sou · GQB3121d6 · 2003-01-01 00:00:00 — Bilaga 1: Begreppen utbildning och undervisning................. Bilaga 2: Fristående skolor............................................... Bilaga 3: Rektor i enskilda skolor ................................... Bilaga 4: Överklagande enligt nuvarande skollagstiftning .. Bilaga 5: Överklagande av betyg i andra länder ................ Bilaga 6: Växelvis boende – konsekvenser med avseende på barnomsorg, grundskola och skolskjuts ......... Bilaga 7: Skolan och arbetsmiljölagstiftningen................. Bilaga 8: Skolans samarbete med andra huvudmän då det gäller elever i behov av särskilda stödåtgärder. Särskilda skäl för personlig assistans i skolan........ Växelvis boende – konsekvenser med avseende på barnomsorg, grundskola och skolskjuts regler om vårdnad....................................... 2.1.1 Föräldrarna är gifta vid barnets födelse..................... 2.1.2 Föräldrarna är inte gifta vid barnets födelse ............. Ändring i vårdnaden ................................................... Gemensam vårdnad – rättslig bakgrund ............................... 2.2.1 Rättsläget års vårdnadsreform................... 2.2.2 Möjligheterna till gemensam vårdnad vidgas ............ 2.2.3 Gemensam vårdnad mot en förälders vilja ................ Avtal om vårdnad........................................................ Beslut av domstol........................................................ 2.3.2 Avtal om barns boende mellan föräldrar som har Rätten till umgänge................................................................ Gränsdragningen mellan växelvis boende och umgänge ..... Utövande av gemensam vårdnad........................................... 3.1.3 Folkbokföring för barn i familjehem m.m................ 3.1.4 Dubbel bosättning för barn........................................ 3.1.5 Folkbokföring vid gemensam vårdnad – några 3.1.6 Vårdnadshavaren disponerar inte över barnets Konsekvenser av folkbokföringen................................ 4.2.1 Hemkommunen är skyldig att sörja för 4.2.2 Samarbetsavtal mellan kommuner ............................. 4.2.3 Val av skola i hemkommunen .................................... 4.2.4 Val av skola i annan kommun..................................... 4.3.1 Rätten till skolskjuts för elev i en av kommunen 4.3.2 Vid val av annan skola än anvisad bortfaller rätten 4.3.3 Rätten till skolskjuts för elev som tagits emot i annan kommun än hemkommunen ........................... 5.2Barnomsorgen – förskoleverksamhet, skolbarnomsorg Ett barn behöver nära och goda relationer till båda sina föräldrar även om föräldrarna inte bor tillsammans. Gemensam vårdnad har i sådant syfte kommit att bli ett viktigt inslag i den utveckling som har skett mot en starkare betoning av barnets intressen. Möjlig- heterna till gemensam vårdnad har successivt utvidgats. Målet är att föräldrarna har gemensam vårdnad i samtliga fall det är bäst för barnet. Konflikter mellan föräldrarna om var barnet skall bo har i många fall visat sig utgöra hinder mot en gemensam vårdnad. Föräldra- balken har därför kompletterats med bestämmelser som ger dom- stol möjlighet att besluta om vem barnet skall bo tillsammans med i de fall föräldrarna har gemensam vårdnad. Föräldrarna kan också själva vid gemensam vårdnad träffa avtal om var barnet skall bo. Det förekommer i betydande omfattning att barn till följd av domstols beslut eller föräldrarnas avtal har ett växelvis boende hos sina föräldrar. Reglerna om barns boende har aktualiserat frågan om vilka konsekvenser domstols beslut eller föräldrars avtal får med avse- ende på barnets folkbokföring. Folkbokföringen har därvid i sin tur betydelse i för föräldrarna och barnen viktiga hänseenden, bl.a. för frågorna om var barnet skall få en daghemsplats, i vilken skola barnet skall tas emot och för frågan om barnets rätt till skolskjuts. Den fråga som föreligger nu avser – med utgångspunkt i folk- bokföringslagens bestämmelser – om gällande bestämmelser för barnomsorg, skola och skolskjuts är så utformade att de tillgodoser barnets behov då barnet bor växelvis hos sina föräldrar. I den följande framställningen redovisas i ett första avsnitt bestämmelser om gemensam vårdnad och om barns boende. Därefter lämnas en beskrivning av folkbokföringen, särskilt vad avser frågan om var ett barn, som vid gemensam vårdnad bor växelvis hos sina föräldrar, skall folkbokföras. I de tre följande avsnitten beskrivs reglerna om barnomsorg, grundskola och skolskjuts. I de avslutande avsnitten tas frågan upp om regelsystemet i nu angivna hänseenden är så utformat att det tillgodoser barnets behov vid växelvis boende. 2.1Föräldrabalkens regler om vårdnad De grundläggande reglerna om vårdnad finns i 6 kap. föräldra- balken. Utgångspunkten är därvid att man skiljer mellan barn vars föräldrar är gifta med varandra när barnet föds och barn vars för- äldrar är ogifta när barnet föds. 2.1.1Föräldrarna är gifta vid barnets födelse Är föräldrarna gifta med varandra har de gemensam vårdnad från barnets födelse. Döms till äktenskapsskillnad mellan föräldrarna står barnet under föräldrarnas vårdnad även därefter, om inte den gemensamma vårdnaden upplöses (6 kap. 3 § FB). 2.1.2Föräldrarna är inte gifta vid barnets födelse Om föräldrarna inte är gifta med varandra är modern ensam vård- nadshavare. Ingår föräldrarna senare äktenskap med varandra får de automatiskt gemensam vårdnad om barnet, om inte domstolen anförtrott vårdnaden åt en eller två särskilt förord- nade vårdnadshavare (6 kap. 3 § första stycket FB). En förutsättning för att en far skall kunna få vårdnad om sitt barn är att faderskapet är fastställt. Det sker antingen genom att fadern undertecknar en faderskapsbekräftelse eller genom dom (1 kap. 3 § FB). Om en förälder är ensam vårdnadshavare och föräldrarna vill utöva vårdnaden gemensamt, kan de tillsammans ge in en ansökan till domstolen. Domstolen skall då besluta om gemensam vårdnad, om sådan vårdnad inte är uppenbart oförenlig med barnets bästa. Föräldrarna kan få gemensam vårdnad också genom registrering hos skattemyndigheten efter anmälan av dem båda, antingen till socialnämnden i samband med att nämnden skall godkänna faderskapsbekräftelsen, eller till skattemyndigheten under förut- sättning att beslut om vårdnaden inte har meddelats tidigare och att föräldrarna och barnet är svenska medborgare (6 kap. 4 § FB). Föräldrar kan också avtala att vårdnaden skall vara gemensam eller att en av dem skall ha ensam vårdnad om barnet. Avtalet skall för att gälla vara skriftligt och godkännas av socialnämnden (6 kap. 6 § FB). Ett sådant avtal kan verkställas på samma sätt som ett domstolsavgörande. Står barnet under vårdnad av en av föräldrarna eller båda och vill någon av dem få ändring i vårdnaden, får föräldern ansöka hos domstol, som då skall besluta att vårdnaden skall vara gemensam eller anförtro vårdnaden åt en av föräldrarna efter vad som är bäst för barnet. Domstolen kan vägra att upplösa den gemensamma vårdnaden respektive besluta om gemensam vårdnad, även om en av föräldrarna motsätter sig det. Domstolen får emellertid inte besluta om gemensam vårdnad om båda föräldrarna motsätter sig det (6 kap. 5 § första och andra styckena FB). I ett mål om äktenskapsskillnad får domstolen utan yrkande anförtro vårdnaden åt en av föräldrarna, om gemensam vårdnad är uppenbart oförenlig med barnets bästa (6 kap. 5 § tredje stycket FB). Domstolen kan, om föräldrarna har gemensam vårdnad, besluta om vem av föräldrarna barnet skall bo hos och om umgänge med den förälder som barnet inte bor hos. Föräldrarna kan också träffa avtal, som kan verkställas, om dessa frågor (6 kap. 14 a § och 15 a § FB). Om en förälder vid utövande av vårdnaden gör sig skyldig till missbruk eller försummelse eller brister i omsorgen om barnet på sätt som medför bestående fara för barnets hälsa eller utveckling, skall domstolen besluta att frånta den försumlige föräldern vårdna- den. Har föräldrarna gemensam vårdnad får den andre föräldern vårdnaden ensam. Brister också den föräldern i omsorgen om barnet, skall vårdnaden anförtros en eller två särskilt förordnade Har en förälder ensam vårdnad skall rätten flytta över vårdnaden till den andre föräldern eller, om det är lämpligast, till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare (6 kap. 7 § FB). I händelse av den ene förälderns död gäller, för det fall föräld- rarna hade gemensam vårdnad, att den efterlevande föräldern ensam skall ha vårdnaden. Om endast en av föräldrarna hade vård- naden och denne dör, skall domstolen på ansökan av den andre föräldern eller på anmälan av socialnämnden anförtro vårdnaden åt den andre föräldern eller, om det är lämpligast, åt en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. Om båda föräldrarna dör skall rätten på anmälan av socialnämnden eller när förhållandet annars blir känt anförtro vårdnaden åt en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare (6 kap. 9 § FB). 2.2Gemensam vårdnad – rättslig bakgrund års vårdnadsreform (prop. 1975/76:170) gällde den regeln att föräldrarna var gemensamma vårdnadshavare för barn i äktenskap. Regeln byggde på den förutsättningen att föräldrarna levde tillsammans. Om familjegemenskapen upplöstes ålåg det domstolen att bestämma vem av föräldrarna som skulle ha vårdna- den om barnen eller, om inte alla barnen skulle stå under den enes vårdnad, hur de skulle fördelas mellan föräldrarna. I samband med dom på äktenskapsskillnad skulle domstolen självmant förordna angående vårdnaden. Redan den omständigheten att föräldrarna levde åtskilda kunde utlösa ett sådant förordnande, men det kräv- des i så fall ansökan av någon av föräldrarna. I gavs även vissa riktlinjer för domstolens avgö- rande av vårdnadsfrågan. Var föräldrarna ense skulle domstolen meddela beslut i överensstämmelse med deras önskan, om det inte var uppenbart stridande mot barnets bästa. Var föräldrarna inte överens skulle domstolen bestämma efter vad med hänsyn till barnens bästa finnes skäligt. 2.2.2Möjligheterna till gemensam vårdnad vidgas Erfarenheterna hade emellertid allt tydligare visat att det oftast var till fördel för barnet om det efter skilsmässan kunde bevara nära och goda förhållanden till båda föräldrarna. Det kunde inte minst för äldre barn framstå som en trygghet att de rättsliga relationerna till båda föräldrarna kvarstod oförändrade och att barnet alltså inte behövde uppleva den ena föräldern som en mer eller mindre utan- för stående person. För många föräldrar framstod det rent känslo- mässigt som viktigt för de inbördes relationerna att modern och fadern hade samma rättsliga ställning i förhållande till barnen. Den av föräldrarna som inte hade den rättsliga vårdnaden kunde upp- fatta detta som orättvist, vilket kunde skapa onödiga motsättningar mellan föräldrarna. Det var vid många skilsmässor i första hand vårdnadsfrågan som vållade de allvarligaste motsättningarna mellan föräldrarna. Ett system som innebar att den ena maken alltid måste förlora föräldramyndigheten över sitt barn vid en skilsmässa förstärkte ofta konflikten mellan föräldrarna (prop. 1975/76:170). Det var bl.a. mot den bakgrunden som det nu infördes bestäm- melser om att frånskilda makar skulle kunna behålla den gemen- samma vårdnaden om sina barn även efter skilsmässan. Som förut- sättningar gällde därvid att föräldrarna var ense om denna vård- nadsform och att domstolen förordnade om sådan vårdnad. Men även för ogifta föräldrar kunde det uppenbarligen ha en stor betydelse från psykologisk synpunkt att de delade det rättsliga vårdnadsanvaret. Skälen för gemensam vårdnad var särskilt starka när det gällde föräldrar som bodde tillsammans. Sådana föräldrar var att jämställa med gifta föräldrar. I båda fallen bildade föräldrarna och barnen en familj där det framstod som naturligt att vårdnadsansvaret var delat. För föräldrar som inte ville eller hade möjlighet att bo tillsam- mans kunde det också vara av stort värde att kunna dela det rätts- liga ansvaret för de gemensamma barnen. Härigenom skulle bättre förutsättningar ges för nära och goda kontakter mellan föräldrar och barn. Möjlighet öppnades således nu för ogifta föräldrar att få gemen- sam vårdnad efter ansökan av dem båda vid domstol. Visade det sig senare att den gemensamma vårdnaden inte fungerade, kunde en förälder begära att vårdnaden inte längre skulle vara gemensam, en ordning som för övrigt alltjämt gäller. Det ålåg domstolen att såväl i fråga om frånskilda som ogifta föräldrar vägra ett förordnande om gemensam vårdnad om ett sådant förordnande skulle vara uppenbart stridande mot barnets bästa. Frågan om gemensam vårdnad togs upp till nya överväganden (prop. 1981/82:168). En utvärdering av reform hade visat på ett i huvudsak positivt utfall. Det ifrågasattes emellertid nu om en äktenskapsskillnad automatiskt skulle medföra ett förordnande från domstolens sida angående vårdnaden om barnen. Den natur- liga utgångspunkten borde förr vara att den gemensamma vårdna- den fortsatte även efter det att föräldrarna skilt sig och utan att domstolen behövde ta upp frågan. Den gemensamma vårdnaden skulle därmed upplösas endast om någon av föräldrarna begärde det. ändrades i enlighet med detta så att den gemen- samma vårdnaden automatiskt fortsatte efter en äktenskapsskillnad om inte föräldrarna eller någon av dem begärde annat. Domstolen tillades emellertid rätt att i samband med domen på äktenskaps- skillnad upplösa den gemensamma vårdnaden, om det genom soci- alnämnden eller på annat sätt kommit till domstolens kännedom att någon av föräldrarna var så olämplig att han eller hon inte längre borde få stå kvar som vårdnadshavare för barnet eller om gemen- sam vårdnad av andra skäl var uppenbart oförenlig med barnets bästa. Ogifta föräldrar skulle såsom har sagts kunna få gemen- sam vårdnad om sina barn endast efter ansökan av dem båda hos domstol. Det hade emellertid visat sig att de möjligheter som ogifta föräldrar hade att hos domstol ansöka om gemensam vårdnad utnyttjats i ganska liten utsträckning. En av orsakerna till detta var att många fann det både dyrt och besvärligt att hos domstol få bekräftat ett ansvar som de redan tagit på sig i praktiken. Den offi- ciella registrering av en gemensam vårdnad som bedömdes nödvän- dig skulle enligt vad nu bestämdes kunna ske genom en anmälan till pastorsämbetet. I de aldra flesta fall då faderskapet till barnet fast- ställs genom ett faderskapserkännande torde föräldrarna med hjälp av den information som socialnämnden lämnade ha möjlighet att redan i samband med att faderskapet fastställs anmäla sitt önskemål om gemensam vårdnad. Vad nu sagts skulle gälla ogifta föräldrar som var samman- boende. För ogifta särboende föräldrar bedömdes det emellertid inte lämpligt att helt utan prövning ge dessa föräldrar ett gemen- samt rättsligt ansvar för sina barn. De skulle liksom vara hänvisade att göra en ansökan till domstol. Frågor om gemensam vårdnad togs upp på nytt i samband med en översyn av reglerna i (prop. 1990/91:8). Utrym- met för gemensam vårdnad utsträcktes nu ytterligare. Domstolen tillades rätten att i det fall en förälder begärde att få ensam vårdnad om barnet utreda om föräldern ändå kunde tänka sig att den gemensamma vårdnaden bestod. Om föräldern inte motsatte sig fortsatt gemensam vårdnad skulle det stå domstolen fritt att, efter vad som var bäst för barnet, upplösa den gemensamma vårdnaden och anförtro vårdnaden om barnet åt en förälder eller ogilla det framställda yrkandet i följd varav den gemensamma vårdnaden skulle bestå. Vidare öppnades möjlighet för domstolen att för det fall barnet stod under vårdnad av endast en av föräldrarna på begä- ran av förälder förordna om gemensam vårdnad, om den andre föräldern inte motsatte sig det. Det framhölls vidare att när det gällde ogifta samboende föräld- rar utgjorde gemensam vårdnad, liksom för gifta samboende föräld- rar, det mest näraliggande alternativet. Även för ogifta föräldrar som inte bodde tillsammans skulle en regel om gemensam vårdnad som huvudprincip få ett särskilt värde för att markera det grund- läggande gemensamma ansvar som föräldrar har för sina barn. I togs nu in en bestämmelse enligt vilken föräld- rar kan anmäla till socialnämnden att de vill ha gemensam vårdnad (prop. 1990/91:8). Detta är fallet om faderskapet till ett barn skall fastställas genom ett faderskapserkännande. Föräldrarna kan då göra en anmälan till socialnämnden under faderskapsutredningen. Sedan nämnden godkänt faderskapsbekräftelsen sänds denna jämte anmälan om gemensam vårdnad till skattemyndigheten. Vill föräld- rarna först därefter få gemensam vårdnad får de göra en ansökan till domstol eller göra en anmälan till skattemyndigheten. För det sist- nämnda alternativet gäller dock som förutsättningar att förord- nande om vårdnaden inte har meddelats och att föräldrarna och barnet är svenska medborgare, I samband med vårdnadsreform uttalades att det fanns goda skäl att överväga om det var möjligt att göra automatisk gemensam vårdnad till huvudprincip även när det gällde ogifta för- äldrar. På uppdrag av har därefter utarbetats promemorian Gemensam vårdnad för ogifta föräldrar (Ds 1999:57). I promemorian förslås att föräldrar, som inte är gifta med varandra när barnet föds, skall få gemensam vårdnad när tre måna- der har förflutit från det att faderskapet fastställts genom en bekräftelse som har godkänts av socialnämnden. En förutsättning skall dock vara att inte någon av föräldrarna till socialnämnden anmäler att han eller hon motsätter sig gemensam vårdnad. Gör någon av föräldrarna en sådan anmälan skall modern enligt promemorian fortsätta att vara ensam vårdnadshavare för barnet. Promemorian har remissbehandlats och bereds f.n. inom . 2.2.3Gemensam vårdnad mot en förälders vilja Det är för barnets skull viktigt att båda föräldrarna är delaktiga i barnets förhållanden och tar ansvar för barnet. Den grundprincipen kommer också till uttryck i . Det sägs i artikel 18 bl.a. att konventionsstaterna skall göra sitt bästa för att säkerställa erkännandet av principen att båda föräldrarna har ett gemensamt ansvar för barnets uppfostran och utveckling. Ett gemensamt rätts- ligt ansvar kan bidra till att främja goda förhållanden mellan barnet och båda föräldrarna. Det råder stor enighet om att gemensam vårdnad i de flesta fall är att föredra framför ensam vårdnad. Det var bl.a. mot den bakgrunden som möjlighet öppnades för en domstol, som har att pröva fråga om vårdnad, att förordna om gemensam vårdnad även mot en förälders vilja (prop. 1997/98:7). Utgångspunkten är därvid att domstolen skall besluta efter vad som är bäst för barnet. Det innebär bl.a. att domstolen kan vägra att upplösa den gemensamma vårdnaden eller förordna om sådan vårdnad även om en av föräldrarna motsätter sig en sådan ordning. Står barnet under vårdnad av båda föräldrarna och vill någon av föräldrarna att vårdnaden inte längre skall vara gemensam står det således domstolen fritt att, efter vad som är bäst för barnet, upplösa den gemensamma vårdnaden och anförtro vårdnaden åt en av för- äldrarna eller att ogilla det framställda yrkandet och låta den gemensamma vårdnaden bestå. Skulle emellertid båda föräldrarna motsätta sig gemensam vårdnad står emellertid den möjligheten inte öppen. Motsvarande gäller om båda föräldrarna var för sig begär att få ensam vårdnad om barnet. Om ingen av dem eller endast en av dem motsätter sig fortsatt gemensam vårdnad, kan alltså domstolen låta den gemensamma vårdnaden bestå, om det är bäst för barnet. däremot båda föräldrarna motsätter sig gemensam vårdnad, är domstolen skyldig att upplösa den gemensamma vårdnaden och anförtro vårdnaden åt en av föräldrarna. Står barnet under vårdnad av endast en av föräldrarna och begär den förälder som inte är vårdnadshavare gemensam vårdnad, kan domstolen förordna om gemensam vårdnad även om den andre föräldern motsätter sig det. Den förälder som är ensam vårdnads- havare kan också på eget initiativ få till stånd en gemensam vård- nad. Även här är det barnets bästa som är avgörande. Bestämmelsen möjliggör således för domstolen att förordna en förälder som vårdnadshavare mot hans eller hennes vilja. Om en förälder uttryckligen förklarar att han eller hon inte vill ha del i vårdnaden om barnet, får dock som regel antas att en sådan lösning inte är förenlig med barnets bästa. Finner domstolen att det finns en risk för att barnet far illa vid gemensam vårdnad måste domsto- len givetvis beakta detta. Så kan t.ex. den omständigheten att den ena föräldern utsatt barnet eller den andre föräldern för övergrepp göra gemensam vårdnad olämplig. Barnets möjligheter till en trygg uppväxtmiljö påverkas uppenbarligen av förhållandet mellan föräld- rarna. Av betydelse kan också vara hur den förälder som barnet bor hos upplever sitt och barnets förhållande till den andre föräldern. Om det alltså i vissa fall är olämpligt med gemensam vårdnad mot den ene förälderns vilja, kan det i andra fall vara bäst för barnet att den föräldern inte får sin vilja igenom. Så kan exempelvis vara fallet när modern har ensam vårdnad och fadern önskar gemensam vårdnad samt modern motsätter sig detta utan något godtagbart skäl. Ofta kommer det i dessa fall inte i fråga att föra över vårdna- den till fadern ensam, varför gemensam vårdnad är det enda sättet för honom att få del i vårdnaden. Ett sådant arrangemang kan då vara till barnets bästa, trots moderns motstånd. Genom en lagändring 1998 (prop.1997/98:7) öppnades även möj- lighet för föräldrar som är överens att träffa avtal om vårdnad. Härigenom betonades ytterligare att samförståndslösningar i frågor om vårdnad bör eftersträvas. En förutsättning för att avtal skall kunna träffas är att åtminstone en av föräldrarna har vårdnaden om barnet. Föräldrarna kan således inte träffa avtal om vårdnaden sig emellan när vårdnaden är anförtrodd en eller flera särskilt förord- nade vårdnadshavare. Bestämmelsen tar i första hand sikte på de fall då ändring skall ske i fråga om vårdnaden. Avtal skall upprättas skriftligen och skall för att vara giltigt god- kännas av socialnämnden. Står barnet under vårdnad av endast en av föräldrarna och vill föräldrarna gemensamt utöva vårdnaden skall socialnämnden god- känna deras avtal om inte gemensam vårdnad är uppenbart ofören- lig med barnets bästa (6 kap. 6 § FB). Står barnet under båda föräldrarnas vårdnad och avtalar föräld- rarna att en av dem skall ha vårdnaden om barnet ensam, skall nämnden godkänna avtalet om överenskommelsen är till barnets bästa. Den prövning som nämnden skall göra motsvarar även här den prövning som domstolen skall göra i de fall föräldrarna är överens (6 kap. 6 § andra stycket FB). skall antingen godkänna avtalet eller vägra god- kännande. Någon möjlighet för nämnden att göra ändring i avtalets innehåll föreligger inte. Föräldrarna väljer själva på vilket sätt de vill få frågor om vårdnad reglerade. Även om föräldrarna är ense har de alltså möjlighet att väcka talan i domstol i stället för att vända sig till få sitt avtal godkänt. Genom bestämmelserna i 6 kap. 14 a § FB har möjlighet öppnats för domstolen att i de fall barnet står under vårdnad av båda föräld- rarna besluta vem barnet skall bo tillsammans med. Bestämmelsen tillkom i syfta att vidga möjligheterna till gemensam vårdnad. Utvidgningen av möjligheterna för domstol att vägra att upplösa resp. förordna om gemensam vårdnad hade skapat ett behov av en möjlighet till tvistlösning för vissa frågor som inryms i vårdnaden. En grundläggande sådan fråga som kan leda till konflikter mellan föräldrarna är var barnet skall bo (prop. 1997/98:7 s. 56). Ett beslut om barns boende kan således bli aktuellt när föräldrar som har gemensam vårdnad om barnet inte kan enas om var barnet skall bo eller när föräldrarna vill få sin överenskommelse om boende fastställt av domstol. Även i de fall domstolen mot föräld- rarnas vilja finner att barnet skall stå under föräldrarnas gemen- samma vårdnad kan det bli aktuellt att besluta om barnets boende.