sou · GQB3120d3 · 2003-01-01 00:00:00 — frågar sig om det inte är gymnasieskolans kursutformning som påverkar stressnivåer- na att varje kursbetyg vägs in i meritvärdet för högskoleantag- ningen. Sammanfattningsvis menar verket att den ökande stressen i huvudsak måste sökas på systemnivå. menar, som framgått av kapitel 9 och 11 av betänkandet, att den struktur som dagens gymnasieskola har med många små kurser försvårar en undervisning som kan ge eleverna sammanhang. Kommittén förmodar att detta också medfört svårig- heter att göra en lämplig planering av arbetet. Exemplen på scheman med många håltimmar och dåligt utnyttjande av dagen kan vara ett tecken på detta. Om t.ex. idrott och hälsa eller moder- na språk har en schemaposition sent skall man inte förvåna sig om elever avvikit. Hur schemat ser ut för den enskilde eleven har således en viktig pedagogisk dimension. Tidsanvändningens koppling till pedagogik handlar inte bara om schemaläggning, utan också om hur effektivt elevernas i stort används för att uppnå gymnasieskolans mål. För att tiden skall 8 Rapport 01:211. Reglering av studietid m.m. utnyttjas så effektivt som möjligt måste undervisningen vara flexibel och utgå från elevernas vilja och behov. Elevens studietid bör betraktas som en helhet, och inte som ett antal fristående inslag utan inbördes sammanhang. Elevens studier blir ineffektiva om det är vattentäta skott mellan olika kurser och perioder. Kommitténs förslag till struktur för den framtida gymnasie- skolan kommer att ge betydligt bättre förutsättningar för en effek- tivare undervisning. De lärare som undervisar i ett block kommer att kunna samarbeta också om planeringen av undervisningen. Lärarna kommer också att följa eleverna än under de nu gällande korta kurserna. Därmed bör de få möjlighet att bättre bedöma vilka elever som behöver ökat stöd för att kunna fullfölja studierna. Under ett block kommer eleverna att hinna få sådant förtroende för läraren att han eller hon vågar berätta om sina studiesvårigheter. har i sin rapport till regeringen om den garanterade undervisningstiden ett förslag om de individuella studieplanerna. Som framgått ovan brister redovisningen av huruvida eleverna fått sin minsta garanterade undervisningstid. anser att de individuella studieplanerna är ett lämpligt instrument för redovis- ningen av tidserbjudanden till den enskilde eleven. Kommittén är tveksam till om detta är lämpligaste sättet att hålla reda på hur mycket undervisning den enskilde eleven har fått. skall den individuella studieplanen enligt 1 kap. 11 § gym- nasieförordningen innehålla uppgifter om elevens studieväg, de val av kurser eleven gjort samt huruvida eleven följer ett fullständigt, utökat eller reducerat program. förutser att en individuell studieplan i den framtida gymnasieskolan kommer att innehålla uppgifter om vald sektor och därefter successivt kompletteras med uppgifter om valt inriktningsblock, fördjupningsblock, vilka individuella val av kurser som eleven gjort och ämnet för elevens examensarbete. Kommittén anser att den individuella planen också bör innehålla uppgifter om eleven har behov av särskilt stöd och hur detta skall komma till stånd. Det innebär – enligt för- slag – att den individuella studieplanen i förekommande fall bör innehålla åtgärdsprogram. Reglering av studietid m.m. inhämtat att åtgärdsprogrammet skall kunna överklagas. Därför bör detta vara klart urskiljbart i den individuella studieplanen. anser emellertid att det är svår- överskådligt om åtgärdsprogrammet och den individuella studie- planen finns i två separata dokument. Kommittén har i kapitel 12 avsnitt 12.9 åberopat att föreslår att överenskommelser som görs mellan skolan och eleven och elevens vårdnadshavare på begäran av eleven eller elevens vårdnadshavare skall dokumenteras skriftligt. föreslår nu att även sådana överenskommelser skall tas in i den individuella studieplanen. Slutligen bör man överväga att reglera hur en individuell studieplan kommer till. I dagens läroplan, Lpf 94, avsnitt 2.6 Rektors ansvar, står att rektor har ansvar för att varje elev i dialog med skolan gör upp en individuell studieplan och reviderar den vid olika tillfällen under utbildningen. I gymnasieförordningen står endast för varje elev upprättas en individuell studieplan. Därefter följer bestämmelsen om vad den skall innehålla. Bestämmelserna om vem som skall göra den individuella studieplanen skiljer sig således åt mellan läroplanen och gymnasieförordningen. anser att den framtida regleringen bör ange att den individuella studieplanen skall upprättas av rektor efter samråd med eleven och om eleven är omyndig dennes vårdnadshavare. Den individuella studieplanen skall revideras vid behov. Bestämmelser om individuell studieplan bör tas in i skollagen. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild ut- redare med uppgift att göra en översyn av bestämmelserna i sekre- tesslagen (1980:100) om sekretess i skolan. utgår ifrån att utredaren även ser över de olika dokument som finns i gymnasieskolan och de förändringar som kan bli nödvändiga med anledning av ovanstående förslag. De ändringar i gymnasieskolan som kommittén föreslår innebär en vidareutveckling av den nuvarande gymnasieskolan. Förslagen är påkallade av olika förändringar i samhället och arbetslivet. Dessa förändringar sker dessutom i allt snabbare takt. Förslagen avser också att komma till rätta med vissa negativa företeelser som finns i dagens gymnasieskola, såsom fragmentisering, förytligat lärande och brist på sammanhang. Den nya strukturen innebär successiva val för eleverna. Dessutom innebär förslagen en tydlig uppmaning till skolhuvudmännen, både offentliga och enskilda att samverka, med varandra och med arbetslivet, i syfte att även erbjuda eleverna reell tillgång till ett allsidigt utbud av studievägar. Förändringarna kommer att behöva förberedas på både nationell och lokal nivå. De negativa erfarenheter av hur den förra gym- nasiereformen infördes kan tjäna som utgångspunkt för övervägan- dena om hur förändringarna bör förberedas . 19.2Reformstrategins betydelse för ett framgångsrikt genomförande Förslagen om den gymnasieskola vi har lades fram i propositionen Växa med kunskaper – om gymnasieskolan och vuxenutbildningen (prop. 1990/91:85). fattade därefter beslut om en ny gymnasieskola . Beslutet inne- bar en ny strategi för genomförande av reformer och byggde på det fattade beslutet om ny ansvarsfördelning för skolan mellan stat och kommun. Reformen skulle genomfördas successivt 1995 i den takt som var och en av kommunerna beslutade med hänsyn till egna förutsättningar och behov. Genomförandet kom i hög grad att kännetecknas av en kapplöpning mellan kommunerna. började ett antal kommuner med några nationella program och tre kommuner med alla. blev det stora startåret för flertalet kommuner. Året därefter, 1994, kom den nya läroplanen, nya programmål, kursplaner, nytt betygssystem och betygskriterierna. Med hänsyn till gymnasieutbildningens betydelse för orten var alla kommuner angelägna att så snabbt som möjligt få moderna utbild- ningar. De påverkades därför också av omkringliggande kommu- ners beslut om tidpunkt för införande. utveckling (U94:02) följde 1997 införandet av gymnasiereformen och har i sina betänkanden utförligt belyst reformbeslutet och dess genom- förande. Kommittén slog fast att genomförandet av reformen varit framgångsrikt i de organisatoriska avseendena. Svårigheterna var större när det gällde själva undervisningen. Reformen ställde höga krav på skolledarnas och lärarnas professionalitet. Kommittén lyfte särskilt fram behovet av kunskap om motiven för gymnasierefor- men både hos skolans personal och arbetslivet, vars medverkan är nödvändig för att genomföra arbetsplatsförlagd utbildning. Kom- mittén visade emellertid att de svenska gymnasielärarna i motsats till sina norska kollegor inför en motsvarande reform inte fått fortbildning och möjlighet att diskutera vad reformen ställde för krav på deras arbete. Som kommittén också noterade ledde bristen på information till att många av dem som hade en roll i genom- förandet inte ens fått sätta sig in i motiven för reformen. Gymnasiereformen 1991 åtföljdes av extra statliga resurser för genomförandet av reformen. Trots detta är det bestående intrycket att gymnasiereformen genomfördes av betydande resursknapphet. Till detta intryck bidrog de besparingar som genomfördes också inom skolområdet både i stat och kommun. Viss del av genomföranderesursen kom också att hållas inne av besparingsskäl. Inga nationella informa- tionsinsatser genomfördes och, som framgått, var informationen till och fortbildningen av skolans personal klart otillräcklig. Den decentralisering av ansvaret till kommunerna som skett är enligt uppfattning en avgörande förutsätt- ning för utvecklingen inom gymnasieskolan. nala friheten ger möjlighet att ta större hänsyn till de skilda förutsättningar som finns mellan skolor och kommuner i olika regioner. Målstyrningen ger utrymme för att uppmuntra nya lös- ningar som kan öka måluppfyllelsen. En återgång till en centralstyrd skola, som ibland förespråkats i den pågående skol- debatten, har enligt uppfattning inget starkt stöd i landets skolor och är därför inte aktuellt. Däremot finns anledning att ytterligare skärpa kvalitetskraven genom att understryka betydelsen av uppföljning och utvärdering av verksamheten. Regeringen har i sin senaste utvecklingsplan Utbildning för kunskap och jämlikhet (regeringens skrivelse 2001/02:188) fram- hållit kvalitetsredovisningen som det viktigaste medlet som stöd för verksamhetsutvecklingen i ett systematiskt kvalitetsarbete. Reformarbetet måste bedrivas i nära samarbete med dem som är verksamma inom skolan så att lokala initiativ kan tas till vara. Kommittén inser att en reform tar tid att genomföra fullt ut överallt. En skolreform är heller inte färdig en gång för alla. Den föreslagna gymnasieskolan bör ha en flexibilitet som gör det möj- ligt att förbättra och förnya delar av den utan att man bryter upp hela gymnasieskolan och ersätter den med något nytt. Så kan man även i viss utsträckning se förslag, som ett antal förbättringar av den nuvarande gymnasieskolan samlade i ett paket med en helhetsfilosofi bakom. Enligt Gymnasiekommitténs mening tyder dock erfarenheterna från den tidigare, mer omfattande gymnasiereformen att en centralt fastställd tidpunkt för genomförandet av reformen bör fastställas . Den bör fastställas så att alla aktörer på både nationell och lokal nivå, hos huvudmännen och i skolorna, ges goda förutsättningar att genomföra reformen. betänkande överlämnas till utbildnings- ministern /2003. utgår från att betänkandet därefter kommer att remissbehandlas i sedvanlig ordning. Efter fortsatt beredning inom och pro- position till borde ett riksdagsbeslut kunna komma . Ett genomförande kan därför ske tidigast /2007. utgår därför ifrån att de förslagna föränd- ringarna införs successivt med start ett i alla gymnasieskolor . Förändringarna bör gälla alla offentliga och alla fristående gymnasieskolor med offentligt stöd. Före starten av reformen skall det göras ett kursplanearbete inom . Kursplanearbetet blir en omfattande uppgift som endast delvis kan ske parallellt med andra steg i beslutsprocessen. Att arbeta fram kursplaner är en process som involverar, förutom en del av verkets fasta personal, många korttidsförordnande experter inom olika områden -framför allt lärare och över- läggningar med ämnesföreträdare från högskolan, från olika bran- scher och organisationer. Det är rimligt att räkna med att kurs- planearbetet tar . Det nationella kursplanearbetet i regi beräknas kosta ca . Implementeringsinsatser behöver riktas till beslutsfattare på lokal nivå, till skolledare, lärare, studie- och yrkesvägledare och annan skolpersonal liksom till arbetslivets företrädare på nationell och lokal nivå. Det mest omfattande förberedelsearbetet måste ändå bedrivas lokalt av skolor och skolhuvudmän. Vilka sektorer, inriktnings- block och fördjupningsblock som huvudmännen skall anordna är frågor som måste beslutas lokalt och vara föremål för lokala överväganden och samråd mellan huvudmän och med företrädare för t.ex. det lokala arbetslivet och med elever. Den lokala och regionala planeringen bör äga rum parallellt med den nationella beslutsprocessen, efterhand som förutsättningarna klarnar. Elever och deras vårdnadshavare behöver information inför starten av den förändrade gymnasieskolan. Den period under vilken förslag kommer att genomföras blir dramatisk ur elevkullsutveckling. Antalet elever som lämnade uppgick till 105 000 elever och kommer att uppgå till 126 2006. Därefter kommer elev- antalet att minska och därmed också rekryteringsbasen för gymna- sieskolan. De förändringar som föreslår kommer så- ledes att införas då elevantalet i gymnasieskolan är osed- vanligt stort. Detta kommer att ställa stora krav på kommunernas planering av såväl lokaler som behovet av lärare och studie- och yrkesvägledare. Att elevantalet därefter kraftigt minskar i många kommuner torde göra planeringen ännu mera komplicerad. en utmaning att då finna lösningar som ger goda och utvecklande arbetsförhållanden för såväl elever som skolpersonal. är det brist på utbildade gymnasielärare. Det gäller särskilt lärare som undervisar i yrkesämnen, vilket beror dels på en i dessa sammanhang ofördelaktig ålderssammansättning av lärar- kåren, dels på en svag nyrekrytering till yrket. Det är svårt att få skickliga yrkesutövare att söka till lärarutbildning med de ekono- miska villkor som gäller både under utbildningen och i yrkes- utövningen. Den nya lärarutbildning som startade lockar allt fler sökande till läraryrket. För att motsvara skolans behov är det dock nödvändigt att fler är intresserade av att undervisa i yrkesämnen. Som framgått ovan förutser att kommer att behöva särskilda resurser för att klara det arbete med nya kursplaner och betygskriterier som den förändrade gymna- sieskolan kräver. Liksom vid den förra gymnasiereformen bör det ställas särskilda resurser till gymnasieskolornas förfogande för planerings- och informationsinsatser. Som framgått är föränd- ringarna av mindre omfattning än reformen . Tidpunkten för genomförandet med ett osedvanligt stort elevantal ställer dock särskilda krav på kom- munerna. Syftet med en särskild genomföranderesurs är att bidra till att finansiera de extrauppgifter som är kopplade till själva genomförandet. Den måste kombineras med en översyn av befint- lig resursanvändning, så att omfördelningar vid behov kan ske. Kommittén räknar också med att det behövs en tillfällig resurs- förstärkning för centrala informationsinsatser riktade till lokala beslutsfattare, skolledare, arbetslivsföreträdare och organisationer som kommer att ha en viktig roll för att förändringarna skall få avsedd effekt. Skolledarna har här en nyckelroll för att initiera en utveckling på den egna skolan, i synnerhet inom de inledande sektorsblocken. Som framgick var kompetensutvecklingen av lärarna inför förra förändringen klart otillräcklig. bör särskilda riktade medel anvisas för detta. vill kommittén påpeka att det är naturligt att de reguljära kompetensutvecklingsinsatserna – både tidsmässigt och resursmässigt inriktas mot de förändringar som skall genomföras. Det som framför allt är betydelsefullt är att lärare med olika ämneskompetens kan utveckla sitt samarbete inom blocken, som är det mest betydelsefulla inslaget i förändringarna för att skapa sammanhang och förståelse i undervisningen. Satsningen på fortbildning i projektarbete som genomförs bör fortsätta så att alla lärare inom gymnasieskolan besitter sådan kom- petens att de kan handleda, bedöma eller medbedöma ett sådant. En genomförd utvärdering bland de lärare och skolledare, som deltagit i högskolornas fortbildningskurser, visar att verksamheten varit framgångsrik. Detta är värdefullt såväl med hänsyn till kommitténs förslag om gymnasiearbete som till kom- mitténs syn på värdet av projektarbetsformen som sådan. Studie- och yrkesorientering är självklart en viktig åtgärd för att ge gymnasieskolans elever resurser att orientera sig på en för- änderlig och allt mer kunskapsintensiv arbetsmarknad. Vägledning, information och annat stöd behövs inför de successiva valen för att eleverna skall få en bra förberedelse inför inträdet i arbetslivet antingen det sker direkt efter gymnasieskolan eller efter vidare studier. Studie- och yrkesvägledarna måste därför också ingå bland dem som behöver en fördjupad information om syftet med förändringarna. föreslår att sammantaget ca 500 miljo- ner kr anvisas för de ändamål som angetts ovan. Fördelningen mellan olika år och olika ändamål bör, som brukligt, avgöras i samband med beredningen av förslag. 19.6Kvalitet, kvalitetssäkring samt utvärdering Ett framgångsrikt genomförande förutsätter också att en kvalitets- säkring av utbildningen införs. Regeringen har i de senaste utveck- lingsplanerna för skolan betonat kvalitetens avgörande betydelse för att skolan skall nå målen. Kvalitetssäkring innebär en utökad och utvecklad uppföljning och utvärdering som utmyn- nar i en kvalitetsredovisning. Regeringen har i sin senaste utvecklingsplan Utbildning för kun- skap och jämlikhet (regeringens skrivelse 2001/02:188) framhållit kvalitetsredovisningen som det viktigaste medlet som stöd för verksamhetsutvecklingen i ett systematiskt kvalitetsarbete. Enligt Gymnasiekommitténs uppfattning bör det i den nya skollagen framgå att huvudmannen har ett helhetsansvar för kvaliteten i gymnasieskolan. gäller föreskrifterna i kommittéförord- ningen (1998:1474). Enligt denna skall varje kommitté pröva kon- sekvenserna av sina förslag i ett antal avseenden och redovisa dessa i sitt betänkande. I detta kapitel lämnar kommittén dessa konsekvensbeskrivningar och kommer därvid också att hänvisa till var i betänkandet respek- tive förslag presenteras. Kommittén inleder redovisningen med de finansiella och sam- hällsekonomiska konsekvenserna av förslagen. Den nuvarande gymnasieskolan fick sin form genom ett riksdags- beslut (prop. 1990/91:85 Växa med kunskaper – om gymnasieskolan och vuxenutbildningen, bet. 1990/91:UbU26, rskr. 1990/91:356). Vissa smärre förändringar har gjorts . De redovisas närmare i bilaga 4 Förändring av den svenska gymnasiala utbildningens struktur en historik. Kommitténs förslag om struktur för den framtida gymnasie- skolan, vilka redovisas i kapitel 9, bygger på de erfarenheter som kan dras av den nuvarande gymnasieskolan och innebär en vidare- utveckling av denna. De förslag som kommittén presenterar inne- bär därför en betydligt mindre förändring än reformen som beslutades . Dagens gymnasieskola består av 17 nationella program, ett indi- viduellt program och ett antal specialutformade program. Den framtida gymnasieskolan får i förhållande härtill ett avsevärt minskat antal ingångar, vilket kommer att minska kostnaderna för kommunerna i vart fall för elevernas första studieår. Studierna under de därpå följande åren organiseras i block, s.k. inriktningsblock och fördjupningsblock om 300 gymnasiepoäng Utbildningen kommer att bli lättare för huvudmännen att organisera än dagens gymnasieskola. Huruvida antalet inriktnings- block kommer att bli fler eller färre än dagens inriktningar kan inte avgöras förrän vid det kursplanearbete som föregår genomförandet av förändringen. Kommittén räknar med att det blir ungefär lika många, vilket innebär oförändrade kostnader i förhållande till . organiseras motsvarigheten till fördjupningsblock i separata kurser. Framtidens gymnasieskola innebär en rationellare organisa- tion. har huvudmännen möjlighet att anordna lokalt beslutade studievägar i form av specialutformade program och lokala inrikt- ningar. föreslår att sådana lokala alternativ skall kunna anordnas inom den föreslagna strukturen i form av lokala inriktnings- och fördjupningsblock. De skall bestå av natio- nella kurser. Dessa förslag kommer troligen att leda till minskade kostnader. Eleverna kommer i den framtida gymnasieskolan att välja studie- väg successivt. Eleverna kommer också att kunna studera block från en annan sektor än den där de började. I vissa fall kan detta komma att kräva att eleven kompletterar sina kunskaper. Samman- taget torde förslagen innebära att risken för felval minskar, vilket bör innebära färre avbrott och byten av denna anledning. Eleverna får rätt att komma in på den sektor de valt i första hand, vilket är en utökad rätt i förhållande till dagens gymnasieskola. Förslagen i fråga om elevers rätt och kommuners utbud av gym- nasieutbildning har kommittén presenterat i kapitel 15. får av eleverna sina förstahandsval av nationella program. Förändringen handlar således om de resterande 15 pro- cent av eleverna som börjar på ett program de valt i andra eller tredje hand. Den utökade rätten till vald studieväg kan innebära att en kommun måste utöka sin organisation på en sektor, vilket kan bli dyrare än . Denna eventuella merkostnad begränsas av att antalet ingångar i gymnasieskolan blir färre. Elever får rätt att söka och komma in på en sektor i en annan kommun även om utbildningen finns hemma. Rätten föreslås endast gälla om det finns en ledig plats inom sektorn i den kom- mun, dit eleven söker. Den mottagande kommunen kommer att få ersättning från elevens hemkommun, som blir skyldig att betala, dock inte mer än vad hemkommunens utbildning kostar. Huruvida detta kommer att medföra ökade kostnader för elevens hemkom- mun är beroende av effekterna på dennes gymnasieorganisation. Om hemkommunen inte kan dra ner sin organisation blir det mer- kostnader. förutsätter att kommunerna kommer att utöka sitt samarbete för att tillsammans kunna ha en så effektiv gymnasieorganisation som möjligt. Liksom får elever rätt att söka inriktningsblock i andra kommuner men också fördjupningsblock, vilket är en utökad rätt i förhållande till . Den utökade rätten kan medföra ökade kostnader men uppvägs av de minskade kostnader det innebär att en elev kan gå endast en del av sin utbildning i en annan kommun. Elever som vill studera en specialisering som inte finns i hem- kommunen går hela sin treåriga utbildning i den andra kommunen. Riksrekrytering innebär att den anordnande kommunens ung- domar inte har företräde framför dem som kommer från andra kommuner. Kommittén föreslår att riksrekryteringen begränsas till sådana utbildningar som är av nationellt intresse eller behov. Detta bör innebära avsevärt färre än och därmed en minskad kost- nad för de kommuner som har många ungdomar som går riks- rekryterande utbildningar i andra kommuner. För enskilda skolor föreslås ingen förändring vad gäller riksrekryteringen. Kommittén föreslår att också obehöriga elever skall tas in och få påbörja studierna inom en sektor som de kompletterar sina bristande kunskaper från . De kommuner som har endast det individuella programmet kommer att behöva samverka med andra kommuner som har flera studievägar inom sin gymna- sieskola. har eleverna på det individuella programmet inte någon garanterad undervisningstid och det förekommer i vissa kommuner att eleverna får endast några timmars undervisning . För sådana kommuner innebär förslaget ökade utgifter. Eftersom de totala kostnaderna för gymnasieutbildningen beräk- nats med hänsyn till hela årskullen ungdomar innebär det emeller- tid inte några ökade krav från statens sida. För de kommuner som har en heltidsverksamhet för eleverna på det indivi- duella programmet kommer förslaget troligen inte att innebära några ökade kostnader. Kommitténs förslag kommer att leda till att fler elever kommer att fullfölja gymnasiestudier, vilket innebär en samhällsekonomisk vinst. De genomförandeåtgärder som kommittén har föreslagit i kapitel 19 kommer att medföra tillfälligt ökade kostnader för staten till ett sammanlagt belopp om ca . är medveten om att ingen finansiering föreslås för Det hör delvis samman med att det handlar om utgifter för åren 2005 2007 då det ännu inte finns några beräknade ramar.