådet. Om beslutet följer förslaget vill jag särskilt understryka att den föreslagna kommittén under och Svenska i samråd beslutar om formerna för samarbete dem emellan och att verksamheten rapporteras till när den officiella svenska hållningen i relation till skall samordnas och be- redas. Huvuduppgift 2: nätverksbygge och information Den andra uppgiften föreslås vara att hjälpa till med nätverksbygge och kontakter framför allt inom och att sprida information i om uppdrag, mandat och verksamhet liksom om beslut av generalkonferensen. Uppgiften kan karaktäriseras som både upplysningsverksamhet, opinionsbildning och folkbildning. Den förutsätter att var och en av rådets ledamöter har både kraftfulla kanaler att verka inom och sådan sakkunskap som ger auktoritet och legitimitet inom minst ett av programområden. Av den Sifoundersökning som gjorts om och rådets synlighet i framgår klart att mycket återstår att göra för att bekantgöra verksamheten. Det fordras sannolikt att en rad aktörer utanför rådet, myndigheter, forskningsinstitut och organisationer, bibliotek, media, skolor och frivilligorganisationer, har vilja och beredskap att informera om i och att medverka i att genomföra pro- gram. Redan i första instruktion framgick att rådet skulle samarbeta med de övriga nordiska länderna. Som tidi- gare nämnts anses det nordiska samarbetet unikt inom FN-samar- betet och det har också varit framgångsrikt. Det är angeläget att samarbetet kan fortsätta. Men stora förändringar har skett i är medlem i EU, något som inte tagits upp i den senaste instruktionen till rådet. EU-sam- rådet är emellertid etablerat och nödvändigt inom Unesco-delega- tionerna och det har stor tyngd. Jag föreslår därför att rådet i vik- tiga frågor skall samråda med nationalkommissionerna i de nor- diska länderna liksom inom EU-kretsen. Kontakterna med de baltiska länderna är omfattande. Som framgått av s. 27 finns ett skolnätverk för ökad miljömedve- tenhet hos elever i (). Unesco- rådet har vidare inlett ett samarbete med och om EFA. är prioriterat av den . Jag anser att regleringsbrevet för rådet bör peka ut sådana önskvärda, regionala, samarbetsområden. En slutsats av det nu förda resonemanget blir följande. När rådet på ett tydligare sätt skall vara rådgivande åt regeringen måste arbe- tet fokuseras på sexårsstrategi och tvåårsprogram. Inom detta bör – vid behov i nordisk och/eller EU-samverkan - välja ut och precisera de områden man vill satsa på. Synlighetsgra- den av i blir då en följd – snarare än ett mål i sig – av hur väl de globala Unesco-frågorna knyts ihop med nationella prioriteringar. Detta innebär i sin tur att rådet bör kunna reducera delar av arbetet som gäller bidragsgivning, olika slags mässor och egen publiceringsverksamhet. Svenska unescorådet har haft täta sammanträden – ca 10 . Ledamöternas närvaro har varierat. har rådet inte kunnat fatta beslut då färre än hälften av ledamöterna infunnit sig. Detta är naturligtvis otillfredsställande. Min bedömning är att med en större koncentration på huvud- uppgifterna skulle sammanträdena kunna bli avsevärt färre. Jag tror att ett mindre råd ( se nedan ) och färre möten skulle vitalisera arbetet och dessutom frigöra kansliresurser för andra viktiga upp- gifter. De förslag till verksamhetsprogram som utredningen tagit del av och som rådet arbetar efter är inte tillräckligt tydliga. Där framgår t. ex inte hur stora personalinsatser som krävs för att genomföra olika åtaganden i programmet. Rådet fastställer inte heller verksamhetsprogrammet utan det tjänar mera som ett diskussionsunderlag med förslag till kommande aktiviteter. Jag föreslår att en tydlig verksamhetsplan med en detaljerad budget fastställs . Den skall ansluta till regleringsbrevet, följas upp och tjäna som ett av underlagen till årsberättelsen. Förslag: Svenska unescorådet skall bestå av högst 10 ledamöter varav en utses till ordförande. Företrädare för Kulturdeparte- mentet skall få formell rätt att närvara vid sammanträden med rådet och arbetsutskottet. Antalet ledamöter i rådet bör minska. Ett mindre råd tror jag skulle arbeta effektivare och intresset för rådets arbete skulle sannolikt öka. Som tidigare nämnts har närvaron varit bristfällig vid flera sammanträden . Det är inte effektivt med samman- träden som inte kan fatta beslut. Tio personer eller däromkring är en vanlig storlek på styrelser vid statliga myndigheter. I de lekmannastyrelser som var vanliga i de centrala statliga myndigheterna bedömde regeringen att högst tio ledamöter var en rimlig riktningsangivelse (om ledning av den statliga förvaltningen prop. 1986/87: 99). Förslaget ligger också väl i nivå med två av de FN-organ som beskrivs i bilaga 3 nämligen och . Under tidigare perioder har myndigheter varit företrädda i rådet, oftast på generaldirektörsnivå. Efterhand visade det sig emellertid att verkscheferna själva inte alltid hade tid att engagera sig i rådets arbete. För att tillförsäkra de bästa förutsättningarna att fullgöra sina uppgifter anser jag det nödvändigt att myndigheter åter engageras i arbetet. Skälen för detta har jag berört. När det gäller erfarenheter av internationellt arbete, när det gäller omvärldsanalys och vana vid att göra internationella jämfö- relser och när det gäller kunskap om hur olika internationella sam- arbetsorganisationer arbetar har myndigheterna numera en helt annan och högre kompetens än för bara . Dessutom samarbetar olika myndigheter effektivt. De har också en större självständighet än tidigare att ta egna initiativ. Längre tillbaka var det otänkbart att en statlig myndighet verkade på den internatio- nella arenan utan ett distinkt uppdrag från regeringen. De huvuduppgifter jag föreslagit för Svenska unescorådets arbete ger berörda myndigheter viktiga roller. Professionella företrädare för fyra verksamhetsområden – utbildning, vetenskap, kultur och kommunikation – bör utses som ledamöter av Svenska unescorådet efter nominering av i första hand , , , Sida, , Statens Det är långt ifrån självklart att dessa ledamöter skall vara verkscheferna. Det är kanske inte heller nöd- vändigt att var och en av dessa ledamöter är tjänstemän vid myn- digheten i fråga. Det väsentliga är att de personer som nomineras och utses besitter stor sakkunskap och därmed auktoritet på sitt område samt ett starkt personligt engagemang för idéerna bakom och dess uppdrag. De måste också kunna frigöra tid för arbetet. Men bör inte enbart bestå av myndighetsföreträ- dare. stadga föreskriver att även olika intressegrupper och frivilligorganisationer skall kunna ingå i nationalkommissionerna. Med mitt förslag finns utrymme för ytterligare ledamöter, som bör utses på grund av personliga meriter, kapacitet och lyskraft. Orga- nisationer och institutioner som verkar inom relevanta områden bör kunna lämna förslag på tänkbara ledamöter. och därefter var det vanligt att företrädare för riksdagspartierna ingick i statliga styrelser, nämnder och liknande organ. Denna praxis är i det närmaste övergiven. Men och alltjämt tillämpas den för Svenska unesco- rådet. Någon motsvarighet finns inte i någon av de övriga nordiska nationalkommissionerna. Jag föreslår att denna praxis överges. Jag anser det vidare nödvändigt att nu formellt reglera att före- trädare för får rätt att närvara vid sammanträ- den med rådet och arbetsutskottet. Detta gäller enligt den nuva- rande instruktionen endast för företrädare för Utrikesdeparte- mentet och . Förslag: Ledamöterna bör utses för en period . Det är vanligt att instruktioner till myndigheter och motsvarande anger att ledamöter skall utses för en bestämd tid utan att tiden preciseras i instruktionen. Så är fallet också för nu gällande instruktion till Svenska unescorådet. Detta bör gälla även fortsätt- ningsvis. har den vanliga mandatperioden varit . Jag föreslår dock att ledamöterna i rådet i stället normalt utses . Det främsta motivet är att harmonierar och kan synkroniseras med generalkonferenser. Ledamöterna bör alltså ha till- fälle att delta i två av generalkonferenser. Det finns ett värde i att ledamöterna får denna möjlighet. Nästkommande gene- ralkonferens äger rum och den därpå följande . Jag föreslår således att regeringen utser rådets ledamöter för tiden till och med . 5.5Uppgifter som bör utföras företrädesvis av myndigheter Förslag: Regeringen bör uppdra åt den nya skolutvecklingsmyn- digheten att i samråd med överta admi- nistrationen av skolnätverket om världsarven från . I avsnitt 5.1 beskrivs kortfattat de förändringar som skett i stats- förvaltningen . När det gäller ansvarsför- delningen mellan departement och myndigheter är en principiell utgångspunkt att det bör göras en åtskillnad mellan operativt och strategiskt arbete. Uppgifter som väl kan skötas av myndigheter bör således överfö- ras till myndigheterna. För gäller detta framför allt administrationen av skolnätverket om världsarven men även enga- gemangen i mässor, utställningar m.m. Regeringen har i en skri- velse till världsarvskonvention och de svenska världsarvsobjekten (Skr 2001/02:171) anfört följande: Från Svenska sida eftersträvas att göra världsarvsunder- visningen till en mer etablerad del av utbildningsväsendet efter den första projekttidens utgång . Inför konventionens 30-års- jubileum planerar rådet en översyn och utvärdering av vunna erfarenheter av världsarvsundervisning. För framtiden gör regeringen i samma skrivelse följande bedöm- ning: Genom Svenska görs omfattande insatser för in- formation om världsarven med inriktning mot skolan. Målet är att det lokala engagemanget för denna verksamhet skall öka, vilket i betydande utsträckning redan skett. Svenska framtida roll och uppgifter i detta sammanhang kan övervägas inom ramen för den pågående översynen av denna myndighet. Uppdraget bör lämnas inför , då den nya skol- utvecklingsmyndigheten inrättas. I samband härmed bör överväga eventuella tjänsteorganisa- Skulle någon tjänst flyttas från departemen- tet till myndigheten torde detta knappast kunna realiseras förrän , varför en övergångslösning bör göras . Jag har i denna fråga samrått med den särskilde utredaren med uppgift att förbereda Statens skolverks förändrade roll och bildandet av en skolutvecklingsmyndighet (dir. 2002:76). I kapitel 9 om ekonomiska konsekvenser redovisar jag den övergångslösning som jag förordar . När det gäller kampanjer, mässor och utställningar med anknyt- ning till bör berörda myndigheter och organisationer ha ett stort ansvar och inflytande samt delta aktivt i planering och genomförande. Detsamma gäller anordnandet av konferenser och seminarier. Detta kommer att leda till att tjäns- temän får utrymme för andra, mer departementsnära, arbetsupp- gifter. Förslag: Fördelarna överväger med nuvarande placering av kans- liet. Den personal som direkt och varaktigt skall ha till uppgift att arbeta för Svenska unescorådet bör framgå av Utbildnings- departementets arbetsordning. Enligt direktiven skall utredaren redovisa fördelar och nackdelar med kansliets placering och lämna förslag till dimensionering. Kansliet har som redan nämnts alltid varit placerat i Ut- bildningsdepartementet. Jag anser inte att det finns någon anled- ning att ändra detta. Inte heller tidigare utredningar har funnit några sådana skäl. Senast framkom detta i rapporten och internationella utbildningskontakter (Ds 1993:76). Sammantaget utgör utbildning och forskning den största delen av verksamhet. I budgeten avsätts stora resurser för dessa områden. I , och hör de nationella Unesco- kommissionerna till respektive undervisningsministerium. I överfördes till Utdannings- og forskningsdepartementet från att tidigare ha varit ett förvaltningsorgan under . Inom har varit inordnat i olika enheter. över- fördes kanslipersonalen ( fem personer) från Departementskansliet till det då inrättade Internationella sekretariatet. Till kansliets olika planeringsmöten liksom till rådets sammanträden adjungeras regel- bundet handläggare dels från departementets sakenheter, dels från . Fördelarna med nuvarande ordning överväger tveklöst. Det är klokt att ha rådskansliet integrerat i Internationella sekretariatet. Det ger synergieffekter inom enhetens internationella samord- ningsarbete. Just samordningsuppgiften där också för att andra enheter inom departementet engageras i arbetet och bidrar med sakkunskap. Den samlade kompetensen växer när personalen samarbetar och när planering och utvärdering av olika internatio- nella organisationers utbildnings- och forskningssamarbete sam- ordnas inom en och samma enhet. Nackdelarna med nuvarande ordning anser jag främst vara den oklarhet i ansvarsförhållanden som råder mellan rådets ordförande, chefen för sekretariatet och rådets kanslichef (gene- ralsekreteraren). Oklarheterna gäller både arbetsledning och bud- getansvar. Ett tydligt exempel är kanslipersonalens resor, vilka är tämligen omfattande. Dessa beordras och beviljas – när det gäller kanslichefen - av rådets ordförande och för övriga tjänstemän i regel av kanslichefen. Någon klar delegation när det gäller beslut om resor existerar inte. Som ett annat exempel kan nämnas arbets- ledningen i stort. Kanslipersonalen hör till Internationella sekreta- riatet. Lönekostnaderna belastar sekretariatets budget. Men rådets ordförande liksom kanslichefen har naturligtvis ett stort inflytande på hur arbetet planeras och fördelas inom kansliet och inför råds- möten. Här skulle det kunna finnas utrymme för en hel del irrita- tion. har det emellertid vuxit fram en vana att sam- planera arbetet så att en viss andel av kanslipersonalens arbetstid uppskattas för arbete åt och en (mindre) andel åt övrigt arbete inom Internationella sekretariatet. Dessa uppskatt- ningar om hur arbetstiden skall disponeras görs av enhetschefen i samråd med rådets ordförande och dess kanslichef. Resorna för förläggs emellertid ofta över veckoslut och arbetet åt rådet sker även i övrigt ofta på övertid – en övertid som den för budgeten ansvarige enhetschefen inte har mandat att beordra. Eftersom Internationella sekretariatets budget omfattar kansliper- sonalens löner belastas budgeten alltid av dessa övertidsersättningar något som är klart otillfredsställande. Detta problem anser jag bör angripas så att dimensioneringen av rådets egna och fasta kansliresurser omprövas och att en besluts- /delegationsordning i frågor som har budgetkonsekvenser fast- ställs. Delar av nuvarande kansli bör användas mer flexibelt i departementets internationella arbete.