sou · GQB356d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Bestämmelsen motsvarar 10 a § lagen om värdepappersfonder som infördes genom SFS 1992:1320 och som faller tillbaka på förbudet i artikel 1.5 i ucitsdirektivet. Enligt ucitsdirektivet får nämligen en värdepappersfond inte ombildas till ett företag för kollektiv investering som ligger utanför direktivets tillämpningsområde. På grund av förbudet kan därför en värdepappersfond omskapas till t.ex. en specialfond endast genom en upplösning av fonden med en efterföljande återuppbyggnad i annan form.7 Paragrafen reglerar möjligheterna till överklagande. Första stycket motsvarar 46 § första stycket lagen om värdepappersfonder. beslut om att kalla till sammanträde med fondförvaltarens styrelse (9 kap. 11 §) och att förelägga den som bedriver verksamhet att lämna de upplysningar som behövs för att bedöma om lagen är tillämplig (9 kap. 22 § andra stycket) får inte 1992/93:90, s. 44 och s. 71. Annars skulle den som vill tredskas fördröja inspek- tionens utredning i onödan.8 Andra beslut av enligt denna lag får över- klagas till länsrätt. Vissa beslut får dock överklagas direkt till kammarrätt (2 st.). Det är fråga om beslut om tillstånd, om godkännande av fond- bestämmelserna samt beslut om ingripanden mot en fondför- valtare. I dessa fall bör förfarandet skyndas på. Utredningens över- väganden överensstämmer med de överväganden som redovisats i prop. 1994/95:27. Se också avsnitt 7.12.1. Bestämmelsen motsvarar 47 § lagen om värdepappersfonder. Fond- bolag och förvaringsinstitut är enligt bestämmelsen skadestånd- ansvariga oberoende av fel eller försummelse om de överträder lagen eller fondbestämmelserna. I övrigt gäller skadeståndslagens bestämmelser. I vissa fall kan även tänkas uppkomma ett kon- traktsrättsligt skadestånd. 13.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt Utredningens överväganden redovisas i avsnitt 9.9.4. Bestämmelserna i lagen bör gälla alla typer av investeringsfonder. Det bör gälla såväl värderingsregeln i 23 § B som bestämmelsen om gåvoskatt för utdelning från fonder i 37 § 3 mom. Det framgår inte av förarbetena till bestämmelserna om någon skillnad avsågs mellan värdepappersfonder enligt ucitsdirektivet och nationella fonder. Skäl torde saknas att göra en sådan skillnad. 13.3Förslaget till lag om ändring i (1949:381) Bestämmelserna i 13 kap. 5 § och 14 kap. 5 § reglerar hur medel som till hör omyndiga respektive sådana som står under förvaltning m.m. får placeras utan att överförmyndarens samtycke inhämtas. 1989/90:153, s. 75. Bland annat får tillgångarna placeras i andelar i värdepappersfonder. Någon annan ändring görs inte än att paragraferna hänvisar till lagen om investeringsfonder. Därmed omfattar den fria pla- ceringssektorn endast värdepappersfonder och inte specialfonder. Placeringar i specialfonder får göras efter överförmyndarens till- stånd enligt 13 kap. 6 § och 14 kap. 6 §. Utredningens överväganden redovisas i avsnitt 9.9.4. 13.4Förslaget till lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624) I linje med vad utredningen har anfört i avsnitt 9.9.4 föreslås att hänvisningarna i kupongskattelagen till värdepappersfonder ändras till hänvisningar till investeringsfonder. Det är främst fråga om hur kupongskatten på utdelningar från fonder skall behandlas, särskilt förvaltningsregistrerade fondandelar. Härvid bör ingen skillnad göras på utdelningar från värdepappersfonder och utdelningar från specialfonder. 13.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:262) om understödsföreningar Nuvarande ordalydelse infördes med hänsyn till att tidigare angivna aktiefond utmönstrades i och med införandet av lagen om värdepappersfonder.9 På motsvarande sätt anpassas nu lagen till lagen om investeringsfonder. 13.6Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385) I 3 kap. 16 § aktiebolagslagen anges att fondbolaget jämte fondens beteckning skall antecknas i aktieboken och i aktiebrev i stället för fondandelsägarna. Denna bestämmelse har betydelse för alla invest- eringsfonder som investerar i aktier, oavsett om de är värde- pappersfonder eller specialfonder. Lagrummet anpassas därför till lagen om investeringsfonder. 9 SFS 1995:784, prop. 1994/95:74, s. 308. 13.7Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713) Lagen ändras med anledning av den föreslagna lagen och den nya terminologin. Sparande via fondanknutna försäkringar får göras i både värdepappersfonder och nationella fonder. Någon skillnad avses inte (se avsnitt 9.9.4). 13.8Förslaget till lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617) I 2 kap. 2 § första stycket 11 finns en bestämmelse som anger att en bank får vara . Paragrafen ändras i enlighet med lagen om investeringsfonder. 13.9Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument Definitionen av fondpapper i 1 kap. 1 § ändras till att uttryckligen avse andelar i specialfonder. Paragrafen bör därför hänvisa till andelar i investeringsfonder. Bestämmelsen i 2 kap. 1 § andra stycket 2 om att prospekt inte behöver upprättas om emissionen eller erbjudandet avser andelar i värdepappersfonder ändras i enlighet med den nya terminologin i lagen om investeringsfonder. Undantaget avser såväl andelar i värdepappersfonder som andelar i specialfonder. 13.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse Bestämmelsen i 1 kap. 3 b § ändras till att avse förmedling av investeringsfonder. Detta innebär en utökning jämfört med tidigare förhållanden. Enligt förarbetsuttalanden avses nämligen inte nationella fonder. Genom ändringen kommer dock försäkrings- mäklare, under de förutsättningar som anges i paragrafen, att kunna förmedla även specialfonder. Utredningens överväganden redovisas i avsnitt 9.9.4. 13.11Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer Bestämmelsen i 3 § ändras med hänsyn till lagen om invest- eringsfonder och den nya kapitel- och paragrafindelningen. 13.12Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet I 3 kap. 1§ andra stycket 9 finns en bestämmelse som anger att ett kreditmarknadsbolag får vara fonder. Paragrafen ändras i enlighet med lagen om investerings- fonder. 13.13Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande Individuellt pensionssparande får ske bl.a. i andelar i investerings- fonder, dvs. i både värdepappersfonder och specialfonder. Utred- ningens överväganden återfinns i avsnitt 9.9.4. Härigenom uppnås överensstämmelse med vad som gäller t.ex. i försäkringsrörelse- lagen. Sparande i specialfonder kan utgöra ett bra komplement till övrigt sparande som ett gott konsumentskydd upprätt- hålls. Specialfonder är underkastade principen om riskspridning, står under tillsyn och skall ha sina tillgångar förvarade av ett förvaringsinstitut. 13.14Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) I 3 kap. 9 § mervärdesskattelagen anges att bl.a. förvaltning av värdepappersfonder inte utgör skattepliktig verksamhet. Det fram- går inte i förarbetena till paragrafen om även förvaltning av nationella fonder skall omfattas. Syftet med regeln är dock att undanta olika former av finansiella tjänster från skatteplikten och bestämmelsen bör därför även avse förvaltning av nationella fonder. Lagbestämmelsen bör därför ändras till att hänvisa till förvaltning av investeringsfonder, inkluderande såväl värdepappersfonder som specialfonder. Se avsnitt 9.9.4. 13.15Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt I 12 § i lagen regleras hur värdepappersfonder skall värderas vid beräkningen av statlig förmögenhetsskatt. Hänvisning görs till 48 kap. 21 § inkomstskattelagen (1999:1229) och terminologin bör därför överensstämma med den lagen (se nedan). Någon materiell ändring avses inte (se vidare i avsnitt 9.9.4). 13.16Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) I 12 kap. 9 a § anges hur en värdepappersfond skall behandlas om den är föremål för sammanläggning eller delning. Paragrafen ändras med anledning av den föreslagna lagen om investeringsfonder och den nya terminologin. Se också avsnitt 9.9.4. 13.17Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension I 8 kap. 2 och 3 §§ lagen om inkomstgrundanden ålderspension anges vilka typer av fonder – och under vilka förutsättningar – som kan vara föremål för sparande inom systemet. Enligt gällande bestämmelser får sparande ske endast i värdepappersfonder och i nationella fonder som följer ett visst index och som godkänts. I och med de nya bestämmelserna i ucitsdirektivet (5 kap. i lagen om investeringsfonder) behöver inte särskilt undantag göras för nationella indexfonder. Detta innebär att endast värdepappers- fonder är tillgängliga inom PPM-systemet. Utredningen har inte funnit skäl att föreslå en lagändring som ger även specialfonder tillgång till systemet (se avsnitt 9.9.4). Lagens 8 kap. 3 § ändras för att överensstämma med lagen om investeringsfonder. I andra stycket tas hänvisningen till nationella fonder bort. Av 8 kap. 2 § följer nämligen att endast värdepappers- fonder kan komma i fråga. Redan av den bestämmelsen följer således att specialfonder undantas från PPM-systemet. Av samma skäl tas 8 kap. 3 § tredje stycket bort. Att värdepappersfonder får efterbilda index följer nämligen av 5 kap. 6 § lagen om investerings- fonder. 13.18Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Inkomstskattelagen ändras i de delar den hänvisar till lagen om värdepappersfonder. Vidare byts ordet värdepappersfond ut mot ordet investeringsfond. Härigenom kommer bestämmelserna i lagen att omfatta även specialfonder (nationella fonder). regleras uttryckligen endast värdepappersfonder i inkomstskatte- lagen. Enligt rättsfallet RÅ 1996 ref. 32, till vilket hänvisas i förarbetena till inkomstskattelagen, har skattereglerna för värde- pappersfonder emellertid ansetts tillämpliga på nationella fonder. Terminologin i lagen kan därför ändras utan att det därigenom uppkommer en materiell ändring av skattelagstiftningen. Se också avsnitt 9.9.4. I 48 kap. 16 § inkomstskattelagen finns en bestämmelse som tar sikte på äldre andelar i värdepappersfonder. Även om den före- slagna terminologin är ny bör den paragrafen ändras i syfte att skapa enhetlighet. 13.19Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:35) om byte av redovisningsvaluta i finansiella företag Definitionen av fondbolag i 2 § första stycket 4 b ändras i enlighet med den nya kapitel- och paragrafindelningen i lagen om investe- ringsfonder. 13.20Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:192) om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) Enligt 5 kap. 2 § får Sjunde AP-fonden inte genom Premiespar- fonden eller Premievalsfonden utöva sådan verksamhet som avses i 6 kap. lagen om investeringsfonder. Av 5 kap. 7 § framgår i stället att de placeringsregler som gäller för värdepappersfonder i 5 kap. lagen om investeringsfonder skall tillämpas även för Sjunde AP- fondens fonder. Detta innebär att Sjunde AP-fonden inte kan få undantag från de placeringsregler som gäller för värdepappers- fonder. Möjligheten för Sjunde AP-fonden att placera medel i syfte att efterbilda ett index i 5 kap. 2 § andra stycket tas bort. Att detta ändå är möjligt framgår av 5 kap. 6 § lagen om investeringsfonder. I 5 kap. 7 § hänvisas till en rad bestämmelser i lagen om investe- ringsfonder. Avsikten är att ge samma ramar för Sjunde AP- fondens verksamhet som gäller för fondbolag. I och med att ucitsdirektivets nya bestämmelser genomförs i den nya lagen om investeringsfonder, blir en rad nya regler tillämpliga för värde- pappersfonder. Bl.a. placeringsreglerna och bestämmelserna om information har ändrats. Det ligger visserligen inte i utredningens uppdrag att värdera om Sjunde AP-fonden skall få göra allt det som tillåts för fondbolag enligt ucitsdirektivet. I syfte att uppnå neutralitet föreslår utredningen ändå att dessa nya bestämmelser skall tillämpas även på Sjunde AP-fonden. I 5 kap. 7 § första stycket sjätte strecksatsen hänvisas till 23 § första stycket 2 och 3 lagen om värdepappersfonder. Det är bestämmelser som avser att förhindra att värdepappersfonder får en allt för stor makt genom att förvärva värdepapper. Paragrafen i lagen om värdepappersfonder är överförd till 5 kap. 19 § lagen om investeringsfonder. Utredningen har därvid föreslagit att den tidigare femprocentsregeln avseende aktieinnehav (införd i nämnda paragrafs första stycke 1) skall ersättas med en allmän bestämmelse som förhindrar att ett fondbolag får ett väsentligt inflytande över ledningen hos ett aktiebolag. Eftersom 5 kap. 7 § lagen om all- männa pensionsfonder (AP-fonder) inte hänvisar till femprocents- regeln, bör inte heller den nya bestämmelsen omfatta Sjunde AP- fonden. Vissa helt nya bestämmelser i ucitsdirektivet, som föreslås gälla värdepappersfonder, kan möjligtvis vara lämpliga även för de fonder som Sjunde AP-fonden förvaltar (t.ex. möjligheten att uppdra åt annan att sköta förvaltningen). En sådan bedömning ligger dock utanför utredningens uppdrag. 13.21Förslaget till lag om ändring i insiderstrafflagen (2000:1086) Definitionen av fondpapper i 1 § första stycket 4 bör, i likhet med lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, ändras till att uttryckligen avse andelar i specialfonder. Paragrafen bör därför hänvisa till andelar i investeringsfonder. 13.22Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument Definitionen av fondpapper i 1 § första stycket 2 bör, i likhet med lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, ändras till att uttryckligen avse andelar i specialfonder. Paragrafen bör därför hänvisa till andelar i investeringsfonder. 13.23Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter I lagen regleras bl.a. skyldigheten för fondbolag och andra fond- förvaltare att lämna kontrolluppgifter för avyttring av fondandelar. Bestämmelserna har varit föremål för översyn, framför allt med anledning av de s.k. Luxemburgfonderna (prop. 2001/02:25, s. 104 ff.). Är fondandelarna förvaltarregistrerade skall förvaltarna och inte fondbolagen lämna kontrolluppgifter. Detta innebär att en fondandelsägare som äger fondandelar i fond, men har en del för- valtarregistrerat, kan få flera kontrolluppgifter avseende samma fond. Som ett komplement tillämpas därför en begränsad genom- snittsmetod. Se avsnitt 3.14.2 och 3.14.3. Utredningen har i uppdrag att se över dessa bestämmelser. Några förslag till lagändring i materiellt hänseende lämnas dock inte i delbetänkandet. Terminologin i lagen ändras med anledning av den nya lagen. Vidare tas bestämmelsen i 10 kap. 3 § första stycket 2 bort eftersom endast fondbolag föreslås få förvalta investeringsfonder (avsnitt 9.4). Jag är på de flesta punkter enig med utredningen beträffande förslaget till implementering av UCITS-direktivets regler samt för- slaget till reglering av specialfonder. I några väsentliga avseenden vill jag dock anmäla en annan uppfattning. Implementering av möjligheten för fondbolag att bedriva individuell kapitalförvaltning Ett drygt decenniums arbete har ägnats åt att komma fram till nöd- vändiga förändringar i UCITS-direktivet. FEFSI, den europeiska branschorganisationen, föreslog tidigt att en möjlighet att driva individuell kapitalförvaltning som en sidoverksamhet skulle införas för fondbolagen. Skälet härtill var att man anser att fondbolagen har en förvaltarkompetens som bör tas till vara även vid förvaltning av t ex pensionsstiftelsers medel. Det framstod som svårförståeligt att andra aktörer på den finansiella marknaden, t ex banker och försäkringsbolag, skulle ha ensamrätt att förvalta sådana medel. Kommissionen lade också fram ett sådant förslag, som sedermera antogs av parlamentet och ministerrådet. UCITS-direktivet ger således medlemsstaterna möjlighet att låta fondbolag bedriva individuell kapitalförvaltning vid sidan av fond- verksamheten. Utredningen har dock valt att avstå från att föreslå att en sådan rätt införs. Jag tycker att det är svårförståeligt och olyckligt av flera skäl om förutsättningarna i kommer att avvika från dem som kommer att gälla i övriga . Utredningen redovisar tankarna bakom UCITS-direktivet och nämner ett antal fördelar med att ge fondbolag en rätt att bedriva individuell kapitalförvaltning. Bl.a. sägs att fondbolag med sin för- valtarkompetens är väl skickade att även ta hand om förvaltningen vid individuella uppdrag och att den kollektiva och den individuella förvaltningen har stora likheter med varandra och ger stordrifts- fördelar. Utredningen nämner också att en finansiell koncern inte behöver bilda flera bolag om en möjlighet att driva olika verk- samheter i samma bolag möjliggörs. Får fondbolagen bedriva individuell kapitalförvaltning ges fler än andelsägare möjlighet att utnyttja den förvaltningskompetens som byggts upp inom fondbolaget och att få del av en skräddarsydd förvaltning med likartad eller annan inriktning än det utbud av fonder som förvaltaren har. Det kan också medföra samhälls- ekonomiska vinster att fler alternativ erbjuds för förvaltning av t ex pensionsfonder. Utredningen framhåller risken för intressekonflikter som var- ande det avgörande skälet till sitt ställningstagande. Den målar upp ett scenario där främst risken för att den individuelle, och därmed enligt utredningen ofta starke, uppdragsgivaren på olika sätt skulle prioriteras framför fonden och dess var för sig små andels- ägare är överhängande. Intressekonflikter som de tänkta är vare sig på ett avgörande sätt nya eller ohanterliga. De måste hanteras i värdepa- persbolag med flera diskretionära uppdrag, där man kan se framför sig den förmögne, inflytelserike kunden och den mindre aktie- spararen. De måste också tas om hand i fondförvaltning med flera fonder, där kanske en nystartad fond skulle gynnas av att få del av en viss aktiepost. Ett annat exempel är samförvaltning av individuella kundportföljer med fonder efter delegering av för- valtningsuppdrag från ett fondbolag. Inom försäkringsbolagens verksamhetsområde samförvaltas också olika portföljer. Givetvis måste verksamheten kringgärdas av sådana regler att intresse- konflikter minimeras och inte leder till icke önskvärda resultat. I UCITS-direktivet finns också regler om verksamhetens bedrivande som syftar till att bl.a. minska intressekonflikter, såsom sundhets- och uppföranderegler och regler för organisationen. Utredningen konstaterar också att föreskrifter från och särskilda redovisningsrutiner skulle behövas för det fall fondbolags gavs rätt att bedriva individuell kapitalförvaltning. Detta ser jag som en naturlig följd av en sådan rätt och inte som ett skäl emot att införa denna rätt. Risken för att intressekonflikter tillåts ge ett för fonden sämre resultat motverkas dessutom effektivt av den genomlysning som råder på fondmarknaden. Att inte de vanliga fondspararna miss- gynnas kan säkerställas genom öppenhet. Fondens resultat publi- ceras , och utvärderingar i media gör att förvaltningen sätts under lupp. redovisas värdeförändringen i fonderna öppet och resultatet analyseras bland annat i media. Det bör noteras att förvaltningsresultatet avseende den diskretionära förvaltningen däremot inte publiceras. Även om en fondsparare ensam är en liten kund blir de många fondspararna tillsammans de viktigaste kunderna för fondbolagen, något som förtjänar att framhållas. För sådana fondbolag som ingår i en koncern med värdepap- persbolag betyder det naturligtvis mindre att inte få möjlighet att inom ramen för en och samma organisation . För ägare till mindre, fristående bolag betyder det att man måste överväga att bilda egna värdepappersbolag för att kunna tillhandahålla tjänsten, vilket medför behov av aktiekapital och en extra bemanning, administration och systemuppbyggnad. Utred- ningens förslag är därmed inte konkurrensneutralt. Som utredningen själv framhåller kan inte förhindra att fondbolag med säte i andra medlemsländer med stöd av ett europa- pass kommer att verka i . Detta gäller också bolag med till- stånd att förvalta individuella portföljer. Då uppstår en situation på den svenska marknaden som är olycklig av två skäl. Dels får vi ingen svensk erfarenhet av att hantera sådana verksamheter, dels uppkommer en konkurrensnackdel för de inhemska bolagen, vilket utredningen också säger sig vara medveten om. En sådan nackdel kommer också att bli kännbar i den mån de svenska bolagen vill verka i andra europeiska länder och inte får fördelen av att kunna använda ett koncept som andra europeiska bolag får utnyttja. Enligt tillgängliga uppgifter kommer samtliga övriga medlemsstater att införa möjligheten för fondbolag att bedriva individuell kapital- förvaltning. Jag anser det vara viktigt att värna svensk kapitalför- valtning och att inte utestänga möjligheten för de svenska fond- bolagen att konkurrera på lika villkor med fondbolag i övriga . EU har i alla sina instanser övervägt för- och nackdelar med att ge fondbolagen möjlighet till individuell portföljförvaltning och kommit fram till att fördelarna överväger. I utredningens motiver- ing för att inte tillåta individuell portföljförvaltning sägs att det är tveksamt om ett genomförande är förenligt med andelsägarnas intresse med hänsyn till de intressekonflikter som i så fall introdu- ceras. Jag vill framhålla att bestämmelsen om andelsägarnas intresse också finns i direktivet och man har inte funnit att den hindrar ett införande av möjlighet till individuell portföljförvaltning. Utredningens ställningstagande kan enligt min mening endast tolkas så att det i skulle föreligga sådana specifika risker att verksamheten kräver en annan lösning än för den europeiska unionens övriga medlemsstater, något som utredningen då bör ha bevisbördan för. Några sådana argument har inte lagts fram. Även beträffande detta förslag vill jag anmäla en annan mening. I betänkandet läggs fram förslag till reglering beträffande de icke harmoniserade fonderna, specialfonderna. Specialfonder som vänder sig till allmänheten eller icke kvalificerade investerare skall följa principen om riskspridning. De skall med lämpligt riskmått ange eftersträvad risknivå och till finansinspektionen och andels- ägare redovisa faktisk risknivå. Fonder som vänder sig till kvalifi- cerade investerare, dvs. fonder som i sina fondbestämmelser tar in en nedre gräns om för insättningar, får göra avsteg från bl.a. principen om riskspridning. För s.k. hedgefonder föreslås en särskild reglering. Icke kvalifi- cerade investerare skall endast få placera i sådana fonder som uppfyller hedgefondkriterierna genom att placera i fond- andelsfonder. Hedgefonder med ett lägre krav på minsta insättning än får således inte längre säljas direkt till allmän- heten. Jag anser att förslaget till reglering för hedgefonder är olyckligt. Förslaget riskerar att vid ett genomförande fördyra produkten hedgefond och minska valmöjligheten för konsumenten. Jag anser inte heller att det är givet att ett tvång att placera via fond- andelsfonder i sig minskar risknivån. Den blir naturligtvis beroende av samtliga i fonden ingående fonders placeringar, risknivå etc. Jag anser också att förslaget om en gräns i kronor för att skilja mellan hedgefonder som får säljas direkt respektive endast via fondandelsfonder är olämpligt. Vilken gräns i pengar man än väljer riskerar att verka på godtyckligt sätt. En sådan gräns kan styra fel i det att det bör vara hela förmögenhetsmassan som ligger till grund för placeringsbeslutet. Jag kan inte förstå att en investerare som har en större summa att placera och av denna summa vill sätta in kanske i en hedgefond ska vara förhindrad att göra Även en liten investerare bör ha tillgång till en hedgefond- placering som en del i en diversifierad portfölj. Den föreslagna särregleringen i förhållande till övriga special- fonder förefaller svårhanterlig och onaturlig.