sou · GQB3121d6 · 2003-01-01 00:00:00 — I propositionen föreslås åtgärder som syftar till att uppnå en bättre kostnadskontroll och vissa besparingar inom statlig assistans- Huvuddelen av förslagen avser vissa förtydliganden i LSS och . Förslagen innebär inte någon förändring i de grund- läggande principerna för personlig assistans (s. 1). Föreslagen ny lagtext 4 § angiven lagtext föreslogs (s. 6). Rubrik 6.2 Avgränsning mot viss verksamhet En annan grundtanke i assistansreformen har varit att personlig assistans inte skall ersätta den personal som behövs för att driva en verksamhet, t.ex. barnomsorg, skola eller daglig verk- samhet. Det är den enskildes personliga behov av stöd och hjälp som skall tillgodoses genom personlig assistans. Detta framhölls i allmänmotiveringen till prop 1992/93: 159, men kom inte till klart uttryck i lagstiftningen (s. 14). Avsikten är inte att i sådana situationer överföra ansvaret för personlig assistans till kommunerna. Däremot har kommunerna skyldighet enligt annan lagstiftning – socialtjänstlagen, skollagen, och LSS – att ge det stöd som behövs för att personerna ifråga skall kunna delta i verksamheterna. - - - Det är emellertid angeläget att det i speciella situationer kan lämnas personlig assistans med statlig assistansersättning även i samband med vistelse i barnomsorg, skola och daglig verksamhet. Detta kan gälla exempelvis i situationer där den enskildes funk- tionshinder skapar särskilda svårigheter att kommunicera med andra än sin eller sina personliga assistenter eller där det med hänsyn till den funktionshindrade personens hälsotillstånd är viktigt att den personliga assistenten finns till hands. Det kan också finnas situa- tioner där funktionshindret gör det särskilt angeläget att den assi- stansberättigade har ett starkt begränsat antal personer knutna till sig. Om sådana särskilda skäl finns anser regeringen att assistans- ersättning skall kunna lämnas för tid inom de berörda verksam- heterna (s. 15). betänkande 1995/96:SoU15 Rubrik Avgränsning mot viss verksamhet. Personlig assistans skall således, enligt utskottets mening, inte er- sätta den personal som behövs för att bedriva verksamheten. Det bör vara huvudmannens uppgift att se till att de resurser som krävs med hänsyn till den funktionshindrades behov tillförs verksam- heten, t.ex. genom höjd personaltäthet, specialpedagogiskt stöd eller elevassistans. Dock anser utskottet att statlig assistansersättning för personlig assistans bör utgå för den tid då den funktionshind- rade personen vistas i barnomsorg, skola eller daglig verksamhet om funktionshindret är sådant eller kombinationen av funktions- hinder sådan att den funktionshindrade behöver tillgång till någon person med ingående kunskap om den funktionshindrade och den- nes hälsotillstånd. Utskottet vill dock understryka att kontinui- teten och tryggheten i det personliga stödet inte får urholkas. Det är därför särskilt angeläget att försäkringskassor och kommuner nära samverkar i dessa fall. Utskottet har uppmärksammats på att goda lösningar finns i vissa kommuner. Samma person bör t.ex. kunna vara personlig assistent åt ett barn med statlig ersättning och elevassistent åt samma barn under lektionstid med ersätt- ning från kommunen. På detta sätt uppehålls kontinuiteten i stödet till den funktionshindrade och kostnadsansvaret fördelas mellan huvudmännen på det sätt som avsågs i prop. 1992/93: 159 (s. 15). Så långt förarbetena. Det kan vara skäl att särskilt peka på följan- de citerade uttalande av departementschefen. Likaså bör assi- stansersättning kunna lämnas om en person kan antas att på grund av funktionshindret ofta behöva utebli från verksamheten och behöva personlig assistans både i anslutning till verksamheten och i hemmet, vid sjukhusbesök etc. Detta är en mycket vanlig situation för elever med funktions- hinder. Regeringsrätten har inte prövat frågan om rätt till assistansersättning under tid i skolan. Däremot har Regeringsrätten avgjort ett mål som gällde tid i barnomsorg och ett mål som gällde tid i daglig verksamhet. I viss mån kan dessa avgöranden ha betydelse även vid bedömning av särskilda skäl för assistansersättning under tid i skola. RÅ 1997 ref 23 II Målet gällde assistansersättning till M, 4–, för tid i barnomsorg. M var rullstolsburen på grund av en cp-skada. Hon behövde hjälp vid toalettbesök, vid av- och påklädning, vid vissa förflytt- ningar och i inlärningssituationer. Det är således ganska klart att det inte förelåg sådana speciella omständigheter som anges i prop. 1992/93:159 för att rätt till personlig assistans ska föreligga i kom- M ansökte om assistansersättning , varav avsåg assistans i barnomsorgsverksamhet. Försäkrings- kassan avslog ansökan. Kassan motiverade sitt avslag med att M:s omvårdnadsbehov, utöver vad som var täckt av sedvanligt föräldra- ansvar, vårdbidrag, barnomsorg m.m. inte var av den storlek som krävdes för rätt till assistansersättning. Länsrätten ansåg att M hade rätt till assistansersättning. Riksför- säkringsverket överklagade. Som grund för sin talan anförde verket att regelsystemet var mer begränsande för barn än för vuxna då det gällde personlig assistans och att M inte tillhörde den lilla mycket vårdkrävande grupp som nämns i lagens förarbeten. Verket åbero- pade således inte att det krävdes speciella omständigheter för att assistansersättning skulle medges i verksamhet. Kammarrätten konstaterade att M:s behov av personlig assistans kunde bedömas uppgå till och att kommunen vitsordat att hennes behov inte tillgodosetts på annat sätt än enligt LSS. Kammarrätten synes ha tillämpat regeln i 7 § LSS att en per- son som behöver en insats enligt lagen har rätt till insatsen om den inte tillgodoses på annat sätt. Regeringsrätten avfärdade den grund som åberopat med följande motivering. I målet är ostridigt att M har sådana funktionshinder att hon omfattas av 1 § LSS. Av 3 § följer därmed att hon har rätt att för sin dagliga livsföring få assis- tansersättning förutsatt att hon har behov av personlig assistans för sina grundläggande behov under i genomsnitt . Regeringsrätten påpekade härefter att det av 4 § följde att en förutsättning för att M skulle vara berättigad till assistansersätt- ning var att det förelåg särskilda skäl att låta den tid då hon deltog i barnomsorgsverksamheten ingå i timberäkningen. Regeringsrätten anförde vidare bl.a. att M i sin ansökan framhållit att lösningen med personlig assistent skulle ge större flexibilitet och att det väsentliga var tryggheten och vetskapen att man kunde ställa krav på assisten- ten. Slutligen gjorde Regeringsrätten – efter att ha citerat delar av för- arbetena till kravet på särskilda skäl i 4 § – följande bedöm- ning. Av 4 § följer att det normala är att det funktions- hindrade barnet under tid då barnet deltar i barnomsorgsverksam- het skall anses få sina grundläggande behov tillgodosedda inom den verksamheten. Omständigheterna i det aktuella målet är inte sådana att huvudregeln bör frångås. Regeringsrätten gjorde således – i motsats till kammarrätten – inte någon bedömning av ifall kommunen faktiskt fullgjorde de skyldigheter som den hade att tillgodose M:s behov av insatser i barnomsorgen. RÅ 2000 ref 11 Målet gällde assistansersättning under tid i daglig verksamhet till R, född . Regeringsrätten ansåg att det förelåg särskilda skäl för att medge assistansersättning under tid i den dagliga verksamheten. Regeringsrätten konstaterade att R behövde hjälp med personlig hygien, måltider samt av- och påklädning. Vidare behövde han under sin vakna tid så gott som ständig tillsyn. Vidare hade han sär- skilda problem med att kunna kommunicera och att därmed upp- rätthålla sociala kontakter. Hans språkförmåga var begränsad till enstaka ord och korta fraser och han uttryckte sig främst genom signaler i beteende och ansiktsuttryck. Det var svårt för en utom- stående att tolka dessa signaler. Ifråga om särskilda skäl för assistansersättning under tid i den dagliga verksamheten anförde Regeringsrätten. Av 4 § har ansetts följa att det normala är att en funktionshindrad under tid då han eller hon deltar i en verksamhet som omfattas av paragrafen skall anses få sina grundläggande behov tillgodosedda inom den verksamheten och att sådan tid därför skall beaktas när omfattning- en av behovet av personlig assistans för grundläggande behov bes- täms. Sedan Regeringsrätten angett vissa exempel på särskilda skäl ur prop. 1995/96:146 (s. 15) och ur Allmän- na råd 1998:6 fortsatte Regeringsrätten. Utredningen i målet ger stöd för bedömningen att R har sådana särskilda svårigheter att kommunicera med andra och ett sådant behov av tillgång till en person med ingående kunskap om honom som nämns i exemplen. Regeringsrätten gick således inte heller i detta mål in på hur kommunen faktiskt tillgodosåg R:s behov av personligt stöd. 3.4.1Kammarrätten har utrett hur skolan tillgodosett elevens behov Det finns flera avgöranden där rätt till assistansersättning under tid i skolan prövats av kammarrätt och där kammarrätten utrett hur skolan faktiskt tillgodosett de insatser som eleven behöver. Här följer fyra referat som är exempel på detta. Kammarrättens i dom i mål nr 875-98 angående assistansersättning till J, född . Kammarrätten anförde (här något förkortat): Till grund för J:s inställning att särskilda skäl föreligger för att assistansersättning skall beviljas honom för tid i skola har huvudsakligen framförts hans kommunikationssvårigheter och betydelsen av att stödet i detta avseende ges av ett begränsat antal personer. I målet har framkommit att J går i träningsklass med fem elever som bistås av fem assistenter och att hans elevassistent även har funge- rat som personlig assistent i hemmet. Enligt kammarrättens men- ing kan, inte minst med beaktande av vad som upplysts om hur skolverksamheten utformats för att motsvara J:s behov, utredning- en inte anses utvisa att J till följd av sina funktionshinder och hälsotillstånd har behov av särskilt stöd som inte kan tillgodoses inom ramen för skolans verksamhet. Särskilda skäl enligt 4 § kan därför inte anses föreligga. Kammarrättens i dom i mål nr 5711-99 angående assistansersättning till J, född J var utvecklingsstörd och döv. Han gick på sina föräldrars begäran i skola på sin hemort och inte i specialskolan Åsbacka. Riksförsäk- ringsverket, som bestred hans ansökan om assistansersättning för tid i skolan, anförde att personalen i skolan kunde lära sig teckenspråk likaväl som den personlige assistenten. Kammarrätten redovisade en omfattande utredning om skolans resurser och en detaljerad beskrivning om hur verksamheten bedrevs. Kammarrätten konsta- terade att även om en helt teckenspråkig miljö vore det bästa alter- nativet för J:s språkutveckling är en sådan med hänsyn till elev- gruppens sammansättning inte möjlig att åstadkomma med person- lig assistans. Kammarrätten anförde vidare: Utredningen i målet ger vid handen att omfattande åtgärder vidtagits i skolan för att tillgodose J:s behov för att utveckla sin förmåga att kommunicera med andra – – –. I förevarande fall måste skolan anses ha tillhandahållit de resurser som krävs med hänsyn till J:s funktionshinder. Särskilda skäl att utge assistansersättning för den tid J vistas i skolan före- ligger därför inte. Kammarrättens i dom i mål nr 595-98 angående assistansersättning till S, född Kammarrätten höll muntlig förhandling och anförde som skäl för att rätt till assistansersättning inte ansågs föreligga: S går i en skola anpassad för barn som på grund av sitt handikapp har mycket stora behov av stöd och omsorg. Genom vittnesförhöret med skolans rektor har framkommit att lärarna har specialpedagogisk utbildning och att elevassistenterna är antingen fritidspedagoger och förskol- lärare med speciell pedagogisk utbildning eller barnskötare med grund- och påbyggnadsutbildning avseende arbete med psykiskt utvecklingsstörda personer. Vidare har upplysts att viss personal har kompetens i dövundervisning, undervisning i teckenspråk och talpedagogik. Omsättningen på lärare och annan personal har upp- getts vara mycket liten. Med hänsyn till vad som i målet är upplyst om den träningsskola där S går och den kompetens som lärare och annan personal besitter anser kammarrätten att huvudmannen för skolan uppfyllt kravet att se till att de resurser som krävs med av- seende på hennes särskilda behov tillförs verksamheten. Utredning- en ger visserligen vid handen att S har svåra funktionshinder. Mot bakgrund av träningsskolans samlade resurser finner kammarrätten emellertid att omständigheterna är sådana att det för att tillgodose hennes behov under skoltid inte är erforderligt att för sådan tid därutöver lämna personlig assistans. Kammarrättens i dom i mål nr 208-97 angående assistansersättning till L, född L hade en hjärnskada på grund av ryggmärgsbråck med bl.a. mental retardation, epilepsi och kommunikationsproblem. Hon gick i trä- ningsskola (Norrängsskolan). Länsrätten fann vid en samlad bedömning att det förelåg sär- skilda skäl för assistansersättning. Kammarrätten anförde i huvudsak: L går i en skola anpassad även för barn med mycket stora behov. Skolan har specialutbildad perso- nal och klassassistenter. Hon har under i vart fall haft sam- ma lärare och klassassistent. Även om hon också haft en personlig assistent som varit med henne i skolan har klass- ens ordinarie personal lärt känna henne . Genom att en av klassassistenterna följt henne till fritidshemmet har detta medfört att hon haft endast tre personer till hjälp för att få sina grundläggande behov tillgodosedda och även tjänat som språkrör. Det har inte framkommit annat än att dessa personer i hennes när- maste omgivning även hanterat henne på ett adekvat och respekt- fullt sätt i anslutning till katetisering, blöjbyte och annan intim- hygien. Utredningen ger vid handen att huvudmannen för skolan uppfyllt kravet att se till att de resurser som krävs med avseende på L:s särskilda behov tillförts verksamheten. L har visserligen svåra funktionshinder men mot bakgrund av skolans samlade resurser finner kammarrätten emellertid att omständigheterna är sådana att det – för att tillgodose hennes behov under skoltid och fritids- verksamhet – inte är erforderligt att för sådan tid därutöver lämna personlig assistans. Särskilda skäl för assistansersättning föreligger således inte. I nedan refererade tre mål från Kammarrätten i med domar i mål nr 7004-96 angående assistansersättning till R, angående assistansersättning till S och 1998-06- 08 i mål nr 788-98 angående assistansersättning till M har kammar- rätten däremot inte gått in på vilka insatser som skolan gett eleven. 3.4.2Särskilda skäl för personlig assistans i skolan ansågs föreligga Kammarrättens i dom i mål nr 7004-96 angående assistansersättning till R, född R var utvecklingsstörd samt även överaktiv med koncentrations- störning. Han växlade ständigt aktivitet och krävde all uppmärk- samhet av omgivningen han hade ett självdestruktivt beteende och även en kommunikationsstörning. Kammarrätten anförde i huvud- sak följande. R:s behov av personligt stöd får anses vara mer om- fattande än det stöd som skolan kan anses skyldig att tillhandahålla för att han skall kunna tillgodogöra sig undervisningen och verk- samheten där. På grund av sin överaktivitet och sitt självdestruktiva beteende har han ett behov av ständig och skärpt uppmärksamhet som inte normalt ingår i begreppet tillsyn. R:s behov i detta hän- seende medför därför, enligt bestämmelserna i 4 § andra stycket och 9 a § andra stycket LSS, rätt till insats av personlig assistans även med hänsyn till de ändringar som vidtagits i med giltighet från . Kammarrättens i dom i mål nr 1900-95 angående assistansersättning till A, född A bodde i ett elevhem och gick i träningsskola. Hon var funktions- hindrad på grund av sviter efter en trafikolycka. Hon var rullstols- buren, hade blöjor, måste matas med passerad kost eller sond och var beroende av tracheostomi. Hon hade kanyl som måste slem- sugas. I målet åberopades från och Riksförsäk- ringsverkets sida att A inte var berättigad till assistansersättning eftersom hon bodde i elevhem. Kammarrätten fann att A var berät- tigad till personlig assistans då hon vistades utanför elevhemmet, och således då hon var i skolan. Kammarrätten hänvisade till att det förelåg läkarintyg som visade hennes behov. Kammarrättens i dom angående assistansersättning till L, född L hade diagnosen infantil autism med tillägget normalbegåvad (Aspergers syndrom). Hon var även hörsel- och synskadad. Hon behövde hjälp bl.a. vid personlig hygien, måltider och med att kom- municera samt vid inlärningssituationer. Hon hade en assistent i skolan som förmedlade och tolkade lärarnas anvisningar till henne. Assistenten följde henne i skolan, samt efter skoldagens slut och under lov. biföll en ansökan från L om assistansersätt- ning även för tid i skolan. överklagade och hävdade att L inte tillhörde den grupp mycket vårdkrävande barn som var berättigade till assistansersättning. Verket framförde inte som grund för sin talan att det i L:s fall inte skulle föreligga sär- skilda skäl för assistansersättning i skolan. Såväl läns- rätten som kammarrätten förklarade att det inte fanns något lagligt stöd för tolkningen att det är en inskränkt personkrets då det gäller barn. Kammarrätten anförde i huvudsak. Det är klarlagt att L i egent- liga skolarbetet behöver hjälp av en person som känner henne väl och som är direkt knuten till henne för att hon ska förstå sin omgivning och så långt möjligt bli förstådd av denna. Det åligger visserligen huvudmannen för skolan att ansvara för även för åtgär- der som inte kan betraktas som utbildningsinsatser om dessa be- hövs för att eleven ska kunna delta i undervisningen. Den hjälp som L behöver i skolan kan dock inte hänföras till sådana åtgärder efter- som hon behöver stöd för att fungera överhuvudtaget. Omständig- heterna är i förevarande fall sådana att huvudregeln i 4 § bör frångås. Kammarrättens i dom i mål nr 5840-97 angående assistansersättning till T, född T var cp-skadad och mycket gravt funktionshindrad. Hon behöv- de hjälp med allt. Hon kunde inte kommunicera mer än att säga ja och nej. Hon hade en peg-knapp inopererad i magen för närings- intag. Det var viktigt att hennes personliga stöd bl.a. förstod om knappen irriterade eller om det var något annat som inte var bra. Hon var benskör och måste därför skyddas mot benbrott. Hon fick även träning av sina assistenter. avslog ansökan om assistansersättning efter- som kassan ansåg att det inte fanns särskilda skäl enligt 4 § . Länsrätten, vars bedömning kammarrätten instämde i, anförde. T synes ha ett stort behov av en och samma assistent som besitter en mycket god kunskap om hennes speciella problematik. Det före- ligger därför sådana särskilda skäl som medför att hon får anses berättigad till assistansersättning även under tid då hon vistas i skola. Kammarrättens i dom i mål nr 7947-97 angående assistansersättning till S, född S var hjärnskadad på grund av syrebrist vid förlossningen, vilket medförde ett omfattande multihandikapp. Av läkarintyg framgick i korthet följande. Hon behövde hjälp med all ADL-verksamhet. Hon var förlamad i både armar och ben. För att hon inte skulle stelna i sina leder krävdes att någon regelbundet arbetade passivt med hennes armar och ben. Hon hade en ögonskada och hörsel- nedsättning. Hon kunde ge uttryck för glädje och missnöje, men hade i övrigt inget annat kommunikationsmönster. En god konti- nuitet när det gällde vårdande personer och detaljerad kunskap om hennes funktionssätt var nödvändigt för att optimera behandlingen och undvika framtida komplikationer och ge henne mesta möjliga psykiska och sociala stimulans. Hon gick i träningsskola (Norr- ängsskolan). Länsrätten ansåg att utredningen visade att S behov blev till- godosett genom skolans insatser. Kammarrätten gjorde följande bedömning. (här förkortat) S kan endast kommunicera med omvärlden genom att ge uttryck för glädje och missnöje. Hennes handikapp skapar således särskilda svårigheter när det gäller kommunikationsförmågan. Med hänsyn främst härtill måste det i hennes fall anses vara fråga om en sådan situation där den personlige assistenten bör finnas till hands för henne även som hon vistas på skolan. Kammarrättens i dom i mål nr 788-98 angående assistansersättning till M, född . Kammarrätten anförde följande. I målet är ostridigt att M är gravt flerhandikappad, bl.a. saknar hon tal- och rörelseförmåga. Hon kommunicerar endast genom reaktioner som gråt, skrik, skratt och visst kroppsspråk, som t. ex. att knyta handen eller vända bort huvudet. M:s funktionshinder medför således alldeles särskilda svå- righeter när det gäller hennes kommunikationsförmåga och kontak- ter med omgivningen. Hon har dessutom svårigheter med kramper, smärta, vissa andningsproblem m.m. som med hänsyn till hennes hälsotillstånd gör henne särskilt beroende av hjälp av en person med ingående kunskap om hur hon fungerar. Främst mot bakgrund härav finner kammarrätten att det i detta fall är fråga om en sådan situation där den personliga assistenten bör finnas till hands för henne även då hon vistas i skolan och att det därför föreligger särskilda skäl att medge henne assistansersättning. 3.4.3Särskilda skäl för personlig assistans i skolan ansågs inte föreligga Kammarrättens i dom i mål nr 5429-95 angående assistansersättning till J, född . Kammarrätten anförde i huvudsak följande. J har en utvecklingsstör- ning och dessutom en krampsjukdom. Hon är ett aktivt barn som behöver ständig tillsyn och stöd av en vuxen. Hon behöver hjälp med av- och påklädning och hygien samt vid toalettbesök och måltider. Av yttrande från kommunen framgår att de arbets- uppgifter som den personliga assistenten utför är övervägande pedagogiska. Enligt 4 § lämnas inte assistans- ersättning för tid då den funktionshindrade vistas i skola. Utred- ningen visar inte att sådana speciella omständigheter skulle före- ligga som kan medföra att assistansersättning ändå skulle utgå. Kammarrättens i dom i mål nr 1412-1413-96 angående assistansersättning till L, född . L led av Aspergers syndrom och epilepsi. Hon hade en normal begåvningsprofil, finmotoriska svårigheter, bristande impulskontroll och beteendeavvikelser. Hon gick i vanlig skola. Kammarrätten anförde att omständigheterna inte var sådana att huvudregeln borde frångås. Kammarrättens i dom i mål nr 2981-97 angende assistansersättning till E, född . E hade Downs syndrom och gick i en specialskola för barn med kommunikationssvårigheter. drog in den assistans- ersättning som tidigare beviljats med motiveringen att E:s omvård- nadsbehov inte var av den omfattningen att hjälpbehovet upptog en stor del av dygnet eller nästan . Såväl länsrätten som kammarrätten framhöll att det inte var en inskränkt personkrets då det gällde assistansersättning till barn. Länsrätten som i motsats till kammarrätten ansåg att det förelåg särskilda skäl, anförde: E är ut- vecklingsstörd och han har dessutom en hörselskada och saknar tal. Han behöver hjälp i matsituationer, med hygien och även viss hjälp med av- och påklädning. Det han främst behöver hjälp med är kommunikationen. Det krävs en personlig kännedom om honom för att förstå hans sätt att uttrycka sig. Med hänsyn till hans kom- munikationsproblem får det emellertid anses föreligga särskilda skäl att lämna honom assistans även då han vistas i skolan. Kammarrätten gjorde följande bedömning: Av 4 § följer att det normala är att assistansersättning inte lämnas för tid då det funktionshindrade barnet deltar i barnomsorg och skola med mind- re särskilda skäl föreligger härtill. Omständigheterna i förevarande mål kan inte anses vara sådana att denna huvudregel bör frångås. 4Ansvarsområdena för elevassistent och personlig assistent Med elevassistent menas vanligen en resursperson som är anställd av skolan för att vara ett personligt stöd till elever som behöver detta. Elevassistenten kan, men behöver inte vara knuten till en viss elev.