sou · GQB387d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Av de uppgifter som lämnades ut var 284 spontanuppgifter till försvarsstaben angående män i värnpliktig ålder, i samtliga fall avseende medlemskap eller aktivi- tet i vänsterextremistiska organisationer.114 lämnades ut uppgifter om att en personalkontrollerad hade 114 uppgick antalet spontanuppgifter till 208 respektive 177. lämnade RPS inga spontanuppgifter. ändring av personalkontrollkun- görelsen återupptogs förfarandet men i synnerligen begränsad omfattning. anknytning till vänsterextremism i mellan 78 och 157 fall och om anknytning till högerextremism i mellan åtta och 14 fall.115 Inom säkerhetspolisen började man därför ifrågasätta effektivite- ten hos personalkontrollinstitutet. I en rapport till regeringen i ja- nuari 1979 anförde RPS bl.a. följande. 1970-talets fåtaliga utlämningar beror på ett minskat inflöde av information till registret. En bidragande orsak härtill är perso- nalkontrollkungörelsen och regeringens tillämpningsföreskrif- ter till denna. De tidigare bestämmelserna tillät en jämförelsevis långtgåen- de registrering och utlämning av uppgifter om medlemmar i och sympatisörer till organisationer till höger och vänster om de demokratiska partierna. Genom en ändrad bedömning av faran för det revolutionära våldet med ökade krav på aktivitet och handlande från medlemmarna i ytterlighetsgrupperingarna in- nan registrering får ske har den krets ur vilken de egentliga sä- kerhetsriskerna skall vaskas fram minskat högst betydligt.116 Utlämnande av uppgifter i samband med personalkontroll föran- leddes ofta av andra omständigheter än politiskt engagemang. Det kunde t.ex. vara uppgifter om vistelser i öststater för utbildning vid universitet eller partiskola (där det alltså inte var själva partian- knytningen som motiverade utlämnandet), affärsförbindelser med öststater, kontakter med terroristorganisationer, äktenskap eller samboende med (tidigare) öststatsmedborgare och misstankar om brott mot rikets säkerhet.117 Såvitt avsåg FNL-sympatisörer lämna- de ut uppgifter endast om vederbörande hade någon anknytning till KFML. Kommissionen har studerat protokoll över RPS:s styrelses han- tering av ett antal personalkontrollfall vid ett sammanträde i no- vember 1977. Majoriteten av personalkontrollförfrågningarna vid detta sammanträde handlade om krigsplacering av värnpliktiga i skyddsklass 2-tjänster. I närmare fyrtio fall (av totalt omkring 50) resulterade utlämnandet av uppgifter i att den kontrollerade perso- nen inte godkändes av försvaret för den avsedda krigsplaceringen. Åtskilliga av dessa bedömdes som potentiella säkerhetsrisker på grund av att de varit uppsatta som kandidater för någon HT 19-gruppering vid val till olika politiska församlingar. 115För saknas statistiska uppgifter. 116Den särskilda polisverksamheten PM , SK 4/79, ; cit. efter Elias- son. 117Registernämnden: Personalkontroll, s. 77-81 några fall utlämnades - förutom valkandidatsuppgifter - även annan information om de kontrollerade. En person hade t.ex. deltagit i flera KFML(r)-demonstrationer och förmodades ha ingått i KFML(r):s militärutskott. En annan hade varit KFML(r):s kon- taktman för en soldatklubb och i ett tredje fall utlämnades uppgif- ter om att en person varit en av ledarna för den s.k. rebellrörelsen och misstänkts för kontakter med terroristmisstänkta palestinier. Det utlämnades också uppgifter om att personer t. ex. varit med- lemmar i eller kontaktmän för KFML(r), medverkat i någon av KFML(r):s driftceller inom privata företag eller ingått i redaktio- nen för . I ett fall utlämnades närmare uppgifter om att en person varit kontaktman och kretsstämmoombud för Nysvenska Rörelsen. Två utlämnandefall resulterade i att personer, som på olika sätt varit aktiva inom KFML, inte antogs till hemvärnet. I några fall hindrade däremot inte utlämnandet av uppgifter om politisk aktivitet att personer godkändes av den kontrollerande myndigheten för skyddsklass 2-befattningar. En person godkändes således av försvarsstaben som styrelseledamot i ett SUA-företag, trots att han haft ledande funktioner inom KFML och Clarté. Och en annan krigsplacerades oavsett sina akti- viteter i Clarté och KFML . En tredje, som repre- senterat Clarté i ett kårfullmäktige 1976, antogs för en tjänst vid RPS. I ett par fall beslutade att inte lämna ut register- uppgifter. Det ena gällde en person, avsedd att krigsplaceras som förplägnadstroppchef, som uppgivits vara medlem i KFML(r) 1973 och därefter noterats som medverkande i partiets transporter och anställd vid dess tryckeri. Det andra fallet gällde en person som sökt FN-tjänst och som varit upptagen i Clartés medlemsmatrikel i . Uppgiftsutlämning vid sidan av personalkontrollen Det hände att RPS/Säk på begäran till Fst/Säk lämnade ut uppgifter om personer som avsågs anlitas för mycket brådskande SUA- arbeten, t.ex. reparationer i en hemlig anläggning under ett förestå- ende veckoslut, utan att gå vägen via . Det kunde också förekomma att befattningshavare hos säker- hetspolisen som ett led i sitt säkerhetsarbete i fråga om till t.ex. ett företag inom försvarsindustrin överlämnade en PM, vilken kunde innehålla sådan information om en anställd som egentligen hade bort lämnas ut under ett personalkontrollförfaran- de. Också i andra situationer kunde det hända att uppgifter lämna- des ut vid sidan av det strängt reglerade förfarandet för personal- kontroll. Vid ett internt möte påpekade en säkerhetspolis att kontrasubversionsrotelns arbetsanteckningar olagligt använ- des vid personalkontroll. Det förekom även att uppgifter från sek- tionernas arbetsanteckningar lämnades ut till andra myndigheter.119 En av byråcheferna uttryckte vid en intern konferens en förhoppning om att det vid det här laget mer eller mindre skulle vara slut på den form av begränsad personalkontroll som före- kommit ganska rikligt tidigare mellan myndigheter och sektioner ute i landet. inriktade säkerhetspolisen alltmer sin verksamhet på kontraspionage. Arbetet bedrevs med framgång och säkerhetspolisen kunde avslöja flera underrät- telseofficerare från och andra öststater som bedrev spioneri mot eller olovlig underrättelseverksamhet i . och det slut har inte in- neburit att underrättelseverksamheten i och mot vårt land har upp- hört. Flera stora underrättelsetjänster har en jämförelsevis omfat- tande närvaro i . Underrättelseverksamhet bedrivs med av- seende på bl.a. vetenskapliga, tekniska, ekonomiska och politiska förhållanden. Grundläggande för säkerhetspolisens kontraspiona- 118Se även rapporter Personalkontroll s. 86 och Personalkontroll del III s. 20 ff. Förfarandet skall enligt vad som uppgetts till såväl kommissionen som ha upphört , sedan Hjälmroth fått kännedom om saken. 119Således lämnade en sektion en uppgift ur arbetsanteckningarna om att en person enligt pålitlig sagesman tillhörde KFML(r) till en befattningshavare vid RPS/Säk centralt, som vidarebefordrade uppgiften till Fst/Säk. Vidare förekom att sektioner lämnade ut identi- fikationsuppgifter (personnummer och adress) om personer som Fst/Säk intresserade sig för; tjänsteant. , SH 191-71, och , SH 812-71, Norrköpingssektionen, 15:4/5a, och skrivelse från Gävlesektionen, 5:721 b/24, löpnr 1, 120Till grund för detta avsnitt ligger, förutom de källor som anges i not 1 och följande noter, även muntliga uppgifter som lämnats till kommissionen av bl.a. följande personer: , , och . geverksamhet är förebyggande åtgärder som syftar till att avbryta och förhindra brottslig verksamhet. har inte heller förskonats från terroristdåd. mördades ett par avhoppare från den kurdiska terrorist- organisationen . Det förekom även bombattentat mot ut- ländska medborgare och intressen, t.ex. mot och ambas- sader i . har säker- hetspolisen främst uppmärksammat den internationella islamistiska kampen och denna uppgift har efter terrorattackerna den 11 sep- tember 2001 i fått högsta prioritet.121 förlorade de extremistiska vänstergruppering- arna mark och säkerhetspolisen nedprioriterade författningsskyd- det. De nazistiska och högerextremistiska rörelsernas frammarsch och kriminella våldsutveckling under senare delen av decenniet led- de till en kraftfull nysatsning på den författningsskyddande verk- samheten. Personer knutna till den s.k. vit makt-miljön sprider ra- sistisk propaganda och begår brott, i vissa fall av mycket allvarlig art. Också inom den s.k. autonoma miljön, präglad av idéström- ningar som frihetlig socialism, anarkism och syndikalism, finns per- soner som ägnar sig åt utomparlamentariska aktioner med våld- samma inslag och även gör sig skyldiga till brott mot enskilda. Det är främst säkerhetspolisens arbete med dessa grupper som behand- las i detta avsnitt. Studiet av ytterlighetsorganisationernas tidningar, flygblad och an- nat propagandamaterial har även under spe- lat en stor roll i säkerhetspolisens övervakning. Härigenom kan sä- kerhetspolisen inhämta information om politiska huvudlinjer, mö- ten och internationella kontakter samt personuppgifter. Genom att låta någon prenumerera på sådana organisationers trycksaker under eget namn (bulvanprenumerationer) kan polisen få del också av internt material. Polisen avlyssnar även organisationernas närra- dioprogram och studerar Internet, där såväl högerextremistiska som anarkistiska grupper förekommer med egna webb-sidor. 121 s. 42 f. ningsreportage och böcker av undersökande journalister bidrar till kunskapen främst om de högerextremistiska rörelserna. Säkerhets- polisen kan från respektive länsstyrelse beställa valsedlar avseende ytterlighetspartier som ställer upp i allmänna val och därigenom få personuppgifter rörande dem som offentligt företräder partiet. Säkerhetspolisen bedrev långt in en tämligen intensiv spaning mot KFML(r) och KAF/SP. Offentliga och interna möten, kongresser och sommarläger kunde vara föremål för yttre bevak- ning. sattes flygspaning in mot en anläggning där KPML(r) misstänktes lagra vapen och ammunition. Denna spaningsmetod användes också mot ett sommarläger som drevs av SP . följde säkerhetspolisen även vissa of- fentliga aktiviteter som arrangerades av fredsorganisationer, varvid det förekom att deltagare fotograferades och anföranden togs upp på band. Sådana insatser gjordes också och görs alltjämt mot vissa högerextremistiska organisationer. Demonstrationer av såväl hö- gerextremister som autonoma grupper följs och deltagare fotogra- feras eller videofilmas.122 För spaning bl.a. i universitetsmiljöer använde sig säkerhetspoli- sen även av studenter. Sådana s.k. civilgrupper fanns förutom i sannolikt också i , och . Skälet härtill var, en- ligt vad f.d. generaldirektören uppgett för kommis- sionen, att han ansåg att sådan verksamhet var försvarbar endast så länge hade diktaturstater i den nära omvärlden. 122 Som exempel på aktiviteter inom ytterlighetsorganisationerna som övervakats kan näm- nas , , i , och kongresser . Bland fredsorganisationers aktiviteter som övervakats kan nämnas SFSF:s fredsfestival i Ha- gaparken i och dess högtidlighållande av Hiroshimadagen samt en demonstration mot ett amerikanskt örlogsbesök i , SFK:s fredsmarsch i , ett förberedande möte i i holm inför Tröndelagsmarschen och en freds- och solidaritetsafton i Med- borgarhuset i . Säkerhetspolisen har haft tillgång till enstaka förtroliga meddelare bland personer som hoppat av från SKP liksom bland personer som haft nära förbindelser med KPML(r). Inom såväl de högerextremis- tiska rörelserna som de autonoma nätverken har betydelsen av för- troliga meddelare ökat . Det förekommer att polisen får kontakt med personer som är på väg ut ur sistnämnda miljöer och förmår dem att fortsatt odla kontakter inom dessa kretsar. Det har även hänt att säkerhetspolisen låtit personer infiltrera kretsar av detta slag. Med vissa djurrättsaktivister för säkerhetspolisen en öppen dia- log, vilket visat sig vara ett effektivt sätt att förhindra kriminella ak- tioner. hade den omfattande telefonav- lyssningen mot vänsterextremistiska organisationer upphört. I bör- jan av inleddes dock förundersök- ningar mot ett par personer i APK:s ledning med anledning av misstankar om spioneri alternativt olovlig underrättelseverksamhet. Till följd härav gav domstol tillstånd till telefonavlyssning bl.a. mot på i ( – samt mars – – ). Överskottsinformation sparades i en fiktiv meddelarakt. var ett par ledande högerex- tremister föremål för förundersökningar med anledning av miss- tankar främst rörande sabotage eller allmänfarlig ödeläggelse alter- nativt förberedelse till dessa brott. I samband därmed gav domstol tillstånd till telefonavlyssning mot deras hemtelefoner och i ett fall också telefonen i en lägenhet som användes som samlingslokal av den misstänkte och hans meningsfränder. I ett ärende kombinera- des telefonavlyssningen med postkontroll. En tredje högerextre- mist blev 1987/88 föremål för telefonavlyss- ning med anledning av misstanke om olovlig kårverksamhet. Inte i något av fallen ledde förundersökningen till åtal. Däremot gav tele- fonavlyssningarna överskottsinformation om andra personer inom vissa högerextremistiska kretsar, något som möjliggjorde för sä- kerhetspolisen att kartlägga dessa. Det finns ett tidsmässigt sam- band mellan några av dessa avlyssningsoperationer och diskussio- ner inom säkerhetspolisen om att begära att den organisation som den misstänkte tillhörde skulle föras upp i förteckningen över or- ganisationer som säkerhetspolisen skulle ägna särskild uppmärk- samhet. har säkerhetspolisen hanterat omfattande för- undersökningar såväl mot personer tillhörande de mer våldsinrik- tade högerextremistiska grupperna med anledning av misstankar om olovlig kårverksamhet som mot aktivister inom den autonoma miljön med anledning av misstankar om olovlig kårverksamhet och sabotage. I ett tidigt skede av en av dessa förundersökningar riktad mot vit makt-miljön hölls ett planeringsseminarium med den åklagare som var förundersökningsledare och berörd per- sonal inom säkerhetspolisen. I de inom säkerhetspolisen upprättade anteckningarna från seminariet anges bl.a. följande. [Förundersökningsledaren] ansåg att det viktigaste är att för- hindra den brottsliga verksamheten, att hålla den i schack. Det väsentligaste i sammanhanget är möjligheten att använda tvångsmedel för att få informationer, inte att väcka åtal för olovlig kårverksamhet. Enligt [förundersökningsledaren] skall målsättningen därför vara att fortlöpande bedriva förundersök- ning med tvångsmedel för att få informationer som kan använ- das för att förhindra brott eller för att väcka åtal för annan brottslighet än olovlig kårverksamhet. Genom att bedriva för- undersökningen på detta sätt ökar möjligheterna till att man kan bedriva förundersökning rörande olovlig kårverksamhet med tvångsmedel.123 Inom ramen för denna förundersökning, som med tiden kom att omfatta ett 50-tal personer, gav domstol tillstånd till hemlig teleav- lyssning mot samtliga och till postkontroll mot flertalet misstänk- ta. Stora mängder överskottsinformation togs till vara. Vid förun- dersökningar mot personer tillhörande s.k. antifascistiska organisa- tioner har säkerhetspolisen inhämtat överskottsinformation inte endast rörande personer inom dessa grupperingar utan även beträf- fande sådana nazister, som varit föremål för kartläggning av antifa- scisterna. har säkerhetspolisen tagit i bruk ett nytt, data- baserat system för hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervak- 123 Protokoll fört vid planeringsseminarium 9-10.10.1991 ang. pågående förundersökning om misstänkt olovlig kårverksamhet, SH 3459/91, D SAK , löpnr 7, ; cit. Förundersökningsledaren har inför kommissionen dock förklarat att han har synnerligen svårt att tänka sig att han uttryckt sig på detta sätt. ning, ibland kallat PLUTO. Detta utgör ett bearbetnings- och ana- lysverktyg vid behandling av uppgifter som inhämtats genom dessa tvångsmedel. Systemet innehåller personuppgifter i den utsträck- ning sådana uppgifter behövs för behandlingens ändamål. De per- sonuppgifter som antecknas i systemet utgörs av uppgifter om abonnent- och teleadresser som är kopplade till ett tillstånd till hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning. Vidare anteck- nas uppgifter om kontakter och teleadresser som uppmärksammas med anledning av en pågående teleavlyssning eller teleövervakning. Dessutom noteras innehållet i telefonsamtal och andra telemedde- landen samt utredningsanteckningar. Informationen utgörs till en början av obearbetade underrättelser som i en bestämd utredning inhämtats genom något av de aktuella tvångsmedlen. De inhämtade uppgifterna bearbetas och analyseras. Därefter tas de uppgifter bort som inte är relevanta för utredningen. Övriga uppgifter tillförs cen- tralregistret. Uppgifterna i systemet är tillgängliga för de befatt- ningshavare som har behörighet att arbeta med det aktuella ären- det.124 Buggning och andra former av teknisk avlyssning Sedan olovlig avlyssning kriminaliserades (4 kap. 9 a § ) har, som tidigare nämnts, såvitt kommissionen kun- nat finna, säkerhetspolisen inte använt sig av vad som vanligen av- ses med buggning inom den författningsskyddande verksamheten. Däremot har kommissionen påträffat ett par fall då säkerhetspoli- sen i samband med regelrätt telefonavlyssning noterat samtal som förekommit i anslutning till en telefon då luren var avlagd. I det ena fallet skedde detta inom ramen för en förundersökning mot en au- tonom aktivist och avsåg då en telefon hos tidningen , i det andra i samband med förundersökning mot en ledande nazist . Säkerhetspolisen bedriver egen signalspaning mot sändare i Sve- rige, s.k. närspaning. Inom författningsskyddet används denna in- hämtningsmetod främst mot samtal över s.k. walkie talkies, t.ex. vid övervakning av demonstrationer arrangerade av högerextremis- tiska eller autonoma grupper. I vissa sådana fall har spaningsmeto- den gjort det möjligt för polisen att ingripa mer effektivt och för- hindra våldsamma sammandrabbningar. Men även samtal på äldre typer av mobiltelefoner och trådlösa hemtelefoner har utsatts för 124 SOU 2001:92 s. 91 För sådan avlyssning utnyttjas apparater som för en bil- lig penning är tillgängliga i den allmänna handeln, s.k. scanners. 7.3.3Samarbete med utländska tjänster etablerades ett formaliserat regionalt samar- bete mellan , och de nordiska länderna och cheferna för respektive lands säkerhetstjänst träffas en gång per år.125 Ambassadör konstaterade vid sin undersökning av säkerhetspolisens arbetsmetoder att det internationella samarbetet av hänsyn till bl.a. utrikespolitiska förhållanden omfat- tades av en synnerligen sträng sekretess, såväl utåt som internt inom säkerhetspolisen, och att motsvarande sekretess i fråga om sådant samarbete också tillämpades utomlands. Han fann att det in- ternationella samarbetet var av stor betydelse för att säkerhetstjäns- ten skulle kunna bedrivas effektivt. Och hans intryck var att detta samarbete hörde till de starka sidorna i säkerhetspolisens verksam- het. Däremot ställde han sig kritisk till avsaknaden av en formell reglering av samarbetet och menade att det borde ankomma på re- geringen att bestämma vilka länder som säkerhetspolisen skulle samarbeta med och att slå fast vissa grundläggande regler för det in- ternationella samarbetet, t.ex. på vilka områden samarbete skulle bedrivas och vad som skulle gälla i fråga om utlämnande av känsliga uppgifter, framför allt beträffande svenska medborgare.126 I den hemliga versionen av utredningen konstaterade att när det gällde kontrasubversion var det internationella samarbetet obetydligt, kanske någon procent av den totala omfattningen. Det inskränkte sig i princip till enstaka underrättelser om att exempel- vis någon för polisen känd svensk extremist deltagit i ett interna- tionellt möte med likasinnade. Han fann att följande principer för samarbetet utvecklats i praxis. 1.En fråga från en utländsk underrättelsetjänst besvaras inte förrän förvissat sig om att den som frågar verkligen har ett legitimt behov av den begärda informationen. Frågor som inte åtföljs av en godtagbar motivering besvaras alltså inte. 2.Som huvudregel lämnas ingen information om svenska med- borgare. På terrorismbekämpningens område tar dock intresset 125Bergh och : a.a., del 2, s. 519 126SOU 1989:18 s. 61 f. av att förhindra och utreda terrordåd över intresset av diskre- tion och skydd för det egna landets medborgare. 3.Information som erhållits från ett land lämnas vidare till ett tredje land endast om det första landet medger detta. finns föreskrifter om handläggningen av utländs- ka kontakter i arbetsordningen. Utlämnande av uppgifter till utlan- det är reglerat i 16 § polisdataförordningen (1999:81). Enligt denna bestämmelse får, om det är förenligt med svenska intressen, uppgifter som behandlas i polisdatalagen lämnas ut dels till utländsk underrättelse- eller säkerhetstjänst, dels till po- lis- och åklagarmyndighet i en stat som är ansluten till , om det behövs för att myndigheten eller organisationen skall kunna fö- rebygga, upptäcka, utreda eller beivra brott. Den översiktliga genomgång som kommissionen gjort av materi- al från rörande internationella sam- arbete ger vid handen att samarbetet på författningsskyddsområdet är av mycket begränsad omfattning. Det inriktas främst på nazister och andra högerextremister och har ofta samband med (misstänkt) brottslig verksamhet. har även olika autonoma nät- verk, t.ex. extrema djurrättsaktivister och globaliseringsmot- ståndare, kommit att omfattas av det internationella samarbetet. Utbytet av uppgifter avser i hög grad gränsöverskridande kontakter och aktioner. Personuppgifter rörande svenska medborgare förefal- ler lämnas ut endast i mycket begränsad omfattning. Men så sent som lämnade säkerhetspolisen med anledning av en förfrå- gan från en europeisk samarbetspartner ut uppgifter om en person aktiv inom KPML(r), innefattande att denne arrangerat kongresser och fredsmarscher. Anledningen till den utländska förfrågan var att svenskens namn och telefonnummer förekommit i en antecknings- bok som påträffats vid en husrannsakan i en lägenhet som förhyrts av medlemmar i en solidaritetsgrupp för . På regional nivå förekommer samarbete med säkerhetspolisiära myndigheter i andra nordiska länder. 127 SOU 1989:18, den hemliga versionen, s. 109 f. SK 32-91, Inom ramen för övervakningen av de organisationer och grupper som bedömdes utgöra eller kunna komma att utveckla sig till ett hot mot rikets inre säkerhet gjorde säkerhetspolisen punktinsatser för att kartlägga sådana grupperingar. företog således säkerhetspolisen en riksomfattande in- ventering och kartläggning av vänskapsföreningarna. Syftet var att belysa föreningarnas ställning som subversivt verkande organ för främmande makt och deras funktion som hjälporganisationer för främmande underrättelseverksamhet. I utredningen skulle enligt riktlinjerna ingå vänskapsföreningar för och övriga stater inom liksom liknande organisationer med anknytning till , , och samt even- tuellt andra stater av särskilt intresse. Utredningen skulle riktas in på frågor om former och medel för subversiv verksamhet och inne- fatta en kartläggning av förbundens styrelser, funktionärer och andra personer, t.ex. tolkar och artister, som brukade medverka på olika sätt. För varje person skulle inhämtas aktuella upplysningar, som kan underlätta en bedömning av vederbörandes förutsätt- ningar för att vara agent, medhjälpare, propagandist eller att på an- nat sätt vara verksam för främmande makts subversiva syften. Även förekomsten av eventuella inflytelseagenter skulle uppmärk- sammas. Registrering borde ske av alla styrelsemedlemmar, och övriga personer – medlemmar och andra – som ådragit sig misstan- kar för illegalt samröre med främmande makts underrättelse- tjänst.128 inledde säkerhetspolisen en uppföljning av extremiströ- relserna.