sou · GQB329d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Även om det för många blir ett uppehåll mellan pensio- nering och frivilligt arbete, kan information eller besök hos fri- villigorganisationer före pensioneringen tjäna som ingångar för många. En annan slutsats är att frivilligt arbete sannolikt betraktas på helt olika sätt av äldre personer beroende på hur deras tidigare arbetsliv kom att gestalta sig. För den som söker en ersättning för en tidigare, ofta framgångsrik yrkesverksamhet kan förhållanden som påminner om arbetslivet vara lockande. Men för den som inte upplevde tillfredsställelse i arbetslivet kan frivilligarbetets karaktär av att vara något annat än förvärvsarbete vara det som lockar. För dessa kan frivilligarbetet bli en fritidsaktivitet bland andra. Program för att främja aktivt åldrande har funnits i . Efter att ha spelat en mer begränsad roll kom de att få ett uppsving . President satte upp en s.k. nationell seniorservicekår i syfte att samordna olika mindre program avsedda att främja äldre personers frivillig- arbete. Ett initiativ som tagits är bildandet av en s.k. Experience Corps (erfarenhetskår) med seniorer som arbetar med en rad olika uppgifter i vissa, svårt problemtyngda innerstadsskolor. Syftet är att koncentrera seniorernas frivillig- insatser som därmed också lättare kan synliggöras i samhället (PIU 2000). Diskussionen om föreningslivets och det frivilliga arbetets utveck- ling i pågår bland forskare, föreningsaktiva och företrädare för kommuner och statliga myndigheter. Av de olika delar av samhällslivet som vi behandlar i det här kapitlet ser vi den sociala ekonomin som den minst lämpade för direkta förslag från en parlamentarisk beredning. Föreningslivets och det frivilliga arbetets självständighet utgör ett värde som måste bevaras för att främja en fortsatt utveckling av den sociala ekonomin. Vi vill ändå lyfta fram några punkter för fortsatt diskussion om de äldres roll i den sociala ekonomin . För äldre personer som vill göra en insats inom den sociala eko- nomin är det viktigt att det finns ett utbud av olika uppgifter och inte enbart sådana som handlar om stöd och hjälp åt andra äldre. Medan sådana uppgifter upplevs som viktiga och värdefulla av många kan det hos andra finnas en mental spärr mot att utföra Istället behöver uppgifterna bygga på lokala behov och möjligheter samt individuella intressen och kunskaper. När det gäller organisationsformerna är det en stor utmaning för föreningslivet att möta den ökande rörligheten och individualise- ringen hos morgondagens äldre. Offentliga aktörer, särskilt kommuner, har kommit att få en allt viktigare roll för att främja utvecklingen av den sociala ekonomin och frivilligarbetet, inte minst inom de egna verksamhetsområdena, t.ex. i det lokala säker- hetsarbetet och i skolan. Kanske kan ett sådant engagemang från en offentlig aktör stärka systematiken och kontinuiteten i arbetet. För både kommuner och lokala föreningar kan det bli naturligt att utsträcka arbetet till sociala partnerskap, där också lokala företrä- dare för näringslivet kan ingå. Både föreningar och offentliga aktörer behöver pröva nya lös- ningar i syfte att vidga deltagandet i föreningsliv och frivilligt arbete. Gemensamma resurser bör inte främst leda till ökad akti- vitet för dem som redan är mest aktiva. Nya uppgifter och orga- nisationsformer kan bidra till ett vidgat deltagande. Det är angeläget att kommunernas stöd till föreningslivet, inklu- sive tillgång till lokaler, ger goda möjligheter att driva verksamheter som främjar delaktighet och gemenskap bland äldre personer. Även ur ett folkhälsoperspektiv är dessa föreningar viktiga, särskilt om de engagerar personer utan föreningsvana och omfattande sociala nätverk. Staten behöver också vara uppmärksam på den roll som omfattande stimulansmedel inom avgränsade områden har på föreningsliv och frivilligt arbete. Det finns en risk att stora, punkt- visa satsningar projektifierar arbetet på lokal nivå och indirekt styr verksamheter åt olika håll i taget. Precis som i kulturlivet ger den sociala ekonomin många möjligheter till generationsöverskridande möten. Även här skulle det behövas kunskapsuppbyggnad och systematiska insatser för att bättre ta till vara dessa möjligheter. En möjlighet att främja verk- samhet över generationsgränser är att premiera sådant arbete genom stödet till lokala föreningar. En liten del av stödet skulle t.ex. kunna förutsätta att föreningar med många medlemmar bland yngre eller äldre personer under ett verksamhetsår aktivt arbetar för att bryta åldersbarriärer, kanske i samverkan med föreningar som har fler medlemmar i andra åldersgrupper. Sådana lösningar medför dock även risker för detaljstyrning. En i relativt ny form för att organisera frivilligt arbete är frivilligcentralen. Den första frivilligcentralen startades . fanns det omkring 100 frivilligcentraler med delvis olika inriktning och olika huvudmän (Nordrup 1998, 1999b). Centralerna fungerar som för- bindelselänkar mellan givare och mottagare av frivilligt arbete. finns det en koppling till den kommunala vård- och omsorgsapparaten och en (ofta kommunalt) avlönad samordnare. Flera större organisationer har också visat ett stort intresse för frivilligcentralerna. Det gäller bl.a. pensionärsorganisationerna. Många frivilligcentraler i har tillkommit efter initiativ från kommuner för att öka samverkan mellan de kommunala verksamheterna, de lokala frivilligorganisationerna och enskilda personer som är villiga att utföra ideellt arbete utan att tillhöra någon organisation. är gränsen mot de kommunala verk- samheterna viktig frivilligcentralerna är ett komplement till och inte ersättning för offentliga insatser. Enligt svenska och norska studier är majoriteten av både mottagare och givare av tjänster vid frivilligcentralerna inte organiserade i någon förening med liknande inriktning (1999c). Många svenska frivilligcentraler har starkt betonat sin roll som förmedlare av uppgifter för frivilligt arbete. Andra har sett som sin främsta uppgift att vara en mötesplats, där kontakter mellan män- niskor kan samordnas till informella nätverk i närområdet. En enskild frivilligcentral har följts ingående av vid . Resultaten pekar på att det behövs direkt och långsiktigt kommunalt ansvar för verksamheten, åtminstone i ett inledningsskede när det handlar om att hitta arbetsformer och intresserade givare/hjälpare (). En annan slutsats är att hjälpare i högre ålder inte självklart har varit intresserade av att arbeta med de insatser inom äldreomsorgen som frivilligcentralen åtagit sig att ansvara för och försökt hitta yngre pensionärer till. Samverkan mellan kommuner och frivilligorganisationer De nya verksamheter som diskuteras ovan finns till stor del inom den offentliga verksamheten och inte inom föreningslivets ramar. Samverkan mellan frivilliga krafter och det offentliga, i första hand kommunerna, är ett område som diskuterats alltmer . Praktiska former för samverkan har bl.a. utvecklats inom ramen för FriKom, ett treårigt nationellt projekt som pågick åren 1998 2000. FriKom arbetade tillsammans med elva kommuner. Syftet var att öka samverkan mellan kommuner och frivilligorganisationer, samt mellan olika frivilligorganisationer och att sprida kunskap och erfarenheter. En av de kommuner som deltog i FriKom var . Där har kommunen och tolv organisationer arbetat fram och undertecknat en överenskommelse om samverkan rörande frivilligt socialt arbete (kommun 2001). Överenskommelsen anger följande syf- ten för samverkan i kommun : N Förbättra livskvaliteten för äldre () personer i alla åldrar med funktionshinder och för personer som vårdar sina anhöriga och närstående. N Verka för ett förbättrat samhällsklimat med gemenskap och respekt mellan människor i olika åldrar och med olika bakgrund samt med ökade förutsättningar för enskilda människors infly- tande och delaktighet. N om samhällets gemensamma resurser. Överenskommelsen är intressant både som plattform för gemen- samma arbetsformer och för de syften som anges för samarbetet. Personer nämns särskilt, men pekas inte ut som mot- tagare av frivilliginsatser. Formuleringen är öppen för att livskvali- teten för personer som är också kan förbättras av att de utför frivilliginsatser. Ett område som lockar många äldre, inte minst äldre män, är frivilligt arbete med koppling till säkerhetsfrågor. Röda Korset bedriver t.ex. besöksverksamhet på häkten vilket är en uppgift som lockar fler män till sig än andra socialt inriktade arbetsuppgifter. Även i brottsförebyggande grannskapssamverkan och vid brotts- offerjourer runt om i landet är många äldre män aktiva. Många kommuner försöker främja delaktighet och engagemang i det lokala arbetet, inte minst bland äldre personer. Ett exempel finns i . Där har kommunens Äldresäkerhetsråd i sam- arbete med pensionärsorganisationerna byggt upp ett kontaktnät för att bevaka den yttre miljön. I olika bostadsområden i kom- munen finns det kontaktpersoner, som man kan kontakta om det uppstår t.ex. olycksfällor genom halka, lösa plattor eller trasiga gatlyktor. Kontaktpersonerna ringer sedan till kommunen och an- mäler problemet. Flygblad med telefonnummer till kontaktperso- nerna har delats ut i bostadsområdena. Kontaktpersonerna har själva också spejare ute som kontrollerar att den yttre miljön är säker i de egna kvarteren. Kommunen ansvarar för nätverket och har också åtagit sig att snabbt åtgärda de olycksfällor som anmäls. Det sista är viktigt för att hålla förtroendet för arbetet uppe. Nationellt och lokalt säkerhetsarbete på frivillig grund har kom- binerats i ett projekt som för Trafiksäker- hetens Främjande (NTF) drivit . En stor grupp medlemmar i pensionsåldern har gått ut i sina hemorter och kartlagt säkerhetsrisker i trafiken. Projektets syfte var att skärpa NTF:s arbete för bättre trafiksäkerhet för äldre och men också att utnyttja de äldre medlemmarnas tid och lokal- kunskaper för ett generellt trafiksäkerhetsarbete som även kommer människor i andra åldersgrupper till godo. Samlade insatser för utveckling av närmiljön eller hembygden utförs av lokala utvecklingsgrupper som snabbt vuxit fram i Sve- rige. Forskning om dessa utvecklingsgrupper visar att den sociala ekonomin verkar kunna ha stor betydelse för att upprätthålla, stärka eller pånyttföda fungerande lokalsamhällen (1997, SOU 2000:1). Särskilt tycks detta gälla skapandet av lokal identitet och lokal demokrati. fanns närmare 3 900 lokala ut- vecklingsgrupper, vilket kan jämföras med 1 500 . Grupperna arbetar med allt från nyföretagande och lokala arbets- tillfällen samt service, bostäder och vägar till turism och kultur- evenemang. De mjuka verksamheterna dominerar, dvs. aktiviteter som omfattar trivsel, fester, kultur, samlingslokaler och studie- cirklar. I glesbygden arbetar grupperna mer med att skapa jobb, stimulera inflyttning, tele/data och utbildning. beräknades 70 000 personer vara aktiva i de grupper som fanns då. Ungefär lika många kvinnor som män var aktiva i grupperna. Bland de kontaktpersoner som grupperna utser var däremot mer än två tredjedelar män. Hur många äldre som var aktiva i grupperna är oklart, men , som håller kon- takt med de olika grupperna, menar att många personer i 60- och 70-årsåldern deltar i arbetet. Det finns också många exempel på hur äldre kan fylla viktiga uppgifter i skolan. Projekt med skolvärdar, läxläsning, klassmorfar och liknande bedrivs runt om i landet av organisationer som Röda Korset och pensionärsorganisationerna PRO och SPF. Det finns även exempel på projekt som initierats från kommuner för att öppna skolan för frivilliga äldre. Ofta ses dock inte detta arbete som en del av skolans uppdrag utan snarare som en pensionärsfråga eller möjligen en integrationsfråga i områden med hög brottslighet och stark segregering mellan olika grupper. Det arbete som i skolan nu bedriver kan ge ett viktigt bidrag till att vitalisera och strukturera formerna för denna verksamhet. Klassmorfar lägger vikt vid att de äldre ska fylla en viktig funktion i skolan, t.ex. genom att hjälpa till i klassrum, på raster, i matsal, vid utflykter och studiebesök utanför skolan En utvärdering av verksamheten pågår med stöd från bl.a. . Preliminära resultat visar att klassmorfar verkligen kan bidra till att lösa konflikter, dämpa bråk och sätta ramar (2001).