sou · GQB392d3 · 2003-01-01 00:00:00 — En av de personer som ingick i runt var , som vid sidan av sitt ordinarie arbete bistod både säpo i samt IB med information om politiska extremist- grupper. Uppgifter torde till större delen ha insamlats via öppna källor men i någon utsträckning erhöll också uppgifter från IB. skrev 1974 en sorts motbok - IB-affären – i vems intresse? – till och hotet mot vår säkerhet. I sin bok tar upp kartläggning av palestinaaktivister och går till attack mot den bild som givit (se citat ovan): Den kontroll talar om omfattade ca 3 personer, samtliga i . Skälet var att underlätta skuggning eller övervakning av dessa. Samtliga hade anknytning till den palestinska grupp som stödde , dvs den organisation som utförde flera flygplans- kapningar.138 Min uppfattning är kan ha rätt men bara vad avser arbetet som bedrevs i . 11.9IB:s register och arkiv – registret var ganska stort beroende på att alla gick in i det Ur de rapporter som sammanställdes under Grupp B:s första år plockades tämligen konsekvent samtliga personnamn för införande i ett vanligt kortregister. Detta bör alltså ha innehållit uppgifter om underrättelseutredning: Samtal med . Dnr YK 2866, vol 7. 138Winqvist (1974) s 50. både svenska och utländska medborgare. Några av dem som skötte registret har lämnat uppgifter om detta till SÄKO. [] som anställdes hos berättar att hon i anslutning till sin arbetsplats hade ett kartotek med register- kort, där varje kort upptog ett namn. Det var mest svenska namn på kommunister, clartéister och folk i gråzonen. Hon uppfattade det som rent vänsterorienterat. Hon uppskattar att hon mot slutet av sin anställning 1961 hade en 500-låda med sådana kort. Bas- kriteriet för registrering var dock inte parti- eller organisations- tillhörighet. Istället rörde det uppgifter om resor till och liknande som ledde till noteringar. Möjligen innehöll korten någon korsreferens. Hon vet inte om det fanns något arkiv knutet till registret. Något diarium känner hon inte till.139 [Linds] arbetsupp- gifter övertogs av som kom att stanna inom IB tills hon var en av dem som med namn och bild avslöjades i samband med IB-affären 1973. Under hela arbetade hon med registret. Det bestod av registerkort – hon vet inte hur många – vilka förvarades i bokstavsordning i kortlådor. Lådorna för- varades i ett pansarskåp. Ursprungligen antecknade hon på dessa kort namn på personer (endast svenskar) och rubriken på den handling i vilka de förekom. Korten utgjorde alltså ett slags diarium till ett arkiv. Hon kände inte till namnen på dem som antecknades på registerkorten men fick hon kläm på att det var något politiskt och att det var kommunister som registrerades. Kroné skrev själv aldrig ordet kommunist på någon handling. Uttrycket hade dock använts på korten under [Linds] tid. Under- laget för vad hon skulle skriva fick hon av . Sedan, i och på Val- hallavägen, var det Wenblad som försåg henne med underlag till vad hon skulle skriva. på förekom ingen nyregistrering. Då man flyttade verksamheten från (sannolikt 1966, LOL) delades register- och arkivdelen upp enligt följande: Inrikesdelen följde med och dennes grupp till medan övriga delar flyttades till dit också Kroné kom. Hon fick då börja lägga upp ett helt nytt register. Detta omfattade till slut så många kortlådor att de täckte fyra hyllor i ett säkerhetsskåp med en dörr. Detta register följde med Kroné till . Kroné tror att dessa kort snart blev ointressanta och de förvarades i fyra vanliga kortlådor på nedre hyllan i Kronés plåtskåp. 139 Samtal nr 147. försorg en viss gallring före avslöjandet , vilket för hennes del kom som en blixt från klar himmel. Däremot skedde det inte någon mer omfattande gallring åren 1969/70 och hon hörde då inget om ändrade bestämmelser om registrering. Hon vet inte hur registret användes. Ursprungligen hade alla som arbetade inom verksamheten tillgång till registret. , , eller kunde komma in till henne och hämta en kortlåda. På var det annorlunda. Där fick ingen annan än gå in på hennes rum. Hon vet inte om personer med koppling till SAP hade tillgång till registret. Intresset för registret minskade efter hand med början på . På var det mycket sällan som tittade i det. Hon känner inte till att registret skulle ha fotograferats eller kopierats.140 I en handling141, troligen från omkring 1960, finns ett klassifika- tionssystem bestående av registerrubriker och saknummer. Hand- lingen har två parallella spalter, en rubricerad Fst/Säk 1 Ark, d.v.s. arkivet vid Fst/Säk:s kontraspionagedetalj medan den andra heter B-kontoret och avser alltså Grupp B. Båda spalterna ser i stort sett identiska ut tills man kommer till slutet. Under en särskild punkt (9) tas där Grupp B:s specialregister upp. Detta innehöll Person-, ortnamn-, militär-, fråge- och indikationsregister enligt följande: Länsvis i bokstavsordning enligt tidigare uppläggning Länsvis i bokstavsordning, upptagande verksamhet, företeelser, militära skyddsobjekt och förekommande militär, känslig verk- samhet på orten i fråga med dess omgivningar. Skyddsföremål, övnings- och försöksverksamhet, mobiliserings- och krigsplanläggningsfrågor m.m. 93.Register över utestående frågor Mottagna frågor och remisser Avgivna frågor och remisser En person som var anställd vid Grupp B har berättat att han, troligen 1963/1964, ägnade under 140Samtal med 2000. 141Handlingen förvaras i serie Ö IV, volym 165. närmare till att kopiera det kortregister som fördes vid Fst/In:s detalj 1. Korten lades därefter in i Grupp B:s eget register.142 Detta bör ha inneburit ett tillskott till registret på uppgifter om flera tusen personer. hävdar att Grupp B:s arbetsregister slogs ihop med T-kontorets då IB bildades . Registret förvarades därefter först på och efter 1968 på Grevgatan.143 Också har hävdat att registret flyttades till Grevgatan.144 säger att troligen kontaktade Kroné om han ville ha ut uppgifter ur arkivet eftersom hon tidigare skött 03:s register.145 Kroné har dock uppgivit att hon inte hade någon kontakt med efter att hon började arbeta på och hon fann det konstigt att han inte längre visade något intresse för registret.146 Någon form av register eller arkiv hade dock IB/03 –1969. har nämligen uppgivit då man flyttade från till Stål- trådsvägen i följde säkerligen kortregister och arkiv med. I lokalerna fanns både plåt- och kassaskåp. I slutet av 1960- talet flyttade avdelningen in till i där verksamheten sedan avvecklades . Då över- lämnades lokalen med arkiv och register till . Inget sades om att materialet skulle förstöras, sade endast det här tar jag hand om.147 använde själv registret som ett sökregister. Inför en resa, exempelvis till , kunde slå i registret på detta ortnamn och vidare kunde han i bokstavsordning slå på de personer man hade noteringar om under Hofors-rubriken. Om något nytt framkom om de personer som hade antecknade på listan under resan, fylldes registerkorten på med dessa uppgifter vid hem- komsten.148 I sitt samtal med underrättelseutredning berättade följande, efter att inledningsvis beskrivit flexo- registret: : Sedan hade vi ett register omfattande svenskar och en del flyktingar, naturaliserade svenskar osv. Det är väl det registret som det pratats och skrivits så mycket om. Det var ett stort register som förvarades i ett plåtskåp i det rum som gränsade till mitt arbetsrum. 142Samtal med [] den [datum utelämnat]. Det var ett vanligt kortregister. Det andra registret, diplomatregistret, var ett flexregister. Fråga: Det var således inget åsiktsregister utan något slags sakregister? Isacson: Det var ett slags åsiktsregister också, så tillvida att alla personer som på ett eller annat sätt förekom i rapporteringen till IB åkte in där och dessa personer, vad gäller den inrikes inriktade verksamheten, var ju personer med en viss åsikt, nämligen dom som stod till vänster, som var kritiska till försvaret. Men – och det är viktigt att poängtera – vi gick inte ut och tänkte som så att nu måste vi registrera alla i KFML(r) eller i KFML, liksom att man till måste täcka den organisationen. Vi gick inte ut aktivt på det sättet utan det var när vi fick uppgifter från våra fältrapportörer.149 Isacson har vidare berättat att detta register förvarades i samma rum som flexoregistret, alltså i en våning på . Det bestod av registerkort på omkring 20 000–25 000 personer som omnämnts i de rapporter som bland andra Isacson fick in, t.ex. från . De rapporter som låg till grund för Kronés registreringar och som emanerade från Isacson, förvarades i dennes personliga kassaskåp. Isacson har i ett flertal sammanhang hävdat att detta register fanns kvar på operationsavdelningen så sent som då han slutade där, alltså . Inför FUN har han emellertid också sagt - och han kallar då detta arkiv för ett operativt register – att eller början av 1970 skulle ha börjat mala ned handlingarna. Detta hade dock upphört och Isacson vidhåller att han såg registret sista gången . Att registret skulle ha funnits kvar har tidigare förnekats av samtliga som arbetat inom IB, liksom av och företrädare för dåvarande regeringen. Frågan utgjorde en av de mest känsliga i hela IB-affären 1973. Detta berodde på att man först förnekade att det inom militären fanns register av denna typ. Därefter inträffade den s.k. affären med värnpliks- i då misstankar om åsiktsregistrering fram- fördes från flera håll. Åter förnekades förekomsten av register. Då IB-affären briserade var påståendet om det s.k. vänsterregistret ett av de mest centrala och det dementerades ihärdigt, främst av försvarsminister och överbefälhavaren . De hänvisade till att militären enligt bestämmelser förstört dessa register. Underhand dementerade också detta i samtal med /och 149 underrättelseutredning: Samtal med . Dnr YK 2866, volym 7. försökte påvisa det orimliga i att man skulle ha kvar något vänsterregister genom att underminera Isacsons trovärdighet: : Vi ställde naturligtvis upp på beslutet om att åsiktsregistren skulle förstöras. Det skedde senast . Och det kollades av Föd. Fråga: Thunborg? : Det vill jag inte svara på. Isacsons påstående om register kan jag inte förstå. Vi har inte haft några plåtskap som går till taket, t ex. Vi har haft två olika registerdelar. Men vi är laglydiga. Fråga: Men varför skulle Isacson ljuga om en sån sak? : Ja, säg det. Han är en gåta. En psykiater borde kanske under- söka honom. ljuger han rakt ut. T ex i polisförhören. Jag ska försöka få loss något från de protokollen så att ni kan döma själva. Tror att jag skulle kunna omvända honom igen . Han är ju så labil. I ytterligare ett samtal med fortsätter beskriva registret: Det register IB hade hade vi själva skrapat ihop. Det var utförligare i flera avseenden än Fst/Säk:s eller polisens. Vi hade inte så lätt f ö att få uppgifter från polisen. Registret var ganska stort be- roende på att alla gick in i det. Så fick jag order från att registret skulle förstöras och inrikesverksamheten upphöra. Det var egentligen en lättnad när det beslutet togs för det var svårt att hålla ett register aktuellt t ex, det skulle ha fordrat en kraftig förstärkning av inrikesverksamheten. Jag kollade att registret förstördes tillsammans med en man från FöD. Det tuggades sönder på två adresser och delar brändes i Lövsta. Ingenting sparades och det tycker jag inte speciellt bra om. Om det drar ihop sig så behövs det igen. Det förstördes dec 69 – jan 70. Enligt kom beslutet alltså från försvarsminister . Denne hävdade 1974 (i bandad intervju) följande rörande frågan om när IB:s s.k. åsiktsregister förstördes: : Det måste ha förstörts – jag skulle tro att det förstördes . Fråga: Vet du att det förstördes? : Ja, det vet jag. Fråga: Kontrollerades det av Födep? : Det kontrollerades 1970, ja av Försvarsdepartementet. Som synes anger både och att registret för- stördes 1970 och att detta kontrollerades av Försvarsdeparte- mentet. Mot detta står Isacsons uppgift att det fanns kvar så sent som . Av uppteckningen av det samtal som dåvarande MUST-chefen hade med framgår att 1973 när IB -affären skakade verksamheten beslöt i samråd med att kvarvarande hand- lingar – `arkiven´ – skulle brännas, vilket också skedde. Som synes används uttrycket kvarvarande handlingar vilket kan betyda att vänsterarkivet brändes 1970 och att det var en mängd andra handlingar som förstördes . Men uttrycket lämnar naturligtvis lika stort utrymme för att Isacsons uppgift är den riktiga, varför någon säker slutsats av detta inte kan dras. Registret var ganska stort, sade i ett av citaten ovan. Enligt Isacson skulle det röra sig om mellan 20 000– 25 000 namn. Det lustiga här är att faktiskt gjort en egen samtalsuppteckning från samtalet med . Den ligger begravd bland en mängd andra mer eller mindre intressanta handlingar i arkiv på Arbetarrörelsens Arkiv i . I uppteckningen beskriver samtalet i det avsnitt där registret behandlades: Fråga: Det måste ha varit många sossar för att skapa ett register på 20– 30.000 namn? Som mest var det tre på den inhemska sidan. (Det höll dom för omöjligt - men så var det ju faktiskt. Dom tyckte att siffran tre var skrattretande låg i jämförelse med de resurser som RPS använder. Dom trodde mig nog inte här, har jag en känsla av. Sanningen är svår) Fråga: Vem brände registret på 30 000 namn? : Det brändes icke. Det tuggades bl.a. av mig personligen plus två man ytterligare. Fråga: Hur kan du bevisa att det förstördes 69/70? : Det skedde under kontroll av personal från FöD. Fråga: Förintade ni verkligen ett helt register på 30 000 namn? Men direktiven var sådana. Fråga: Kändes det inte idiotiskt? Då FUN 1998 hörde bl.a. och hävdade båda att registret aldrig upptog mer än 4 000–5 000 namn. Siffran 30 000 förs som synes in i ovan citerade diskussion av men rättar den inte eller dementerar vilket han annars borde ha gjort att döma av uppteckningen i övrigt, där han konsekvent korrigerar uppgifter i enlighet med vad som sades offentligt. Siffran 30 000 upprepas dessutom av utfrågarna. Det är en siffra som ligger i närheten av de 20 000–25 000 som Isacson uppgivit. En uppgift som framkommit under SÄKO:s arbete och som måste betraktas som säker, lämnades av och gemensamt då de förhördes av försvarsutskottet . De hävdade då att person- registret upptog ca 15 000–20 000 namn 1968. avslöjades att för åren –1965 hade mikrofilmats och fanns sparat. Det överlämnades av till . Handlingarna hade fotograferats på Elmérs initiativ och därefter överlämnats till Synnergren. Uppgifterna fick stor publicitet och skapade för- väntningar på att också också hade sparats. Detta har emellertid förnekats av . I sitt samtal med sa han, som nämnts tidigare att IB:s kvarvarande handlingar förstördes i samband med IB-affären. Att T-kontorets handlingar filmats och sparats förklarade med att han uppfattat att han saknade besittningsrätt över materialet eftersom det härstammade från tiden då var chef för . fick ju 1965 ta över Palms avdelning som tillsammans med Elmérs egen Grupp B kom att bilda IB. Filmades också IB:s personregister? Följande replikskifte från UU 74:s samtal med Isacson kan vara värt att återge med tanke på vad denne ovan sade i förbigående om att det stora arkivet på höll på att mikrofilmas: Fråga: Du säger att arkivet höll på att mikrofilmas? Isacson: Det höll på att mikrofilmas 70/71 och den som gjorde det var , som var gift med statsrådet . Fråga: Skedde det någon systematisk utrensning och förstöring av papper eller lagrades allt? Isacson: Jag vet inte hur dom gjorde på den administrativa sidan. Hos oss sparade vi handlingarna tills en operation var över ... nej, även när operationen var över så sparade vi handlingarna utom i en del fall, då materialet var helt värdelöst, då kunde det tuggas. Fråga: Bränns det någonting? Isacson: Det brändes ingenting under den tiden jag var där i alla fall. Vi hade en tuggapparat och den användes. Det var när vi hade gjort anteckningar och sådana saker. Vi fick aldrig slänga något i pappers- korgen. Vartenda papper skulle tuggas.150 SÄKO har frågat om denna uppgift och han har inget minne av eller kunskap om någon mikrofilmning. Några andra personer har också talat om mikrofilmning av handlingar men uppgifterna är mycket oklara. har tillfrågats men säger sig inte kunna komma ihåg något i saken. Det kan alltså vara filmningen av T-kontorets handlingar som avses. I samband med IB-avslöjandet 1973 nämnde man från regerings- håll att IB:s personregister då innehöll omkring 4 000–5 000 poster. Det ska ha rört sig om både svenska och utländska medborgare. Företrädare underrättelseutredning gick igenom materialet som omfattade fem kortlådor och hade inga anmärk- ningar att anföra. Det är dock oklart vad som egentligen hände med registerkorten. En uppgift, lämnad till SÄKO av den person som hämtade korten efter att underrättelseutredningen studerat dem, hävdar att lådorna förvarades vid operationsavdelningen innan de förstördes . 150 underrättelseutredning: Samtal med . Dnr YK 2866, volym 7. 12Samarbetet med säkerhets- polisen 1958–1980 Formerna för samarbetet mellan säkerhetspolisen och försvars- staben beträffande Grupp B/IB:s verksamhet är inte lätta att klarlägga. Som tidigare framgått diskuterade man frågan om en gränsdragning rörande inhämtningen – 1960. torde man ha kommit till någon form av uppgörelse som för statspolisens del bestod i att under källbeteckningen började lämna rapporter om bl.a. svenska kommunister till statspolisintendenten . Intensiteten i den svenska delen av rapporteringen avtog . Omkring började två personer vid Grupp B – och – regelbundet träffa kommissarien vid säkerhetspolisen. Man åt lunch i varvid informationer utbyttes. Kontakten skulle komma att fortgå då den upphörde p.g.a. att Paues´ och verksamhet då avvecklades. säger sig i samtal med SÄKO inte känna till hur denna kontakt knöts. Man talade om utvecklingen på det politiska och fackliga området med hänsyn till kommunisterna. Man diskuterade också särskilda personer som Hammerby ville ha upplysningar om. Hammerby kunde ibland hjälpa och med person- nummer på vissa personer. Däremot var det mycket ovanligt att man frågade om vad hade i sitt register om vissa personer. Det var ett allmänt givande och tagande parterna emellan. uppfattade Hammerby som resurs eller reserv för att kontrollera vissa uppgifter.1 Då Hammerby återvände till kontoret skrev han rapporter över de ämnen som diskuterats och fogade till dessa ibland stenciler, PM och andra handlingar som och överlämnat. Av en del rapporter framgår arten av de frågor som Hammerby ställde till Grupp B.2 Hammerby 2På rapport daterad Ang står att ett exemplar ska gå till fka , som begärt upplysningar om (5:73/307, löpnr 1, s 45. Samarbetet med säkerhetspolisen 1958–1980 sammanställde alla rapporter i en särskild meddelarakt med beteck- ningen . Innehållet skiftar markant; det rör sig om alltifrån rapporter om enskilda socialdemokrater som befinner sig långt ut på partiets vänsterflank, uppteckningar från samtal som och källor haft med olika personer inom bl.a. SKP/VPK, i några fall listor med namn på ca 1 000 personer knutna till förbundet – , uppgifter om balter i o.s.v. Av en del rapporter framgår också vad Grupp B ville ha hjälp med. Det handlar bl.a. om identifiering av en viss kommunists arbetsplats samt allmänna uppgifter om olika personer och företag som misstänks ha kommunistisk anknytning. Som exempel kan ges en skrivelse som inlämnats till Hammerby troligen med frågor om bl.a. företaget i där ett par kända SKP-medl med synnerligen goda kontakter med polska ambassaden är anställda. I anslutning till detta frågar man vad är Sifferservice? och vill ha reda på uppgifter om ägare och styrelse m.m.3 En person som förekommer i rapporteringen är den dåvarande kommunistiske riksdagsmannen . Han skulle senare, då som partiansluten socialdemokrat, komma att ha en del kontakter med bl.a. Några rapporter kretsar också kring s.k. vänstersossar som Svengöran och (se mer om dessa rapporter i kap Samarbetet mellan SAP och säkerhetstjänsterna) Det är oklart varför och – vid sidan av – upprätthöll denna kontakt med statspolisen och varför den etablerades just 1963. fortsatte att under beteckningen lämna rapporter till . Vad som möjligen kan betraktas som ett samband är att Erik-rapporteringen ändrar karaktär; den innehåller därefter förhållandevis få rapporter som kommer från och kontaktnät. Det kan också vara så att kontakten mellan , och etablerades som följd av en ny överenskommelse om arbetsfördel- ning mellan parterna. gång ställde Hammerby frågor rörande två kvinnor om vilka man fått uppgift att de hade kontakter med öststatsmedborgare anställda i . Hammerbys frågor gick kort och gott ut på om de båda var kända som socialdemokrater. I ena fallet blev svaret positivt, i det andra negativt (5:73/307, löpnr 1, s 45. I rapport daterad ang en inom med misstänkt förbindelse till SKP, har Hammerby noterat att ett exemplar ska vidare till fka (som begärt upplysningar om ) (5:73/307, löpnr 1, s 13. 3 5:73/307, löpnr 3, s 131-133. Samarbetet med säkerhetspolisen 1958–1980 inbjöds PG och chefen för vid , , till i dennes lokaler som då låg på i . kan själv inte ge någon förklaring till mötet mer än att det tycks ha varit någon form av studiebesök och att , genom att bjuda in dem försökte legitimera det han höll på med.4 Det finns emellertid i säkerhetspolisens arkiv några dokument som indikerar vad mötet kan ha handlat om. I alla hän- delser pekar handlingarna klart på att senast ingått en överenskommelse med om en fördelning av arbetsuppgifterna de två säkerhetstjänsterna emellan. hade en anställd vid haft ett s.k. säkerhetssamtal med dåvarande SSU-ordföranden med anledning av att denne som ett led i sitt arbete hade träffat några ryska diplo- mater. Det är inget märkligt i detta; säkerhetspolisen tog ibland sådana kontakter för att informera svenskar om riskerna med dylika förbindelser. aktualiserades dock ett liknande fall. Bakgrunden till ärendet var att säkerhetspolisen genom över- vakning uppmärksammat att en anställd vid LO haft ett antal kon- takter med ryska diplomater. Polisintendenten skrev då en lapp till byråchefen och undrade om man inte borde kontakta den LO-anställde och ha ett sorts säkerhetssamtal med denne. påpekade att man hade en bra man för uppdraget, nämligen den säkerhetspolis som tidigare genomfört säkerhetsavtalet med . Enär MSU träffat avtal med om en sådan fördelning att MSU håller kontakterna med arbetarorg. bör MSU taga upp förbindelse. Jag har talat med chefen.5 Vad avser med uttrycket MSU? Detta var ju namnet på den under ledning då pågående Militära som tillsattes 1962 för att utreda bl.a. gräns- dragningsfrågor mellan de militära och polisiära säkerhetstjänster- na. kan naturligtvis inte ha menat att det var denna utredning som efter överenskommelse med skulle ha kon- takt med arbetarorganisationerna. Fortsättningen på ärendet med visar dock vad MSU handlar om. hade upplyst om att Mj Wenblad, MSU, har förklarat att kontakt finnes med (indirekt inom styrelsen) och han skall aktivisera så att ev närmanden till K blir kända hos 4Vinge (1988) s 41. 5Meddelandelappen återfinns i HS 1191/58. Samarbetet med säkerhetspolisen 1958–1980 oss.6 Wenblad hade då avgått som sekre- terare i den av ledda utredningen. Förklaringen till uttrycket MSU står vidare att finna i dokument som rör anslagen för den militära säkerhetstjänsten. sände försvars- staben in anslagsäskanden för det kommande budgetåret till försvarsdepartementet – detta har redovisats tidigare men det finns skäl att ta upp det igen. Man skriver där: I vad gäller militär säkerhetsutredning (nuvarande särskild personal- kontroll respektive underrättelseverksamhet) bygger förslaget på den organisation som under hand bringats till statsrådet och chefen för försvarsdepartementets kännedom.7 Militär säkerhetsutredning anges sålunda vara ett samlande namn för de anslagsposter som tidigare hänfördes till Grupp B:s samt T- kontorets verksamheter.