sou · GQB35d1 · 2003-01-01 00:00:00 — HpH noterar att hindren för en mer tillfredsställande upp- följning av sjukfrånvaron knappast är av formell art och konstaterar att utvecklingen av ett acceptabelt informationssystem inte hög- prioriterats. HpH kan inte heller se att dessa frågor högprioriterats i RFV:s nuvarande utvecklingsprogram. HpH föreslår mot bakgrund av detta att regeringen uppdrar åt RFV att skyndsamt utveckla och produktionssätta ett adekvat system för löpande handläggning samt uppföljning och redovisning av sjukfrånvarons utveckling och bedömning av olika åtgärders effektivitet. HpH vill i detta sammanhang också hänvisa till Sjukförsäkrings- utredningens förslag angående förutsättningarna att få registrera diagnos och sjukskrivande läkare samt förslaget om den statistiska uppföljningen av sjukfrånvaro under sjuklöneperioden.2 Eventuella formella hinder för sådan registrering bör undanröjas. 2 SOU 2000:121 kapitel 7.9 oansvar för åtgärder som behövs för att förebygga ohälsa och olycksfall på arbetsplatsen. oansvar för anpassning av arbetsförhållanden till arbetstagarens särskilda förutsättningar. oansvar för utredning av arbetstagares behov av rehabiliterings- åtgärder. oansvar för de rehabiliteringsåtgärder som erfordras för den anställdes återgång till arbete och oett fortsatt arbetsgivaransvar för anställda som på grund av sjukdom har nedsatt arbetsförmåga. Sjukdom är normalt inte grund för uppsägning. Ansvaret avser såväl insatser som finansiering. Sammanfattningsvis finner HpH att arbetsgivare enligt nuvarande lagstiftning har ett omfattande ansvar avseende hälsan hos sina anställda. Lagstiftningen åsidosätts dock ofta på grund av bristande kunskap, varför det finns anledning att i något lämpligt samman- hang göra en samlad redovisning av arbetsgivares ansvar i hälso- arbetet bland de anställda. HpH anser också att ansvaret i vissa avseenden bör förtydligas och förstärkas och lägger därför förslag rörande rehabiliterings- insatser, sjuklöneansvar, redovisning av sjukfrånvaro m.m. 4.3.1 Rehabiliteringsunderlag och sjukanmälan Den nuvarande rehabiliteringsutredningen ersätts av ett rehabili- teringsunderlag, som den försäkrades arbetsgivare skall påbörja om o den försäkrades sjukfrånvaro har varat än o den försäkrades arbete ofta har avbrutits av sjukperioder eller o den försäkrade begär det Ett rehabiliteringsunderlag skall lämnas till för senaste sjukanmälan eller dagen för den försäkrades begäran. Ett underlag som upprättas på grund av att sjukfrånvaron överstiger skall dock lämnas endast i samband med att arbetsgivaren anmäler till att en arbetstagares sjukfall fortsätter efter sjuklöneperioden. I rehabiliteringsunderlaget skall redovisas uppgifter om arbets- tagarens arbetsförmåga relaterad till arbetsuppgifter, prognos för återgång till arbetet, eventuellt vidtagna och planerade åtgärder på arbetsplatsen samt eventuella behov av rehabiliteringsinsatser. Dessutom skall till underlaget bifogas de läkarintyg som erhållits under den aktuella sjuklöneperioden. I underlaget skall också ingå yttrande från företagshälsovård angående arbetsförmågan relaterat till arbetsuppgifterna, behovet av rehabiliteringsåtgärder, prognos för återgång till arbetet och eventuellt förslag till åtgärder utöver dem som arbetsgivaren har föreslagit. Arbetstagarens uppfattning skall också redovisas i underlaget. Skyldighet att lämna rehabiliteringsunderlag gäller inte om den försäkrades inkomst från arbetsgivaren före sjukperio- den för månad räknat understiger av prisbasbeloppet. skall upprätta rehabiliteringsunderlag för en försäkrad som inte har någon arbetsgivare. I underlaget skall i dessa fall ingå yttrande från företagshälsovård eller annan institution som har särskild kompetens att bedöma arbetsförmåga och behov av rehabilitering. Om en arbetsgivare inte har lämnat rehabiliteringsunderlag till inom föreskriven tid, skall arbetsgivaren betala förseningsavgift med . skall besluta om en arbetsgivare skall betala förseningsavgift. Förseningsavgift skall inte påföras, om arbets- givaren har gjort en anmälan om att rehabiliteringsunderlaget inte kan lämnas inom föreskriven tid och förseningen kan anses ursäkt- lig. HpH föreslår vidare att den sjukanmälan som arbetsgivare gör efter avslutad sjuklöneperiod också skall innehålla sådana uppgifter om den anställdes inkomstförhållanden hos arbetsgivaren och arbetstid som har betydelse för beräkningen av sjukpenning. (S 1999:11) har föreslagit att arbets- givare och senast den i ett pågående sjukfall skall lämna rehabiliteringsutredning och underlag från företagshälsovård till . Utredningen om Den Arbetslivsinriktade Rehabiliteringen (S 1999:08) har föreslagit att försäkringsgivaren skall ansvara för att en rehabiliteringsutredning görs efter fyra veckors sjukskrivning eller tidigare om den försäkrade begär det. De flesta remissinstanserna är positiva till åtgärder som förstär - ker arbetsgivarens ansvar för rehabilitering. Några remissinstanser är dock negativa till att arbetsgivaren skall lämna rehabiliterings- utredningen . Vid remissbehandlingen framfördes bl.a. följande invändningar. Ansvaret för rehabiliteringsutred- ningarna har inte förtydligats tillräckligt. Tidsfristen för att lämna rehabiliteringsutredningen bör inte förkortas , bl.a. med hänsyn till att merparten av sjukfallen pågår än . Vidare redovisas uppfattningen att ansvaret för reha- biliteringsutredningen bör flyttas över till , efter- som det bör vara som har kompetens och resur- ser att genomföra utredningen. Det är, såsom har konstaterat, doku- menterat att arbetsplatsen och arbetets organisation har en påver- kan på de anställdas sjukfrånvaro. Möjligheterna att med framgång genomföra en rehabilitering, som förutom ett förbättrat hälso- tillstånd, syftar till att den enskilde skall kunna återgå till sitt arbete, är givetvis beroende av bl.a. förhållandena på den försäkra- des arbetsplats och dess organisation. Vidare ligger det i arbetsgiva- rens intresse att inte minst av personalekonomiska skäl ha låg sjukfrånvaro. Det har emellertid i olika sammanhang konstaterats att rehabili- teringsutredningar inte görs i den omfattning som är påkallat. Åtgärder måste vidtas för att de olika aktörer som kan medverka till den enskildes rehabilitering får en aktiv roll. En utgångspunkt är att den försäkrade i första hand skall återgå till sitt hittillsvarande arbete så snart det är förenligt med hans hälsotillstånd. I de fall det utöver sedvanlig medicinsk behandling och tillfrisknande krävs sär- skilda rehabiliteringsåtgärder för att en arbetstagare skall kunna återgå till sitt arbete försvåras i åtskilliga fall naturligtvis detta, om arbetsgivaren inte är delaktig i rehabiliteringsprocessen. Arbets- givaren är den som har värdefull kunskap om samspelet mellan för- hållandena på arbetsplatsen och arbetstagaren. Ett naturligt moment är därför att låta arbetsgivaren svara för den primära utredningen av det rehabiliteringsbehov som föreligger för att den försäkrade skall kunna återgå i arbete hos arbetsgivaren. De över- väganden som ligger bakom dagens ordning har fortfarande bäring. Det bör därför vara arbetsgivarens skyldighet att utarbeta ett underlag som skall användas för arbetsgivarens egna åtgärder i sam- verkan med den anställde och som också är av den omfattningen att det kan läggas till grund för rehabiliteringsplan. Begreppet rehabiliteringsutredning föreslås därför ersättas med rehabiliteringsunderlag. För att förtydliga arbetsgivarens ansvar bör det göras en skärp- ning av bestämmelserna om dennes skyldighet att svara för ett rehabiliteringsunderlag. Enligt den nuvarande lydelsen av 22 kap. 3 § andra stycket AFL skall arbetsgivaren i vissa angivna situationer påbörja rehabiliteringsutredning, om det inte framstår som obehöv- ligt. För att det inte skall uppstå någon oklarhet om när arbetsgi- varen skall påbörja en utredning slopas villkoret att det inte skall framstå som obehövligt med utredning. Fortsättningsvis skall arbetet med ett rehabiliteringsunderlag ovillkorligen påbörjas i de situationer som anges i bestämmelsen, dvs. om den försäkrade till följd av sjukdom har varit frånvarande från arbetet i följd, om arbetet ofta har avbrutits av kortare sjuk- perioder eller om den försäkrade begär det. Å andra sidan skall underlagets omfattning kunna anpassas med hänsyn till vad som kan anses påkallat i det enskilda fallet. Finns det inte något rehabiliteringsbehov bör underlaget kunna göras i en förenklad form. Detta bör gälla t.ex. om arbetstagaren bedöms kunna återgå i arbete efter det att rehabiliteringsunder- laget skall lämnas till och det i övrigt inte fram- kommit omständigheter som bör föranleda åtgärder från försäk- ringskassan. föreslog att underlaget (rehabilite - ringsutredningen) skall lämnas . Ett av HpH:s (liksom ) huvudförslag är att sjuk- löneperioden skall förlängas . Det förenklar hante- ringen om samma tidsfrist skall gälla även när rehabiliterings- underlag skall lämnas till . HpH anser att handläggningen av försäkringsärenden och kom- munikationen mellan arbetsgivaren, arbetstagaren och försäkrings- kassan kan förenklas och effektiviseras. I flertalet fall i vilka en rehabiliteringsutredning skall göras fortsätter sjukfallet efter sjuk- löneperiodens utgång. Enligt 12 § första stycket SjLL skall en arbetsgivare anmäla till den allmänna sjukdoms- fall som har gett arbetstagare hos honom rätt till sjuklön, om sjuk- perioden och anställningen fortsätter efter sjuklöneperiodens utgång. En sådan anmälan skall göras från denna tidpunkt. Förslaget i avsnitt 4.3.4 om en generell förlängning av sjuklöneperioden medför motsvarande förskjut- ning av tidpunkten när anmälan skall göras. För att förenkla hanteringen föreslår HpH att en arbetsgivare som skall göra en anmälan om fortsatt sjukperiod skall lämna rehabiliteringsunderlag till . Denna situa- tion uppkommer endast beträffande underlag som skall upprättas på grund av sjukfrånvaro . Skulle i ett sådant fall sjukfrånvaron upphöra före sjuklöneperiodens utgång behöver rehabiliteringsunderlaget inte lämnas till försäkrings- kassan. Arbetsgivaren kan använda rehabiliteringsunderlaget vid återfall eller för att bedöma behovet av åtgärder i syfte att motverka återfall. I de fall ett rehabiliteringsunderlag skall upprättas på grund av upprepad korttidsfrånvaro eller när den försäkrade begär att ett underlag skall tas fram föreslår HpH att tidsfristen för att lämna rehabiliteringsunderlag skall vara . Tidsfristen skall därvid beräknas på motsvarande sätt som , dvs. för senaste sjukanmälan eller dagen för den försäkrades begäran. Om förslaget att förlänga sjuklöneperioden inte genomförs, bör tidsfristen för att lämna rehabiliteringsunderlag generellt vara . Vidare föreslår HpH att det skall införas en bestämmelse om vad som skall ingå i ett rehabiliteringsunderlag. Detta är påkallat även med hänsyn till att förseningsavgift, enligt vad som HpH föreslår nedan, skall kunna tas ut om ett rehabiliteringsunderlag inte lämnas inom föreskriven tid. Bedöms den sjuke kunna återgå efter det att rehabiliteringsunderlaget har lämnats utan att några rehabiliteringsåtgärder behöver vidtas kan ett förenklat underlag godtas. I underlaget skall dock alltid ingå ett yttrande från före- tagshälsovård. Vad som menas med företagshälsovård anges i 2 b § andra stycket AML. Är det fråga om ett okomplicerat fall bör naturligtvis företagshälsovården anpassa sitt yttrande efter det. Det är dock av väsentlig betydelse att det finns med ett yttrande från företagshälsovården för att säkerställa att det finns en fackmanna- mässig och opartisk bedömning. I övrigt skall det i underlaget finnas uppgifter som kan läggas till grund för beslut om rehabiliteringsplan. Detta innebär att det i underlaget skall finnas uppgifter om arbetstagarens arbetsförmåga relaterat till hans eller hennes ordinarie arbetsuppgifter. Vidare skall det finnas en prognos för möjligheterna att återgå till arbetet. I underlaget skall också redovisas eventuellt vidtagna och planerade åtgärder på arbetsplatsen samt eventuella behov av rehabiliteringsinsatser. I underlaget skall också ingå företagshälsovårdens yttrande över dessa uppgifter jämte eventuella förslag från företagshälsovården. Det är också av väsentlig betydelse att arbetstagarens uppfattning redovisas i underlaget. HpH vill understryka att förslaget inte innebär någon förändring avseende integritets- och sekretessfrågor. För arbetsgivare där den försäkrades anställning är av begränsad omfattning föreslår HpH att underlag inte behöver lämnas om den försäkrades inkomst från arbetsgivaren före sjukperio- den för månad räknat understiger av prisbasbeloppet, dvs. Har den försäkrade utfört arbete för arbetsgivaren under minst tre kalendermånader i följd, skall som inkomst för månad räknat anses den genomsnittliga inkomsten för de tre kalendermånader som infaller före sjukperioden. För försäkrade utan arbetsgivare skall upprätta motsvarande rehabiliteringsunderlag. Även i dessa fall skall i underlaget ingå ett yttrande från företagshälsovården. Om den för- säkrade inte har någon koppling till en viss företagshälsovård, får motsvarande yttrande inhämtas från annan institution som har särskild kompetens att bedöma arbetsförmåga och behov av reha- bilitering. Beträffande arbetssökande som är arbetslösa torde arbetsmarknadsmyndigheten ofta kunna erbjuda sådan kompetens. Förseningsavgift om rehabiliteringsunderlag inte lämnas inom före- skriven tid Det har, som tidigare nämnts, i olika sammanhang konstaterats att rehabiliteringsutredningar inte görs i den omfattning som är på- kallat. Utredningen om Den Arbetslivsinriktade Rehabiliteringen framhöll i slutbetänkandet Rehabilitering till arbete (SOU 2000:78 s. 198) att RFV vid sin senaste granskning av försäkringskassornas ohälsoarbete konstaterat bl.a. att rehabiliteringsutredning saknades i av de sjukfall som pågått eller . Enligt en annan undersökning som dåvarande Arbetarskydds- styrelsen genomförde om arbetsrelaterade besvär uppgav av arbetstagarna, som skulle haft en rehabiliter- ingsutredning enligt AFL, att de också hade fått en sådan utred- ning. HpH anser att åtgärder måste vidtas för att de olika aktörer som kan medverka till den enskildes rehabilitering får en aktiv roll. Detta gäller inte minst arbetsgivarna som i större utsträckning än som sker måste iaktta sin utredningsskyldighet. För att det inte skall vara oklart när en arbetsgivare skall påbörja att upprätta ett rehabiliteringsunderlag, föreslår HpH att skyldigheten att upprätta ett underlag skall vara ovillkorlig i de situationer som anges i 22 kap. 3 § AFL. Enligt HpH:s mening måste det införas starka incitament för arbetsgivare att lämna rehabiliteringsunderlag, om man skall säker- ställa en ordning som är effektivare än den hittillsvarande. Det skall eftersträvas en ordning som är snabb och effektiv. För att uppnå detta bör det införas en sanktionsmöjlighet för att förmå arbets- givare att lämna rehabiliteringsunderlag till . Det är av central betydelse att ett rehabiliteringsunderlag tas fram snabbt så att den sjukskrivne inte skall riskera att hamna i en passiv sjukskrivningsprocess. Ett förfarande med vitesföreläggande, som skall handläggas i domstol, ger emellertid inte erforderlig snabbhet i hanteringen. I stället bör någon annan lösning sökas. I delrapporten Punkter i en handlingsplan (bilaga 1:3 ) finns en allmän redogörelse om användningen av avgifter som påtryckningsmedel. Där konstateras att sanktionsavgifter före- kommer i lagstiftningen på flera olika områden, bl.a. i arbetsmiljö- lagen och i den skatterättsliga lagstiftningen. HpH anser mot bakgrund av det anförda att det finns starka skäl att införa ett system som innebär att en arbetsgivare skall betala en förseningsavgift, om ett rehabiliteringsunderlag inte lämnas till inom föreskriven tid. området är klart avgränsat, vilket gör det lämpligt med en ordning med förseningsavgift. HpH anser att en arbetsgivare skall ha ett strikt ansvar för att rehabiliteringsunderlag upprättas och lämnas. Det blir således inte aktuellt att göra någon bedömning av om det föreligger uppsåt eller oaktsamhet bakom det förhållandet att ett underlag inte lämnas inom föreskriven tid. Till grund för ett beslut om förseningsavgift skall ligga ett konstaterande av att det före- ligger en skyldighet att lämna ett rehabiliteringsunderlag till försäk- ringskassan, att underlaget inte lämnats i rätt tid och att det inte kan anses ursäktligt att underlag inte har lämnats i rätt tid. (För- slaget redovisas närmare i bilagan 1:3 s. Inkomstuppgift i arbetsgivarens sjukanmälan En arbetsgivare skall enligt 12 § första stycket lagen (1991:1047) om sjuklön till anmäla sjukdomsfall som har gett arbetstagaren rätt till sjuklön, om sjukperioden och anställnings- tiden fortsätter efter sjuklöneperiodens utgång. I samband med detta vill HpH peka på en möjlig administrativ förenkling. Med nuvarande rutiner måste ofta de inkomstuppgifter som de försäkrade lämnar kontrolleras med arbetsgivaren. Det innebär en administrativ förenkling för om arbetsgivaren i samband med den ovannämnda sjukanmälan också lämnar en inkomstuppgift avseende den försäkrades inkomster från honom. I denna inkomstuppgift skall arbetsgivaren lämna sådana uppgifter om arbetstagarens inkomstförhållande och arbetstid som har betydelse för beräkningen av sjukpenning. Det får ankomma på regeringen eller, efter regeringens bestämmande, RFV att meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skall ingå i en inkomstuppgift från arbetsgivaren. påför sedan inkomstuppgiften på den försäk- ran som skickas till den som gör anspråk på sjukpenning. Den för- säkrade skall därefter bekräfta eller justera uppgiften samt kom- plettera med eventuella inkomster från andra arbetsgivare. 4.3.2 Obligatorisk redovisning av sjukfrånvaro det i årsredovisningslagen införs bestämmelser om obligatorisk redovisning av sjukfrånvaro. motsvarande bestämmelser om obligatorisk redovisning av sjukfrånvaro införs även för myndigheter och andra organisa- tioner som inte omfattas av årsredovisningslagen. oregeringen uppdrar åt att utfärda riktlinjer för beräkningen av sjukfrånvaron. föreslog att arbetsgivare skulle åläggas en redovisningsskyldighet avseende anställdas sjukfrånvaro. Utredningen anser att information om anställdas sjukfrånvaro i enskilda företag och organisationer är av stort värde och viktig vid bedömningen av ett företag/organisation. Inte minst för potentiella arbetstagare men även för en mera allmän värdering av före- taget/organisationen. Utredningen finner det därför angeläget att företag, organisationer och myndigheter åläggs en redovisnings- skyldighet avseende anställdas sjukfrånvaro. En sådan redovisning bör göras enligt en given basstandard som gör det möjligt att jäm- föra företag i olika branscher, offentliga företag, organisationer och myndigheter osv. Lämpliga regler bör föras in i de lagar och för- ordningar som reglerar årsredovisningars innehåll.3 Regeringen har i 11-punktsprogrammet aviserat krav på redo- visning av de anställdas hälsoläge hos offentliga arbetsgivare och att förutsättningarna för att få till stånd motsvarande redovisning i privata verksamheter skall undersökas. Avsikten är att detta skall vara ett första steg mot en mer utvecklad personalekonomisk redo- visning. HpH ser ingen anledning att begränsa redovisningskraven till de offentliga arbetsgivarna. Sjukfrånvaron i den offentliga sektorn förtjänar förvisso att särskilt uppmärksammas. HpH menar dock att utvecklingen av sjukfrånvaron även inom övriga delar av sam- hället är så allvarlig att den måste lyftas fram. HpH vill särskilt peka på det förhållande att ett relativt begränsat antal arbetsplatser svarar för betydande delar av den totala sjukfrånvaron. Det ligger i allmänhetens och myndigheternas intresse att dessa förhållanden genom en obligatorisk redovisning görs kända. 3 Sjukfrånvaro och sjukskrivning – fakta och förslag (SOU 2000:121), sid 185 det slag regeringen föreslår kommer vidare enligt HpH:s bedöm- ning att ta avsevärd tid att genomföra. HpH har under det fortsatta utredningsarbetet stärkts i sin uppfattning att en obligatorisk redovisning av sjukfrånvaro enligt tidigare förslag, är ett mycket betydande inslag i ett fortgående arbete för ökad hälsa i arbetslivet. HpH:s förslag kan genomföras betydligt snabbare än regeringens förslag om hälsobokslut som dessutom endast omfattar en del av arbetsmarknaden. Ett genom- förande av HpH:s förslag bör dock kompletteras med ett lång- siktigt arbete avseende en fullständig personalekonomisk redo- visning. Genom upplysningsskyldigheten lyfts sjukfrånvaron fram som en viktig fråga både i den allmänna debatten och därigenom också för ledningen av företaget. Eftersom uppgiften skall lämnas i års- redovisningen omfattas bara de företag som enligt årsredo- visningslagen är skyldiga att upprätta årsredovisning, d.v.s. företag med fler än tio anställda eller en balansomslutning större än . Av praktiska skäl bör uppgift om sjukfrånvaron inte intas i koncernredovisningen. En sammanställning av sjukfrånvaron i internationella koncerner är av mindre intresse eftersom utgångs- punkten för upplysningskravet är utvecklingen av sjukfrånvaron i . Att införa ett upplysningskrav för den svenska delen av koncernen torde dessutom vara praktiskt olämpligt. Vidare pågår ett europeiskt harmoniseringsarbete avseende noterade bolags koncernredovisning. Det är därför tveksamt om det är vare sig klokt eller möjligt att införa särregler för koncernredovisningen i svenska noterade koncerner. Upplysningskravet bör således bara avse koncernbolagens årsredovisningar, inte koncernredovisningen. HpH föreslår att en obligatorisk redovisning av sjukfrånvaro i företags, kommuners, landstings, organisationers och myndi- gheters verksamhetsberättelser införs genom ett tillägg (kursiverat nedan) i 5 kap. 18 § första stycket årsredovisningslagen (1995:1554) samt i motsvarande bestämmelser i annan lagstiftning enligt följande: Uppgift skall lämnas om medelantalet under räkenskapsåret anställda personer med uppgift om fördelningen mellan kvinnor och män samt genomsnittlig sjukfrånvaro. Om företaget har anställda i flera länder skall medelantalet anställda och fördelningen mellan kvinnor och män i varje land anges. HpH föreslår vidare att 7 kap 14 § ändras enligt följande för att undanta uppgift om sjuk- frånvaron i koncernredovisningen: Bestämmelserna om tilläggs- upplysningar i 5 kap. 2-7 och 10-25 § tillämpas även på koncern- redovisningen med undantag för uppgift om sjukfrånvaro i 5 kap. 18 §. HpH föreslår vidare att ges i uppdrag att utfärda riktlinjer för beräkningen av sjukfrånvaron vilket t.ex. kan ske genom en komplettering av föreskrifter, BFN R 4. HpH redovisar underlaget för förslagen i bilaga 1:3, under- bilaga 6, Information om sjukfrånvaro i årsredovisningen. 4.3.3 Särskilda insatser på arbetsplatser med hög sjukfrånvaro Arbetsgivare skall vara skyldig att till anmäla sjukfrånvaro, som enligt viss definition överstiger viss för varje kalenderår angiven nivå. skall också utfärda föreskrifter om tidpunkt för anmälan och sanktioner vid utebliven anmälan. HpH redovisar i avsnitt 3.2 att sjukfrånvaron varierar mycket kraftigt mellan olika företag. Ett mindre antal företag svarar för en mycket stor andel av den totala sjukfrånvaron. Riktade insatser och åtgärder i dessa företag torde därför vara av stor betydelse för att nedbringa sjukfrånvaron. En obligatorisk redovisning av företags sjukfrånvaro enligt HpH:s förslag i föregående avsnitt ger underlag och förut- sättningar för riktade insatser. Denna information skall ligga till grund för en skyldighet för arbetsgivare att i en anmälan till redovisa sjukfrånvaron bland de anställda, om denna överstiger en viss nivå. HpH föreslår att regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, anger ett gränsvärde för när ett företag skall vara skyldig att anmäla sin sjukfrånvaronivå till .