sou · GQB327d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Enligt vår bedömning bör den statligt finansierade språkvården – bl.a. som en konsekvens av minoritetspolitiska beslut och den nya mångspråkiga situationen – ges ett allmänt ansvar för in- satser som rör samtliga språk i . Det bör ingå i språkvårdens uppgifter att studera frågor om språkens funktion och ställning, både från ett individ- och ett samhällsperspektiv. 19.4Rådgivning, information och upplysning En viktig uppgift för språkvården är att svara på frågor från den intresserade allmänheten, myndigheter, företag och organisationer. , , TNC och olika samarbetsgrupper sva- rar alla på frågor om svenska språket via främst telefon och e-post. Språkvetare vid universitetens och högskolornas språkinstitutioner svarar också ofta på frågor från allmänheten. I Svenska språknämndens aktiva rådgivning besvaras ca 50 frågor per dag, huvudsakligen via telefon och e-post. Sverigefinska språk- nämnden och Samiska språkrådet ger råd i frågor om dessa två minoritetsspråk. språkexperter och Klarspråks- gruppens sekretariat har en omfattande rådgivning till departement och myndigheter via telefon och e-post. Av det mer direkt utåtriktade informationsarbetet kan nämnas att tjänstemän håller föredrag och kurser, liksom att ger ut tidskriften med fyra nummer (6 400 betalande prenumeranter). På Språknämndens och Terminologcentrums webbplatser publiceras bl.a. frågor och svar. har en webbplats, från vilken man exempelvis kan nå nätversionen av . språkexperter och Klarspråksgruppen föreläser om den offentliga språkvården och publicerar på webbplatsen Klarspråk bl.a. Myndigheternas skrivregler och andra handböcker och riktlinjer i redaktionella och språkliga frågor, liksom frågor och svar, språkspalter m.m. Klar- språksgruppen ger vidare ut informationsbladet Klarspråksbulletin- en med fyra nummer (ca 4 500 prenumeranter) och anordnar flera seminarier och konferenser i språkvårdsfrågor för myndigheterna. ger ut tidskriften och Samiska språkrådet har som uppgift att informera om det samiska språket. Information om teckenspråket finns bl.a. på SDR:s webb- plats. Förändrade behov och möjligheter Språkvårdande verksamhet förutsätter utåtriktad verksamhet. De råd, regler och mönster som läggs fast i ordböcker, skrivregelsam- lingar och skrivhandledningar måste göras tillgängliga för språk- brukarna. En viktig del av språkvården är också att ge råd och stöd till språkbrukarna i språkliga frågor. I den reformering av den offentliga svenskan som skett under har exempelvis arbete gentemot myndigheter för att ge upplysning och öka medvetenheten varit centrala inslag. Naturligtvis är rådgivning o.d. också en viktig del i den mer allmänna språkvårdens arbete för att ge stöd till språkbrukarna i olika sammanhang. För statusarbetet är bl.a. upplysning om svenskans värde och egenskaper centralt, och detsamma gäller på motsvarande vis för de andra språk som brukas i . Språkvård handlar därmed i hög grad om att be- driva utåtriktad informationsverksamhet gentemot språkbrukarna genom att t.ex. ge ut tidskrifter och utföra folkbildande verksam- het. Som en följd av den allmänna utvecklingen i samhället har kraven på information i språkliga frågor ökat. Allt fler måste på grund av arbetslivets datorisering och ökade utbildningskrav kunna använda det offentliga språket i både tal och skrift. Vi har på flera håll i be- tänkandet pekat på behov av ökade insatser inom folkbildnings- området, bl.a. för att betona svenska språkets möjligheter, öka tole- ransen gentemot språklig variation och för att öka kunskapen om de övriga språken i . Vi har även pekat på behovet av in- formationsinsatser om t.ex. språkvalets betydelse i arbetslivet. I detta sammanhang vill vi även peka på att den tekniska utveckling- en har lett till möjligheter att rationalisera rådgivnings- och upplys- ningsverksamheten bl.a. genom att det går att lägga ut frågor och svar på nätet. Språkvården har utåtriktad verksamhet och det finns ett gott utbud av rådgivning och dylikt. Man ger på olika vis och i vari- erande omfattning råd till allmänheten, företag, myndigheter och organisationer. Likaså engagerar sig språkvetare vid universitet och högskolor i sådant arbete. Vi har under utredningsarbetet inte genomfört någon utvärder- ing av vilka effekter denna verksamhet har. Tillgänglig statistik vis- ar att man når ett ganska stort antal språkbrukare genom att t.ex. svara på frågor och ge ut tidskrifter och annat. Genom att använda sina olika webbplatser har språkvården också på ett förhållandevis kostnadseffektivt sätt kunnat bredda sin kundkrets. Trots dessa insatser förefaller det sammantaget fortfarande vara så att språk- vården inte i alla delar når den stora, breda allmänheten. Enligt vår bedömning är det därför av stor vikt att man inom språkvården förstärker den informerande verksamheten ytterligare så att man på olika sätt når en stor andel av befolkningen. Attityd- skapande arbete är i detta sammanhang ett angeläget moment. Den nya tekniken innebär även att det finns utrymme för rationaliser- ingar i rådgivningsverksamheten. Terminologiverksamhet kan delas upp i två delar, dels allmän verk- samhet, dels näringslivsinriktad verksamhet. Den näringslivs- inriktade verksamheten bedrivs på kommersiella grunder. På initia- tiv av ett företag eller en bransch tas mot betalning termer fram inom ett speciellt område. har också EU varit en viktig uppdragsgivare. Exempelvis har kommissionen genom upp- handling lagt ut uppdrag att förse kommissionens termdatabas med svenska termer. Inom den uppdragsfinansiera- de verksamheten är såväl som rent kommersiella företag verksamma. Den allmänna verksamheten handlar om de termer som kan ses som en kollektiv nyttighet och som ingen enskild aktör är beredd att betala för. Denna del av terminologiverksamheten bedrivs främst av och finansieras genom statsbidrag. TNC verkar för att lämplig terminologi skapas och används inom offentlig förvaltning, näringsliv, utbildningsväsen och massmedier. Det finns dock även andra aktörer på området. Samarbetsgrupp- er som Svenska datatermgruppen, Svenska biotermgruppen och Svenska arbetsgrupp för språkvårdsfrågor ger re- kommendationer om aktuella termer. har en kommitté för medicinsk språkvård som ger råd och rekommen- dationer i språkfrågor med medicinsk anknytning. Olika myndig- heter har dessutom ett ansvar för begreppen inom sina respektive verksamhetsområden. Även andra språkvårdsaktörer – inte minst den EU-anknutna språkvården – deltar i arbetet med att ta fram svenska ord och termer. och Samiska språkrådet utvecklar termer. Under vårt utredningsarbete har det framkommit att det finns ytterligare behov av terminologiarbete. Bland annat har det pekats på termernas betydelse inom det språkteknologiska utvecklings- arbetet och vikten av att man når ut med nya termer och skapar förutsättningar för att de faktiskt kommer till användning. Genom det ökade bruket av IT har behoven av att ta fram svenska termer och begrepp ökat. Det krävs en mycket väl fungerande terminologi inom snart sagt samtliga fackområden om man skall kunna utnyttja det moderna samhällets snabba informationsflöde och dess oerhör- da kommunikationsmöjligheter. Inte minst gäller det begrepp med IT-anknytning. I flera olika sammanhang har behovet av klara och tydliga termer betonats inom IT-området och i uppbyggnaden av en infrastruktur för digitala informationstjänster. Det finns behov av terminologisk samordning, inte minst när det gäller det be- greppsansvar som vissa myndigheter har inom sina ansvarsområd- en. Under utredningsarbetet har det vidare pekats på hur viktiga termgrupperna är och att det bör skapas fler sådana grupper för andra fackspråksområden än de som täcks med dagens organisa- tion. Även som en följd av den omfattande textproduktionen inom EU har behovet av terminologisk samordning och utveckling blivit tydligt. Översättare och svenska tjänstemän som deltar i EU-arbet- et behöver snabbt och enkelt få hjälp med att hitta den rätta termen inom en rad olika samhällsområden. Terminologiverksamheten är en viktig del av språkvården. Vi anser att det är ett statligt ansvar att det totalt sett finns en väl funger- ande terminologiverksamhet för svenska språket. När det gäller att ta fram termer inom ett specifikt branschområde eller dylikt skall detta enligt vår bedömning finansieras av branschen. När det gäller att ta fram termer som kan betraktas som allmänspråkliga har stat- en ett finansieringsansvar. Vi har i våra överväganden om termino- logins ställning i språkvårdens framtida organisation utgått från att terminologiarbetet har både en allmän del och en näringslivs- inriktad del och att det därför är viktigt att terminologiarbetet har en koppling såväl till näringslivet och standardiseringen som till myndigheter och övriga delar av den centrala, statligt finansierade språkvården. Vi menar att det är viktigt att integrera terminologiverksamheten i annat språkvårdande arbete – inte minst inom språkteknologin – så att man når ut med nya termer och att de faktiskt används. En viktig resurs för språkvården är språkbanker, där samlingar av texter o.d. tillhandahålls så att man exempelvis kan undersöka hur ett visst ord används och hur vanlig en speciell konstruktion är Textsamlingarna kan vara av olika slag, från sådana där i stort sett endast den rena texten finns tillgänglig så att man kan söka upp vissa ord, till mer avancerade korpusar som ger tillgång till konkor- danser (belägg på ord insatta i sitt sammanhang, t.ex. den rad ordet står på eller den mening som det ingår i) och sökningar på gram- matiska kategorier. Vid för svenska språket vid finns den s.k. Språkbanken. Denna har byggts upp och innehåller nu en rad olika korpusar från olika tidpunkter och med olika slag av text. Bland övriga korpusar och textarkiv kan nämnas t.ex. Affärs- världens tidningsdatabas, vid uni- versitet och . För talspråkets del finns en stor korpus vid . Andra samlingar finns vid () vid Kungliga En närmare beskrivning av arbetet med de olika korpusarna och verksamheten inom Språk- banken ges i kapitel 17 om språkteknologiska initiativ. Korpusar av det ovan nämnda slaget kan användas av många olika typer brukare och för många olika syften. Exempelvis är Språk- banken i ett centralt hjälpmedel för lexikografisk och lexikologisk verksamhet men också för många slag av korpus- inriktad språkforskning och för utveckling av kommersiella språk- teknologiska produkter och tjänster. Den används numera inte bara av forskningen, utan utnyttjas även av många andra, däribland språkvårdare, översättare och den språkintresserade allmänheten. Den som undrar över hur ett visst ord används, om en förändring av språkbruket håller på att ske m.m. kan genom sökningar i språk- banken själv få svar på många frågor. Därigenom får man på egen hand fram upplysningar som tidigare vanligen tillhandahölls av språkforskare och språkvården. Under utredningsarbetet har det pekats på vikten av att det finns en god allmän tillgång till denna typ av korpusar, och att möjligheterna att tillhandahålla sådant material måste öka. Den bild av språket som en korpus ger är naturligtvis beroende av vilket material korpusen bygger på. Det är därför viktigt att det också ingår talspråksmaterial i samlingarna, så att en komplett be- skrivning av språket kan ges, inte minst då samlingarna används som stöd för avgöranden i språkvårdsfrågor. Talspråksmaterial är vidare nödvändigt för att utvecklingen av språkteknologiska pro- dukter och tjänster inom talområdet skall kunna drivas vidare. Vi anser att det är en angelägen språkvårdsuppgift att tillhandahålla en språkbank för både allmänheten, näringslivet och forskningen. Vi menar därför att en sådan resurs skall ställas till allmänt förfog- ande. En sådan språkbank bör innehålla korpusar baserade på både skrift- och talspråk. Likaså bör den innefatta lexikografiska verk som ordböcker o.d. Resurser av detta slag är inte av intresse bara från ett språkvårdsperspektiv, utan är betydelsefulla för språkforsk- are, för den språkteknologiska utvecklingen m.m. Vi har därför valt att behandla frågan om en nationell språkbank i samband med dis- kussionen av språkteknologiska behov och initiativ. En närmare redogörelse för våra bedömningar av behovet och nyttan av en nationell språkbank finns därför i kapitel 17. Vi vill i detta sammanhang peka på vikten av att tillgången till ordlistor, skrivregler m.m. ökar, t.ex. genom att de tillgängliggörs på Internet. En hel del material finns redan tillgängligt via nätet, t.ex. och Myndigheternas skrivregler, men det finns också viktiga verk som inte sprids via Internet, bl.a. och Svenska skrivregler. är språkvården beroende av försäljningsintäkter från olika produkter såsom ordlistor, skrivregler etc. Kraven på intäktsfinansiering gör att t.ex. skrivregler i dags- läget inte kan tillgängliggöras på Internet. Vi anser att det ligger i statens intresse att sådana produkter i större utsträckning görs till- gängliga för en bred allmänhet. Sådant material är en viktig del av den språkliga infrastrukturen. Det är därför olyckligt att språkvård- en är beroende av de intäkter som dessa ger. Staten bör därför öka sina anslag till denna verksamhet för att garantera att dessa pro- dukter kan spridas bättre, bl.a. genom att göras tillgängliga i elek- tronisk form på Internet. Inom det språkteknologiska området sker en omfattande verksam- het, bl.a. inom en rad olika företag och forskningsinstitutioner. Språkvården har ingen möjlighet att täcka in det språktekno- logiska området. Vissa ansatser har dock gjorts. Som exempel kan nämnas att har förstärkt sin kompetens inom språkteknologiområdet och byggt ut kontaktnätet inom IT-områd- et. har kompetens inom området term- databanker. Vid Språkbanken i finns som ovan berörts stora textsamlingar och korpusar. Det statliga, riktade stödet till språkteknologisk forskning och utveckling handläggs av . Även Statskontoret är i viss mån involverad i språkteknologiska frågor. Det har i utredningsarbetet framkommit att det finns behov av ett nära samarbete mellan forskning, högre utbildning, näringsliv och myndigheter för att utveckla den svenskspråkiga språkteknologin. Språkteknologins olika intressenter inom forskning, näringsliv och myndigheter har framfört behov av tal- och textdatabaser samt mer insatser för forskning och utveckling inom området. Det har från olika håll framförts behov av ett organ som kan ha överblicken över tillgången på svenska språkresurser, koordinera statens stöd till forskning inom området, följa och se till att deltar i de språkteknologiska programmen inom EU och driva utvecklings- frågor som gäller språkteknologi, särskilt maskinöversättning. I utredningsarbetet har det också pekats på att det finns behov av testning av bl.a. den språkliga kvaliteten i program och olika språkteknologiska produkter och av att följa utvecklingen. Det finns även behov av överblick över språkteknologins betydelse som hjälpmedel för funktionshindrade. Vi har i kapitel 17 föreslagit att ett samordnande organ för språk- teknologin skall inrättas av staten. Detta skall bl.a. ha överblicken över tillgången på svenska språkresurser, tillsammans med koordinera statens stöd till forskning inom området och driva ut- vecklingsfrågor vad gäller maskinöversättning. Språkvårdsarbete bedrivs på olika sätt inom myndigheterna, bl.a. finns språkvårdare anställda vid några myndigheter. För myndig- heternas del regleras språkvårdsarbetet genom förvaltningslagen och verksförordningen. I finns språkexperter som arbetar med språkvården inom departementen och även be- driver mer utåtriktad verksamhet gentemot exempelvis myndighet- er och EU:s institutioner. Klarspråksgruppen, som främjar språk- vårdsaktiviteter hos myndigheterna, är kopplad till språkexperterna i . Varje myndighet har ett ansvar för att arbeta med språkvård. Men kraven på myndighetsspråkvården har förändrats. Myndigheterna skall numera kunna hantera mångspråkigheten i samhället, både minoritetsspråkens nya, officiella ställning och in- vandrarspråken. Uppbyggnaden av 24-timmarsmyndigheter ställer andra språkliga krav än tidigare, inte minst på hur man använder begrepp och termer och hur texter utformas. Myndigheternas be- greppsansvar är en viktig del av myndighetsspråkvården där behov- et av samordning har ökat. Det finns ökande behov av stöd till myndigheternas språkvårdsarbete. Det finns dessutom ett fortsatt stort behov av att driva språkvårdsfrågorna vidare inom EU. På olika håll i betänkandet har vi betonat vikten av välfungerande texter och ett klart och tydligt myndighetsspråk. Vi har även be- handlat frågorna om myndigheternas begreppsansvar, vilket är en viktig del av myndighetsspråkvården. Enligt vår bedömning är det inledningsvis viktigt att slå fast att varje myndighet själv skall ta ansvar för sin egen språkvård. Detta följer också av nuvarande lagstiftning och av det förslag till språk- lag som kommittén lägger fram i detta betänkande. Det finns flera indikationer på att myndigheternas språkvårdsarbete inte genom- förs så strukturerat som önskvärt. Det betraktas ofta som en bi- syssla för redan språkintresserade medarbetare på myndigheterna. Det är därför viktigt att klargöra för myndigheterna hur centralt det språkvårdande arbetet är och att på olika sätt stödja sådant arbete. Vi anser att det finns behov av ett centralt stöd till myndigheter- nas språkvårdande arbete. Detta stöd bör ges till både statlig och verksamhet. Dagens stöd till språkvården på myndig- heterna ges huvudsakligen av en arbetsgrupp i (Klarspråksgruppen) i nära samverkan med grupp av språkexperter. Även andra organ, bl.a. och , bistår myndigheterna i språkfrågor. När det gäller myndigheternas begreppsansvar saknas ett samlat, cen- tralt stöd. Vår ambition har varit att myndigheterna skall kunna få ett så välfungerande och effektivt stöd som möjligt för sitt interna språk- vårdsarbete med tanke på de nya behov som uppkommit. Detta bör i sin tur leda till att allmänheten möter ett klart och begripligt myndighetsspråk samt att regering och riksdag ges goda underlag för den fortsatta språkpolitiken. I kapitel 16 har vi lämnat förslag till mål för en nationell språk- politik. Dessa mål berör varje myndighet och kommer att ställa krav på inte enbart ett korrekt och välfungerande språk, utan även på att myndigheterna betonar medborgarperspektivet (allas rätt till språk) samt omsorgen om svenskans ställning (komplett och samhällsbärande språk). Målen innebär att språkvården även fortsättningsvis skall priori- tera arbetet för ändamålsenliga texter och ett korrekt och välfungerande språk. Men de innebär också att språkvården ställs inför nya uppgifter. Som framhållits på flera håll i betänkandet har den språkliga situationen i förändrats genom bl.a. inter- nationaliseringen och datoriseringen. Myndigheterna skall kunna hantera mångspråkighet, både minoritetsspråken, tecken- språket och invandrarspråken. Uppbyggnaden av 24-timmars- myndigheter ställer andra språkliga krav än tidigare, inte minst på användningen av begrepp och termer. En konsekvens av detta är att det centrala stödet till myndigheterna måste vidgas till att omfatta flera nya områden. Statskontoret har på regeringens uppdrag utvärderat begriplig- heten i myndighetstexter och analyserat vilket stöd myndigheterna kan behöva i sitt framtida språkvårdsarbete. Av rapporten framgår att myndigheterna har stort behov av stöd i språkvårdsarbetet. Många myndigheter behöver hjälp till självhjälp. Bland annat fram- hävs vikten av att myndigheter med stora kontaktytor mot allmän- heten fungerar väl. Myndigheterna efterfrågar ett stödorgan med tydligare angivna uppgifter och fastare organisatorisk form än dag- ens (På väg mot ett bättre myndighetsspråk, 2001). Förutom den kompetens – språkvetenskaplig, juridisk och förvaltningsmässig – som finns hos dagens centrala myndighetsspråkvård (Klarspråks- gruppen) efterfrågas också kompetens när det gäller bl.a. elektro- niska hjälpmedel, utvärdering av språkvårdsarbetet, EU-anknutna frågor samt önskemål om stöd för att visa att språkvårdsarbete lön- ar sig. Uppföljning och utvärdering är ingen verksamhet som utförs inom språkvården . Vi har föreslagit att språkpolitik skall införas som ett nytt politik- område med egna mål och en egen lagstiftning. Från statsmaktern- as sida finns därmed behov av analyser av olika slag som underlag för politikens genomförande inom språkområdet, t.ex. av det svenska språkets och de övriga språkens tillstånd och utveckling. Det finns också behov av att regelbundet följa upp de statliga in- satserna och även utvärdera dessa för att ge stats- makterna information om åtgärdernas effektivitet. Från ett med- borgarperspektiv finns behov av uppföljning av att nu gällande och nya författningar av språklig karaktär följs. Från har behovet av ett slags språkombudsman framförts dit allmänheten kan vända sig om rätten att använda svenska, minoritetsspråk eller annat språk har kränkts. I utredningsarbetet har det framkommit behov av mer kvalificer- at utredningsarbete. I framför allt de frågor som berörs under rubriken status- och inlärningsarbete behövs mer kunskap och underlag för de beslut som riksdag, regering, språkvårdsorgan och andra skall fatta. I kapitel 18 föreslås att offentliga utredningar och kommittéer skall göra språkliga konsekvensbedömningar. Detta innebär att språkvården får uppgiften att bevaka att sådana genomförs och vara remissinstans för utredningsbetänkanden. Statsmakternas behov av analyser av olika slag som underlag för politikens genomförande har ökat, bl.a. genom de förändringar som gjorts av den statliga budgetprocessen. Mål- och resultat- styrningen ställer krav på analyser av vilka insatser som gjorts, re- sultaten av dessa och hur de har bidragit till att uppnå målen. Även omvärldsfaktorer av betydelse för den statliga resursallokeringen är viktiga att analysera. Kravet på sådana analyser bör gälla även språkområdet. Att följa det svenska språkets, de nationella mino- ritetsspråkens, teckenspråkets och invandrarspråkens tillstånd och utveckling och föreslå åtgärder när detta bedöms nödvändigt bör vara en uppgift för någon instans. Dessa omvärldsanalyser bör även vara centrala underlag för informerande och folkbildande insatser. Det är viktigt att olika statliga åtgärder regelbundet följs upp och även utvärderas för att statsmakterna skall få informa- tion om åtgärdernas effektivitet. Vi menar därför att statsmakterna behöver förses med underlag som gäller dels tillståndet och utvecklingen för språken i , dels resultaten av de språkpolitiska insatser som föreslås i hand- lingsprogrammet. Kommittén lämnar inget konkret förslag om hur uppföljningssystemet skall byggas upp. Vi menar att detta måste bli föremål för ett kontinuerligt utvecklingsarbete . Inspiration kan hämtas från andra sektorsövergripande politik- områden, t.ex. ungdomspolitiken. Det är också viktigt att någon instans följer upp att nu gällande och nya författningar av språklig karaktär verkligen efterlevs. Det behövs uppföljning av olika författningar som redan nu på något sätt reglerar språkens användning (t.ex. minoritetsspråkslagstift- ningens efterlevnad i och användningen av svenska i patientjournaler). Dessutom föreslår vi i detta betänkande en språklag. Även ett av till kommittén framfört behov av en språkombudsman dit allmänheten kan vända sig om rätten att använda svenska, minoritetsspråk eller annat språk har kränkts framstår som angeläget. Detta är uppgifter som i princip inte utförs . Nordiskt samarbete har varit en viktig del av olika språkvårdsinrättningars verksamhet. Ett av målen med språkvården har varit att bevara och helst stärka den nordiska språkgemenskap- en. Huvudorganet för nordiskt samarbete i språkfrågor är Nordiska språkrådet. Nordiska språkrådet är upprättat av de språknämnder eller motsvarande inrättningar som representerar de inhemska Det ska fungera som ett forum för samverkan mellan de olika nämnderna.