sou · GQB318d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Kvalitetssäkringen bygger uteslutande på frivilligt samarbete mellan den som önskar att få ett testinstrument kvalitetssäkrat och STP. De kriterier som tillämpas tar sikte på bl.a. vilken typ av test det är fråga om, vilka eventuella villkor som gäller för användningen, hur testet administreras och dokumenteras samt testets validitet. Resultatet redovisas i ett sammanfattande utlåtande som innehåller en allmän beskrivning av utvärderingen och de betyg som getts. Utlåtandet besvarar också frågan om hur väl testinstrumentet lever upp till användarens anspråk och i vilken grad dokumentationen visar detta. Målet för certifieringen av användare är att denna skall innebära att allmänt accepterade och kända kompetenskrav ställs för testanvändningen. Både testade och köpare av testtjänster skall därigenom få möjlighet att göra en oberoende värdering av användarens kompetens. Certifieringen syftar också till att göra klart för användare och testade vilka krav som bör ställas på kompetens i testanvändningen. Av STP:s riktlinjer för kvalitetssäkring av testinstrument och testanvändare framgår att säkringen tar sikte på ett omfattande och högst varierande antal faktorer samt att kvalitetssäkringen i sig kräver särskild yrkeskompetens hos kvalitetssäkraren. 1 STP stiftades 1966 av och Skandinaviska Testförlaget. Förbundets förlagsverksamhet och har till uppgift att främja vetenskaplig psykologisk forskning och utvecklingsarbete. Utredningen föreslår: För att garantera arbetstagare och arbetssökande ett integritetsskydd vid utförandet av personlighetstester bör det införas en bestämmelse som innebär att en arbetsgivare inte får behandla personuppgifter om en arbetstagare eller en arbetssökande som har hämtats in genom ett personlighetstest annat än med samtycke. Arbetsgivaren skall också tillse att personlighetstester bara genomförs på ett betryggande sätt med testinstrument som är tillförlitliga och av personer med adekvat utbildning. Som ovan framgått finns det goda skäl att föreslå en bestämmelse i som reglerar arbetsgivares användning av personlighetstester. Med personlighetstester avses i detta sammanhang personlighets- formulär som främst består av självskattningsformulär, projektiva test, t.ex. Rorschach eller DMT, och begåvningstest. Självskattningstester kan vara av olika uppbyggnad och med olika resultatredovisning. Ofta används jämförelse med en normgrupp. De projektiva testerna kan exempelvis bestå av Rorschach eller DMT tester. Denna typ av tester kräver en större insats vid testning och resultatbedömning och används oftast av psykologer med specialutbildning. För att komma tillrätta med de kränkningar av den personliga integriteten som en felaktig och alltför omfattande användning av personlighetstester i arbetslivet kan innebära bör en integritetsskyddande bestämmelse inriktas på tillförlitligheten i förfarandet. Sådan tillförlitlighet bör kunna garanteras genom att man beaktar vad som anges i riktlinjerna i STP:s kvalitetsprogram. Arbetet med programmet är dock inte avslutat och utredningen har därför varit tveksam till att redan nu föreslå en integritetsskyddande lagbestämmelse om personlighetstester. Utredningen förutsätter dock att arbetet med programmet kommer att vara färdigt innan det blir aktuellt att genomföra lagstiftning med anledning av utredningens förslag. Eftersom det finns ett klart behov av integritetsskydd i detta avseende har utredningen därför slutligen stannat för att lämna ovanstående förslag. Kraven på tillförlitlighet avseende både testinstrument och testanvändare bör alltså ställas högt och motsvara vad som följer av riktlinjerna i STP:s kvalitetsprogram. personlighetstestet måste på något sätt vara kvalitetssäkrat och att användarens kompetens måste kunna garanteras för att arbetsgivaren skall få genomföra testet. Att båda momenten är uppfyllda är av avgörande betydelse för att bestämmelsen skall ge ett fungerande integritetsskydd. Den föreslagna bestämmelsen om kvaliteten på testningen bör inte heller kunna sättas ur kraft genom samtycke. Utredningens förslag bygger således på att STP:s arbete med kvalitetsprogrammet hinner avslutas och utvärderas innan lagstiftning blir aktuell. Skulle så inte bli fallet bör man avvakta med att införa en bestämmelse om integritetsskydd vid personlighetstester, eftersom det inte går att bestämma begreppet tillförlitlighet utan att man har STP:s kvalitetsprogram eller någon liknande måttstock, på vilken man kan grunda en bedömning av vad som bör ingå i begreppet. För behandlingen av de uppgifter som kommer fram vid ett personlighetstest bör krävas samtycke. Det kan vara fråga om mycket känsliga uppgifter och det bör därför finnas ett integritetsskydd som innebär att arbetstagaren eller arbetssökanden behåller kontrollen över uppgifterna. Det bör även framhållas att det i detta avseende, liksom i övrigt beträffande alla utredningens förslag, ställs krav på att de personuppgifter som arbetsgivaren behandlar är adekvata och relevanta i förhållande till ändamålet med behandlingen. Resultatet av en personlighetstest skall alltså vara relevant för de arbetsuppgifter som skall utföras. Kravet innebär också att arbetsgivaren inte får behandla ovidkommande uppgifter. Utredningen har tidigare i avsnitt uttalat att ansvaret för hela anställningsförfarandet ligger på arbetsgivaren och att arbetsgivaren inte kan frånhända sig sitt ansvar enligt genom att överlämna någon del av rekryteringen till annan. Beträffande personlighets- tester innebär det nu sagda att arbetsgivaren svarar för att de krav som ställs i bestämmelsen är uppfyllda oavsett om arbetsgivaren uppdrar åt någon utomstående att utföra ett personlighetstest. Här är det viktigt att peka på betydelsen av den informationsskyldighet som åvilar arbetsgivaren vid behandling av personuppgifter som kommer fram vid ett personlighetstest. Av skyldigheten att informera följer att arbetsgivaren skall lämna information om den behandling av personuppgifter som sker genom testet. Enligt direktiven skall även andra integritetsfrågor som kommer upp under utredningsarbetets gång och där skyddet för den personliga integriteten kan vara allvarligt hotat tas upp av utred- ningen. En situation som kan innebära ett sådant allvarligt hot mot den personliga integriteten är att en arbetsgivare får tillgång till och kan behandla personuppgifter om lagöverträdelser som en arbets- sökande eller en arbetstagare har gjort sig skyldig till. Konsekvens- erna för den enskilde kan i sådana fall bli mycket kännbara, han eller hon kanske inte får den sökta anställningen eller blir sär- behandlad av arbetsgivaren och arbetskamraterna eller kanske t.o.m. förlorar sin anställning. Det anses allmänt att en person som har avtjänat sitt straff skall kunna gå vidare utan att diskrimineras eller särbehandlas på annat sätt på grund av tidigare brottslighet. Det är därför av stor betydelse för såväl arbetssökande som arbets- tagare att personuppgifter om lagöverträdelser behandlas med stor restriktivitet och att bara de arbetsgivare som kan anses ha ett be- rättigat behov därav får behandla personuppgifter om lagöver- trädelser. Utredningen går i det följande först igenom nuvarande be- stämmelser som är relevanta i sammanhanget och redovisar därefter sina överväganden och förslag. Med arbetstagare avses fortsättningsvis i detta kapitel även arbetssökande. I artikel 8 i dataskyddsdirektivet finns bestämmelser om behand- lingen av särskilda kategorier av uppgifter. Under punkten 5 före- skrivs att behandling av uppgifter om lagöverträdelser, brottmåls- domar eller säkerhetsåtgärder får utföras endast under kontroll av myndighet eller – om lämpliga skyddsåtgärder finns i nationell lag – med förbehåll för de ändringar som medlemsstaterna kan tillåta med stöd av nationella bestämmelser som innehåller lämpliga och specifika skyddsåtgärder. Ett fullständigt register över brottmåls- domar får dock föras bara under kontroll av myndighet. Vidare anförs att medlemsstaterna får föreskriva att uppgifter som rör administrativa sanktioner eller avgöranden i tvistemål också skall behandlas under kontroll av myndighet. I PUL finner man bestämmelserna om behandling av lagöver- trädelser inte under de rubriker som behandlar känsliga person- uppgifter utan i stället i 21 § under den särskilda rubriken om lagöverträdelser m.m.. Där föreskrivs att det är förbjudet för andra än myndigheter att behandla personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straff- processuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från förbudet. Regeringen får även i enskilda fall besluta om undantag från förbudet och dessutom överlåta åt tillsynsmyndigheten att fatta sådana beslut. Bestämmelserna i 21 § PUL är en implementering av artikel 8 punkt 5 i dataskyddsdirektivet och man har därvid så nära som möjligt följt direktivets föreskrifter. Förbudet enligt paragrafen kan inte upphävas med den registrerades samtycke. Däremot kan alltså regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer upp- häva förbudet, såväl generellt som i enskilda fall. I fråga om be- greppet lagöverträdelser klargörs att med detta avses sådana över- trädelser som innefattar brott. Straff måste således vara föreskrivet för överträdelsen. Vad avser brott som är straffbelagda enligt utländsk lagstiftning framgår dock inte av vare sig lagtext eller förarbeten om eller i vad mån sådana lagöverträdelser omfattas. Det bör även uppmärksammas att en uppgift om att någon har eller kan ha begått ett brott utgör en uppgift om lagöverträdelse, även om det inte finns en dom eller ett motsvarande avgörande beträffande brottet. Det innebär alltså att uppgiften inte behöver vara bekräftad utan att paragrafen omfattar även rykten och misstankar om brottslighet. Vidare omfattas uppgifter om domar i SOU 2002:18 Personuppgifter om lagöverträdelser brottmål, oavsett om dessa innehåller information om någon lagöverträdelse som innefattar brott. Med straffprocessuella tvångsmedel avses t.ex. häktning, beslag och kvarstad i brottmål och med uppgifter om administrativa frihetsberövanden avses olika former av tvångsingripanden enligt den sociala lagstiftningen och utlänningslagstiftningen. Enligt lagen (1998:620) om belastningsregister skall Rikspolis- styrelsen med hjälp av automatiserad behandling föra ett belast- ningsregister för att ge information om sådana belastningsuppgifter som behövs i verksamhet hos polis, åklagare, domstolar samt hos skatte- och tullmyndigheter. Registret får också användas för att till enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i dennes verksamhet. Lagen har setts över av , som inte har föreslagit några ändringar (SOU 2001:92). är en sammanslagning av tidigare allmänna kriminalregistret och polisregistret och innehåller, såvitt nu är av betydelse, uppgifter om den som genom dom, beslut, strafföre- läggande eller föreläggande av ordningsbot har ålagts påföljd för brott, uppgifter om den som har ålagts förvandlingsstraff för böter och uppgifter om den som med tillämpning av 30 kap. 6 § har förklarats fri från påföljd. Rätt att få uppgifter ur registret har ombudsmän, för sin tillsynsverksamhet, polis-, skatte-, tull- eller åklagarmyndighet eller allmän domstol och förvaltningsdomstol i vissa fall samt myndigheter i övrigt i den utsträckning som regeringen för vissa ärenden föreskriver det eller för ett särskilt fall ger tillstånd för det. En enskild har dock alltid rätt att på begäran skriftligen få ta del av samtliga uppgifter ur registret om sig själv. Om det behövs för att pröva en fråga om anställning eller uppdrag i en verksamhet som avser vård eller som är av betydelse för förebyggande eller beivrande av brott har en enskild också rätt att få uppgifter ur registret om en annan enskild i den utsträckning som regeringen för vissa typer av fall föreskriver det. Vidare har en enskild, som styrker att hans eller hennes rätt är beroende av uppgifter ur registret om en annan enskild, rätt att få del av dessa uppgifter om regeringen medger det. I förordningen (1999:1134) om belastningsregister har vissa myndigheter i varierande utsträckning fått rätt att hämta uppgifter ur registret. Vad avser enskildas rätt att få uppgifter ur registret beträffande andra enskilda gäller detta enligt förordningen dels vissa larminstallationsföretag i fråga om den som företaget tänker anställa eller anlita som uppdragstagare för sådana installationer, dels enskilda sammanslutningar eller personer som beslutar om anställning av personal inom psykiatrisk sjukvård, vård av utvecklingsstörda eller vård av barn och ungdom, i fråga om den som den enskilde avser att anställa eller anlita som uppdragstagare. Säkerhetsskyddslagen (1996:627) och säkerhetsskyddsförordning- en (1996:633) gäller vid verksamhet hos t.ex. staten, kommunerna, bolag över vilka staten eller kommuner utövar ett rättsligt be- stämmande inflytande samt enskilda vars verksamhet är av betydel- se för rikets säkerhet eller särskilt behöver skyddas mot terrorism. Med säkerhetsskydd avses bl.a. skydd mot sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet samt skydd mot brott som innebär användning av våld, hot eller tvång för politiska syften (terrorism) även om brotten inte hotar rikets säkerhet. Säkerhets- skyddet skall förebygga att personer som inte är pålitliga från säkerhetssynpunkt deltar i verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet eller behöver skyddas mot terrorism. Denna skyddsåtgärd kallas säkerhetsprövning och inkluderar registerkontroll. Med sådan kontroll avses att uppgifter hämtas från belastningsregistret, misstankeregistret eller från ett register som omfattas av polis- datalagen. Med registerkontroll avses också att sådana person- uppgifter hämtas som eller Säkerhetspolisen behandlar utan att de ingår i ett sådant register. Registerkontroll kan t.ex. komma i fråga för deltagande i verksamhet hos SJ, hos statliga forskningsinstitut, på flygplatser och på anläggningar inom elförsörjningen. Enligt 7 kap.17 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess för uppgift som har tillförts register som förs enligt lagen om belast- ningsregister. Om utlämnande av sådan uppgift gäller vad som är föreskrivet i den lagen och i säkerhetsskyddslagen samt i för- ordningar som har stöd i dessa lagar. I fråga om uppgift i allmän handling föreskrivs att sekretessen skall vara i högst . Sekretessen gäller både hos och hos de myndigheter som kan göra utdrag ur belastningsregistret. Sekre- tessen är absolut, dvs. något skaderekvisit ställs inte upp som villkor för sekretessen, och den gäller även sådana uppgifter som har avförts från registret. Den enskilde själv har dock alltid insyn i all registrering av uppgifter som rör honom eller henne själv. Enligt 7 kap. 11 § sekretesslagen gäller inte sekretess i myndighets personaladministrativa verksamhet beträffande ären- den om anställning eller disciplinansvar. Uppgifter om lagöver- trädelser i sådana ärenden är därför som regel offentliga. 8.1.6Lagen om registerkontroll av personal inom förskoleverksamhet, skola och barnomsorg Enligt lagen (2000:873) om registerkontroll av personal inom förskoleverksamhet, skola och barnomsorg skall den som erbjuds en anställning inom förskoleverksamhet, skola och barnomsorg till den som erbjuder anställningen lämna ett utdrag, som är mindre än gammalt, ur det register som förs enligt belastningsregister- lagen. För sådana ändamål används särskilda utdrag med ett be- gränsat innehåll. Den som inte har lämnat ett registerutdrag får inte anställas. Undantag görs för den som erbjuds förnyad anställning hos samma arbetsgivare. På begäran av den som lämnat ett registerutdrag skall det återlämnas i original. Bakgrunden till införandet av denna lag är vetskapen om att sexuella övergrepp på barn av personal överhuvudtaget före- kommer och att regeringen vill minska risken för att sådana över- grepp sker. Regeringen för i propositionen (prop. 1999/2000:123 ) ett resonemang som i korthet återges enligt följande. Ett kontrollförfarande i sig kan anses som ett intrång i den personliga integriteten, oavsett om personerna förekommer i re- gistret eller inte. Utlämnande av en upplysning om att en viss person inte antecknats för något brottsligt kan dock knappast anses som någon nämnvärd integritetskränkning, men en register- uppgift som innehåller uppgifter om att en person begått ett brott är att betrakta som integritetskänslig. Vissa brott är dock av sådant slag att det starkt bör övervägas om personer som dömts för dessa brott bör arbeta med barn och ungdom och därför bör en lämplig- hetskontroll införas utan dröjsmål. sannolikt personer som dömts för ifrågavarande brott att söka anställning inom de aktuella verksamheterna och kan också bidra till ökad medvetenhet inom verksamheterna om dessa brott och hur allvarligt myndigheterna ser på sådana händelser. Kontrollen bör ses som ett komplement till anställningsförfarandet i övrigt och bör vara det sista momentet i förfarandet. Den bästa ordningen är att den arbetssökande själv inhämtar registerutdrag. Integritets- kränkningen blir minst när den arbetssökande har kontroll över vilka uppgifter som lämnas ut till den presumtive arbetsgivaren. Ett ytterligare skäl är att den valda modellen för registerkontroll rör ett stort område på arbetsmarknaden och ett mycket stort antal arbetsgivare och att det därför av integritetsskäl inte är möjligt att låta representanter för alla dessa arbetsgivare begära registerutdrag med risk för spridning av uppgifter till andra än den som skall ta emot uppgiften. Valet av modell är gjort med hänsyn till de förhållanden som gäller inom berörda verksamhetsområden och behöver inte nödvändigtvis passa andra sektorer i samhället. I riktlinjer angående skydd för arbetstagares personuppgifter sägs att en arbetsgivare i princip inte skall hämta in uppgifter om en arbetstagares lagöverträdelser. Under särskilda omständigheter får en arbetsgivare dock göra detta, nämligen om uppgifterna är direkt relevanta för anställningen och i överensstämmelse med nationell lagstiftning. Arbetsgivaren skall alltid hämta in sådana uppgifter från arbetstagaren själv och endast efter förhandsinformation och uttryckligt samtycke av arbetstagaren skall arbetsgivaren kunna vända sig till andra för sådana uppgifter. I kommentaren till riktlinjerna sägs att en uppgift om fällande dom för övergrepp på barn är relevant om anställningen innefattar arbete med barn. En arbetstagare eller en arbetssökande är i sådant fall även skyldig att lämna arbetsgivaren uppgift om en sådan dom. Utredningen föreslår: En huvudregel bör införas som innebär att en arbetsgivare inte får behandla personuppgifter om lagöver- trädelser, som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden. Undantag från denna regel får göras bara om detta är nödvändigt för att bedöma en arbetssökandes eller en arbetstagares tillförlitlighet med hänsyn till säkerheten för det allmänna eller för arbetsgivarens verksamhet. Förbudet i 21 § PUL för andra än myndigheter att behandla sådana uppgifter bör kvarstå vid behandling som är helt eller delvis automatiserad eller i registerform. Som framgått av redovisningen av den rättsliga regleringen definieras visserligen inte personuppgifter om lagöverträdelser som känsliga personuppgifter i PUL. Att personuppgifter om lag- överträdelser ofta berör känsliga förhållanden framgår dock av såväl dataskyddsdirektivet som PUL:s förarbeten. Detta har också resulterat däri att behandlingen av dessa uppgifter kringgärdas av sådana inskränkningar i PUL som visar att uppgifterna skall handhas med betydande återhållsamhet. Det har redan nämnts inledningsvis i detta kapitel men förtjänar ändå att åter framhållas att det är viktigt att uppgifter om lagöverträdelser behandlas med stor restriktivitet för att den som har avtjänat sitt straff skall kunna gå vidare utan att i fortsättningen diskrimineras eller särbehandlas på annat sätt på grund av tidigare lagöverträdelser. Personuppgifter om lagöverträdelser rör som regel mycket privata förhållanden och är vanligtvis synnerligen känsliga. Uppgifterna kan också i sig ge mycket information om arbets- tagaren, t.ex. om denne har haft missbruksproblem, ekonomiska problem eller sociala svårigheter. Med hänsyn till arbetstagarens beaktansvärda intresse av att ha ett gott skydd för den personliga integriteten i detta avseende anser utredningen att det finns skäl att utforma en klarare definition av integritetsskyddet än vad som kommer till uttryck i 21 § PUL. Utredningen föreslår därför att 21 § PUL kompletteras av en bestämmelse i som innefattar en förstärkning av integritetsskyddet i detta avseende. 8.2.1Intresseavvägningen mellan arbetsgivare och arbetstagare En arbetsgivare kan ha flera skäl för att vilja kontrollera om en arbetstagare är kriminellt belastad. Arbetsgivaren kan exempelvis ha intresse av att en person som tidigare gjort sig skyldig till för- mögenhetsbrott inte anförtros att hantera pengar eller värdeföre- mål. Arbetsgivaren kan vidare med hänsyn till arbetsmiljön på arbetsplatsen och andra anställda har intresse av att kontrollera om arbetstagaren har gjort sig skyldig till narkotikabrott. Av samma skäl kan arbetsgivaren också vilja kontrollera om en arbetstagare har dömts för sexualbrott eller våldsbrott. Det kan även finnas andra intressen som innebär att arbetsgivaren anser sig ha ett behov av att kontrollera om arbetstagaren har gjort sig skyldig till lagöverträdelser. En arbetsgivare kan alltså ha många skäl för att vilja behandla personuppgifter om lagöverträdelser. Mot arbetsgivarens intresse av att kontrollera om en arbetstagare är kriminellt belastad måste emellertid ställas den omständigheten att sådana uppgifter som regel är mycket känsliga och att en arbetstagare med fog kan förvänta sig att arbetsgivaren tillåts att behandla dessa uppgifter bara när det verkligen är nödvändigt. Avvägningen av arbets- givarens intresse av kontroll mot arbetstagarens intresse av ett gott skydd för sin personliga integritet utfaller enligt utredningens mening på så sätt de enda skäl från arbetsgivarens sida som kan anses berättigade i detta sammanhang är säkerhetsskäl. 9 § PUL gäller vid all behandling av personuppgifter enligt 2 § . Det innebär bl.a. att en arbetsgivare bara får behandla person- uppgifter som är adekvata och relevanta i förhållande till ändamålen med behandlingen. Relevanskravet skulle i och för sig vara till- räckligt för att hindra arbetsgivare från att behandla uppgifter om lagöverträdelser, om det inte krävs med hänsyn till de i bestäm- melsen angivna säkerhetsaspekterna. Utredningen anser dock att det i detta sammanhang finns skäl att förstärka relevanskravet genom att i lagtexten föra in ordet nödvändigt. I bestämmelsen föreskrivs således att personuppgifter om lagöverträdelser får be- handlas bara om det är nödvändigt för att bedöma arbetstagarens tillförlitlighet med hänsyn till säkerheten för det allmänna eller för arbetsgivarens verksamhet. Kravet på att behandlingen skall vara nödvändig har tillkommit för att betona vikten av att arbetsgivaren inte i några andra fall än när det verkligen behövs på grund av de i bestämmelsen angivna säkerhetsskälen får behandla dessa person- uppgifter. När man skall överväga vilka former av säkerhet som kan berättiga en arbetsgivare att få behandla en arbetstagares personuppgifter om lagöverträdelser kommer i blickpunkten först den allmänna säkerheten, dvs. vad som i många sammanhang definieras som risk för människors liv, personliga säkerhet eller hälsa eller för betydande skada på miljö eller egendom. Men även säkerheten för arbetsgivarens egen verksamhet, vari då innefattas säkerheten för övriga anställda och för arbetsplatsen som sådan, måste kunna beaktas.