sou · GQB3122d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Det gällde inte minst hur polisen skulle agera under demonstrationerna: Det var ganska tufft att säga att vi inte skall ha hund och häst och kravallutrustad polis eller skyddsutrustad. Chefen för spaningscentralen, , har uppgett att han hade stort förtroende för kontaktgruppens sätt att arbeta, men att också han noterade att vissa kolleger inte trodde på idén. Såväl polismyndigheten som demonstranterna anser att kontakt- gruppen hade på sig för att kunna bygga upp ett förtroende med tillräckligt många organisationer inom nätverken. Det gällde speciellt vissa autonoma grupperingar som inte gärna trädde fram och som kontaktgruppen inte fick någon kontakt med. i kontaktgruppen tror att om tid funnits så hade förhoppningsvis kontakt kunnat etableras med t.ex. . Han har sagt att han är övertygad om att om vi fått kontakt med dem så tror jag att situationen hade sett annorlunda ut. De snälla poliserna – Uniform 11 skulle få många besökare under . Vi har tidi- gare redogjort för att kommenderingsledningen ville visa en öppen attityd gentemot allmänheten. En avdelning med 30 fot- och cykel- patrullerande poliser skulle bli polisens ansikte utåt i . De skulle ägna sig åt att skapa kontakt med allmänheten och tillgodose allmänhetens önskemål av polisiär närvaro på gång- Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i och cykelbanor och torg. De skulle inte vara kravallutrustade utan fick order om att klä sig i blå skjorta och slips, vit skärmmössa och lågskor. Uniform-poliserna skulle samverka med de sex poliserna i kontaktgruppen. I demonstrationstågen hade polisen mellan 10 och 30 spanare. Deras uppgift var att förse specialenheterna med information om personer som misstänktes begå brottsliga handlingar (se det tidigare avsnittet under . Kommenderingsledningen hade fem insatsavdelningar, de så kallade Alfa-avdelningarna, till sitt förfogande. Avdelningarna be- stod av ordningspoliser med utbildning och erfarenhet av ingri- pande mot folkmassa. De leddes av poliskommissarier med kunskap om . Varje avdelningschef hade ansvar för någon eller några av de större demonstrationerna. Uniformspoliserna, kontaktgruppen och spanarna stod under dessa Alfa-chefers befäl under polisinsatserna. Insatscheferna med chaufför och sambandsman skulle, trots att de var svartklädda, eller kravallutrustade, kunna visa sig vid demonstrationerna för att föra samtal med demonstrationsledarna, enligt . Insatsstyrkan skulle däremot hålla sig på avstånd, utom synhåll. har uppgett att den fick samlas i en park, eller på någon sidogata där den skulle vara beredd att ingripa vid behov. Specialenheterna består av poliser med specialistkunskap. Det kan vara hundförare, ridande poliser eller piketpoliser. De kallas in för de tunga insatserna, när de övriga enheterna inte har förmåga eller resurser att hantera den uppkomna situationen. Dessa enheter skulle, som tidigare nämnts (avsnittet Kommenderingsledningens yttre bemanning), under kommenderingen vara beredda men utom synhåll. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Specialenheterna leddes av poliskommissarien , 10. Styrkorna skulle vara den yttersta resursen och en reservstyrka under kommenderingen. Synpunkter på polistaktiken vid demonstrationerna Polistaktiken för EU–kommenderingen avvek från den som polis- myndigheten brukar använda vid kommenderingar där polisled- ningen befarar oroligheter. Före var polisens hantering av större demonstrationsärenden följande: x Demonstrationstillstånd söktes hos förvaltningsenheten. x Ansökan bedömdes utifrån ordnings- och säkerhetssynpunkt. Viss dialog förekom mellan arrangören av demonstrationen och polismyndigheten. x Länsordningspolisen granskade ansökan. Om den ansåg att demonstrationen skulle kunna orsaka oroligheter kontaktades polismyndighetens kriminalunderrättelserotel. x Länsordningspolisen yttrade sig. x förvaltningsenhet gav tillstånd till demon- strationen. x Polisinsatschefen och arrangören av demonstrationen hade kontakt om upplägget av demonstrationen och demonstra- tionsvägen. x Polisinsatschefen lade upp polistaktiken. N Ridande poliser var i regel närvarande vid större demonstra- tioner, t.ex. . Vid demonstrationer där polisen räknade med oroligheter be- räknade polisinsatschefen vilken polisstyrka han skulle behöva. Han lade upp taktiken efter ett mönster som har använts i stort sett sedan . Om polismyndigheten hade följt samma koncept som brukligt var vid i hade t.ex. många poliser med skyddsutrustning rört sig ute på gator och torg, synliga för allmänheten. , stabschef under planeringsskedet av EU–kom- menderingen, har uppgett att om det traditionella upplägget vid demonstrationerna följts hade polisens specialenheter med piket- Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i poliser punktmarkerat det svarta blocket och gått kloss an. Hästar hade varit en självklarhet i demonstrationståget. Polisen hade visat upp sin styrka, en taktik som på polisspråk kallas för show of force. Den hade alltså inte dragit sig för att låta kravallutrustad polis vara synlig vid demonstrationer om de befarat våld från vissa grupper. taktik gav Göteborgspolisen problem Kommenderingschefen har konstaterat att ageran- de under demonstrationen vid orsakade problem för Göteborgspolisen. Det gällde framförallt i kontakterna med demonstranterna. har förklarat att han är kritisk till hur justitieministern hanterade frågan: Vi fick det politiska inhoppet med märkning av hjälmarna. Det var ju en katastrof för oss att hantera justitieministerns hantering av frågan. Han har berättat att han inte hade något emot märkning av hjälmar eftersom polisen i redan hade haft det . Däremot beklagade han att uppmärksamheten riktades mot poliserna – att de skulle vara de stora skurkarna. Även läns- polismästaren har sagt att hon var missnöjd med de åtgärder som vidtogs efter händelserna i . Införandet av märkning av polisens hjälmar var glödande kol inom poliskåren, enligt . Hon tycker att gjorde en utmärkt polisiär insats. Hans Lippens är en som blev besviken på efterspelet till Malmö- händelserna. Han tycker att polismyndigheten i kunde ha löst situationen. Polismannen som utdelade knytnävslaget borde ha varit rakryggad och sagt att det var jag då hade diskussionen varit död. Hans Lippens anser att resultatet blev att debatten fortlevde och ledde till en förtroendekris för polisen. Den kom att drabba i eftersom den skulle stå för nästa stora polisinsats i : Hans Lippens har sagt att den traditionella taktiken raserades efter händelserna i : De satte handfängsel på oss. Vi fick inte visa upp poliser i kravallutrustning, vi fick inte visa upp poliser i vita hjälmar. Det skulle vara blå skjortor, slips och vit skärmmössa. Det blev hysch hysch. Det vände direkt. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i har sagt att det var Malmöhändelserna som fick honom att lyssna till demonstranternas krav vid demonstrationer- na: Fram till det som inträffade i har vi alltid visat upp vad vi har. Vi har varit där med hästar, hundar och avdelningar som stått längs vägarna, fast då fullt synligt för demonstranterna. Så är det alltid första maj, och alla sådana händelser. Varför ska man gömma polisen? Det är ju som vilken yrkesgrupp som helst. Vi ska vara med i samhället. Han har sagt att Malmöhändelsen ändrade förutsättningarna för den beprövade taktiken. Han säger att han inte vågade annat än att lyssna till demonstranternas önskemål eftersom han ville undvika alla former av provokationer. Fredliga demonstrationer – oroligheter vid sidan av De demonstrationer som genomfördes under i avlöpte väl. Flera hävdar att det berodde på den polistak- tik som användes vid demonstrationerna där bl.a. kontaktgruppen spelade en roll inför demonstrationerna. Uppgörelserna hölls om att polisen inte skulle närvara med kravallutrustad polis, hundar och hästar. Inte heller uppstod några våldsamheter från demon- stranter i det svarta blocket, vilket flera hade befarat. Däremot inträffade oroligheter och kravaller vid andra tillfällen, (se t.ex. avsnitten om Hvitfeldtska gymnasiet, 6.3.2.3 samt mötet på , kravallerna på och Reclaim the Streets gatufest, 6.3.3.5). Dessa oroligheter har fått poliser som deltog i EU-kommenderingen att kritisera ledningens polistaktik. Hans Lippens har haft befälet över 300–400 insatser. Under EU- kommenderingen var han som nämnts divisionschef för special- enheterna, dvs. piketpoliser, ridande poliser och hundförare. Hans polisstyrka skulle utgöra reservstyrka och rycka in om oroligheter skulle uppstå. , , kallades denna reservstyrka in till insatsen vid Hvitfeldtska gymnasiet. Hans Lippens välkomnade kommenderingschefens idé om att kombinera den traditionella polistaktiken med den dialogmodell som infördes i och med att kontaktgruppen tillsattes . Hans Lippens framförde till kommenderingschefen att han i övrigt ville hålla fast vid den inarbetade polistaktiken. I samtal med ifrågasatte han att polismyndigheten skulle frångå Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i ett vinnande koncept. Han hade helst velat genomföra med den traditionella offensiva taktiken som grund: Demonstranter, eller aktivister, som kunde misstänkas för att orsaka oroligheter skulle polisen ha visiterat på väg till samlings- platserna. Hans Lippens skulle ha sett till att polisen, med stöd av 19 § polislagen, hade kontrollerat personer med ryggsäck. Om de hade burit på maskeringsutrustning, knivar eller gatsten skulle de ha omhändertagits, eller gripits (se avsnittet 3.2.3 Polisens skyldig- heter och befogenheter). Vi ska vara på dem som iglar. , efter Malmömötet, intensifierades diskussionerna om polistaktiken. En del, däribland Hans Lippens, upplevde att polisledningen valde en alltför passiv taktik. Han trodde inte att upptrappningsmodellen skulle fungera. Och det gjorde den inte heller, enligt honom: Det blev vi, specialenheterna, direkt. Vi gick från grönt till rött. Det blev aldrig gult eller däremellan. Den här taktiken med upptrappning innebar ordentliga för- dröjningar vid våldsamma situationer, enligt Hans Lippens. En fördröjning i en eskalerande situation är . Han var också orolig över kravet att den kravallutrustade polisen skulle befinna sig utom synhåll från demonstrationer, möten och andra manifestationer. Hans Lippens ville att det klart skulle fram- gå att om någon tar fram en slangbella och börjar skjuta stålkulor så kommer polisen att försöka få fast personen i fråga. Avdelningschefen för piketpoliser har gett sina synpunkter på polistaktiken i sin erfarenhetsberättelse: Det verkar som att kommenderingsledningen vid planeringen inför mötet mer har styrts av önsketänkande än av realistiska bedömningar. Det är nog bra att man tog alla möjligheter till dialog inför mötet men man borde ha haft en större beredskap för hur man skall hantera situationen om den skulle urarta. En erfarenhet som går att dra är att det finns bara ett sätt att komma till rätta med upplopp av det slag som drabbade och det är att inte ge huliganerna något andrum. Polisen måste vara offensiv och driva hoparna framför sig, splittra dem och gripa de som skall gripas. Framförallt får poliskedjorna inte retirera. Genom att göra detta så förhindrar man dels att huliganerna kan använda samma gatstenar och dels så tar man initiativet från dem. Polisen tvingar dem att reagera istället för tvärtom. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Flera polisbefäl och andra poliser från i hade synpunkter på hur taktiken lades upp för hundförarna och rytteriet. De ville att hundförarna och de ridande poliserna skulle agera ihop med piketpoliserna vid insatserna. Ett skäl till detta var att t.ex. rytteriet är bra på att driva och splittra folkmassor, men de kan inte hålla tagen terräng eller gripa ett större antal personer. har bemött kritiken och anser att man inte kan gå på demonstranterna på det sätt som flera poliser ville: Det här är ju fel personer att ta direkt. De här människorna hade inte för avsikt att begå några brott. De hade för avsikt att demonstrera. Sedan i de här demonstrationerna deltog en del från svarta blocket. De sprang ut och in ur tåget och stökade lite grann. Det var en sak. Men i demonstrationen med KPML(r) fick de inte vara med. Polisernas klädsel blev ett diskussionsämne inför . ville att poliserna som syntes bland allmänheten skulle vara klädda i lågskor, blå skjorta, slips, platt vit polismössa. Det är en sällsynt klädsel bland poliser. De flesta vill se ut som piketpoliser i kängor, benbyxor, pösbyxor. I klädvalet har polisen blivit militariserad, enligt Hans Lippens, och det ville polis- ledningen undvika. En av huvuduppgifterna var att skydda där EU:s stats- och regeringschefer skulle hålla sitt möte. Över 1 000 EU- delegater skulle delta i arbetet kring förhandlingarna och ett stort antal servicepersonal skulle ha tillträde till lokalerna. Därtill be- vakade medierepresentanter mötet på plats. har berättat hur han inför huvudprojektgrupp garanterade säkerheten vid möteslokalerna: är den säkra platsen i . Där kommer ingen att tränga in. Där är det låst och stängt. Där skall så mycket som möjligt kunna ske utan att man störs. Där finns tryggheten i under de här dagarna. Länspolismästarens uppdrag var klart uttalat, enligt : Mitt direktiv från länspolismästaren var kristallklart. Hon hade gett en mycket tydlig order, att mötet vid inte fick störas. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Säkerhetspolisens och polismyndighetens hotbilder och under- rättelser samt erfarenheter från andra toppmöten visade att det fanns överhängande risk för att grupper av demonstranter skulle försöka stoppa eller störa toppmötet. Metoderna kunde variera. Polisen antog att aktionerna skulle kunna ske genom x att blockera strategiska platser (exempelvis hotell) med syfte att hindra delegater att komma fram till x att blockera infarter till x att ta sig igenom avspärrningarna och störa mötet x att som medierepresentanter ta sig in till Som vi har redogjort för i avsnitt 6.2.6.6 Polisens hotbilder visade polisens underrättelser att hotet mot var störst , första dag. Ju närmare kom desto mer precisa uppgifter fick polismyndigheten och Säkerhetspolisen. Planer på inträngningsaktioner mot hade bland annat ickevåldsnätverk, Globalise- ring underifrån, Ya Basta och . Dessutom misstänkte polisen att Rättvisepartiet Socialisterna i tysthet stödde de autonoma gruppernas, exempelvis , inträngningsplaner. Divisionschef för den yttre bevakningen av , polis- kommissarien fick liksom övriga divisionschefer sina uppdrag av länspolismästaren. Poliskommissarien skulle ansvara för den inre bevakningen av . Till grund för uppdraget hade länspolismästarens länsorder med kompletteringar och kommenderingschefens olika kommenderingsorder. Kommenderingschefen utfärdade en kommenderingsorder specifikt för av- spärrning och övervakning. Av den framgick att området runt Mässan skulle avspärras under mötesdagarna den 14–. från , skulle området ha en förtätad över- vakning. Under rubriken beslut i stort beskrev kommenderingschefen uppdraget: Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Utbildningen av 1 skall inriktas på bevakningsorganisationen runt , bevakning av avspärrat område, uppträdande vid inpassering, person- och fordonskontroller, sambands- och larmruti- ner, taktik vid olika inträngningsförsök, samverkan med främst 11 (inre bevakning av Mässan), 10 (specialenheterna) och Alfa/(insatspolis och förstärkande poliser). 1 skall leda tillträdeskontrollen till avspärrat område vid . Inriktning och omfattning av bevakningsinsatserna och rum skall fortlöpande prövas. var till en början nöjd med att han fick sitt uppdrag så tidigt som . kunde han dock inte vidta några praktiska förberedelser eftersom planeringsstaben med poliskommissarierna och arbetade med att utforma riktlinjer för kommenderingen. Dessutom hade han sina ordinarie arbetsuppgifter som vakthavande kommissarie, ett skiftarbete, att sköta. Däremot fick han tid att mentalt förbereda sig genom studier av andra toppmöten och fundera över taktiska upplägg. Det visade sig dock att tiden för förberedelser krympte. Det berodde bland annat på att han inte blev friställd från sitt ordinarie arbete förrän andra halvan av . Det var de förstärkande poliserna anlände till för utbildning. Plane- ringen fick ske på lediga stunder och fritid. När kommenderingen inleddes hade redan arbetat långa arbetspass. Ett annat skäl till att tiden för planeringsarbetet inte räckte till var att utnämningen av hans ställföreträdare, drog ut . Den sena utnämningen medförde att han inte hade någon att bolla idéer med om t.ex. taktik vid olika scenarier. En annan nackdel med att hans ställföreträdare började arbeta med förberedelserna sent var att inte hann med att sätta in honom i arbetsuppgifterna. Det resulterade i att de inte räckte till när de förstärkande poliserna anlände och kommen- deringen skulle påbörjas. blev därmed belastad av praktiska uppgifter som rörde exempelvis avspärrningen och som under andra omständigheter kunde hanterats av den ställföreträdande divisionschefen. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Poliskommissarien i planeringsstaben hade ansvaret för planering och förberedelser av avspärrningarna kring . Kommenderingschefen skulle fatta beslutet om omfatt- ningen av avspärrningen och hur den skulle genomföras. fick av uppdraget att lämna förslag på avspärrningens storlek och utformning. Avspärrningarna kring omfattade cirka 2 200 boende eller besökande till boende och 120 företag. Dessa skulle kunna passera in och ut. Dessutom skulle 50 eskorter köras fram och tillbaka genom lämpliga passager. Totalt utfärdades omkring 3 300 passeringstillstånd. föreslog ett yttre staket och ett inre som en extra säkerhetsåtgärd. Han funderade på att förstärka de svaga ställena med containrar. Det skulle minska behovet av antalet poliser i bevakningen. På uppmaning av presenterade för kommenderingschefen och divisions- och avdelningscheferna en skiss på hur han tänkt sig bevakningen av området kring . Det skedde vid ett möte på konferenscenter . Han ritade in förslaget på en overhead inför de cirka 30 cheferna. kommenterade det på följande sätt, enligt : Det är tur att det går att sudda ut det du har ritat. Du kan inte rita upp det där utan att du har fått direktiv från mig. Kommenderingschefens beslut om avspärrningen dröjde, vilket var en olägenhet eftersom det var ett omfattande praktiskt arbete som väntade byggföretaget, enligt . Han stötte på om att de behövde ett beslut för att inte hamna i tidsnöd. ställföreträdare mötte av en slump kommenderingschefen i närheten av tors- dagen före själva mötesveckan. Kommenderingschefen var tillsam- mans med medarbetare i planeringsstaben ute och studerade vilka avspärrningar som behövde göras. trodde inte det var sant när informationen nådde honom eftersom han inte var tillfrågad om att delta i inspektionsrundan. Han tyckte att ageran- det visade att kommenderingschefen inte hade förtroende för honom. Dagen efter, , fattade kommenderingschefen beslut om avspärrningen kring . Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i berättat att trots ett intensivt arbete av byggföretaget var inte av- spärrningarna färdiga ens när president anlände till . Bygget med det inre staketet fick kort avbrytas när president eskort passerade vid . har sagt att skälet till att kommenderingschefens beslut om avspärrningarna dröjde berodde på att han ville hemlig- hålla dem så att inte någon hade tid att hitta svagheter i dem. i planeringsstaben har medgivit att kontakterna med divisionschefen hade sina brister: Det var säkert inte kommunikation till på grund av att man hade så mycket annat. Det kan jag förstå om det var lite struligt där. har också beskrivit svårigheterna med att få fram underrättelser och annan information som skulle ha underlättat arbetet för honom. Han blev tillsagd att inte ha egna kontakter med t.ex. Säkerhetspolisen. Det hade han ändå. Han har sagt att annars hade han inte klarat uppgiften. ville delta i studiebesök på toppmöten för att få ett allsidigt underlag till hur han skulle avspärra området kring . Det skulle också ge honom idéer till alternativa handlingsplaner om en inträngning till Mässan skulle lyckas. Han har beklagat att han inte fick besöka mötena i och i , (se det tidigare avsnittet om Studie- besök). Vi har redogjort för att med svårighet fick tag i en videofilm om Internationella valutafondens och Världs- bankens årsmöte i . Videofilmen visade bl.a. hur enkelt en folkmassa kan trampa ner ett staket. När han väl fick tag i den hjälpte den honom med att komma på vilket typ av staket som behövdes. Med hjälp av containrar löste man en del poliser från bevak- ningsuppgifter vid avspärrningarna. Tanken på att använda contain- rar till avspärrningar och till omläggning av trafiken fanns före EU- mötet, men det ingick inte i den regelrätta planeringen. Vi hade inte gjort upp med något företag om containrar, men vi visste i stort sett var de fanns och hur vi skulle kunna göra. När vi tog tag i den här frågan så löstes det väldigt snabbt. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Polisledningen kom att använda containrar till omringning av Hvitfeldtska gymnasiet , till att spärra av gator vid demonstrationerna och samt till att utöka avspärrningarna vid dit var planerad. Flera poliser var nöjda med att kommenderingsledningen an- vände containrar. har andra varnat för att poliserna själva kunde ha blivit inträngda vid containeravspärrningar. En annan risk var att demonstranter som hoppade upp på containrarna kunde ha fått ett övertag och blivit ett hot mot poliser som stod nedanför. En oro fanns att polismyndighetens avspärrningar skulle bli om- fattande och ge intryck av att var en belägrad stad. Den synpunkten framförde bl.a. en tjänsteman i lokala förberedelsegrupp på ett möte med bl.a. polisen. Polis- kommissarien försvarade polisens planerade av- stängningar. Han sade att det inte fanns någon anledning för Göte- borgspolisen att skämmas. I början av planeringsperioden avsatte polisledningen 50 poliser till bevakning av . I takt med att hotbilden förändrades gjorde planeringsstaben nya överväganden. Till slut ingick 550 poliser i den yttre bevakningen av . var nöjd med antalet poliser som han fick till sitt förfogande. Polisstyrkan var väl anpassad efter den hotbild som tecknats för , ansåg han. Kommenderingschefen ville att skulle bevakas av poliser med erfarenhet och utbildning för att klara situationer där konfrontationer kan uppstå. Det måste finnas några starka och tuffa avdelningar inne på område för att skydda mötet ifall vi får en driven inträngningsaktion. Därför hade vi starka avdelningar där inne från och ett par avdelningar från . Det var inte någon slump eller något slarv från min sida. Det var en mycket medveten handling efter det som hände i , att personalen därifrån skulle fungera som stark reserv för att skydda Mässan. Polisernas bakgrund och kompetens skiftade, vilket fick att av kommenderingschefen begära någon form av lednings- stöd på fältnivå. sade, enligt , att han inte ville arbeta med fältstab i kommende- Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Han uppmanade att i stället vända sig till kommenderingsstaben. hade inför det extra utbildat cirka 250 poliser i ingripande mot folkmassa. De hade samtränat och bildade divisionen Delta. I skulle de ingå i divisionen 1 som skulle ansvara för den yttre bevakningen av . Vid ankomsten till splittrade kommenderingschefen och förde samman delar av dem med poliser från bl.a. och . Poliskommissarien konstaterade att kom- menderingsledningen slog sönder strukturen i Deltadivisionen som var sammansatt och utbildad för att klara oroliga situationer som kunde uppstå vid : Vi upptäckte till vår fasa att den struktur som den här förstärk- ningspersonalen från skulle få verka i inte motsvarade det som vi hade byggt upp hela utbildningen på. Av de sex avdelningscheferna skulle tre hamna som fotfolk i en grupp.