sou · GQB393d2 · 2003-01-01 00:00:00 — 6Övervakningen 1945-70: Resultatet Vad som redovisats är de metoder som användes för att skaffa information om SKP:s verksamhet. Det följande är en sam- manfattning av informationsinhämtningen utifrån frågan: vad fick man reda på? Det första avsnittet handlar om vad säkerhetstjäns- terna fick reda på genom att följa partiets ideologiska debatt. Vil- ken bild av partiets farlighet är det som framträtt? Ett ännu större intresseområde gällde helt enkelt namn: ett följande avsnitt ägnas en redogörelse för register och beredskapslistor. Därefter redovisas vilka delar av partiets verksamhet som övervakningen givit upplys- ningar om? Vad fick man reda på om partiorganisationen och dess möten, om ungdomsrörelsen och den fackliga verksamheten o.s.v. En huvudfråga i sammanhanget är givetvis i vilken mån man fick information om illegal verksamhet som partiet på något sätt var inblandad i. Den frågan ägnas en något mer detaljerad redovisning än övriga punkter. Här framkommer hur man försökt belägga teser om partiets illegala organisation, infiltration i säkerhetstjänsterna, utländska finansiering och annat. Den redogörelsen lämnar också det huvudsakliga underlaget för en avslutande diskussion om upp- gifternas trovärdighet och om användningen av belastande uppgif- ter om enskilda personer. 6.1Bedömningar av partiets ideologiska utveckling Som redan påpekats handlade SKP:s ideologiska debatter i viss mån om graden och arten av det egna partiets samhällsfarlighet. De handlade på olika sätt om revolutionen, demokratin och förhållan- det till och det övriga . För de övervakande säker- hetstjänsterna var det givetvis viktigt att följa med och dra sina slutsatser. För detta fordrades inga avancerade spaningsmetoder. Partiets debatter dokumenterades noggrant i de egna tidningarna och tidskrifterna och i broschyrer och småskrifter. Om något före- kom som inte kom i tryck kunde luckan eventuellt fyllas i av den meddelare som regelmässigt bevakade partikongresserna för poli- sens räkning. Den följande undersökningen gäller alltså det kommunistiska hotet så som det avspeglas i programdebatten. Den handlar om en period som inleds med att partiet , genom Komin- terns upplösning, tvingas formulera ett eget program och som ut- märks av en fortgående omprövning av tidigare ståndpunkter. En huvudfråga gäller i vilken mån övervakarna kunnat bedöma kon- fliktlinjer och förändringar i denna mycket intensiva debatt och dra rimliga slutsatser med avseende på hotbilden. Till läsarens hjälp ges i det följande vissas kortfattade påminnel- ser om huvuddragen i SKP:s programutveckling. För en fylligare redogörelse hänvisas till kap. 2 ovan. Liksom i redogörelsen för programdebatten i kap. 2 är det här tre perspektiv på programdebatten som står i centrum. De handlar om vägen till socialismen, proletariatets diktatur och den proletära internationalismen. 6.2.1Från Kominterns upplösning till död (1943-53) Efter Kominterns upplösning proklamerade SKP en svensk väg till socialismen. Den skulle vara både fredlig och buren av en folklig majoritet. framhöll partiet utan reservationer Sovjetuni- onen som föregångsland och mönster. Det är svårt att veta i vilken mån övervakarna uppfattade detta som lugnande eller oroande sig- naler. Materialet kring krigsslutet är mycket tunt uppen- barligen beroende på att polisens övervakning gick på sparlåga efter regeringens beslut att registreringen av kommunister skulle upphö- ra. En enstaka PM om SKP har dock bevarats i polisens arkiv. Den är och var enligt en diarieanteckning avsedd att ingivas till vederbörl. Den bestod till stor del av en sammanfattning av utredning. Författaren konstaterade därefter att ingen ändring i partiets inställning till ägt rum efter Kominterns upplösning. terade också att av avslöjade sovjetryska agenter visat sig vara kommunister eller kommunistsympatisörer.208 Inom försvarsstaben, där man visserligen var djupt oroad över den bristande övervakningen av kommunister, var man mer benägen att betrakta det självständiga SKP som något nytt och mindre farligt. Promemorior visar att den allmänna opinionens omvärdering av SKP gjort intryck på försvars- staben. Att Komintern hade upphört och SKP således nu arbetade utan formella bindningar till en främmande makt godtogs som en viktig positiv förändring i partiets läge och hållning. Att man ändå hyste en bestämd oro berodde på att man inte ansåg sig kunna lita på alla enskilda medlemmar av partiet. Det fanns, enligt denna ana- lys, vissa kommunister som var bereda att bedriva spioneri för Sov- jets räkning och om man därtill beaktade Sovjetlegationens storlek – 185 personer – så var det ett givet önskemål att övervakningen av partiet och dess medlemmar skulle återupptas. Som läget nu var, förklarades i en PM, kunde man inte garantera att icke den kanske mest aggressiva kommunist anställes eller placeras i befattning, som ur försvarsväsendet synpunkt bedömes vara av den mest ömtåliga natur.209 Som framgått visar det samtida materialet att polisen hade rätt i sin uppfattning att SKP fortfarande slöt upp bakom som föredöme och ideal. Därav följde rimligen också att en viss övervakning av partiet som sådant var motiverad även om hotet från öster på inget sätt var överhängande. Det kan tyckas förvånande att försvarsstaben hade en annan uppfattning. hade försvarsstaben rätt i att stora saker hänt genom att partiet nu framställde den eftersträvade revolutionen som ett utflö- de ur en stabil folkmajoritets i fria val deklarerade vilja. Med utbrott, sovjetblockets homogenisering och de nya antikommunistiska stämningarna följde en påtaglig skärp- ning av säkerhetstjänsternas bedömningar av SKP. När Kominform bildades började också spekulationerna om att grepp om kommunistpartierna hårdnat. Redan några må- nader senare var också tanken på att partiet som sådant inte var landsförrädiskt inriktat, bortblåst i försvarsstabens analyser. Med hänvisning till den nya organisationsplan som SKP antog vid sin 208PM angående det svenska illegala verksamhet, u. 5/8 1946, Th. Söder- ström, 15:660, vol. För diarieanteckningen, se d:o, vol. 209Ann-Marie och : Det röda hotet. De militära och polisiära säkerhetstjänsternas hotbilder i samband med övervakning av svenska medborgare 1945-1960. kongress såg man tvärtom spioneri som en huvudupp- gift för partiet. I den nya organisationen var cellen minsta enhet. Celler skulle bestå av tre-fyra medlemmar och skulle finnas både på arbetsplatser och i bostadskvarter. Redan innan reformen formellt beslutats av partikongressen konstaterades i en PM, daterad , att det nya systemet gav partiet de bästa förutsättningar för införskaffande av önskade upplysningar rörande försvarsväsendet och medför att icke ens sådana sakförhållanden , vilka borde hållas hemliga för främ- mande makt, kunna undandragas den kommunistiska informa- tions-tjänsten. Rapporteringen till partiets ledande organ är även säkerställd genom föreskrifter i partiets stadgar Samhö- righeten härutinnan går så långt att man måste konstatera att vilja är även den svenske kommunistens lag.211 Fst fick också från en finsk källa uppgift om att order om denna omorganisation gått ut från och inte bara till SKP utan även till de övriga nordiska partierna, kanske även till andra. Bak- grunden var enligt samma källa konflikten med som rubbat ryssarnas förtroende för sina grannar och allierade. De sökte därför nya vägar, vid sidan av Kominform, för att fullfölja sin utrikespoli- tik. De omorganiserade partierna skulle bli såväl de förnämsta un- derrättelsekällorna som medlet för den ryska verksamheten under ledning av de ryska diplomatiska representanterna.212 Enligt andra rapporter, som bedömdes som trovärdiga, organiserade den politis- ka polisen i sabotage tillsammans med de kommunistiska partierna i . Planerna innefattade mord av svenska medbor- gare, sabotage mot infrastruktur och förberedelser för att provoce- ra fram oroligheter. I den ovannämnda PM:n konstaterades också att en stor del av de kommunistiska värnpliktiga måste bedömas såsom i hög grad opålitliga och att de genom sin ideologiska inställning äro mer eller mindre predestinerade för att begå mot rikets säkerhet skadliga handlingar. På ett annat ställe hänvisades till vederbörandes poli- tiska inställning eller inställning till viss utländsk makt som farans ursprung.213 210VPK AU prot. 25/5 1948, pkt 5, , 211PM 2/3 1948, F VIII b, vol. 1, MUST, cit. efter och : Det röda hotet. 212Avskrift av rapport från , 16/8 1948, 15:111, vol. 1 a, . För en liknande bedöm- ning se, rapport från 5:73/148, påskrift 10/4 1952, B. B-n, 15:111, vol. 213Ekengren och : Det röda hotet. Men sedan övervakningen av kommunisterna återupptagits vå- ren 1948, och SKP förlorat kraftigt i höstens riksdagsval blev tonen åter lugnare i försvarsstabens analyser. I en PM tillkommen som- maren 1949 förklarades att det var osannolikt att något större antal av landets kommunister var beredda att engagera sig i underjor- diskt, illegalt arbete. Författaren förde också ett resonemang om de psykologiska förutsättningarna för att rekryteringen till den illegala verksamheten skulle breddas. Han menade, med hänvisning till krisen och kravallerna i , att endast en sjunkande levnadsstandard kunde locka människor till kommu- nismen och till den illegala verksamheten. Han ansåg också att sänkt levnadsstandard för de breda lagren var just vad SKP efter- strävade och konstaterade följdenligt, och helt i Marshallplanens anda, att kampen för en ekonomisk sanering av och höjd levnadsstandard [torde] vara det verksammaste medlet för bekäm- pande av kommunismen.214 Det vore dock fel att säga att valresultatet ledde till en allmän nedtoning av det kommunistiska hotet. I en översikt författad inom polisen är tendensen snarare den motsatta. Där påtalades det olyckliga i att pressen skrev under rubriker som Kommunisterna mot förintelse och liknande. De kunde förleda allmänheten att underskatta hotet och myndigheterna att sänka vaksamheten och i det låg en betydande fara. Här framhölls att partiet fortfarande stod starkt i vissa fackföreningar och i vissa regioner, främst Norrbot- ten. Vidare var det så att de som kvarstod i partiet var de mest akti- va och hängivna och därför borde man, i stället för att förringa par- tiets betydelse, framhålla hurusom detsamma vunnit i politisk stadga och homogenitet och därför måhända är farligare än tidiga- re. Grunden för denna farlighet var fortfarande bindningen till Sov- jetunionen, visad genom partipressens ständiga skönmålningar av det landet: Partiets starka ideologiska förankring i och dess kommunistiska parti innebär ur försvarsväsendets synpunkt det allvarligaste momentet. Såsom lydiga redskap måste man räkna med att den hängivne kommunisten lätt kan tubbas till verksamhet till skada för rikets säkerhet. Även om dessa personer icke kan kunna räknas i något större antal då det gäller utförande av t.ex. sabotage, ställer sig dock frågan annor- 214 PM Några synpunkter på kommunisternas illegala arbete i , 15:660, vol. med blyerts: Erhållet från majoren * . D 11/10 49, . lunda då det fråga om att tillhandagå med upplysningar till den sovjetiska underrättelsetjänsten. I det senare fallet måste man konstatera att i landets kommunister äger ett osedvanligt gott underlag för organiserandet av mot rik- tad underrättelseverksamhet. Allmänt sett kunde en kommunist anses vara ofarlig men i en käns- lig befattning inom försvaret eller annorstädes kunde han verkligen utgöra ett hot. Därför borde ingen organiserad kommunist få an- ställning vid försvaret och de som redan fanns där borde avlägsnas. Författaren ansåg också att man i ett krig mot måste räkna med att ett icke obetydligt antal krigsmän inom det svenska för- svaret kunna betraktas som opålitliga. Erfarenheterna från visade att antalet överlöpare kunde bli betydande. Vid krigsplan- läggningen borde man ta hänsyn till detta.215 Försvarsstabens bild av homogenisering efter förlustvalet understöddes av polisen. anförde i en översikt att den då pågående medlemskontrol- len, som han föredrog att kalla utrensning, var ett led i denna kon- solidering av partiet. Till bilden hörde också enligt hans mening att den ideologiska skolningen nu fördjupades.216 I en senare PM framhöll han att partiets avhängighet av Kominform ökat och dess karaktär av stödorgan för den sovjetiska utri- kespolitiken allt mer markerats. Att partiet förlorat en del mandat i och i kommunala församlingar minskade enligt honom inte deras subversiva effektivitet, snarare tvärtom: Med hänsyn till att partiet numera är en homogen och fast di- sciplinerad enhet, som i allt rättar sig efter sovjetryska, genom Kominform givna, direktiv, måste det utan tvekan nu betraktas besitta en högre grad av samhällsfarlighet än tidigare.217 215Översikt rörande SKP 7 (15/11 1948 – 22/2 1949), 15:111, vol. Homogenise- ringstesen utvecklas något äv. i Översikt rörande SKP 5 (16/3 – 30/9 1948), 15:111, vol. Ang. behov av specialåtgärder mot kommunistiska vpl hänvisades även till 2. ak:s erfarenheter från vinterkriget då kommunister skulle ha uppträtt som agitatorer och uppvig- lare. Det samtida källmaterialet innehåller inga uppgifter om sådan verksamhet. De som inkallades till de kända arbetskompanierna för kommunister inkallades direkt hemifrån med ledning av polisens ofta ålderstigna registeruppgifter. (Se K. , , ) 216Översikt över verksamheten inom (SKP) , intill , u. , 24/9 1949, 15:111, vol. 217PM angående , u. 1/3 1959, , 15:111, vol. Samma tendens präglade en PM från försvarsstaben . Den hade inriktning på de skandinaviska kommunistpartierna och konstaterade att dessa övergått till att vara kaderpartier. Författaren menade också att det livliga studiearbetet skulle förstås som ett mellanled i övergången till illegalitet eftersom medlemmar- na lärde känna varandra. Slutsatsen blev att partierna ännu inte var färdiga för att snabbt övergå till illegalitet men att de första stegen var tagna för att förbereda en sådan övergång. Sannolikt skulle händelseutvecklingen i och den alltmer spända situationen i världen komma att ytterligare accentuera den tendensen.218 Huvudtendensen är alltså att säkerhetstjänsterna följer en ho- mogeniseringstes. Den påverkades inte, åtminstone inte i de regul- jära rapporterna, av den information som inkom om den svenska partiledningens avvisande hållning till Kominform. Den svenska säkerhetspolisen, liksom den norska och danska, fick in- formationer om ett hemligt nordiskt kommunistmöte i om- kring där samtliga partier blivit utskällda av för att ha avvikit från marxism-leninismen. Vidare hade hennes uppmaning till anslutning till Kominform avvisats av alla utom den norske kommunistledaren . I en ny översikt utarbetad av berördes den timade partikongressen där det nya pro- grammet väg till socialismen hade diskuterats och antagits och där i protest lämnat partiet. Men denna uppslitan- de debatt hade inte gjort något djupare intryck på . Med syfte utredning om partiförbud skrev han att har idéläran inte undergått några egentliga föränd- ringar. I den mån sådana förekommit, kan dessa hänföras till rö- relsens taktiska framträdande och organisatoriska utbyggnad. I den knapphändiga redogörelsen för programmet lyfts det faktum att partiet kallar sig revolutionärt fram på ett sätt som implicerar att författaren anser att en revolution alltid är våldsam. Att program- met uttalar sig för en fredlig väg till socialismen och framhåller att förändringar i landets inre förhållanden måste ske i enlighet med folkets vilja noteras inte. Däremot sägs att partiet i propagandan inte underlåter att betona att det önskar erövra makten med fred- liga medel genom riksdag och massorganisationer. 218De skandinaviska kommunistiska partierna – , Fst 11/12 1950, ink. statspolisen 2/2 1951, 15:111, vol. 219Toddy 24/2, 4/3 och 19/8 1948, 5:21/86, . ligen att sådant prat bara är till för att dölja de verkliga avsikter- na.220 I polisens arkiv finns, vid sidan av egna översiktliga analyser, en- staka inkommande rapporter med synpunkter på farlighets- frågan. En sådan inkom från källan Mercury. Denne hade arbetat på olika institutioner i med an- knytning till östblocket.221 Mercury diskuterade i sin rapport effektivitet med utgångspunkt från de kriterier som brukade an- läggas från sovjetisk sida. De bedömningar han gjorde grundade sig på egna iakttagelser men också på uttalanden om den kommu- nistiska rörelsen i , som avhörts från sovjetryskt håll. Des- sa hade varit i högsta grad samstämmiga. Partiets organisatoriska struktur var, enligt denna utvärdering, ändamålsenlig för att lösa ett legalt arbetande partis uppgifter. Säm- re beställt var det med den ideologiska nivån inom partiet. Detta gällde både partiledningen och de vanliga partimedlemmarna. SKP hade så gott som fullständigt misslyckats när det gällde att bi- bringa sina funktionärer och sina medlemmar en korrekt ideologisk skolning. Detta var enligt sovjetisk uppfattning den avgörande or- saken till att partiet inte haft några bestående framgångar. Det var också detta som förklarade att partiledningen efter Kominterns upplösning 1943 utnyttjade sin självständighet till att proklamera anslutning till det socialdemokratiska efterkrigsprogrammet. Den- na opportunism från de svenska kommunistledarnas sida rubbade säkerligen starkt den sovjetryska tilltron till dem och har även tjänat som grund för ganska frän kritik vid samtal på tu man hand. Den moraliska och politiska standarden inom partiet var enligt Mercurys bedömning låg och av detta följde också att den ideolo- giska beredskapen att möta ändrade allmänpolitiska förhållanden var låg. Detta omdöme hade avgörande betydelse för bedömningen av det som ur säkerhetssynvinkel kanske var intressantast nämligen partiets förmåga att vid behov övergå till illegal verksamhet: Med hänsyn till partiets övriga kvalifikationer samt ledningens bristfälliga grepp över de krympande medlemsmassorna torde det icke vara förhastat att bedöma partiets möjligheter att igångsätta illegal propagandaverksamhet såsom synnerligen be- gränsade. Med utgångspunkt från nu rådande förhållanden tor- 220Översikt över den kommunistiska rörelsen, , följebrev u. 3/6 1953, / , 15:111, vol. 221Gösta Sands personakt, . de samma omdöme kunna fällas beträffande partiets förmåga att organisera en väpnad omstörtningsrörelse i händelse av parti- förbuds utfärdande. Situationen var således dyster ur revolutionär synvinkel. Men situa- tionen kunde förändras. Mercury menade att man inte för framti- den borde underskatta varken den svenska partiledningens eller den sovjetiska ledningens beslutsamhet att effektivisera verksamheten. En skärpning kunde komma relativt snart.222 Denna typ av åtminstone tillfälligt lugnande information har inte på något synbart sätt påverkat den översiktliga och sammanfat- tande information som gick ut från polisen och försvarsstaben. var alltså säkerhetstjänsternas insikter i den interna debatten inom SKP bristfällig.223 Uppfattningen att ingenting för- ändrats sedan Komintern-tiden är mot bakgrund av det samtida, och till största delen offentliga materialet, ohållbar. I själva verket hade ett nytänkande på vissa punkter inletts redan under den före- gående perioden och under Kominform-åren präglades partiet av uppgörelsen med försök att återgå till en mer ortodox marxism-leninism. Som framgått inkom också meddelanden som visade att denna utveckling iakttogs med misstro av sovjetiska be- dömare. Det är långsökt att se hela programdebatten som enbart ett taktiskt spel. Vad gäller homogeniseringstesen finns veterligen inget i det in- terna SKP-materialet som bekräftar att man inom partiet faktiskt tänkt att göra om organisationen till en effektiv och handlingsinrik- tad kaderorganisation. Naturligtvis kan man på allmänna grunder hävda att om en organisation sina mer moderata med- 222Mercury 28/5 1952, 5:73/156, vol. För en jämförande analys av de nordiska kommu- nistpartiernas farlighet, se , , Den Hemmelige Krigen, 1, s. 152. Där återges den värdering av de nordiska kommunistpartierna som PET:s ledare gav i ett brev till statsminister . Han menade att kommunistiska kamporgan och cellväsende var bättre utbyggt i än i och , vilket berodde på de erfa- renheter NKP gjort under . De norska kommunisterna var, menade han mer aggressiva och bättre utrustade med vapen och annat. Han ansåg att de svenska kom- munisterna var de mest moderata och mest nationella i sin politiska linje. Danskarna intog en mellanställning. 223Som exempel kan nämnas att C. H. utförliga presentation av det nya pro- grammet vid kongress av rapportören avfärdades med följande notering: talade om det nya partiprogrammet. Se rapport 7/4 1953, P 3947, vol. A 1, .) ägnade större utrymme åt anförande om hur många delegater som borde sändas till en konferens i . Alla väsentliga inlägg och beslut presenterades dock i tryck. Programmen trycktes som särskilda skrifter, viktigare inlägg publicerades i partiets press, främst den teoretiska . Här kan tilläg- gas att av de två djuplodande doktorsavhandlingarna om SKP:s programdebatt den ena, Hå- kan , uteslutande bygger på samtida tryck, och den andra, , nästan uteslutande. lemmar och sympatisörer så växer utrymmet för mer extrema tän- kesätt. Men andra, helt annorlunda, utvecklingslinjer är också tänkbara. Bilden av solidaritet med och de nya regimerna i de s.k. satellitstaterna svarade däremot fortfarande väl mot innehål- let i partiets tidningar och tidskrifter. Åren efter död var en dramatisk tid i den europeiska kommunismens historia, med många tecken på uppbrott från gamla politiska och ideologiska strukturer. I spåren på den fredliga sam- levnadens politik följde också en omprövning av i allo dominerande roll. Inom SKP skedde inget radikalt nytänkande men tecken på en försiktig frigörelse från den sovjetiska ryggsäck- en kunde ändå förmärkas inom delar av partiet. I säkerhetspolisens kvartalsrapport för konstate- rades att händelserna i , och hade satt kommunistledningens lojalitet med på ett hårt prov, vilket den dock bestått till alla delar.224 Några uttryck för en intern kritik redovisas varken i denna eller i senare rapporter. Inte heller redovisas C. H. tal där han kritise- rade rättsövergreppen under tid och menade att varken Sov- jets eller de övriga socialistländernas väg var tillämplig för . Rapporternas bild av förhandlingarna vid kongress är likaledes knapphändiga när det gäller programfrågorna. De nämnde varken att Moskvadeklarationen, med sitt framhävande av solidari- teten med SUKP, antagits eller att den nya programkommissionen fått direktiv att sätta den fredliga samlevnaden och den fredliga par- lamentariska vägen till socialismen i centrum. En aning om oro inom partiet gav dock rapporten där det talas om några yngre partimedlemmar som sympatiserade med den danske utbrytaren och SF-grundaren . , Gunnäs, Zennström m.fl. skulle enligt ryktena höra till den grup- pen.225 När programkommissionen efter många svårigheter lagt fram sin Programförklaring vid kongress, fick Kvartalsrap- portens läsare polisens följande information: 224Kvartalsrapport , 5:721 d, vol. Direktiven till programkommissio- nen presenterades även i VT, 1958:4 (artikel av ). 225Kommunistisk verksamhet , 5:721 d, vol. som sysslar med omarbetning av vissa programfrågor, framlade sin rapport inför kongressen. Det har sagts att kommissionen kommit fram till den slutsatsen att en grundlig bearbetning av partiprogrammet är nödvändig. Motiveringen lär vara att programmet inte ger de frågeställningar och perspektiv, som aktualiserats. Kommis- sionen var inte beredd att lägga fram förslag till ett grundligt genomarbetat nytt partiprogram. I stället nöjde den sig med att avlämna ett förslag till programförklaring, som skulle ersätta det nuvarande partiprogrammet. Programarbetet skall därför fort- sätta under den kommande kongressperioden. Detta var allt.