sou · GQB31d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Trafikskadorna är ett sådant område och vi har ovan redogjort för de kostnader som trafikskadorna medför.27 Dessa siffror är framtagna av chefsaktuarien hos ett av de större trafikförsäkringsbolagen och har granskats av och utan invändningar. Siffrorna grundar sig skador och de har sedan räknats upp till nivå. Samhällets utgifter har beräknats med utgångspunkt från försäkringsbolagens kostnader för motsvarande kostnadsslag. 27 Se avsnitt 5.3. Regressrätt för det allmänna Enligt beräkningarna bör samhällets utgifter för in- komstförlust respektive livräntor uppgå till 595 mil- joner kr respektive eller totalt . I dessa poster ingår även arbetsgivarnas utgifter för sjuklön m.m. Vad som skulle kunna bli föremål för regresskrav vid trafikskador motsvarar således ca . Hur mycket av detta skulle då staten faktiskt kunna få tillbaka genom en regressrätt? Vår bedömning är att under förutsättning att det finns en fungerande organisation för att framställa regresskraven så skulle staten kunna återfå en mycket stor del av dessa utgifter för sjukpenning m.m. från trafikförsäkringen. Beträffande övriga typer av skador finns det enligt inga sådana uppgifter att det ens går att göra grova upp- skattningar om vad en regressrätt för staten skulle kunna inbringa. Det är därför svårt för oss att säga vad en regressrätt skulle ge för statsfinansiella besparingar när det gäller dessa skador. Man bör dock kunna utgå från att en korrekt hanterad regressverksamhet skulle ge intäkter överstigande det allmännas kostnader. Enligt är det svårt att exakt beräkna hur stor premiehöjning en regressrätt för det allmänna skulle medföra för trafikförsäkringens del. Trafikförsäkringspremien skulle dock grovt beräknat i genomsnitt höjas ; att jämföra med de som en utvidgning av trafikförsäkringens ansvar skulle medföra i premiehöjning.28 Denna skillnad beror enligt förbundet på att kostnadsläget alltid blir högre när den som beslutar om åtgärden inte står för den slutliga kostnaden. När det sedan gäller konsekvenserna av en ökad trafikpremie så kan det naturligtvis bli mycket kännbart för vissa försäkringstagare, t.ex. ungdomar. Det är enligt inte möjligt att beräkna vad en regressrätt för staten skulle få för premieeffekt på ansvarsförsäk- ringen. 28 Se avsnitt 5.8.3. Regressrätt för det allmänna Regresskraven skulle i vissa fall kunna uppgå till höga belopp och ett långtgående ekonomiskt ansvar för personskador skulle kunna drabba den ansvarige orimligt hårt i jämförelse med den felhandling som har orsakat skadan. är det vanligt förkommande med ansvarsförsäkringar och det även hos privatpersoner och risken för att ett regresskrav skulle innebära ruin för den skadeståndsskyldige minskar därmed. Om ett regresskrav i något fall ändå skulle drabba någon särskilt hårt så bör den allmänna jämkningsregeln i 6 kap. 2 § SkL utgöra ett godtagbart skydd. Den innebär att om skyldighet att utge skadestånd är oskäligt betungande med hänsyn till den skadeståndsskyldiges ekonomiska förhållanden så kan skadeståndet jämkas efter vad som är skäligt varvid även den skadelidandes behov av skadeståndet och övriga omständigheter skall beaktas. Vid prövning av om jämkning skall ske så är det troligt att förutsättningarna för jämkning är större när kravet framställs av det allmänna än av den skadelidande. Det allmännas behov bör ju väga tämligen lätt om skadevållaren har begränsade ekonomiska förhållanden. Vår utgångspunkt är som har redovisats att det nuvarande systemet bör behållas om inte betydande fördelar kan uppnås genom att införa en regressrätt. Som har framgått ovan är vi tveksamma till den preventiva effekten av en regressrätt även om den inte helt kan uteslutas. Det är även möjligt att en regressrätt skulle ha en moralbildande funktion och ge värdefulla synpunkter och upplysningar vad avser skadors uppkomst. Dessa argument är dock inte så bärkraftiga att de övertygar oss om att den nuvarande ordningen bör överges. Visserligen skulle regressrätten innebära en fördel från statsfinansiell synpunkt. Den skulle emellertid å andra sidan öka belastningen bl.a. på trafikförsäkringen och andra ansvarsförsäkringar, med premiehöjningar som följd. Vidare skulle systemet kräva en ganska betydande administration och dra med sig kostnader både för det allmänna och för privata försäkringsgivare och andra parter. Detta minskar värdet av ett regressystem från samhällsekonomisk synpunkt. Regressrätt för det allmänna Detta sammantaget medför att vi inte anser oss kunna förorda att staten ges möjlighet att framställa regresskrav mot skadevållaren för ersättningar som har betalats ut från de offentliga försäkrings- systemen. 7Regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare I avsnitt 6 har kommittén föreslagit att någon regressrätt inte skall införas för ersättningar som har betalats från de offentliga försäk- ringssystemen. Sådana ersättningar skall därför fortfarande räknas av vid bestämmande av skadestånd för inkomstförlust. Enligt gällande bestämmelser i 5 kap. 3 § SkL behandlas på samma sätt pension eller annan periodisk ersättning eller sjuklön, om förmånen betalas av en arbetsgivare eller på grund av en försäkring som är en anställningsförmån. Vi anser inte att det finns skäl att överväga någon ändring härvidlag annat än när det gäller sjuklön som betalas av arbetsgivare. Andra hithörande förmåner finansieras genom för- säkringar, och en regressrätt skulle där få en mycket begränsad ekonomisk betydelse. Enligt direktiven är frågan om arbetsgivarens regressrätt för sjuklön till arbetstagare som skadats genom någon annans vållande en av de punkter där effekten av nuvarande ordning har uppfattats som mindre rimlig och som vi skall uppmärksamma särskilt. Utgångspunkten är naturligtvis att avräkning för sjuklön fortfarande skall göras innan skadestånd betalas ut; en annan ordning skulle innebära att ersättning skulle utgå från två håll för samma skada. Med nuvarande nettometod i 5 kap. 3 § SkL kan regress inte utövas men det finns inga lagtekniska hinder för att välja en särlösning för sjuklönen och låta arbetsgivaren få rätt att kräva sjuklönen åter av skadevållaren. En arbetsgivare kan också ha haft andra kostnader med anledning av en arbetstagares skada. Det kan gälla sjukvård, läkemedel och rehabilitering men också t.ex. ersättning till en vikarie. Regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare 7.1Ersättningar m.m. från arbetsgivaren Enligt lagen (1991:1047) om sjuklön har en arbetstagare viss rätt att vid sjukdom behålla lön och andra anställningsförmåner. Reglerna innebär att arbetstagaren av ett sjukdomsfall (sjuklöneperioden), med undantag av en karensdag, normalt får behålla av den lön och de andra anställ- ningsförmåner som han annars skulle ha gått miste om till följd av sjukdomen. Sjuklön kan även utgå enligt avtal.1 Bestämmelsen i 5 kap. 3 § SkL om avräkning för sjuklön innebär att sjuklönen, oavsett om den utgår enligt lag eller avtal, samordnas med skadeståndet och minskar skadevållarens skadeståndsskyldighet. Detta medför att arbetsgivaren inte har möjlighet att regressa för sjuklönen gentemot skadevållaren eller hans försäkringar. Det följer av att regressrätten inte är en självständig rätt till skadestånd för den som betalat ut en viss ersättning utan en rätt att ta över den rätt till skadestånd som den skadelidande kan ha. För att skydda de små företagen mot höga sjuklönekostnader finns en möjlighet för arbetsgivare vars sammanlagda lönekostnad under ett kalenderår inte beräknas överstiga 130 gånger det för året gällande prisbasbeloppet (dvs. f.n. ) att försäkra sig hos för kostnader för sjuklön.2 Försäkringen ersätter dock inte med sjuklön i varje sjuklöneperiod. Avgiften för försäkringen bestäms till en viss procentandel av arbetsgivarens sammanlagda lönekostnader och samma procenttal gäller för alla försäkringstagare. är avgiften fastställd till . När försäkringen infördes tecknade drygt 13 300 företag försäkringen men antalet försäkrade har minskat . fanns det drygt 5 600 pågående försäkringar och de anslutna företagens genomsnittliga lönesumma låg på . Många företag utnyttjar inte försäkringen. Försäkringen anses enligt företrädare för inte vara någon lyckad konstruktion. Den bär sig inte ekonomiskt men ändå är premien hög för de enskilda företagen varför de arbetsgivare som inte har mycket hög sjukfrånvaro bland sina anställda underlåter att teckna 1Se avsnitt 7.1.2. 217 § lagen om sjuklön. Regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare Det är i praktiken endast företag med hög risk för att arbetstagarna blir sjuka som utnyttjar försäkringen. Kostnaderna för den lagreglerade sjuklönen Det har varit svårt att få fram uppgifter om vad kostnaderna för sjuklönen uppgår till . Det finns ingen samlad statistik över de totala sjuklönekostnaderna, än mindre över hur mycket de uppgår till på de olika områden där det kan finnas en ansvarig skadevållare, som trafikskadorna, skador på grund av brott m.m. När den lagreglerade sjuklönen infördes sänktes arbetsgivaravgiften till sjukförsäkringen från till . Arbetsgivarna som grupp skulle kompenseras för de ökade kostnader som den nya ordningen medförde. I förarbetena angavs att det varken var möjligt eller önskvärt att kompensera enskilda arbetsgivare med exakt det belopp som sjuklönekostnaderna uppgick till för . Några beräkningar av kostnaderna finns inte återgivna i förarbetena.3 Enligt uppgift från uppgår den samlade löne- summan till ca . Av total arbetstid uppskattas motsvara den tid som de anställda är sjukfrånvarande och sjuklönen motsvarar av normal lön. Med utgångspunkt härifrån kan sjuklönekostnaderna grovt uppskattas till av (x 0,02), dvs. 14,4 miljarder kr.4 Denna beräkning stöds i viss mån av uppgifter från , enligt vilka kostnaderna för sjuklön brukar anges till . Hur mycket av detta belopp som är hänförligt till situationer där det finns en skadevållare är inte möjligt att beräkna. En viss uppfattning om sjuklönekostnadernas storlek för de mindre arbetsgivarna går vidare att få via den försäkring som dessa kan teckna hos för kostnaderna för sjuklön. betalades inte någon ersättning alls till av de anslutna företagen. Storleken av de totala utbetalningarna har sjunkit ; från till , vilket 3 Se prop. 1990/91:181 s. 65. I Sjukersättningsfrågor, SOU 1981:22, gjorde vissa beräkningar av kostnadseffekterna av införandet av sjuklön. Dessa beräkningar redovisas inte här med tanke på att förflutit och att de därmed i betydande utsträckning mist sin aktualitet. I sjuklönekommitténs betänkande Några frågor i anslutning till en arbetsgivarperiod inom sjukpenningförsäkringen, SOU 1991:35 s. 14, anges enbart att arbetsgivarna som grupp skall kompenseras med sänkta socialavgifter så att reformen blir kostnadsneutral. 4 Uppgift från . Regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare bl.a. beror på att antalet försäkrade företag har minskat. Den genomsnittliga utbetalningen var per anslutet företag. Det rör sig alltså om mycket små belopp som betalas från försäkringen. Enligt uppgift från försäkringsbranschen förekommer inga privata försäkringar som täcker arbetsgivares kostnader för sjuklön. 7.1.2Ersättning enligt avtalsförsäkringar m.m. Syftet med försäkringarna är att ge alla anställda inom de berörda avtalsområdena ett försäkringsskydd som kompletterar det som utgår från socialförsäkringarna. Finansiering, kvalifikationsvillkor, er- sättningsregler m.m. skiljer sig åt mellan arbetare och tjänstemän och mellan privat och offentlig sektor. i sjuk- perioden, utgår med undantag för karensdagen sjuklön enligt sjuk- lönelagen. Då betalas normalt ingen kompletterande ersättning från arbetsgivaren. Vissa undantag finns. På den kommunala sidan och inom landstingen kan kompletterande ersättning för inkomstförlust utgå för inkomstbortfall som uppstått i samband med personskada genom våld och/eller misshandel i arbetet. Även brandpersonal och poliser får under vissa förutsätt- ningar ersättning för faktiskt förlorad inkomst m.m. Det förekommer också att arbetsgivaren betalar tillägg till den lagreglerade sjuklönen på grund av ett individuellt avtal med arbetstagaren. Avtalsgruppsjukförsäkringen (AGS) kompletterar de lagstadgade ersättningarna sjukpenning, sjukbidrag och förtidspension. Anställda inom SAF:s () och LO:s samt kooperationens avtalsområden har rätt till AGS. Vid sjukskrivning på lämnar AGS en s.k. dagersättning som motsvarar av den sjukpenninggrundande inkomsten. Tillsammans med sjukpenningen ger AGS-ersättningen av sjukpenninggrundande inkomst. Dagersättning utgår under sjukdagarna 15-360. Vid sjukbidrag eller förtidspension betalas månadsersättning som ett komplement till ersättningen från den allmänna försäkringen. Ersättningens storlek beror på den sjukpenninggrundande inkomsten vid insjuknandet och graden av beviljad förmån. Inom kommuner och landsting finns en motsvarande försäkring kallad AGS-KL. De flesta privatanställda tjänstemän har rätt till kollektivavtalad sjuklön . Ersättning utgår från och med den femtonde Regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare dagen och motsvarar tillsammans med sjukpenningen av lönen. Efter dag 90 utgår under vissa förutsättningar sjukpension från industrins och handelns tilläggspension, ITP. Statsanställda erhåller kompletterande ersättning enligt allmänt löne- och förmånsavtal samt sjukpension. För att ytterligare täcka inkomstbortfall kan privata sjukförsäk- ringar tecknas, både enskilt och i grupp. Sammantaget finns cirka en halv miljon individuella sjuk- och olycksfallsförsäkringar och cirka en halv miljon gruppolycksfallsförsäkringar.5 7.2Tidigare reglering av arbetsgivares regressrätt Några enhetliga grundsatser angående förhållandet mellan skadestånd och andra förmåner vid personskada fanns inte års ändringar i skadeståndslagen. En arbetsgivare som hade betalat ut sjuklön till en anställd, som då utgick med stöd av avtal, ansågs kunna kräva den skadeståndsskyldige på ersättning för sjuklönen. Detta gällde oavsett om föreskrift om regressrätt upptagits i anställningsvillkoren.6 Regressrätten omfattade såväl sjuklön som utgått från stat och kommun som sådan som betalats av enskilda arbetsgivare. Någon självständig rätt till skadestånd för arbetsgivaren var det dock inte frågan om utan arbetsgivaren ansågs inträda i den skadelidandes rätt. Arbetsgivaren hade alltså inte bättre rätt än arbetstagaren gentemot den skadeståndsskyldige, vilket kunde ha betydelse t.ex. om arbetstagaren var medvållande. En annan konsekvens av att arbetsgivaren inte hade något självständigt skadeståndsanspråk var att ersättning inte utgick för annan förlust än sjuklön, t.ex. om arbetsgivaren varit tvungen att inställa sin egen verksamhet på grund av att viss kompetens saknades. Regressrätten utnyttjades främst såvitt avsåg statlig sjuklön. På den privata sektorn lär regress knappast alls ha förekommit.7 5Se delbetänkande av , SOU 2000:72 s. 33. 6Se NJA 1934 s. 355 och 1955 s. 676 I-III samt prop. 1975:12 s. 44. 7Se SOU 1973:51, Skadestånd V s. 216. Regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare Vid tillkomsten av 5 kap. 3 § SkL fanns inte någon lagstadgad rätt till sjuklön för arbetstagare. I paragrafen föreskrevs därför om avräkning av sjuklön som utgick på grund av anställningsavtal. Frågan om arbetsgivares regressrätt för utgiven sjuklön behandlades i ett lagstiftningsärende . Regeringen gjorde den bedömningen att lagtexten och de tankegångar som låg bakom samordningsreglerna i 5 kap. 3 § SkL samt vissa systematiska hänsyn gav stöd för att också sjuklön enligt lag skulle avräknas från skadeståndet och att regressrätt således inte förelåg. Enligt regeringens mening borde frågan bedömas mot bakgrund av hela det ersättningssystem som skall skydda den skadelidande vid personskada. Regeringen pekade på att de väsentligaste dragen ersättningssystem alltjämt kvarstod och det kunde då inte komma i fråga att ändra de grundläggande principerna för ersätt- ningssystemet. Inte heller borde det komma i fråga att särbehandla sjuklön. Det skulle vara ett främmande inslag i systemet för sam- ordning mellan skadestånd och andra förmåner att i fråga om sjuklön frångå nettometoden när skadeståndet bestäms. Bestämmelsen i 5 kap. 3 § ändrades bl.a. på så sätt att det i lagtexten klargjordes att även sjuklön enligt lag, liksom enligt avtal, skall avräknas. Enligt regeringen kunde det dock finnas anledning att göra en mera allmän översyn av samordningsreglerna.8 har behandlat motioner om införande av regressrätt för arbetsgivaren för utgiven sjuklön när annan person uppsåtligen eller genom vårdslöshet skadat arbetstagaren. hänvisade utskottet till den tidigare förutskickade översynen av samordningsreglerna.9 Utskottet utgick från att regeringen skulle ta initiativ till en sådan översyn. Frågan återkom våren 1998.10 Utskottet angav då att det inom övervägdes direktiv till en utredning om en allmän översyn av regelverket och avstyrkte därför motionen. Ytterligare motioner i frågan har därefter avstyrkts med hänvisning till uppdrag.11 I det senaste 1994/95:229 s. 20. 1996/97:LU 9. 1997/98:LU27. 1998/99:LU17 och 1999/2000:LU6. Regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare betänkandet pekade utskottet på att frågan om arbetsgivares regressrätt för utgiven sjuklön enligt direktiven bör uppmärksammas särskilt. Utredningen för ökad hälsa i arbetslivet (S 2000:07) överlämnade delrapporten i en hand- lingsplan. Särskild utredare är f.d. landshövdingen . Utredningen har i uppdrag att utarbeta förslag till en samlad handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet. Utredningen skall också föreslå hur förebyggande åtgärder, försäkringssystem, rehabiliterande insatser m.m. kan bli mer effektiva redskap för att minska sjukfrånvaron i arbetslivet. Utredningen föreslår i delrapporten att sjuklöneperioden skall förlängas och att sjuklönen fr.o.m. den femtonde dagen i en sjukperiod skall höjas till av anställningsförmånerna till den del de är sjukpenninggrundande. Vidare föreslås att den sjukförsäkringsavgift som arbetsgivaren skall betala sänks i motsvarande mån som kostnaderna ökar på grund av förlängningen av sjuklöneperioden och att ett generellt högkostnadsskydd mot sjuklönekostnader införs för små företag som har en årlig lönesumma som högst uppgår till 160 prisbasbelopp. Det obligatoriska högkostnadsskyddet skall ersätta den hittillsvarande frivilliga småföretagarförsäkringen. Införandet av en förlängd sjuklöneperiod anges minska försäk- ringskassans administrativa kostnader med . Högkostnadsskyddet för små företag beräknas kosta ca . Senast skall utredaren ha redovisat sitt uppdrag. 7.6Jämförelse med andra länder I både och har arbetsgivaren en lagstadgad rätt att regressa för sjuklön och liknande utbetalningar för det fall att tredjeman är ersättningsansvarig och arbetsgivaren har gjort en förlust, dvs. i den mån kostnaden för sjuklön inte täcks av en försäkring.12 I omfattar regressrätten även utbetalningar som har anknytning till lönen som sociala avgifter. 12 : § 3-7 nr 2 lov om skadeserstatning. : § 17 andra stycket lov om erstat- ningsansvar. Regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare också vissa andra utbetalningar, t.ex. övertidsersättning till annan anställd som utfört den skadades arbete eller ersättning till vikarie.13 Det är ovanligt att arbetsgivaren framställer regresskrav för sjuklönen och det har i praxis även visat sig svårt för arbetsgivaren att styrka att annan förlust är hänförlig till sjukfallet.14 I omfattar regressrätten endast vad som motsvarar direkta utbetalningar från arbetsgivaren till arbetstagaren avseende sjuklön eller annan ersättning. Annan förlust som arbetsgivaren kan ha haft, t.ex. kostnader för vikarie eller övertidsersättning, omfattas alltså inte av regressrätten.15 I utgår sjuklön både enligt lag och avtal. Det finns ingen laglig rätt för arbetsgivaren att regressa för sjuklön men i rättspraxis har en sådan rätt utvecklats.16 Arbetsgivaren kan också erhålla brottsskadeersättning från staten för den sjuklön han betalat en anställd som skadats på grund av brott, beloppet är dock maximerat till 660 finska mark per dag.17 När det gäller trafikskador och arbetsskador erhåller arbetsgivaren ersättning för sjuklönen från trafikförsäkringen och olycksfallsförsäkringen. I praktiken torde regresskrav från arbetsgivaren förekomma mycket sparsamt på grund av att arbetsgivaren får kompensation från dessa försäkringssystem.18 När det gäller förhållandena i vissa andra europeiska länder hän- visas till redogörelse i bilaga 2. 13Se danska Karnovs kommentar till 17 § lov om erstatningsansvar. Regeln att arbetsgivaren inträder i arbetstagarens rätt tillämpas alltså inte fullt ut. Enligt uppgift från danska saknas statistik avseende regressutövandet. 14Uppgift från Forsikringens Hus. 15Uppgift från Justisdepartementet i . Departementet har ingen statistik avseende regressutövandet. 16Det framgår av t.ex. rättsfallet HD 1984 II 61 där ansåg att en arbetsgivare, som hade betalat lön till en anställd som denne varit arbetsoförmögen på grund av skador som han ådragit sig vid en misshandel, hade rätt att i brottmålet yrka ersättning av den tilltalade för utgiven lön utan att ansöka om stämning. 175 a § brottsskadelagen 21.12.1973/935. 18Uppgift från Industrins och arbetsgivarnas centralförbund i . Regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare 7.7.1Bör regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare införas? I detta sammanhang är det viktigt att hålla i minnet att regressrätten inte innebär en självständig skadeståndsrätt för arbetsgivaren. Regress är en övertagen skadeståndsrätt. Arbetsgivaren inträder i arbetstagarens rätt till ersättning. När en arbetsgivare åsamkas kostnader kan alltså inte dessa föras tillbaka regressvägen med mindre än att den personskadade för egen del kunnat kräva samma skadestånd. Genom en regressrätt kan alltså arbetsgivaren inte få ersättning för egna förluster, t.ex. kostnader för en vikarie eller skatter och avgifter som är hänförliga till den utbetalda sjuklönen. Sådana förluster, som alltså drabbar annan än den som lider den direkta skadan, utgör en s.k. tredjemansskada som enligt vedertagna principer normalt inte ersätts.19 Som alternativ till en regressrätt för sjuklön kan man tänka sig att göra ett undantag från principen att tredjemansskada inte ersätts. Genom en särskild reglering ges då arbetsgivaren en självständig rätt att kräva ersättning för utgiven sjuklön. Undantag från principen att endast den som drabbas av en skada kan ha rätt till skadestånd finns när det gäller ersättning till efterlevande för begravningskostnader och för förlust av underhåll, 5 kap. 2 § SkL. Av en sådan bestämmelse måste framgå vad som händer med arbetsgivarens anspråk i de fall arbetstagaren varit medvållande till skadan. Det kan naturligtvis inte komma i fråga att arbetsgivaren ges en rätt till återkrav av hela sjuklönen i sådana fall utan kravet får nedsättas motsvarande arbetstagarens medvållande. Jämkning av skadestånd vid medvållande får emellertid endast ske vid grov vårdslöshet och uppsåt och jämkning hör därför till undantagen. Jämkning förekommer dock i viss utsträckning såvitt avser trafikskadeersättning till förare som gjort sig skyldig till rattfylleri och genom vårdslöshet medverkat till skadan.20 19Se t.ex. prop. 1972:5 s. 158 f. och 328 f., SOU 1995:33 s. 380 och NJA 1993 s. 41. 206 kap. 1 § SkL och 12 § trafikskadelagen. Regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare Arbetsgivaren kan ha mer eller mindre långtgående åtaganden att betala sjuklön till en arbetstagare som skadas. Förutom den lag- stadgade sjuklönen tillkommer sjuklön som utgår på grund av avtal. Som nämnts ovan utgår sådan sjuklön normalt först efter sjuklöne- perioden. Arbetsgivarens kostnader omfattar utöver själva lönen också arbetsgivaravgifter som är hänförliga till denna.