sou · GQB340d5 · 2003-01-01 00:00:00 — Den blir , ty även förlust i sysselsättning (10,4 ´ 0,4 = 4,2) och skogsindustrins förlust (4,0 ´ 0,4 = 1,6) skall tilläggas (34,2 + 1,6 + 4,2 = 40,0) I figur 3 är värdet av variabeln Vsv, det samhälleliga värdet av en förändring av virkesproduktion på skogsmarken, se uttryck (1) och (3) samt tabell 1, utritad som kurvan f_Tot(A). Saknas gör det samhälle- liga värdet av den alternativa produktionen på den avsatta arealen, Vsö, se uttryck (1) och (2) samt tabell 1. Värdet på variabeln Vsö är, som tidigare påpekats, ej ännu känd. Värdet får gissas och detta de- monstreras i figur 4 nedan. Värdet av mångbruk på skogsmarken I figur 4 har värdet på Vsö beräknats enligt formeln Vsö = 20000 + (A ´ 0,1)0,7 ´ 200000 A, avsatt areal ha 20000, 0,1, 0,7, och 200000 är gissade konstanter. Funktion (10) bygger på ett ytterst löst antagande. Vidare forskning får påvisa en bättre funktion underbyggd av empiriska data. Värdet i (10) är intressant. Detta värde kan betraktas som samhällets värdering av den redan befintliga alternativa produktionen i en 100-procentig kommersiellt inriktad virkesproduktion. Se början av kurvan Vsö när den avsatta arealen är 0,0 ha. När den avsatta area- len ökar stiger Vsö. I början brant men lutningen på kurvan avtar med ökad avsatt areal. Den avtagande värdeökningen brukar tillskri- vas åtminstone två olika fenomen, ett välfärdsekonomiskt och ett fö- retagsekonomiskt: Värdet av en nyttighet är större då den förekommer i liten mängd. Vid större mängd av en nyttighet är marknaden, som i detta fall kanske består av vanliga människor som konsumerar rekreationsmöjligheterna på skogsmarken, beredd att betala mindre per konsumerad enhet. Det gör att värdet sjunker med ökande tillgång. Produktionen av den alternativa nyttigheten kan belastas med stigande kostnader då arealen ökar. Det minskar värdet. Punkten m i figur 4 visar den optimala uppdelningen av skogsmar- ken. 0,5 ha bör avsättas för annan produktion och 9,5 ha kan använ- das för fortsatt kommersiell virkesproduktion. I punkten a har den alternativa produktionen fått expandera så att den samhälleliga vinsten blir . För samhället blir i så fall vinsten större om man låter virkesproduktionen helt bestämma markanvänd- ningen. Se det samhälleliga värdet av mångbruk, Vsm, vid en avsatt areal av 0 ha. Vid skötselavsättning avhänder sig inte skogsbruket möjligheter att tillgodogöra sig virkesproduktionens ekonomiska avkastning. Sköt- seln av skogen är i detta fall inte inriktad mot maximalt nuvärde för virkesproduktionen utan skogsskötseln är inriktad mot att tillgodose krav från andra intressenter i samhället . En klassisk sådan krav består i att rennäringen vill öka omloppstiden (och därvid öka antalet gall- ringar) för att skapa ett gynnsamt tillstånd för lavproduktion. En undersökning , i vilken undertecknad har medverkat, har beräknat den optimala sammanvägningen av skogsbruk och ren- näring i kommun, (& Parks, 2001). Den refererade undersökning har handskats med mycket kom- plexa produktionsfunktioner för rennäring och skogsbruk, vilka ej i detalj behöver redovisas i denna studie. I stället har en mycket för- enklad framställning av dessa beräkningar gjorts i nedanstående text. Vid en beräkning av virkesproduktionens värde, PVvirk(t), i be- stånd N. Renbete, se tabell 2, redovisas fyra serier nuvär- den med olika referensår, år 70, 90, 110 och 130. Se vidare figur 5 nedan. Nuvärde för virkesproduktionen vid olika referensår Figur 5 visar ett och samma bestånd men vid olika åldrar. Det ur- sprungliga beståndet är . Med hjälp av Plan33 görs sedan prog- noser för beståndets fysiska tillstånd för år 71 . Under denna tidsrymd görs 2 gallringar, en år 71 och en år 100. Nettointäkter av gallringar respektive slutavverkningar diskonteras till respektive refe- rensår. Endast nettointäkter som i tiden inträffar på referensåret eller senare medtages i referensårets nuvärde. För referenstidpunkterna 70, 90 och 110 inträffar den optimala slutavverkningstidpunkten . Vid referenstidpunkten har den optimala slutavverkningstidpunkten passerats. Om växttiden t förkortas eller förlängs i förhållande till kommer den företagsekonomiska förlusten för detta att bli bety- dande. Se figur 6 nedan. Nuvärdeförluster för virkesproduktionen för slutav- verkningen Den företagsekonomiska förlusten i figur 6, Pvvirkesförlust(t) beräk- nas sålunda för referensår 70, 90 och 110: PVVirkesförlust(t) = PVVirke(113) – PVVirke(t) t, avverkningsår, t £ 220 113, optimalt avverkningsår, t = 113 För referensår 130 beräknas den företagsekonomiska förlusten: PVVirkesförlust(t) = PVVirke(130) – PVVirke(t) Om företaget självmant väljer att avverka före trädålder får fö- retaget ta kostnaderna för den tidigarelagda avverkningen. Om däre- mot företaget tvingas skjuta avverkningstidpunkten framåt i tiden uppstår kostnader, vilkas finansieringssätt kan vara oklar. Skall företa- get stå för kostnaden eller den som tvingat fram den senarelagda av- verkningen? Märk hur kostnaderna för överhållning kraftigt ökar ju äldre skogen är vid referenstidpunkten. För att beräkna de samhällsekonomiska kostnaderna måste bl.a. kostnader för förlorad sysselsättning och fördyrad virkesfångst för in- dustrin tilläggas. Dessa kostnader kan beräknas enligt den metodik som presenterades i anslutning till figur 3. Om vi antar att rennäringen har intresse av betet, i form av olika la- varter på marken och på träden, kan man fråga sig hur den ekono- miska samordningen mellan skogsbruk och rennäring skall ske? Från forskning om renbetets omfattning vet vi bl.a. att endast skog kan hysa de lavarter som ger ett kvalitativt gott ren- bete. Det betyder att skogsbruket bjuder, utan ersättningsanspråk, på renbete trädens växttid överstiger ((& Parks, 2001)). Om vi gör ett hypotetiskt antagande, att renbetet ger en nettointäkt för rennäringen på /ha och år, erhålls, med hjälp av nuvärde- kalkyler till en kalkylränta på , en utveckling värden i enlighet med figur 7 nedan. Förväntade nuvärden i en 70 årig skog. Intäkt renbete: /ha och år Sambandet mellan värdena i figur 7 kan tecknas: PVVinstRenbete(t) = PVIntäktRenbete(t) – PVVirkesförlust(t) PVVinstRenbete(t), nuvärdet av rennäringens vinst av bete på skogsmarken då produktionen av gammelskog () av- bryts vid åldern t. I denna nuvärdevinst antas rennäringen betala skogsbruket för dess överhållningskostnader. PVIntäktRenbete(t), nuvärdet av rennäringens intäkter av bete på skogsmarken då produktionen av gammelskog () av- bryts vid åldern t. Den årliga intäkten är i exemplet beräknad till /ha och år. Maximalt nuvärde för renbete, /ha, erhålls för skogen . I detta fall kan rennäringen betala skogsbruket en summa på /ha för en överhållning av (118 – 113) . Skogen kan drivas till innan vinsten för rennäringen blir negativ. Märk att rennäringen erhåller gratis renbete 80 , alltså . Om man istället antar att rennäringens årliga nettointäkt från ett skogsbestånd är /ha och år får man en värdeut- veckling i enlighet med figur 8 nedan. Förväntade nuvärden i en 70 årig skog. Intäkt renbete: /ha och år Maximalt nuvärde för renbete, /ha inträffar vid en beståndsål- der . I detta fall kan rennäringen betala skogsbruket en summa på /ha för en överhållning av (129–113) . Skogen kan drivas till innan vinsten för rennäringen blir nega- tiv. I de redovisade exemplen på samordning mellan skogsbruk och rennäring har skogen antagits vara relativt ung, . Vid denna referenstidpunkt blir nuvärdet av kostnaderna för den framtida över- hållningen (=förlängning av omloppstiden) av virkesproduktionen måttliga. Om vi istället står i ett 130 årigt bestånd blir bilden en annan. Vir- kesförrådet har ökat från 122 m3sk/ha till 299 m3sk/ha och diame- tern från 15,7 till 24,4 cm. Ett virkestätare, grövre och värdefullare be- stånd kostar mycket mer att överhålla. Om rennäringen vill utnyttja betet ytterligare kommer detta att kosta relativt stora summor. Förväntade nuvärden i en 130 årig skog. Intäkt renbete: /ha och år Vid en förväntad intäkt av renbete på /ha och år finns ingen ekonomisk möjlighet att kompensera skogsbrukets överhållningskost- nader. Först vid betydligt högre intäkter av bete är detta möjligt. Vid en hypotetisk intäkt på /ha och år erhålls värden enligt figur 10 nedan. Förväntade nuvärden i en 130 årig skog. Intäkt renbete: /ha och år En intäkt av renbete på /ha och år ger rennäringen möjlighet att kompensera skogsbruket för överhållningskostnader i ca.15 år. Det är uppenbart att skogsbrukets överhållningskostnader blir hö- gre med ökad ålder på bestånden. Lika uppenbart ökar svårigheterna för rennäringen att med egna ekonomiska medel konkurrera med skogsbruket om markanvändningen. Det torde dessutom vara tvek- samt om värdet av den årliga nettointäkten () av be- testillgången på en hektar skogsmark skulle uppgå till . I denna mycket begränsade studie har författaren försökt påvisa möj- ligheter att beräkna de samhällsekonomiska kostnader som är för- knippade med mångbruk på skogsmark. Därvid har kalkylprogram- met Plan33 använts. Ett stort problem för forskningen att lösa består i att bestämma de samhälleliga intäkter och kostnader som den alternativa produktio- nen i mångbruket av skogsmarken genererar. Nuvärdet av dessa intäk- ter minus kostnader utgör en skattning av det samhälleliga värdet. Ty- värr kan många av dessa värden ej härledas från någon marknad. Där- för måste exempelvis s.k. CV-metoder och närbesläktade metoder, vilka kan skatta värdet av icke marknadsprissatta nyttor, användas. I väntan på undersökningar eller forskningsresultat som ger en kla- rare bild av hur exempelvis vanliga människor bedömer värdet av re- servatsavsättningar, skogsskötsel som skapar estetiska miljöer, avsätt- ningar som bevarar hotade arter m.m. får olika typer av beslutsfattare i sina beslutsunderlag nöja sig med de kostnader för mångbruk som kan beräknas för virkesproduktion, industri och syssel- sättning. Plan33 kan användas för att framräkna och grafiskt redovisa kost- nader för virkesproduktion, industri och sysselsättning för i stort sett alla beståndstyper på den statligt ägda marken. Se exemplen i figur 3, 7 och 8. Tekniskt kan Plan33 kopplas ihop med befintliga databaser och snabbt göra behövliga kalkyler för att bistå skogliga beslutsfattare på lokal nivå. & Bostedt, G. & Parks P.J. Integrating Forestry and Reindeer Husbandry in Northern – A Discrete Time Application. lant- bruksuniversitet, , Arbetsrapport 308. . . Holgén, P. & Bostedt, G & , H. Should of Broadleave Spe- cies be Encouraged at the Expense of Spruce? lantbruksuni- versitet, , Rapport under publicering & , & J. , & P. Naturturism i Norr- lands inland och fjälltrakter – Deskriptiva resultat från en fallstudie. , , Arbetsrapport 302, Plan33 – ett verktyg för ekonomisk analys av skogsbruksföreta- gets virkesproduktion. , nomi, Rapport 123, SLU. The Harvesting Decision When a Standing lue. Economic Inquiry, 14(1), 1976, pages 52 – 58 Värdering av intrång vid riksintressen – en förstudie. , , Arbetsrapport 253, , , Dissertation no 26, Pearse, P.H. Introduction to Forestry Economics. Skogsbrukets datacentral och Skogsstyrel- Underlag till utredningen av statligt ägd skogsmark, (Dir 2000:60) avseende föredömlig skogsförvaltning. Underlaget behandlar teknikupphandling, som en möjlig me- tod för staten att handla upp spetsprodukter för att gynna nya produkter och tjänster Vad är teknikupphandling? Traditionell teknikupphandling handlar om att tillfredsställa ett visst definierat behov med hjälp av en förbättrad eller helt ny produkt. (Produkt används här också med betydelsen system eller processer). En beställare försöker skynda på utvecklingen i önskad riktning ge- nom att utfästa framtida köp av något som ännu inte finns. Statsmakterna i olika länder har traditionellt varit mycket flitiga som teknikupphandlare. Så omfattar t.ex. beställningarna till försvars- industrin ofta även sådan utrustning, som ännu inte sett dagens ljus. Rymdindustrin har i mycket följt samma långsiktiga mönster och ar- betat i nära kontakt med krävande beställare. Försvars- och rymdindustrin, har t.ex. via teknikupphandling, dri- vit på utvecklingen att klara av att lagra stora datamängder på liten volym med minimal vikt. Detta i sin tur har betytt mycket också för de civila tillämpningarna av datatekniken. Även har en lång och rik tradition av teknikupphandling. krävde t ex den dittills mest omfattande elektrifiering som någonsin kommit ifråga för en järnväg. Det första kärnkraftsprogrammet, likströmskabeln till , snabbtåget X 2000 samt telefonsystem grundade på krav från är ytterligare exempel på upphandlingar där funk- tionskrav ställts av beställaren. Detta har i sin tur ofta blivit inled- ningen till omfattande utvecklingsarbeten tillsammans med leveran- törerna. Teknikupphandling har visat sig vara ett kraftfullt instrument. Det mest uttalade exemplet är försvarsindustrin. Staten beställer vapensys- tem som inte existerar – för leverans långt in . Uttryckt i generella termer använder staten sitt eget framtida behov som teknik- politiskt instrument. För ASEA och har statens teknikupp- handlingar haft stor betydelse. För industrin får teknikupphandling betydelse genom att markna- den (företrädd av beställare) tydligt pekar ut produkter som efterfrå- gas. De slipper utveckla produkter som kanske inte alls blir efterfrå- gade. Den andra fördelen är att beställaren ställer funktionskrav, dvs. krav på en så överordnad nivå att industrin själv kan optimera pro- dukten med hänsyn till tillverkningsprocessens krav. Exempelvis stäl- ler man krav på ett kylskåp i form av insatt energi per liter innervo- lym. Företaget har då full frihet att satsa antingen på mer isolering el- ler på att förbättra kompressorns prestanda. har teknikupphandling tillämpats på ett nytt sätt, som en del av det statliga energiprogrammet. Teknikupphandling användes ursprungligen av en kunnig köpare, oftast staten, som riktade sig till några få leverantörer. Detta fungerade och fungerar fortfarande bra för produktutveckling i relation mellan kunniga marknadsaktörer. För marknader där det inte finns en köpare som kan göra egna upphand- lingar har teknikupphandling som metod utvecklats och fått effekter som sannolikt aldrig annars hade inträffat. Eller inträffat med fördröjning. gör leverantörer marknadsundersökningar för att finna intres- serade kunder och intresserade kunder söker finna bättre produkter. Men det är inte alltid som dessa båda parter finner varandra. I teknik- upphandlingen organiseras samverkan mellan de mera inflytelserika kunderna genom att de samverkar i en beställargrupp. Dessa gör ett förfrågningsunderlag och upphandlar. På så sätt skapas en samlad ef- terfrågan med gemensamma krav. Teknikupphandling för effektivare energianvändning har med framgång nyttjats i och i för produkter på massmarkna- der och som instrument för att fokusera produktutvecklingen till an- gelägna produktfunktioner. Metoden har också använts i internatio- nellt samordnade upphandlingar för t.ex. motorer och kopiatorer. I de flesta fall blir en internationell samordning en nödvändighet efter- som den svenska marknaden är liten. Olika faser i teknikupphandling Olika faser i teknikupphandling. Beroende på förutsättningar kan det ta allt från ett . Den här sortens teknikupphandling bedrivs av Statens energi- myndighet och LIP-kansliet (Lokala Investerings Program) i . har också Miljöteknikdelegationen bedrivit teknik- upphandling. Företagens konkurrensförmåga utnyttjas både för att få bättre produk- ter och bättre priser. Statligt stöd skall inte riktas till enskilda produ- center utan till att påverka marknaden, samt för att samordna och in- itiera upphandlingar inom angelägna områden. Stödet skall ges till köparen för att denna skall påverka leverantören. De samlade köpar- nas intresse för bättre produkter skall utnyttjas för att få leverantö- rerna intresserade. Efterfrågan på marknaden erhålles genom att viktiga kunder sluter sig samman och uttrycker sina krav. Detta kan ske med eller utan stöd av centrala instanser. Det finns ofta behov av en stödjande part, som träder in i arbetet som katalysator och inte har något eget vinstin- tresse, för att processen skall fungera. När det gäller miljökrav, energi- effektivisering etc. är det egentligen bara staten, förutom de enskilda konsumenterna som har ett intresse att ställa krav. Staten kan med- verka till att kraven ställs, upphandlingen administreras och att pro- dukterna får fäste på marknaden. Många företag är beredda att ta fram nyare och bättre produkter och har överlägset kunnande om hur man skall göra. De behöver bara utmaningen och motivationen att koncentrera sina egna utveck- lingsresurser. Det viktiga är att det finns en efterfrågan. Den kan sta- ten stödja genom att tillskapa en beställargrupp. Marknadens bästa produkter kan förbättras väsentligt ur en- ergisynpunkt. Som regel kan förbättringar på (ofta mer) i prestanda åstadkommas om bara efterfrågan förväntas ge så stora vo- lymer att företagets utvecklingskostnader kan försvaras. Förbättring i energiprestanda för teknikupphandlade produkter Tvätt & tork, lägenhet Tvätt & tork, tvättstuga Det tar tid och resurser att skapa en beställargrupp. Internationell samverkan på beställarsidan blir allt viktigare i takt med att företagen blir mer multinationella. Då blir det ännu mer tidskrävande att hitta intressanta beställargrupper. Vill staten vara teknikdrivande och på- skynda utvecklingen mot bättre produkter och tjänster behövs resur- ser för teknikupphandling inom olika områden. Teknikupphandling kan också vara näringspolitiskt intressant då det stimulerar svenska fö- retag att ta fram spetsprodukter vilket kan ge konkurrensfördelar. Det är dock nödvändigt och viktigt att upphandlingen görs i internatio- nell konkurrens. Teknikupphandling kan vara ett kraftfullt medel för att påverka marknader. Exempelvis har högfrekvensdon till lysrörsarmaturer i stort sett slagit ut den gamla tekniken på marknaden. Dessa produkter hade sannolikt aldrig kommit fram om inte teknikupphandling hade initierats och genomförts. I detta exempel har upphandlingen inklu- derat en relativt stor nollserie och följts upp med informationsakti- viteter. Information är ofta nödvändig för att få marknadsgenomslag och bör därför ses som en del i näringspolitiken. Försäljningsutveckling av HF don Försäljningsutveckling av HF don illustreras som staplar. Pilen överst i dia- grammet visar den totala marknaden för don. Teknikupphandlingen påbörja- des 1991 och därefter gavs bidrag till nollserie (blå färg). Problem och möjligheter för skogsbruket Här berörs endast sådant som kan komma ifråga för teknikupphand- ling. Bland miljöproblemen kan nämnas markskador i samband med skogsavverkning och transporter, koldioxidutsläpp från maskiner och transportfordon samt hantering av grenar och toppar. Markskadornas omfattning i är stora. Konsekvenserna kan t.ex. bestå av skador på annan växtlighet och kvarvarande bestånd, påverkan på vattenföring, jordkompaktion, inkörsportar för skadegö- rare. Dessutom uppstår visuella effekter som har en okänd kostnad. Markbelastningen från arbets- och transportfordon kan minskas ge- nom bredare däck, men då ökar den belastande ytan och det i sin tur kan leda till minskad framkomlighet. Det är möjligt att även andra lösningar kan finnas. Teknikupphandling eller tekniktäv- ling kan visa på sådana. Den ökade mekaniseringen av skogsbruket leder möjligen till ökad bränsleförbrukning. Det finns definitivt möjligheter att effektivisera de aktuella maskinernas bränsleförbrukning. En förutsättning är dock att standardiserade mätmetoder finns. Sådana saknas och behö- Under förutsättning att mätmetoder tas fram skulle en teknikupphandling med krav på mindre bränsleåtgång kunna påbör- jas. Vad kan teknikupphandling användas till? Förutsättningarna för teknikupphandling är att det finns ett defini- erbart problem och att uppställda krav kan verifieras med en mätme- tod som är accepterad av både beställare och leverantör. Dessutom behöver beställarna ett incitament och en lead buyer som kan ta på sig projektledarrollen. Incitamentet kan bestå i förväntade krav från statliga beställare (energi, miljö, ergonomi etc.) eller höjda krav på av- kastning. Exempel på möjliga upphandlingar inom skogsbruket är: Skördare: för att få bättre oljekvalitet i skördarnas hydraulsystem Skördare och transportfordon: för att åstadkomma minskad bräns- leförbrukning (även mätmetoder behöver tas fram då detta för när- varande saknas) Skördare: bättre ergonomi vid manövrering och mindre energiåt- gång (krävs t.ex. många olika handrörelser för att genomföra skördning och bearbetning). Skördare och markberedare: Mindre markpåverkan Planeringshjälpmedel: standardiserat data/ informationssystem för hela avverkningsprocessen, för att åstadkomma optimal sönderdel- ning av stockarna minimala transportvägar Upphandling av hela systemet: trädfällning, bearbetning och transport ur effektivitets- och miljösynpunkt. Staten, andra skogsägare, entreprenörer och maskintillverkare är de viktigaste aktörerna. Staten skall enligt utredningsdirektiven sköta skogen på ett före- dömligt sätt, bl.a. innebär det att staten skall gå före i teknikutveck- lingen. Staten äger av skogen och mer än hälften av av- verkningen sköts av entreprenörer. LRF har uttryckt en beredvillighet att skynda på teknikutveck- lingen. Flera bolag samarbetar redan nu med tillverkare av maskiner. Den internationella konkurrenssituationen medverkar till skogsägar- nas krav på teknikutveckling ökar. Entreprenörerna handlar upp utrustning och blir således en viktig aktör när det blir fråga om teknikupphandling. samverkar i en grupp inom SkogForsk, TSG, tekniska samverkans- gruppen, där bl. Tillverkare av skogsmaskiner finns till stor del utomlands. Exempel på stora maskintillverkare är Timberjack (ägs av ), Partek som tillverkar () och Caterpillar (). Den nordiska marknaden är viktig för åtminstone Partek och Timberjack, men de agerar på hela världsmarknaden och de nordiska kraven väger därför inte lika tungt som när företagen finns på hemmaplan. Världsmark- naden för skördare och skotare är ca 2500 maskiner . Även om den svenska marknaden är relativt liten bör den ändå vara intressant för tillverkare av skogsmaskiner, eftersom svenskarna länge drivit på den tekniska utvecklingen. Vi har förutsättning att bli en viktig test- marknad för tillverkarna. För att få tyngd bakom en teknikupphandling är det viktigt att få en så stor och kvalificerad beställargrupp som möjligt. ligger liksom vi långt framme när det gäller tekniken. Den har dock endast en liten andel maskiner för egen avverkning. De flesta maskinerna ägs av entreprenörer. Däremot kan det vara intressant med det privata eller bolagsägda skogsbruket i , de anses ligga långt fram när det gäller teknikutveckling. Även de Baltiska länderna kan vara intressanta. Hur kan ett teknikupphandlingsprojekt se ut? TSG-gruppen försöker med hjälp av SkogForsk ta fram krav på bland annat skogsmaskiner. Den gruppen skulle kunna samordna en beställargrupp och staten skulle i samband med det kunna spela en roll som initiativtagare och finansiär av själva teknikupphandlingen. TSG-gruppen sitter på den nödvändiga kunskapen och företräder en majoritet av användarna. Den har också ett gott samarbete med till- verkarna. Vad som krävs är resurser för projektledning, utveckling av mätme- toder, framtagning kravspecifikationer, mätning och eventuellt stöd till provserie. Sannolikt behöver staten stå för huvuddelen av dessa kostnader. skedde en omfattande mekanisering inom skogsbruket. var och är en av de ledande länderna inom detta fält. präglades av en förfining av tekniken. För att driva tekniken vidare är det dock viktigt att prototyper kan utvecklas av tillverkarna och prövas av användarna. Ett problem är dock att en stor del av skogsmaskinerna ägs av många små entreprenörer.