sou · GQB356d1 · 2003-01-01 00:00:00 — stämmelser som anges i första från de bestämmelser som anges i första stycket. Sjunde AP-fonden skall stå Sjunde AP-fonden skall stå under tillsyn av Finansinspek- under tillsyn av Finansinspek- För tillsynen gäller be- stämmelserna i 39–42 och 46 §§ bestämmelserna i 8 kap. 1, 10– lagen (1990:1114) om värde- 12 §§ samt 10 kap. 1 § lagen (0000:00) om investeringsfonder. Vid tillämpningen av de bestämmelser som anges i första stycket skall vad som sägs om fondbolag avse Sjunde AP-fonden. Denna lag träder i kraft lag om ändring i insiderstrafflagen (2000:1086) Härigenom föreskrivs att 1 § insiderstrafflagen (2000:1086) skall ha följande lydelse. I denna lag förstås med 1.insiderinformation: information om en icke offentliggjord eller inte allmänt känd omständighet som är ägnad att väsentligt påverka kursen på finansiella instrument, 2.handel på värdepappersmarknaden: handel på börs eller någon annan organiserad marknadsplats eller handel med eller genom någon som yrkesmässigt bedriver sådan verksamhet som avses i 3 § första stycket lagen (1991:981) om värdepappersrörelse, 3.finansiellt instrument: fondpapper och annan rättighet eller förpliktelse avsedd för handel på värdepappersmarknaden, 4. fondpapper: aktie och obligation samt sådana andra delägarrätter eller fordrings- rätter som är utgivna för allmän omsättning, andel i värdepap- persfond och aktieägares rätt gentemot den som för hans räkning förvarar aktiebrev i ett utländskt bolag (depåbevis). Denna lag träder i kraft 4. fondpapper: aktie och obligation samt sådana andra delägarrätter eller fordrings- rätter som är utgivna för allmän omsättning, andel i investerings- fond och aktieägares rätt gente- mot den som för hans räkning förvarar aktiebrev i ett utländskt bolag (depåbevis). lag om ändring i lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (2000:1087) om anmälnings- skyldighet för vissa innehav av finansiella instrument skall ha följande lydelse. I denna lag förstås med 1. finansiellt instrument: fondpapper och annan rättighet eller förpliktelse avsedd för handel på värdepappersmarknaden, 2. fondpapper: 2. fondpapper: ter som är utgivna för allmän ter som är utgivna för allmän omsättning, andel i värdepap- omsättning, andel i investerings- fond och aktieägares rätt gente- gentemot den som för hans mot den som för hans räkning räkning förvarar aktiebrev i ett förvarar aktiebrev i ett utländskt utländskt bolag (depåbevis), bolag (depåbevis), 3.värdepappersinstitut: vad som anges i 1 kap. 2 § 4 lagen (1991:981) om värdepappersrörelse, 4.börs och auktoriserad marknadsplats: vad som anges i 1 kap. 4 § 1 och 3 lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet, 5.aktiemarknadsbolag: svenskt aktiebolag som utgivit aktier vilka är noterade vid en börs eller en auktoriserad marknadsplats, 6.moder- och dotterföretag: vad som anges i 1 kap. 5 och 6 §§ aktiebolagslagen (1975:1385) om moderbolag och dotterföretag, varvid vad som sägs om moderbolag skall tillämpas även på andra juridiska personer än aktiebolag. Om två juridiska personer äger så många aktier eller andelar i en annan svensk eller utländsk juridisk person att de har hälften var av rösterna för samtliga aktier eller andelar, är dock vid tillämpningen av denna lag de förstnämnda juridiska personerna att jämställa med moderföretag och den sistnämnda juridiska personen att jämställa med dotterföretag. Denna lag träder i kraft lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs att 1 kap. 5 §, 2 kap. 7 §, 10 kap. 1, 3,och 4 §§ och 15 kap. 7 § samt rubrikerna närmast före 10 kap. 1 § och närmast före 15 kap. 7 § lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse. Om inget annat anges har termer och uttryck som används i denna lag samma betydelse och tillämpningsområde som i 1.a) taxeringslagen (1990:324), b)inkomstskattelagen (1999:1229), c)lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, d)lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvs- inkomster, e)lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel i fall som avses i 2 § första stycket 1-5 och 7 den lagen, f)lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskost- g)lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, h)lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, i)lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt, och j)3 kap. socialavgiftslagen (2000:980) när det gäller bestäm- melser om skyldighet att lämna uppgifter till ledning för taxering och annat bestämmande av underlag för skatt eller avgift, bedömning av skattskyldighet, beskattning enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta eller beskattning utomlands, 2.mervärdesskattelagen (1994:200) när det gäller redovisning av mervärdesskatt, samt 3.skattebetalningslagen (1997:483) när det gäller skyldighet att lämna uppgifter till ledning för registrering av skatteavdrag. Vid användandet i denna lag av termer och uttryck som avses i inkomstskattelagen (1999:1229) skall med juridisk person även avses dödsbon, handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegruppe- ringar men inte värdepappers- fonder. Vid användandet i denna lag av termer och uttryck som avses i inkomstskattelagen (1999:1229) skall med juridisk person även avses dödsbon, handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegrupper- ingar men inte investerings- fonder. Särskild självdeklaration skall lämnas av 1.aktiebolag, ekonomiska föreningar och sådana familjestift- elser som avses i 8 § tredje stycket lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt, 2.sådana ideella föreningar som avses i 7 kap. 7 § inkomst- skattelagen (1999:1229) och av sådana trossamfund som avses i 7 kap. 14 § den lagen, om intäkterna under beskattningsåret har överstigit grundavdraget enligt 63 kap. 11 § samma lag, 3.andra juridiska personer än sådana som avses i 1 och 2, med undantag av dödsbon, handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegrupperingar, om intäkterna som den skattskyldige skall ta upp under beskattningsåret har uppgått till , 4.sådana juridiska personer som är skattskyldiga enligt 6 § lagen om statlig förmögenhetsskatt och vars skattepliktiga förmögenhet vid beskattningsårets utgång överstiger fribeloppet enligt 19 § den lagen, 5.andra juridiska personer än dödsbon för vilka underlag för statlig fastighetsskatt, avkastningsskatt på pensionsmedel eller särskild löneskatt på pensionskostnader skall fastställas, 6. fondbolag eller förvarings- 6. fondbolag eller förvarings- 7. ombudet för en sådan generalrepresentation som avses i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i för skadeförsäkringsföretag som bedriver sin verksamhet genom representationen. Andelar i en värdepappersfond Andelar i en investeringsfond om avyttring av andelar i en om avyttring av andelar i en lagen (1990:1114) landet enligt lagen (0000:00) om genom inlösen skall lämnas av genom inlösen skall lämnas av avses i 1 § lagen (1990:1114) om avses i 1 kap. 2 § lagen (0000:00) om investeringsfonder eller, om övergått till ett förvarings- övergått till ett förvarings- institut, av detta, institut, av detta, 2. andra som med tillstånd 2. utländska fondföretag som enligt 3 § den lagen bedriver sådan verksamhet som avses där, landet enligt lagen om invest- 3. utländska fondföretag som landet enligt lagen om värdepap- persfonder. Om ett utländskt fondföretag har slutit avtal med ett värdepap- persinstitut om att ombesörja försäljning och inlösen av andelar skall kontrolluppgiften i stället lämnas av värdepappersinstitutet. Om en andel är förvaltarregistrerad skall i stället förvaltaren lämna kontrolluppgiften. Kontrolluppgift om annan av- yttring än inlösen av andelar i en värdepappersfond eller ett ut- ländskt fondföretag som avses i lagen (1990:1114) om värde- Kontrolluppgift om annan av- yttring än inlösen av andelar i en investeringsfond eller ett ut- ländskt fondföretag som avses i lagen (0000:00) om investerings- pappersfonder skall lämnas av fonder skall lämnas av förvaltare, förvaltare, om andelarna är för- om andelarna är förvaltarregist- Om en andel i ett utländskt fondföretag inte är förvaltar- registrerad skall kontrolluppgift lämnas av värdepappersinstitut i de fall dessa är skyldiga att upprätta avräkningsnota enligt 3 kap. 9 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse. rering av andelar i värdepappers- rering av andelar i investerings- eller låta föra ett register enligt eller låta föra ett register enligt 31 § lagen (1990:1114) om 3 kap 11 § lagen (0000:00) om förvaltare skall föras in i förvaltare skall föras in i registret enligt 31 a § den lagen, registret enligt 3 kap. 12 § den lämna förvaltaren uppgifter om lagen, lämna förvaltaren upp- ningsutgiften för de andelar i en värdepappersfond som tillhör en andelar i en investeringsfond som tillhör en andelsägare och som har registrerats på förvaltaren i stället för andelsägaren. stället för andelsägaren. Vid byte av en förvaltare eller Vid byte av en förvaltare eller om förvaltaren inte längre skall om förvaltaren inte längre skall vara införd i registret, skall den vara införd i registret, skall den lämna den nya förvaltaren eller lämna den nya förvaltaren eller utgiften för de andelar som utgiften för de andelar som Denna lag träder i kraft 1 Beskrivning av fondsparandet När lagen (1990:1114) om värdepappersfonder trädde ikraft fick en lagstiftning för fondsparande som var anpassad till på området. Denna kom till efter det att kapital- marknaderna hade avreglerats och valutarestriktionerna i huvudsak hade avskaffats. Grunden var därmed lagd för att fondsparandet skulle kunna öka i omfattning och få en stor spridning hos allmän- heten. I stort sett alla yrkesverksamma personer i sparar i fonder i någon form. Troligen har inte fondsparandet fått en sådan spridning i något annat land i världen.1 Det beror inte enbart på att förutsättningarna för fondsparandets utveckling förbättrades genom tillkomsten av lagen om värdepappersfonder. Via allemans- sparandet, som i början var skattesubventionerat, hade många svenskar redan ett relativt omfattande fondsparande. Även andra beslut har uppmuntrat pensionssparande via fonder såsom fondförsäkringar, det individuella pensionssparandet (IPS) och avtalspensioner. Inte minst har det nya premiepensions- systemet medfört att fondsparande har blivit en produkt som rör alla medborgare. En annan viktig orsak till den ökade populariteten för fonder som sparform har varit den kraftigt positiva kursutvecklingen på världens aktiemarknader . Via fonder har små- sparare enkelt kunnat ta del av kursutvecklingen. Därtill har den produktutveckling som skett också medfört att allmänheten har kunnat lockas till fondsparandet i olika former. Utredningen har enligt sina direktiv i uppdrag att göra en allmän översyn av fondsparandet och dess reglering i ljuset av den starka utvecklingen. Denna översyn börjar i kapitel 1–6 med en allmän beskrivning av fondsparandet, hur det ser ut i andra länder och vilka utgångspunkter utredningen har för lagstiftningen. 1 SCB – undersökning FRÅGA , . Enligt under- sökningen var av alla medborgare i åldern 17–fondsparare. Borträknat sparandet till premiepensionen i PPM var av medborgarna fondsparare. 7–9 redovisas utredningens förslag till den lagstiftning som bör ligga till grund för fondsparandet. Fonder möjliggör för spararna att på ett enkelt och kostnads- effektivt sätt få del av den avkastning som finansiella instrument ger. Det sker genom att ett fondbolag lägger samman små belopp från flera personer som placeras på de finansiella marknaderna till förhållandevis låga kostnader. Småspararna får således genom fond- sparandet hjälp med att placera medlen och en avkastning från instrument som det annars hade varit dyrt eller svårt att investera i. Före fondsparandets utbredning fanns det för de flesta människor begränsade möjligheter att placera sina medel på aktiemarknaden och andra finansiella marknader. Möjligheten att spara små belopp och få tillgång till olika typer av värdepapper från alla branscher i alla länder med en fungerande värdepappersmarknad gör sparformen attraktiv för småsparare. Fondsparandet innebär vidare att spararna kan nå exponeringar mot de underliggande tillgångarna i fonderna utan att ha djupare kunskaper om dem. För en konsument är fondsparandet att likna vid ett köp av en kapitalförvaltningstjänst. Innebörden av det är att spararen överlåter åt fondbolaget dels att välja vilka finansiella instrument som medlen placeras i, dels att sedan fortlöpande över- vaka placeringarna och vid behov göra förändringar i dessa. Ett annat sätt att uttrycka tjänsten är att förvaltaren åtar sig att hantera de finansiella risker som är förknippade med allt sparande. Upp- draget från spararen är dock inte obegränsat utan det utförs i enlighet med på förhand uppställda ramar och riktlinjer. Resultatet av förvaltarens arbete reflekteras i värdet på fondandelarna. Fondsparandet fyller således flera funktioner men medför också svåra överväganden för den enskilde. Genom att spara i fonder ger sig småsparare ut på riskkapitalmarknaden och kan riskera att förlora hela sitt sparkapital. Det finns exempel på fonder som () har tappat merparten av sitt värde. Detta behöver i sig inte vara något konstigt eller uppseendeväckande eftersom fondspararen andra år fått en mycket hög avkastning. De risker som finns inbyggda i fondsparandet måste dock komma till spararnas kännedom. Denna kunskap gäller inte bara enskilda fonder, som kanske präglas av en osedvanligt hög risk, utan det gäller även fondmarknaden i stort. Det kan också vara svårt för en enskild fondsparare att ha insyn i sparformen. Sparmedlen betalas in till en fond och behandlas där- efter av fondbolaget. För en utomstående är det i princip omöjligt att bevaka att sparmedlen förvaltas effektivt och på bästa möjliga sätt. Varje enskild fondsparare är mycket liten i den industri av fonder som vuxit fram. Lagstiftningen går därför i princip ut på att bevaka fondspararens intressen, men det krävs också en hel del förtroende för fondbolagen för att fondsparandet skall fungera. Även om fondsparformen är särskilt lämplig för småsparare används den i allt större utsträckning av professionella investerare för placeringar av mycket stora belopp. Även för professionella förvaltningar finns det fördelar med att sammanföra investeringar. Genom fondinvesteringar kan transaktionskostnaderna bli lägre och förvaltningen effektiviseras. Ett sparande i en värdepappersfond inleds genom köp av andelar. Andelarna förvärvas inte från någon annan innehavare; helt nya andelar utfärdas av fonden genom fondbolagets försorg. Därmed behöver en köpare inte hitta en säljare. Varje andel är lika stor och prissätts utifrån marknadsvärdet på de tillgångar som finns i fonden. Varje sparare äger sina egna andelar av fonden och är inte bero- ende av hur de andra fondandelsägarna agerar. Antalet andelar bestäms av hur mycket medel som investeras i fonden. Ju fler personer som investerar i fonden desto fler andelar ges ut. När en andelsägare vill sluta spara i fonden säljer han tillbaka sina andelar till fonden, så att antalet andelar i fonden minskar. Fonder skall därmed inte förväxlas med aktiebolag där antalet utestående aktier är bestämt och begränsat och vars värde är beroende av värdet på bolagets tillgångar och framtidsutsikter. Priset på aktier är därtill beroende av förmågan att hitta en köpare när man väl vill sälja. Fondernas medel kan placeras på många olika sätt enligt på för- hand fastställda riktlinjer. En del fonder investerar bara i ränte- bärande värdepapper (räntefonder). Andra investerar enbart i aktier (aktiefonder), och en del i båda tillgångsslagen (blandfonder). Räntefonder kan specialisera sig på antingen värdepapper med kort löptid eller med lång löptid eller en kombination av båda. Fonderna kan investera enbart i hemlandet eller till en del i andra länder och därigenom också uppnå exponering mot valutor. Aktiefonder kan exempelvis investera i endast ett land eller en specifik bransch över hela världen eller i en viss storlek på företag. Det föreligger således otaliga kombinationer av finansiella instrument i fonder vilket ger förutsättningar för ett rikt utbud av fondprodukter till allmän- heten. Fonderna förvaltas av aktiebolag som fått tillstånd av Finans- inspektionen att utöva fondverksamhet. Dessa bolag kallas för fondbolag och bestämmer i vilka tillgångar fonden skall investera. Även andra företag som står under inspektionens tillsyn kan i begränsad omfattning få tillstånd att förvalta vissa typer av fonder. Värdepappren handlas på börser och andra auktoriserade mark- nadsplatser. Fondbolagen hanterar bara själva handeln i värde- pappren. förvarar sedan värdepappren i fondens namn. är en bank eller ett annat kreditinstitut som också hanterar mycket av administrationen runt sparandet, exempelvis räknar de ut värdet på varje andel och håller ordning på fondens tillgångar. Denna konstruktion med uppdelat ansvar för förvaltning och förvaring innebär en större trygghet för fondandelsägaren genom att funktionerna är separerade från var- andra. verkställer köp och försäljningar av värdepapper. Fonderna möjliggör som framgått att konsumenter får tillgång till en förmögenhetsförvaltning som de i många fall annars skulle vara I detta finns inbyggda intressekonflikter. Fond- spararen vill ha så hög avkastning som möjligt till så låga kostnader som möjligt. Fondbolaget däremot har intresse av att skapa så hög vinst som möjligt till sina ägare som de skall se till att fondspararna får en hög avkastning. Vidare har fondbolaget rätt att rösta för de aktier som motsvarar fondspararnas andelar. Dessa intressekonflikter i kombination med fondspararnas begränsade möjligheter att bevaka sina intressen gentemot fondbolaget, är en av anledningarna till att det skapats en särskild lagstiftning för fondsparandet med syfte att skydda konsumentintresset. 1.3Två huvudkategorier av fonder De allra flesta fonder är så kallade ucitsfonder. Dessa är harmon- iserade i i enlighet med EG:s ucitsdirektiv (där ucits står för engelska Undertakings for in ).2 Andra fonder som erbjuds till allmänheten är de som brukar benämnas nationella fonder. Dessa är undantagna från vissa bestämmelser i lagen om värdepappersfonder. Vanligen har de undantag från de placeringsregler som gäller för ucitsfonder. Genom att de därmed också avviker från direktivet får de heller inte säljas fritt inom EU och Europeiska ekonomiska samarbets- området (EES). Ucitsfonder följer lagen om värdepappersfonder i sin helhet och är den helt dominerande fondkategorin på den svenska marknaden. Alla större kända fonder där merparten av allmänhetens fondspar- ande ligger är ucitsfonder. En ucitsfond får enligt ucitsdirektivet och lagen om värdepappersfonder placera sina medel i aktier och andra värdepapper. Fonden får dock som huvudregel inte ha av fondvärdet i ett enskilt innehav. Fonden får dock exponera sig mot ett enskilt innehav upp till maximalt av de samlade tillgångarna. Detta innebär att en ucitsfond som ligger precis på dessa gränser måste ha minst 2 Rådets direktiv /611/EEG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) EGT L 375, 31.12.1985, s. 3 (Celex 31985L0611), senast ändrat genom och rådets direktiv /108/EG (EGT L 41, , s. 35, Celex 32001L0108). 16 olika innehav (12 innehav som var för sig uppgår till av värdet och 4 innehav som var för sig uppgår till av värdet). Ucitsdirektivet, och därmed förutsättningarna för ucitsfonderna, har ändrats genom två tilläggsdirektiv som trätt ikraft den 13 feb- ruari 2002. Dessa ändringar skall genomföras i svensk rätt och behandlas i kapitlen 7 och 8. har för strax över 100 av de ca 900 fonderna på den svenska marknaden beviljat undantag från de regler som annars skall gälla enligt lagen om värdepappersfonder. Dessa undantag av- ser uteslutande placeringsbestämmelserna. Dessa fonder brukar benämnas nationella fonder. De nuvarande nationella fonderna kan grovt delas upp i fyra olika kategorier. Det är fråga om aktiefonder som vill ha större innehav i enskilda aktier (större exponeringar) än vad som annars tillåts, indexfonder som vill replikera ett visst index, fondandelsfonder som placerar sina medel i andra fonder samt s.k. hedgefonder. Utredningens överväganden avseende regleringen av de nation- ella fonderna redovisas i kapitel 9. Fonder som tar större exponeringar i enskilda värdepapper Fonder med utvidgade möjligheter att placera i enskilda värde- papper kan t.ex. vara fonder som tillåts investera i en enskild aktie. Dessa fonder begränsar dock ofta de större enskilda innehaven genom egna formulerade placeringsregler. En fond kan t.ex. tillåta att innehav överstigande av fond- värdet får sammanlagt maximalt uppgå till av det totala fondvärdet. Indexfonderna följer ett visst angivet index som i sin tur är sam- mansatt efter hur en viss bransch eller marknad ser ut. Indexfonder kan mycket väl passa in i de placeringsregler som gäller för ucits- fonder och behöver inte nödvändigtvis vara nationella. dock ett problem om någon aktie har en vikt i indexet som över- stiger . I så fall sätter ucitsdirektivet hinder i vägen. Det- samma gäller om det finns för många aktier som har en vikt som är mellan . och har på grund av respektive Nokias dominans haft index med en samman- sättning som omöjliggör indexfonder enligt ucitsdirektivet. Dessa måste då få särskilt undantag av . Med de nya bestämmelserna i ucitsdirektivet (se avsnitt 8.4) utökas möjligheten för ucitsfonder som avser att efterbilda sam- mansättningen av ett visst index. Då får fonden investera av sina tillgångar hos samma emittent. En fond som placerar i enlighet med index gör sina placeringar mekaniskt utan någon analys av enskilda innehav. Indexfonderna brukar därför vara billiga eftersom förvaltningen kräver små resurser. har det blivit populärt med fonder som investerar i andra fonder, s.k. fondandelsfonder. I en sådan fond har fond- spararen bara kontakt med en fond men får den risk- spridning och variation i sparandet som en investering i ett flertal fonder kan innebära. En fondandelsfond kan möjligen också betraktas som en förvaltningstjänst där förvaltaren av huvudfonden väljer fonder efter på förhand bestämda riktlinjer. I och med de nya bestämmelserna i ucitsdirektivet (avsnitt 8.7) får ucitsfonder i större utsträckning än tidigare investera i andra fonder. På så sätt kan en fondandelsfond i fortsättningen vara en ucitsfond. En traditionell fond är normalt beroende av stigande marknads- priser för att skapa en positiv avkastning. Hedgefonder är samlings- namnet på fonder som förvaltas på ett mer fritt sätt och där avsikten normalt är att skapa en positiv avkastning oberoende av marknadens utveckling. Förvaltaren kan använda sig av en rad olika metoder och strategier och i allmänhet utnyttjas förvaltnings- organisationens specifika kompetens inom ett visst område. följd av detta är att hedgefonder är en mycket heterogen kategori av fonder, men också att förvaltarnas skicklighet blir betydligt mer avgörande för fondens avkastning än för traditionella fonder. Det finns dock hedgefonder som på förhand lägger fast en uttalad strategi och som då inte blir beroende av förvaltaren eller enskilda personer under själva genomförandet. När strategin väl ligger fast är det på förhand bestämt hur en förvaltare skall agera i de situa- tioner som uppkommer på marknaden. Medan marknadsrisken är den övervägande risken för traditionella fonder är förvaltarrisken den mest väsentliga för hedgefonder. Risknivån i hedgefonder varierar beroende på deras strategier. Det finns hedgefonder som arbetar på en uttalat låg risknivå, men också hedgefonder med en strategi som syftar till att öka risken. Ofta kan det vara svårt för en utomstående att till fullo få insyn i och förstå förvaltningsstrategin.