sou · GQB3120d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Även de som studerat i gymnasial vuxenutbildning bör, liksom de som gått i gymnasieskolan, kunna få gymnasieexamen. 18 Reglering av studietid m.m. Minsta garanterad undervisningstid för alla sektorer blir 2.Den kommande förordningen om gymnasieskolan bör inne- hålla en i förhållande till dagens gymnasieförordning betydligt minskad reglering av läsåret m.m. 3.Den individuella studieplanen bör innehålla uppgift om elevens val av sektor och successivt kompletteras med uppgifter om inriktningsblock, fördjupningsblock, vilka individuella val eleven gjort samt ämnet för Gymnasiearbetet. Dessutom bör av den individuella studieplanen framgå huruvida eleven har behov av särskilt stöd för att kunna fullfölja sina studier samt i förekommande fall ett åtgärdsprogram, som skall vara klart urskiljbart, samt eventuella överenskommelser mellan skolan och eleven. Den individuella studieplanen skall revideras vid behov. 4.Bestämmelser om den individuella studieplanen tas in i skol- lagen. fanns det timplaner, som reglerade hur många timmar det skulle bedrivas undervisning i olika ämnen. Man kan säga att timplanen reglerade lärarinsatsen. Det var olika timplaner för olika linjer och för olika grenar inom respektive linje och oftast för olika årskurser inom linjen/grenen. 1 Lgy 70, läroplan för gymnasieskolan. Reglering av studietid m.m. Eftersom det var samma timplan hela läsåret ut- tryckte man det så att ett visst ämne omfattade ett antal vecko- timmar i en årskurs. T.ex. var det Idrott i årskurs ett, två och en halv veckotimme i årskurs 2 och i årskurs tre på sam- hällsvetenskapliga linjen. gjorde en granskning av tidsanvändningen i gymnasieskolan och konstaterade att mycket undervisning föll bort. Det visade sig t.ex. att man i skolorna tenderade att lägga skrivningar . Detsamma gällde tema- dagar, studiebesök m.m. Undervisningen föll härigenom bort i de ämnen som stod på schemat . Detta fick till följd att eleverna fick betydligt mindre undervisning i vissa ämnen, t.ex. språk, än de skulle ha enligt timplanen. 18.21991 års beslut om gymnasieskolan2 Med nyssnämnda resultat som utgångspunkt infördes i samband med gymnasiereform en minsta garanterad undervisnings- tid, som alla elever har rätt till. Denna uttrycktes då dels som en totaltid för alla de tre gymnasieåren tillsammans, dels som per ämne i timplanen. Varje elev skulle ha lärar- eller handledarledd undervisning ett visst lägsta antal timmar i varje ämne under sin gymnasietid. Skolhuvudmannen skulle garantera att eleverna fick minst denna undervisning men kunde också öka timtalet. Tim- planen delade inte upp tiden eller ämnena per årskurs utan det blev en fråga som skulle avgöras lokalt. i timplanen blev nu . De yrkesförberedande programmen omfattade och de övriga, dvs. det estetiska, det naturvetenskapliga och det sam- hällsvetenskapliga programmet omfattade i garante- rad undervisningstid. Eftersom timberäkningen utgick från hur mycket undervisning eleverna skulle ha i varje ämne, kunde man inte längre bara ställa in undervisningen när det skulle vara någon annan aktivitet. Den undervisningen måste komma till stånd . Som bekant genomfördes också föränd- ringen av styrningen av skolan. För gymnasieskolan innebär detta 1990/91:85 Växa med kunskaper – om gymnasieskolan och vuxenutbildningen. Reglering av studietid m.m. bl.a. att läroplanen, programmål och kursplaner utrycker vad elev- erna skall ha nått för kunskaper och insikter vid slutet av utbild- ningen på programmet, i ämnet eller kursen. beslut hade lett till en reglering av dels hur mycket under- visning en elev (minst) skulle ha i ett ämne, dels vilka kunskaper eleven skulle uppnå. Frågan blev , 1993, om man skulle ha tids- styrning eller målstyrning. Skall kunskapsmålen, som lagts fast i kursplanerna, eller skall antalet timmar, som eleven skall ha under- visning, vara det som styr i första hand? Rimligen går det inte att resonera i termer av antingen kursplaner eller timplan. Frågan är vilken som skall vara överordnad den andra och var olika beslut skall fattas.4 I propositionen fördes ett resonemang om att elever behöver olika för att nå kunskapsmålen. Vissa elever kan göra det innan alla timmar förbrukats. Timplanen borde därför på samma sätt som i komvux vara riktvärden. Regeringen ansåg emellertid att tiden ännu inte var mogen för det. I stället förordades att den minsta garanterade tiden per ämne skulle vara den tid kommunerna var skyldiga att ställa till förfogande om inte eleven redan dess- förinnan nått sitt kunskapsmål. Man framhöll vidare i proposi- tionen att elever som behöver mer undervisning har rätt att ställa anspråk på det, vilket ansågs ligga i begreppet minsta garanterad undervisningstid. I samma proposition introducerades begreppet gymnasiepoäng, vilket ger ett annat mått än tid på en hel eller en del av en gym- nasieutbildning. Antalet gymnasiepoäng är således knutet till kun- skapsmålet. Eleverna får sina gymnasiepoäng för kursen då de uppnått kunskapsmålet för kursen, oberoende av hur det tagit och oberoende av hur många timmars undervisning eleven fått i kursen. Det minsta antalet undervisningstimmar i timplanen blev i beslutet utgångspunkten för beräkningen av gymnasiepoäng. I brist på bättre underlag bortsåg man således då från den tid elever behöver ägna åt kursen utanför lektionstid och också från att olika 1992/93:250 En ny läroplan och ett nytt betygssystem för gymnasieskolan, komvux, gymnasiesärskolan och särvux. 4 Ibid s. 47. Reglering av studietid m.m. kurser kan ha olika svårighetsgrad även om undervisningstiden är densamma. Programmen omfattade 2 400 gymnasiepoäng om de innehöll yrkesämnen och övriga program 2 180 gymnasiepoäng. Genom beslut ändrades definitionen av gymnasiepoäng så att den i stället blev ett mått på den beräknade arbetsinsatsen för eleven. fick alla program en gemensam poängstruktur, näm- ligen 2 500 gymnasiepoäng för alla nationella och specialutformade program. Den sammanlagda normaltiden förändrades inte. Den minsta omfattningen av en kurs som dittills varit blev nu och alla kurser skulle bli jämnt delbara med 50. Kursernas poängtal måste därför göras om. Också kursplanerna har reviderats. De som gäller fastställdes . Även om gymnasiepoängplanen ändrades till att bli 2 500 gym- nasiepoäng för alla nationella och specialutformade program, behölls systemet med den minsta garanterade undervisningstiden om totalt 2 150 respektive . Denna tid är utökad med 30 respektive . Detta innebär (enligt 5 kap. 4 d § skollagen) att eleverna på estetiska, naturveten- skapliga och samhällsvetenskapliga programmen har rätt till minst och eleverna på programmen med yrkesämnen har rätt till minst , s.k. garanterad undervisningstid. Enligt 1 kap. 11 § gymnasieförordningen beslutar styrelsen för utbildningen om antalet undervisningstimmar för varje kurs och för projektarbete samt om fördelningen av undervisningstiden. Styrelsen för utbildningen skall kunna redovisa hur varje elev har erbjudits sin garanterade undervisningstid. Gymnasiepoängtalen för vart och ett av kärnämnena är fastställda av . Ämnena genom vilket programmet får sin karaktär inklusive projektarbete om 100 gymnasiepoäng omfattar samman- lagt 1 450 gymnasiepoäng och Individuella val 300 gymnasiepoäng (se bilaga 2 till den nu gällande skollagen). 1997/98:169 Gymnasieskola i utveckling – kvalitet och likvärdighet. Reglering av studietid m.m. beslutar om antalet gymnasiepoäng på var och en av de nationellt beslutade karaktärsämneskurserna. Respektive kom- mun beslutar om såväl kursplan som antalet gymnasiepoäng för de lokala kurserna. 18.5Sammanfattning av det nuvarande systemet med gymnasiepoäng m.m. N Gymnasiepoängtalet skall i princip inte ha någon betydelse för hur många timmars undervisning en elev skall ha i en viss kurs. N Antalet gymnasiepoäng på en kurs speglar hur ansträngande det är för en elev att klara kursen och inte längre hur många tim- mars undervisning eleven fått. Såtillvida liknar gymnasieskolans reglering av gymnasiepoäng högskolans poängsystem. N Det finns inte någon nationell timplan för gymnasieskolan. N Däremot finns det en minsta total undervisningstid som var och en av eleverna är garanterade. Avsikten är att de elever som så behöver skall få mera undervisningstid. N Kommunerna skall hålla reda på att varje elev får sin minsta garanterade undervisningstid. N Kombinationen av systemet med gymnasiepoäng, en minsta garanterad undervisningstid och kunskapsmål innebär att gymnasieskolan är både mål- och tidsstyrd. N Den lokala friheten att planera undervisningen är total6 i fråga om fördelningen av ämnen och kurser mellan och inom läsåren. N Att kursernas gymnasiepoängtal är jämnt delbara med 50 bör ha inneburit lättnader för planeringen i vart fall kritiserades tidigare de udda gymnasiepoängtalen av den anledningen. N Det förefaller ha varit svårt att sätta gymnasiepoängtal på kurser så att de verkligen svarar mot vilka insatser som krävs av eleverna. Bl.a. har man menat att ansträngningen att läsa ett fortsättningsspråk inte ger tillräcklig utdelning poängmässigt (se kapitel 7, avsnitt 7.10.2). N Att minsta kurs omfattar 50 gymnasiepoäng och att kurser inte bör omfatta mer än 200 gymnasiepoäng är enligt Gymnasie- kommitténs mening den viktigaste orsaken till fragmentise- ringen av studierna i gymnasieskolan. Ökningen av minsta kurs från 30 till 50 gymnasiepoäng genom beslutet har betytt föga i detta avseende. 6 Se dock nedan om regleringen av läsåret. Reglering av studietid m.m. 18.6Hur fungerar det i praktiken? Regeringen har i regleringsbrev för gett i uppdrag att följa på vilket sätt kommunerna uppfyller kravet att redovisa hur varje elev erbjudits sin garanterade undervisningstid. skall även följa upp på vilket sätt gymnasieskolor planerar att använda den utökade garanterade undervisningstiden som gäller fr.o.m. /2002. Detta uppdrag redovisades (rapport ). På uppdrag av har genomförts en granskning av tidsanvändningen i förskola, grundskola, gymnasieskola och vuxenutbildning hos ett antal kommunala och fristående huvudmän. Inom har arbetet med regeringsuppdraget och kvalitetsgranskningen genom ett antal utbildningsinspektörer samordnats. Resultatet av kva- litetsgranskningen kommer att redovisa i rapporten för lärande. Av det uppdrag formulerat för inspektörerna framgår följande: Forskning har visat att tidsanvändningen har betydelse för resultaten. Hur mycket tid som används för lärandet i vanliga skolämnen förklarar skillnader i resultat mellan elevgrupper. I skolor där elever lägger ner mer tid på att genomföra egna undersökningar respektive upptas mer av att arbeta tillsammans med andra elever lär sig mer av själv- ständighet och samarbete än på skolor där eleverna är mer upptagna av att lyssna på lärares föredragningar och där man arbetar ensam med att lösa uppgifter som lärare förelagt eleverna. På skolor där man ägnar tid åt att bearbeta relationer mellan olika elevgrupper, t.ex. med avseende på hur väl de respekterar varandra, får eleverna med sig mer av läro- planens värdegrund. Frågor som ska besvaras vid granskningen är exempelvis N hur undervisningstiden tolkas och gestaltar sig i verksamheten N hur friutrymmet när det gäller tidsanvändningen tas i anspråk N olika intressenters syn på tid som resurs för att nå målen för utbild- ningen N vilken reell tid för aktivt lärande och vilka aktiviteter som barn, unga och vuxna deltar i. Av till regeringen om den garanterade under- visningstiden () framgår följande. Lärarpersonalens och elevernas tid framstår som en av de allra vik- tigaste resurserna för lärandet. De granskade kommunerna och skolor- na saknar dock, med få undantag, uttalade strategier för undervisnings- Reglering av studietid m.m. tidens fördelning Att styrelsen för utbildningen, som enligt gym- nasieförordningen skall besluta om fördelningen av tid på kurser och projektarbete, aktivt tillämpar denna möjlighet och skyldighet visar sig vara sällsynt. I endast en av de granskade kommunerna på- träffas uttryckliga riktlinjer från styrelsen avseende tidsfördelningen. Bland faktorer som påverkar den faktiska tilldelningen av undervis- ningstid till kurser märks: det totala poängtalet, den totala mängden garanterad undervisningstid (som kan uppfattas som både minimum och maximum), tillgänglig resursmängd (framför allt lärar- arbetstid), avtalsbestämmelser om lärares arbetstid, lokal värdering av kursernas betydelse i utbildningen och av deras svårighetsgrad. Där- emot är individrelaterade variabler sällan styrande; det är ovanligt att elever på samma program erbjuds olika mängd undervisningstid för en kurs. Det ökade friutrymmet har alltså i allmänhet inte utnyttjats för individualisering av lärandet, även om undantag finns. Två huvudtyper för fördelning av kurstid utkristalliserar sig bland de granskade gymnasieskolorna: 1.En schablonmässig utläggning i förhållande till poängtalet, utan analys av elevgruppens eller den enskilde elevens behov. Den van- ligaste beräkningen är att kursens poängtal multipliceras med kvo- ten mellan och programmets totala poängtal, vilket innebär faktorerna 0,872 och 0,972 för respektive programkategori. 2.Tidsmängden beräknas utifrån poängtalet med en faktor som varierar från kurs till kurs. Alla granskade huvudmän utom två tillämpar en variant av den andra huvudtypen. Ett par av de kommunerna kombinerar denna modell med att tidsresurser frigörs från flertalet kurser för att bilda en pott av tid --- att användas till lärande efter den enskilde elevens behov och beslut, efter samråd med lärare. För det praktiska genomförandet av denna form av individualisering av lärandet organiseras vanligen ämnesvisa, lärarbemannade stugor dit eleverna kan söka sig för att få stöd i sitt lärande. Den från kursuppdelningen frigjorda tiden kan också användas för tematiskt arbete. påpekar vidare i rapporten att staten i överensstämmelse med mål- och resultatstyrningsprincipen inte har angett hur huvud- männen skall redovisa hur eleverna fått sin garanterade undervis- ningstid. menar att man dock bör kunna förvänta sig en dokumentation där man direkt och för varje elev kan se vilket antal undervisningstimmar eleven erbjudits såväl för varje kurs som totalt. Granskningen har dock visat att det inte i någon undersökt kommun eller gymnasieskola finns rutiner som motsvarar detta ideal. Det finns fyra andra typer av dokument som har betydelse för planeringen av undervisningen, nämligen tjänstefördelningen för Reglering av studietid m.m. lärarpersonalen, schema, individuell studieplan och betygskatalog. har granskat också dessa dokument och funnit bl.a. följande. Enstaka befattningshavare på skolorna kan med viss möda rekon- struera en mer eller mindre exakt bild av vilken tid som har avsetts bli genomförd för en grupp elever, men oftast inte vad som faktiskt blivit ett konkret erbjudande möjligt att utnyttja och inte hur detta utfallit för varje enskild elev inom gruppen. slutsats av granskningen är att det saknas uttryckliga strategier för tidsanvändningen i nästan alla kommuner. I inte mindre än en tredjedel av de granskade kommunerna har sty- relsen respektive rektor inte ens kunnat visa gällande timplaner för de olika programmen, än mindre för enskilda elever. 18.7Kommitténs förslag om den minsta garanterade undervisningstiden Som kommittén redovisat ovan är gymnasieskolan nu både mål- och tidsstyrd. I en mål- och resultatstyrd skola är den tidsstyrning, som den minsta garanterade undervisningstiden utgör, artfräm- mande och kommittén anser att den bör avskaffas. Resul- tatet av den granskning, som redovisats ovan, tyder emellertid inte på att staten kan avstå från en reglering av den minsta garanterade undervisningstiden. före- slår därför att en sådan skall finnas också i den framtida gymna- sieskolan. Kommittén menar också att oberoende av om gymnasieskolan är endast mål- och resultatstyrd eller också tidsstyrd förutsätter det en medvetenhet hos kommuner och skolor om att tidsanvänd- ningen är en påverkbar resurs som har betydelse för elevernas studieresultat. vill därför betona det ansvar som såväl skolornas huvudmän som rektor och varje enskild lärare har att använda tiden i skolan på ett medvetet sätt för var och en av eleverna. Kommitténs förslag till struktur för den framtida gymnasie- skolan innebär att merparten av det första årets studier är gemen- sam för eleverna i respektive sektor oberoende av om de senare vid valet av inriktningsblock respektive fördjupningsblock siktar på att bli anställningsbara inom ett yrkesområde direkt efter gymnasie- Reglering av studietid m.m. skolan eller på att bedriva högskolestudier. Detta innebär i sin tur att det inte går att vidmakthålla den skillnad i garanterad under- visningstid som finns mellan program med yrkesämnen respek- tive övriga program. Programmen med yrkesämnen har en garanterad undervisningstid och övriga program . föreslår att den minsta garanterade under- visningstiden i den framtida gymnasieskolan skall vara 2 300 tim- mar för alla sektorer. Detta regleras i 6 § i kom- mitténs förslag till skollag och gäller såväl offentliga som enskilda gymnasieskolor. 18.8Övrig reglering av tid i skollagen och gymnasieförordningen Skollagen kommer, liksom , att reglera omfattningen av en full- ständig gymnasieutbildning, dvs. 2 500 gymnasiepoäng. Detta framgår av 3 § i kommitténs förslag till skollag. Av 4 § framgår att utbildningen är avsedd att kunna genomgås på tre läsår. Denna formulering motsvarar dagens reglering. Kommittén föreslår att också de nuvarande bestämmelserna om att huvudmannen får be- sluta att utbildningen får fördelas än förs över i princip oförändrade till den nya skollagen liksom bestämmelsen att regeringen får medge att en huvudman fördelar utbildningen än . Ovan har kommitténs förslag om minsta garanterad undervis- ningstid redovisats. I dagens gymnasieförordning finns en mängd ytterligare bestäm- melser som reglerar läsår och undervisningstid (3 kap), såsom att N utbildningen skall bedrivas under läsår N läsåret skall om inte regeringen föreskriver något annat omfatta och fördelas på en hösttermin och en vår- termin N läsåret skall ha minst N läsåret skall ha minst N högst läggas ut för planering av skolarbetet eller för fortbildning av lärare N läsåret skall, om inte regeringen föreskriver annat, börja och sluta senast ; för utbildning på omvårdnads- Reglering av studietid m.m. och naturbruksområdena får dock styrelsen för utbildningen med hänsyn till utbildningens krav bestämma andra tider N dagarna för höst- och vårterminens början och slut bestäms av styrelsen för utbildningen N styrelsen för utbildningen bestämmer hur många dagar som skall användas för idrott och friluftsverksamhet utöver kärn- ämnet idrott och hälsa N elevernas skolarbete skall förläggas måndag fredag och vara så jämnt fördelat över som möjligt; under APU gäller arbetsplatsens arbetstid, om inte rektor bestämmer annat. N rektor fastställer för läsåret eller ett schema som skall innehålla uppgifter om samtliga undervisningspass samt om lärarnas namn. Som framgår av kapitel 2 Inledning eftersträvar Gymnasiekom- mittén en förenklad lagstiftning. Många av de nämnda bestäm- melserna om läsår bör kunna gallras ut. Kommittén föreslår att en kommande förordning om gymnasieskolan endast reglerar att utbildningen skall bedrivas under läsår som består av två på varan- dra följande terminer, att undervisningen planeras in så att hänsyn tas till när den bäst kan bedrivas, minsta antalet studiedagar per läsår (), att undervisningen skall vara jämnt fördelad över läsåret och över måndag fredag och att arbetsplatsens arbetstid gäller vid APU och . föreslår att rektors ansvar för den peda- gogiska ledningen regleras i skollagens övergripande kapitel. Däri anses ansvar för schema ingå. Genom en sådan reglering i skollagen kan beslutet om schema delegeras från rektor till arbetslag. Det behöver då inte stå i förordningen om gymnasieskolan att rektor skall fastställa schema för hela läsåret eller för en del av det. 18.9Elevers skyldighet att närvara finns ingen direkt uttalad bestämmelse om elevers närvaro- skyldighet i gymnasieskolan. I 6 kap. 19 20 §§ gymnasieförord- ningen finns dock föreskrifter om anmälan till skolan vid frånvaro på grund av sjukdom eller av annan orsak samt om rektors möjlig- het att bevilja ledighet från undervisningen. Av dessa bestämmelser framgår indirekt att avsikten är att eleverna skall ha skyldighet att närvara i alla andra fall. Reglering av studietid m.m. Det förekommer otillåten frånvaro, dvs. I allmänhet måste naturligtvis skolk uppfattas som en negativ handling av eleven. Man kan dock inte blunda för att skolk kan vara en reaktion på en undervisning som inte motsvarar elevens förväntningar. Om många elever skolkar från samma undervisning är detta en signal till skol- ledningen att undersöka orsakerna till skolket. En ny (nygammal) bestämmelse ger lärare möjlighet att avstå från att sätta betyg på elever som inte varit närvarande så mycket att lärarna kan bedöma deras kunskaper. För att få slutbetyg krävs enligt gymnasieförordningen (7 kap. 8 §) att en elev fått betyg på alla kurser och det projektarbete som ingår i elevens studieväg. Annars får man ett samlat betygsdokument. Detta innebär att sådana elever, som inte har betyg i alla kurser, inte anses ha slutfört gymnasieskolan. En ökning av andelen elever som inte slutfört gymnasieskolan kan förväntas framöver på grund av återinförandet av den nämnda bestämmelsen om betygsättning vid frånvaro. Det finns de som ställt frågan om elever är skyldiga att närvara vid undervisningen i en frivillig skolform. anser att eleverna i och med att de börjat gymnasieskolan har förbundit sig att delta i all verksamhet som gymnasieutbildningen innebär. Möjligen bör detta komma till uttryck i förordningen. har fått motstridiga signaler om elevers arbetsbelastning i den nuvarande gymnasieskolan. Kommittén har fått propåer från Ingenjörsgruppen7 om att elevernas gymnasietid inte utnyttjas effektivt. Ingenjörsgruppen har inkommit med ett exempel på schema som innebär att elever på Teknikprogrammet har i skolan av ungefär samma omfatt- ning som de yngsta grundskolebarnen. Dagarna slutar i allmänhet före . Man framhåller att denna bild inte är ovanlig. Ingenjörs- gruppen framhåller att det uppstått missnöje med elevernas kun- skapsnivå och att man diskuterat en förlängning av utbildningen med . Ingenjörsgruppen menar emellertid att de tre åren i gymnasieskolan i stället skulle kunna utnyttjas effektivare. 7 Ingenjörsgruppen är ett samverkansorgan i utbildningsfrågor med representanter från , , , Fastigo, Metallgruppen, , Transportgruppen, VI och VVS-Installatörerna. Reglering av studietid m.m. I ett examensarbete inom gymnasielärarutbildningen vid har studerat gymnasieelevers arbets- belastning. Han noterar att gymnasieeleverna känner sig väldigt stressade och att både elever och lärare anser att eleverna har mycket att göra. undersökning visar dock att antalet läxor och prov inom det naturvetenskapliga programmet hållit sig tämligen runt 6 stycken . Antalet lektioner har minskats men ökats i längd. Däri- genom har andelen läxa per lektion ökat utan att den totala mängden förändrats. Den genomsnittliga veckostudietiden för en gymnasieelev inom det naturvetenskapliga programmet är , uppdelade på schemalagd skoltid och hemstudietid. slutsats är att elevernas arbetsbelastning inte ökat och att den kan anses ligga inom ramen för vad som kan anses vara rimligt för en heltidssysselsättning. Det finns andra signaler om ökad stress i skolan. har i lägesbedömningarna lyft fram den ökande stressen bland elever och vuxna som ett allvarligt och växande problem i skolan8. anger att stressen är särskilt knuten till betyg, prestationskrav och en arbetstakt som upplevs som för hög. Två tredjedelar av kvinnliga elever på naturvetenskaps- och samhällsvetenskapspro- grammen upplever att de är stressade.