sou · GQB358d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Ett skäl som talar mot att en arbetstidsförkortning i betydande grad skulle balanseras av ökad övertid är att övertidsuttaget begrän- sas av Arbetstidslagen. Enligt denna lag har en arbetsgivare rätt att ta ut högst i övertid per anställd av eller högst i övertid per kalendermånad och det totala övertidsuttaget per anställd under ett helt kalenderår får inte överstiga . Arbetstidslagens regler åsidosätts emellertid ganska ofta genom centrala kollektivavtal mellan arbetsgivare och fackföreningar. Övertidsreglerna kan dessutom ändras på lokal nivå. Därtill är det tänkbart att en ökning av det genomsnittliga övertidsuttaget som en följd av förkortad arbetstid kan påverka såväl Arbetstidslagen som lokala avtal och praxis på ett sätt som ger ökat utrymme för övertid. Effekten av ändrad standardarbetstid på den faktiska arbetstiden beror också på i vilken mån sjukfrånvaron ändras.12 Även denna effekt är mycket svår att bedöma. har sjukfrånvaron varierat mycket kraftigt utan att det finns någon fullgod teoretisk eller empirisk förklaring (se diagram 7). På samma sätt är den egentliga kunskapen om eventuella samband mellan arbetstid och sjukfrånvaro mycket begränsad. Antal frånvarande pga. sjukdom Antalet frånvarande avser det antal personer som pga. sjukdom var frånvarande en viss mätvecka . 12 Det är förstås även logiskt tänkbart (om än kanske något spekulativt att anta) att arbetstidens längd i sig – via effekter på arbetstagarens hälsa – skulle kunna påverka själva pensionsåldern. Det faktum att effekten av en kortare arbetstid på arbetshälsan är svår att uppskatta innebär naturligtvis inte att frågan saknar bety- delse. Denna fråga har i själva verket ökat i relevans då allt fler arbetstagare tycks uppleva en påtaglig stressrelaterad arbetsohälsa. Den samhällsekonomiska kostnaden för stressrelate- rade sjukdomar syns bl.a. i den ekonomiska statistiken. Riksför- säkringsverket prognosticerade t.ex. att den årliga kostnaden för förtidspensioneringar kommer att öka från ca 50 miljarder till nästan . räknade också med att det kommer att finnas ca 445 000 förtidspensionärer i och att antalet ökar från 460 000 till hela 550 000 . I nästa delkapitel analyseras närmare hur den faktiska arbetstiden ändras vid de fyra alternativen med arbetstidsförkortning när den i alternativen preciserade minskning av standardarbetstiden antas slå igenom på den faktiska arbetstiden till 100, 80, 60, . Det förstnämnda fallet är relevant om varken övertids- uttaget eller sjukfrånvaron ändras medan övriga fall visar effekterna vid allt starkare dämpande återverkningar i form av ökad övertid eller minskad sjukfrånvaro. I slutet av delkapitlet anges och disku- teras det genomslag som utgör utgångspunkt för den fortsatta analysen. 2.3Hur förändras faktisk arbetstid? Tabell 1 visar effekterna av en kortare standardarbetstid enligt alternativ AT38 på den faktiska arbetstiden givet olika antaganden om hur faktisk arbetstid påverkas av en förändring i standard- arbetstiden.13 I kolumn 1 visas de aktuella åren under vilka arbets- tiden kortas genom lagstiftning. De övriga kolumnerna (kolumn 2– 6) presenterar effekterna av den kortare arbetstiden enligt AT38 på den faktiska arbetstiden vid olika antaganden om genomslaget av förändrad standardarbetstid på faktisk arbetstid. Ett genomslag på (kolumn 2) innebär att om stan- dardarbetstiden minskar med så kommer också den fak- tiska arbetstiden att minska med , dvs. nettoeffekten av bl.a. ändrad övertid och ändrad sjukfrånvaro är noll. 13 De framräknade effekterna av kommitténs fyra alternativ avseende en genom lagstiftning minskad arbetstid bygger på ett antal förenklade beräkningstekniska antaganden. Av denna anledning ska tabellerna i detta kapitel tolkas försiktigt. Faktaruta 3 beskriver kortfattat dessa antaganden. på innebär på samma vis att om den lagstiftade vecko- arbetstiden minskar med så minskar den faktiska vecko- arbetstiden , t.ex. som en följd av ökad övertid eller minskad sjukfrånvaro. Genomslaget på den faktiska arbetstiden är förhållandevis svårt att uppskatta, i synnerhet eftersom det sanno- likt varierar såväl över tiden som mellan sektorer. I föreliggande analys används genomgående 80 procents genomslag som en jäm- förelsenorm. Detta val diskuteras mer utförligt i slutet av detta kapitel. Enligt tabell 1 minskar den faktiska arbetstiden när genomslaget är . Den acku- mulerade procentuella förändringen i faktisk arbetstid presenteras i den andra raden. Den sista raden visar den ackumulerade procentuella förändringen i antalet arbetade timmar . Den genomsnittliga procentuella minsk- ningen mellan två på varandra följande år – 2007 – dvs. , 2004 och 2005 osv. – är 1,2 (100 procents genomslag), 0,9 (), 0,7 (), 0,5 () och 0,2 (). Effekter av AT38 på faktisk arbetstid vid olika genomslag –1,1 –0,9 –0,7 –0,5 –0,2 –2,3 –1,8 –1,4 –0,9 –0,5 –3,4 –2,7 –2,1 –1,4 –0,7 –4,6 –3,6 –2,7 –1,8 –0,9 Tabell 2 visar motsvarande procentuella förändringar i den faktiska arbetstiden när standardarbetstiden reduceras enligt AT35. Även i detta fall minskar förstås den faktiska arbetstiden när genomslaget på faktisk arbetstid av en förändring i standardarbetstid är . Den genomsnittliga procentuella minskningen mellan två på varandra följande år –2013 är vidare 1,2 (100 procents genomslag), 0,9 (), 0,7 (), 0,5 () och 0,2 (). En jämförelse mellan tabell 1 och 2 ger vid handen att den slutliga (ackumulerade) effekten på antalet arbetade timmar enligt alterna- tiv AT35 (dvs. –9,vid 80 procents genomslag) är 2,5 gånger så stort som den slutliga effekten enligt AT38 (–3,6 pro- cent). Det är också intressant att notera att den ackumulerade minsk- ningen i arbetstimmar enligt alternativ AT35 – som är vid 80 procents genomslag – överens- stämmer med tidigare teoretiska resultat av Marimon och Zilibotti (2000).14 De beräknar bl.a. att en minskning från 40 till 35 timmars arbetsvecka bör resultera i produktionsvolymen faller med . Effekter av AT35 på faktisk arbetstid vid olika genomslag –1,1 –0,9 –0,7 –0,5 –0,2 –2,3 –1,8 –1,4 –0,9 –0,5 –3,4 –2,7 –2,1 –1,4 –0,7 –4,6 –3,6 –2,7 –1,8 –0,9 –5,7 –4,6 –3,4 –2,3 –1,1 –6,8 –5,5 –4,1 –2,7 –1,4 –8,0 –6,4 –4,8 –3,2 –1,6 –9,1 –7,3 –5,5 –3,6 –1,8 –10,2 –8,2 –6,1 –4,1 –2,1 –11,4 –9,1 –6,8 –4,6 –2,3 Tabell 3 visar effekterna av en utökad ledighet enligt SEML på den faktiska arbetstiden. Ett genomslag på (kolumn 3) innebär här att om Semesterlagen ändras så att antalet normalt arbetade (dagar och) timmar minskar med t.ex. så minskar det totala antalet faktiskt arbetade timmar med 0,8 pro- cent. Enligt tabellen minskar den faktiska arbetstiden med 0,5 pro- cent vid 80 procents genomslag. Den acku- mulerade förändringen ges i den sista raden. Effekten är som störst eftersom semester- ledigheten ökar 2004 men endast med 14 Marimon och Zilibotti utvecklar en teoretisk s.k. allmän jämviktsmodell med fasta kostnader för arbetskraft och endogent bestämda löner och finner bl.a. att den centrala effekten av en arbetstidsförkortning är att både produktionen och antalet arbetade timmar i ekonomin som helhet faller. Genomslaget begränsas av att många offentliganställda genom avtal redan innan lagändringen har . För anställda som på förhand har mer än 25 men mindre än 30 dagars semester begränsas genomslaget av taket . Den genomsnittliga procen- tuella minskningen mellan två på varandra följande år under perio- den –2007 är nu 0,4 (100 procents genomslag), 0,3 (), 0,2 (), 0,1 () och 0,1 (). I kapitel 2.4 presenteras hur denna lagändring påverkar enskilda sektorer. Effekter av SEML på faktisk arbetstid vid olika genomslag –0,6 –0,5 –0,4 –0,2 –0,1 –0,9 –0,7 –0,5 –0,4 –0,2 –1,2 –1,0 –0,7 –0,5 –0,2 –1,5 –1,2 –0,9 –0,6 –0,3 Tabell 4 visar effekterna på den faktiska arbetstiden av fem dagars förlängd årlig ledighet enligt LBL. Tabellen visar att den faktiska arbetstiden minskar vid 80 procents genomslag. Förändringen är –1,(se den nedersta raden). Den genomsnittliga procentuella minskningen mellan två på varandra följande år –2007 är 0,5 (100 procents genomslag), 0,4 (), 0,3 (), 0,2 () och 0,1 (). Enligt tabellen är effekterna av LBL på antalet arbetade timmar i ekonomin alltid större än effekterna av SEML. Orsaken är förstås att genomslaget av SEML begränsas av att många offentliganställda redan har mer än 25 dagars semester . Effekter av LBL på faktisk arbetstid vid olika genomslag –0,8 –0,6 –0,5 –0,3 –0,2 –1,1 –0,9 –0,7 –0,5 –0,2 –1,5 –1,2 –0,9 –0,5 –0,3 –1,9 –1,5 –1,1 –0,8 –0,4 Nedanstående beräkningar utgår från ett genomslag på . Detta innebär att om standardarbetstiden minskar med t.ex. så kommer den faktiska arbetstiden att minska . Det är viktigt att understryka att genomslaget på den faktiska arbetstiden är mycket svårbedömt. Ett genomslag på ligger inom det intervall med estimat som har redovisats i olika studier och ska tolkas som en bästa gissning och inte som ett med precision skattat samband.15 Det är troligt att det finns skillnader i genomslag såväl mellan som inom olika sektorer och yrkeskategorier. Dessutom kan gra- den av genomslag vara olika . Det långsiktiga genomslaget kan t.ex. ligga medan det kortsiktiga genomslagen kan vara betydligt lägre (se t.ex. och (1985)). Det faktum att analysen lägger störst vikt vid långsiktiga effekter talar alltså för att en rimlig utgångspunkt är att genom- slaget är förhållandevis stort.16 I bedömningen om 80 procents genomslag har även vägts in att minskad arbetstid inom ramen för Arbetstidslagen i verkligheten kan avtalas bort i kollektivavtal. Eftersom antagandet om graden av genomslag är särskilt osäkert anges också en enkel tumregel för känslighetsanalys. Om man antar 60 i stället för 80 procents genomslag, vilket också ligger inom ramen för befintliga vägledande resultat, så skulle de beräknade 15Nordström (2001) finner ett genomslag på och Hunt (1999) finner ett genomslag mellan . 16Notera också att även om antagandet om detta genomslag förstås har betydelse för hur antalet arbetade timmar påverkas så kommer alltid effekten på den ekonomiska utveckligen att vara kvalitativt densamma. effekterna utgöra av nedan redovisade effekter på såväl kort som lång sikt. De uppskattade effekterna av kommitténs fyra alternativ avseende en genom lagstiftning minskad arbetstid (AT38, AT35, SEML och LBL) bygger på ett antal beräkningstekniska antaganden. Av denna anledning bör resultaten tolkas med försiktighet. Ett antagande som gäller för samtliga beräkningsalternativ är att fördelningen av antalet anställda efter arbetad veckoarbetstid är densamma som arbetstiden börjar kortas (dvs. 2004) som 2000. Detta antagande behövs för att i frånvaron av detaljerade prognoser för denna fördelning kunna uppskatta effekterna på den faktiska arbetstiden av alternativ som är beroende av sysselsättningsgraden. I de fall där arbetstagaren har såväl en huvud- som bisyssla (t.ex. ett normalt arbete kompletterat med någon form av extraarbete) negligeras bisysslan vid beräkningen av antalet veckoarbetstimmar. Egenföretagare exkluderas också. Beräkningarna som gäller effekterna av en förlängd ledighet enligt SEML och LBL utgår från att ekonomin delas upp i en pri- vat, en och en statlig sektor. Den kommunala sektorn inbegriper här även landstingen. Därutöver har dessa beräkningar som utgångspunkt att fördelningen av arbetstagare efter vecko- arbetstimmar och ålder är densamma i samtliga sektorer. Dessutom förutsätts att det genomsnittliga antalet arbetade timmar ger en uppfattning om antalet faktiska semesterdagar . Detta innebär t.ex. att en arbetstagare som är och som normalt arbetar har 25 dagars årlig semes- ter om han/hon arbetar i den kommunala eller privata sektorn och om han/hon arbetar i den statliga sektorn. Om han/hon istället arbetar blir semesteruttaget mot- svarande . Arbetstagaren är dock alltid berättigad till 25 respektive . Beräkningarna förutsätter slutligen att den årliga semesterledig- heten för statligt anställda regleras av det s.k. (Allmänt löne- och förmånsavtal) som bl.a. innebär rätt till 28 dagars semes- ter per kalenderår t.o.m. det år arbetstagaren har fyllt . Statligt anställda mellan har rätt och de som har fyllt har rätt . För kommunal- och lands- tingsanställda är semestervillkoren något mindre generösa. Arbets- tagaren kvalificerar sig här normalt t.o.m. det år under vilket han/hon fyller . De som har fyllt men som ännu inte är kvalificerar sig och arbetstagaren har rätt fr.o.m. det år han/hon fyller . Den årliga semestertiden för arbetstagare inom den privata sektorn bestäms av Semesterlagen enligt vilken den arbets- tagare som har anställts under själva semesteråret har rätt till 25 dagars semester. Diagram 8 visar effekten på antalet faktiskt arbetade timmar i eko- nomin som helhet av de olika beräkningsalternativen vid ett genomslag på . Diagrammet visar alltså det som i tabel- lerna 1–4 genomgående presenteras i den tredje kolumnen. Den totala produktionsvolymen i ekonomin är lika med produkten av den genomsnittliga arbetsproduktiviteten och antalet arbetade timmar. Det följer att under antagandet om att varken arbets- produktiviteten eller antalet sysselsatta personer påverkas av arbetstidens längd så minskar produktionen procentuellt sett lika mycket som den faktiska medelarbetstiden. Relevansen i detta antagande diskuteras mer utförligt i kapitel 4. Effekt av beräkningsalternativen på faktiskt arbetade timmar (80 procents genomslag) AT38 (-3,6) AT35 (-9,1) SEML (-1,2) LBL (-1,5) 2.4Effekter på olika sektorer I två av kommitténs beräkningsalternativ förlängs den årliga lag- stadgade ledigheten successivt med sammanlagt . Ledig- heten förlängs 2004 och med 2005– 2007. Den utökade ledigheten genomförs antingen inom ramen för Semesterlagen (SEML) eller genom en ny lag om betald ledighet (LBL). I det första fallet begränsas genomslaget av att många offentliganställda genom avtal redan har . För anställda som innan förändringen i lagen har mer än 30 dagars semester sker ingen förändring och för de som har mer än 25 men blir genomslaget endast . I alternativet som innebär att genom en ny lag om betald ledighet utöka ledigheten finns ingen sådan begränsning. Begränsningen i genomslaget på antalet semesterdagar vid en förändring enligt SEML innebär att effekten på den totala ledig- heten (och också på det totala antalet arbetade timmar) blir olika för olika sektorer. I tabell 5 visas hur antalet lediga dagar i olika sektorer påverkas av de två alternativen. Beräkningarna har som utgångspunkt att ekonomin kan delas upp i en privat, en och en statlig sektor. Den kommunala sektorn inkluderar även landsting. Eventuella flöden av arbetskraft mellan de olika sekto- rerna bortses ifrån även om det är tänkbart att lagändringar som förändrar de relativa villkoren i olika sektorer kan resultera i sådana flöden. Skillnaden mellan sektorerna kan även förändra de relativa lönerna mellan olika sektorer. I den första kolumnen anges vilket beräkningsalternativ som åsyftas samt aktuella år. I den andra kolumnen visas förändringen i antalet lediga dagar för hela ekonomin. Utvecklingen i den privata, kommunala och statliga sektorn redovisas i övriga kolumner. Förändring i antalet lediga dagar inom olika sektorer vid SEML och LBL Tabell 5 visar bl.a. följande: N Arbetstagare i den privata sektorn erhåller alltid en större pro- centuell ökning i antalet lediga dagar eftersom han/hon i genomsnitt alltid har en kortare ursprunglig semester. N Skillnaden mellan privat och offentlig sektor blir störst när för- längningen i ledig tid begränsas av (SEML). N Den utökade semesterledigheten enligt SEML ökar den genom- snittliga semesterlängden i den statliga sektorn endast , vilket beror på att samtliga anställda i denna sektor får minst 30 dagars semester . N i förhållande till den genomsnittliga semesterläng- den i den privata sektorn motsvarar en ökning av ledigheten (se den sista raden under LBL). Eftersom semesterlängden för en arbetstagare i den kommunala sektorn i genomsnitt är så innebär fem dagars extra ledighet en ökning . I den statliga sek- torn är den genomsnittliga semestern och en ökning motsvarar . I tabell 6 visas hur antalet arbetade timmar förändras i de olika sektorerna vid de olika alternativen.17 Förändring i antalet arbetade timmar inom olika sektorer enligt SEML och LBL –0,5 –0,6 –0,3 –0,1 –0,7 –0,9 –0,4 –0,1 –1,0 –1,2 –0,6 –0,1 –1,2 –1,5 –0,7 –0,1 –0,6 –0,6 –0,6 –0,6 –0,9 –0,9 –0,9 –0,9 –1,2 –1,2 –1,2 –1,2 –1,5 –1,5 –1,5 –1,6 17 Resultaten från tabell 5 har översatts till tabell 6 genom att först subtrahera antalet lediga dagar per person och år från antalet vardagar för att på så sätt erhålla antalet arbetsdagar per person och år. Förändringen anger sedan den förändring i arbetstimmar som blir följden av de olika beräkningsalternativen. 3Arbetstidens effekt på den reala timlönen och antalet anställda I detta kapitel ges en kortfattad översikt av på vilket sätt arbets- tidsförkortningarna kan tänkas påverka den reala timlönen, syssel- sättningen och arbetslösheten . Ett sätt att analysera effekten av en lagstiftad arbetstidsförkortning på den reala timlönen är att inom ramen för en s.k. frikonkurrens- modell studera hur efterfrågan på och utbudet av faktiska arbets- timmar i ekonomin som helhet påverkas. Eftersom den omedelbara effekten av en kortare genomsnittlig arbetstid är att arbetstagarna bjuder ut ett färre antal arbetstimmar på arbetsmarknaden så mins- kar ekonomins samlade utbud av arbetstimmar. Resultatet blir ett efterfrågeöverskott på arbetstimmar som leder till högre reala timlöner och därmed ett lägre antal av företagen efter- frågade arbetstimmar. En förkortning av arbetstiden leder då till en högre real timlön och ett lägre antal arbetade timmar. En tänkbar – om än svårberäknad – motverkande effekt är att utbudet av arbets- timmar kan öka något i och med att vissa personer som allmänt föredrar en kortare arbetstid nu söker sig ut på arbets- marknaden. Det är emellertid viktigt att påpeka att detta enkla resonemang, som förs i termer av arbetstimmar och inte i termer av antalet sysselsatta, inte beaktar vare sig själva lönebildningsprocessen eller ofrivillig arbetslöshet. Analysen förutsätter fri konkurrens på arbetsmarknaden. Den reala timlönen antas anpassas så att utbudet av arbetstimmar blir lika stort som efterfrågan på arbetstimmar, varvid det inte kan förekomma någon ofrivillig arbetslöshet. Då ambitionen är att studera makroekonomiska effekter i vid mening av en kortare arbetstid är denna frikonkurrensmodell mindre användbar. För att kunna göra en mer realistisk analys av effekterna av hur en allmän arbetstidsförkortning påverkar den makroekonomiska utvecklingen krävs en analysram som bättre beskriver den svenska arbetsmarknaden. En lämplig utgångspunkt är de löneförhand- lingsmodeller som ofta används i den akademiska littera- turen.18 Enligt dessa modeller sätts den reala timlönen genom för- handlingar mellan arbetsgivare och enskilda arbetstagare eller fackföreningar. Modellerna erbjuder en mer ändamålsenlig analys- ram för hur reala timlöner och antalet sysselsatta påverkas av olika förändringar i ekonomier med i hög grad decentraliserade löneför- handlingar.19 Den svenska arbetsmarknaden kännetecknas förutom av förhandlingar mellan arbetsgivare och fackföreningar av en mängd olika lagar.20 Enligt dessa s.k. fackföreningsmodeller väger fackföreningar fördelarna med höga reala timlöner mot de nackdelar som höga löner för med sig i form av en minskad efterfrågan på arbetskraft. Det är troligt att en arbetstidsförkortning i sig (i form av en kor- tare veckoarbetstid eller fler lediga dagar ) i någon mån kommer att påverka arbetstagarnas timlönekrav. Det är t.ex. möj- ligt att en arbetstidsförkortning innebär att arbetstagarnas lönekrav ökar därför att skillnaden i inkomst mellan att vara arbetslös och att ha arbete blir mindre när arbetstiden kortas vid oförändrad timlön. En kortare arbetstid tenderar därmed att öka den s.k. kompensationsgraden i arbetslöshetsersättningen – dvs. den kortare arbetstiden tenderar att öka den totala ersättningen vid arbetslöshet jämfört med den totala arbetsinkomsten vid syssel- sättning. En annan tänkbar effekt av en kortare arbetstid är att tim- lönekraven kan bli högre som en följd av att företagens efterfrågan på arbetskraft blir mindre lönekänslig när de fasta arbetskrafts- kostnaderna fördelas på ett färre antal arbetstimmar. 18Samma resultat som diskuteras nedan kan erhållas i s.k. effektivitetslönemodeller i vilka företagen själva bestämmer lönerna. 19Se t.ex. Calmfors (1985), (1985), Manning (1987) och (1999). Det faktum att det framför allt är länder med förhållandevis starka fackföreningar som diskuterar (och genomför) en kortare genomsnittlig arbetstid talar också för att en analys av en sådan förändring företrädesvis ska göras inom ramen för någon form av fackföreningsmodell. 20Dessa lagar – som bl.a. inkluderar Lagen om anställningsskydd (1982), Arbetsmiljölagen (1978), Arbetstidslagen (1982), Föräldraledighetslagen (1978), Jämställdhetslagen (1991), Medbestämmandelagen (1977), Semesterlagen (1977) och Studieledighetslagen (1974) – sätter också i hög grad sin prägel på den svenska arbetsmarknaden. En motverkande effekt kan vara att de personer som allmänt föredrar att arbeta mindre tycker att en anställning blir mer tilltalande när arbetstiden kortas (den kortare arbetstiden minskar således kostnaden för alltför liten ledighet vid arbete). Dessa personer sänker därför sina lönekrav. Även det faktum att en kortare veckoarbetstid i praktiken innebär att varje arbetstagare producerar mindre , månad och år kan ge upphov till en lönedämpande effekt.21 Orsaken är att fackföreningens förhand- lingsmakt och lönekrav beror bl.a. på den kostnad som den kan åsamka arbetsgivaren i händelse av konflikt. Denna kostnad är knuten till hur mycket varje enskild arbetstagare producerar och minskar därför när arbetstiden blir kortare. Effekter på kort sikt Ovanstående analys kan preciseras närmare med hjälp av diagram 9. Den vertikala axeln mäter real timlön medan den horisontella axeln mäter antalet sysselsatta. Effekt av kortare arbetstid på reallön och sysselsättning Lönesättningssamband (ny) Efterfrågan (ny) 21 Se t.ex. Nymoen (1989). Den uppåtlutande heldragna linjen visar lönesättningssambandet, dvs. hur den förhandlade lönen beror på sysselsättningen vid från- varo av arbetstidsförkortning. Denna linje har en positiv lutning eftersom högre sysselsättning innebär att arbetstagare – som blir mindre oroliga för att förlora sina arbeten när arbetslösheten mins- kar – kräver högre löner. Den nedåtlutande heldragna linjen visar efterfrågan på arbetskraft, dvs. hur arbetsgivarnas efterfrågan på arbetskraft beror på den reala timlönen vid frånvaro av arbetstids- förkortning. Denna linje har negativ lutning eftersom en högre real timlön medför att företagen efterfrågar mindre arbetskraft. Skär- ningspunkten mellan de två heldragna linjerna, A, bestämmer antalet sysselsatta och real timlön i frånvaro av arbets- tidsförkortning. Arbetslösheten bestäms som skillnaden mellan det antal perso- ner som vill arbeta vid den reala timlönen enligt punkt A och den faktiska sysselsättningen enligt denna punkt. Till skillnad från den ovan diskuterade frikonkurrensmodellen kan det således före- komma ofrivillig arbetslöshet enligt denna modell, vilket ger en mera realistisk beskrivning av den svenska arbetsmarknaden. Enligt denna analysmodell medför en lagfäst förkortning av arbetstiden att arbetsgivarna på kort sikt och vid en given real tim- lön efterfrågar ett större antal personer. Detta illustreras som ett skift av efterfrågekurvan till höger i diagrammet, dvs. från den hel- dragna till den streckade nedåtlutande linjen. Förklaringen till detta skift är att eftersom en kortare arbetstid kräver fler anställda för att uppnå ett givet antal arbetade timmar kommer efterfrågan på arbetskraft att öka vid given real timlön och kapitalstock samt givna leveransavtal.