sou · GQB333 · 2003-01-01 00:00:00 — Inom denna ram står det delegerade fritt att besluta om subdelegation i vilken omfattning de önskar – liksom att helt avstå från subdelegation. Förslaget har behandlats i kapitel 5 och 6. Paragrafen är ny. Bestämmelsen hänger samman med 22 och 23 §§ och har när- mast hämtats från 10 § lagen (1996:945) om sammanläggningsdele- gerade för läns landsting och 10 § lagen (1997:222) om sam- manläggningsdelegerade för Västra . innebär att beslut som fattats med stöd av delegation skall anmälas till indelningsdelegerade på sätt som dessa bestämmer. Förslaget har behandlats i kapitel 6. Paragrafen hade tidigare nummer 20. Ändringen innebär att bestämmelsen, som gällt endast vid ändringar i kommunindelningen, görs tillämplig även på ändringar i landstingsindelningen. I övrigt är ingen saklig ändring avsedd. Förslaget har behandlats i kapitel 6. Paragrafen är ny. Bestämmelsen är hämtad från 12 § lagen (1996:945) om samman- läggningsdelegerade för läns landsting och 12 § lagen (1997:222) om sammanläggningsdelegerade för Västra . Med hänsyn till att den har ansetts behövlig i de fallen införs den även i indelningslagen. Genom paragrafen görs vissa bestämmelser i 8 kap. kommunal- lagen om den ekonomiska förvaltningen tillämpliga på indelnings- delegerades verksamhet. Det gäller mål för den ekonomiska för- valtningen (1 §), medelsförvaltningen (2–3 b §§), utgiftsbeslut under budgetåret (12 §) samt räkenskapsföring och redovisning (14–20 §§). Indelningsdelegerade förmodas inte ha någon om- fattande ekonomisk förvaltning men måste ändå redovisa sina räkenskaper m.m. (jfr. 1995/96:224 s. 52). Förslaget har behandlats i kapitel 6. Paragrafen hade tidigare nummer 22. I första stycket föranleder den ändrade paragrafnumreringen en ändrad hänvisning. Ändringen i andra stycket innebär att bestämmelsen, som gällt endast vid ändringar i kommunindelningen, görs tillämplig även på ändringar i landstingsindelningen. I övrigt är ingen saklig ändring avsedd. Rubriken lydde tidigare Besvär men har moderniserats till det uttryck som används i kommunallagen. Förslaget har behandlats i kapitel 6. Paragrafen hade tidigare nummer 23. Ändringen i första och andra stycket innebär att bestämmelsen, som gällt endast vid ändringar i kommunindelningen, görs tillämplig även på ändringar i landstingsindelningen. I övrigt är ingen saklig ändring avsedd. 10.3Förslaget till lag om ändring i kommunallagen (1991:900) Förslaget har behandlats i kapitel 7. Första stycket har kompletterats med en bestämmelse som inne- bär att ett beslut om ändring av antalet ledamöter i fullmäktige kan fattas också i samband med ett extra val till landstings- och kommunfullmäktige. Andra stycket har kompletterats med en ny mening. Av denna framgår att regeringen vid ett extra val skall bestämma när beslut om ändring av antalet fullmäktige senast skall ha fattats. 10.4Förslaget till lag om ändring i vallagen (1997:157) Förslaget har behandlats i kapitel 7. Ett tredje stycke har lagts till. Av detta stycke framgår att regeringen skall bestämma valdag för ett extra val till landstings- eller kommunfullmäktige. Förslaget har behandlats i kapitel 7. I paragrafens första mening föreskrivs att ett ordinarie val som sker innan en indelningsändring träder i kraft skall avse kommunen eller enligt den nya indelningen. Paragrafens nuvarande lydelse avspeglar den gällande ordningen som innebär att en indelningsändring kan träda i kraft endast året då ordinarie val hålls till fullmäktige. Para- grafens lydelse har därför anpassats med hänsyn till att en ändrad landstings- eller kommunindelning kan träda i kraft vid andra årsskiften än det närmast då ordinarie val hålls till landstings- eller kommunfullmäktige i hela riket. Förslaget har behandlats i kapitel 7. Ett nytt fjärde stycke har lagts till. Av detta framgår att antalet personer som har rösträtt i en kommun vid ett extra val skall be- räknas på grundval av uppgifterna i röstlängden vid det senaste or- dinarie valet till fullmäktige. Den nya statistiktidpunkten är en konsekvens av att möjligheten till extra val införs och att ett sådant val skall kunna genomföras när som helst . Förslaget har behandlats i kapitel 7. En ny mening har lagts till. Av denna mening framgår att reger- ingen vid ett extra val – förutom att senarelägga den för ett beslut om valkretsindelning – även får bestämma att den för att fatta ett sådant beslut skall tidigareläggas. 6 och 8 §§ Förslaget har behandlats i kapitel 7. Ett nytt femte stycke har lagts till i respektive paragraf. Av detta framgår att antalet personer som har rösträtt i ett landsting respek- tive en kommun vid ett extra val skall beräknas på grundval av upp- gifterna i röstlängden vid det senaste ordinarie valet till fullmäktige. Den nya statistiktidpunkten är en konsekvens av att möjligheten till extra val införs och att ett sådant val skall kunna genomföras när som helst . Förslaget har behandlats i kapitel 7. En ny mening har lagts till. Av denna framgår att regeringen vid ett extra val – förutom att senarelägga den för ett beslut om fördelning av valkretsmandat – även får bestämma att den för att fatta ett sådant beslut skall tidigareläggas. Förslaget har behandlats i kapitel 7. En ny mening har lagts till. Av denna framgår att regeringen vid ett extra val – förutom att senarelägga den för ett beslut om valdistriktsindelning – även får bestämma att den för att fatta ett sådant beslut skall tidigareläggas. Förslaget har behandlats i kapitel 7. Andra meningen i paragrafens första stycke har kompletterats så att den inte heller gäller extra val till landstings- eller kommunfull- mäktige. Dessutom har ett nytt andra stycke lagts till. Av detta framgår att en ansökan om registrering av partibeteckning vid ett extra val till landstings- eller kommunfullmäktige skall ha kommit in inom efter det att beslutet om valdag har meddelats. Förslaget har behandlats i kapitel 7. Ett nytt andra stycke har lagts till. Av detta framgår att man vid beräkningen av antalet fria valsedlar för ett parti skall utgå från uppgifterna i röstlängden vid det senaste ordinarie valet till full- mäktige. Den nya statistiktidpunkten är en konsekvens av att möj- ligheten till extra val införs och att ett sådant val skall kunna genomföras när som helst . Förslaget har behandlats i kapitel 7. Ett nytt andra stycke har lagts till. Av detta stycke framgår att röstmottagning på postkontor inte skall anordnas utanför det om- råde där det extra valet äger rum. Förslaget har behandlats i kapitel 7. Andra stycket har kompletterats med en ny mening. Av denna framgår att röstmottagning på postkontor inte skall anordnas på valdagen vid ett extra val till landstings- eller kommunfullmäktige. Förslaget har behandlats i kapitel 7. Paragrafen har kompletterats med en ny mening. Av denna framgår att röstmottagning inte skall anordnas hos svenska ut- landsmyndigheter vid ett extra val till landstings- eller kommun- fullmäktige. 10.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:159) om brevröstning i vissa fall Förslaget har behandlats i kapitel 7 I paragrafens första stycke anges att brevröstning får ske också vid extra val till landstings- eller kommunfullmäktige. Ett nytt andra stycke har lagts till. Av detta framgår att väljare som vistas utanför det område där valet genomförs får brevrösta även inom vid extra val till landstings- eller kommunfull- mäktige. Det tidigare andra stycket har blivit det tredje stycket. 2, 7, 10, 12 och 13 §§ Förslaget har behandlats i kapitel 7. Bestämmelserna har kompletterats så att de kan tillämpas också vid brevröstning inom landet i samband med extra val till lands- tings- eller kommunfullmäktige. Reservation av ledamöterna () och () har bl.a. haft i uppdrag att överväga vilken tyngd befolkningens inställning bör ha vid beslut i ett indel- ningsärende. Bakgrunden till uppdraget är bl.a. att biföll vad bostadsutskottet hemställt i sitt betänkande Ändring i läns- och landstingsindelningen (bet. 2000/01:BoU13). I betänkandet föreslogs att skulle som sin mening till- kännage för regeringen att en utredning skall göras med syfte att öka medborgarnas inflytande över sådana förändringar i läns- och landstingsindelningen som gäller deras kommun. Enligt utskottets mening tillgodosåg inte lagstiftningen rimliga krav på inflytande för den befolkning som närmast skulle beröras av ett beslut om ändrad läns- och landstingstillhörighet, dvs. medlemmarna i den kommun indelningsändringen gäller. I några avseenden har kommittén föreslagit förändringar som ökar befolkningens möjligheter att påverka processen. En harmoni- sering av bestämmelserna för kommuner och landsting kommer att innebära att befolkningens inställning skall undersökas och att sär- skild hänsyn ska tas till denna även vid indelningsändringar som berör län och landsting. gäller detta endast kommunindel- ningar. Vidare vill kommittén öka befolkningens möjligheter att få in- flytande redan på ett tidigt stadium i berednings- och besluts- processen vid indelningsändringar. Tiden från det att frågan om en indelningsändring väcks till dess att ändringen – efter positivt beslut – träder i kraft kan ibland bli orimligt lång med dagens fyraåriga mandatperioder. Därför är det också positivt att kommittén föreslår möjligheter till extra val med syfte att förkorta processen från initiativ till genomförande. Alla dessa förslag är positiva ur demokratisynpunkt och vi in- stämmer i kommitténs uppfattningar och förslag i dessa frågor. Vi delar också uppfattningen att hela den berörda kommunens be- folkning eller hela befolkning ska höras vid en kommun- respektive landstingsindelning samt att befolkningens inställning bör ges särskild tyngd. har undersökningarnas omfattning varierat. har undersökning genomförts i hela kommunen och ibland endast i den kommundel som avsetts bilda ny kommun. En generell erfarenhet från genomförda kommunindelningar är att befolkningens intresse och engagemang inom en kommun varierar. I alla kommunindelningsärenden där ansökan bifallits har det funnits en folkopinion som varit positiv till delning i den del som avsetts bilda en ny kommun. Befolkningens inställning i resten av kommunen har va- rierat. Enligt vår uppfattning skall särskilt stor vikt fästas vid befolk- ningens inställning i den del av en kommun som avses bilda en ny kommun eller föras över till en annan kommun. På motsvarande sätt skall särskilt stor vikt fästas vid befolkningens inställning i den del av ett landsting som avses bilda ett nytt landsting eller föras över till ett annat landsting. Det innebär att både beredande och beslutande organ skall ta särskild hänsyn till de som är mest berörda. Enligt vår uppfattning borde de tre första meningarna i avsnitt 4.3 nionde stycket därför lyda: Om en indelningsändring t.ex. innebär att en liten del av en stor kommun avses att bilda ny kommun ska särskilt stor vikt fästas vid befolkningens inställning i den del som avses att bilda en ny kommun jämfört med övriga delar av kommunen. Ett annat exempel är då en liten del av ett landsting avses att övergå till ett annat landsting. I ett sådant fall ska större vikt fästas vid befolkningens inställning i den del som avses att övergå till ett annat landsting. Denna princip borde också läggas till grund för lagtexten. På den här punkten reserverar vi oss till förmån för en större tyd- lighet i både kapitel fyra och i lagtexten. Vår uppfattning är det blir närmast omöjligt för en mindre del av en kommun eller en mindre del av ett landsting att få tillräckligt stöd för att bilda egen kommun eller påverka landstingsindelningen med de skrivningar kommittén föresla- git. I detta avseende uppfyller inte betänkandet kravet i direktivet som har sin grund i en beställning från . Det är knappast heller troligt att nu gällande administrativa indelning i kommuner och lands- ting är den för alltid bästa. Därför måste det finnas reella möjligheter för människor att ta initiativ och påverka även dessa frågor. 1978/79:KU40. betänkande med anledning av propositionen 1978/79:157 med förslag till lag om ändring i rikets indelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar, m.m. jämte motioner. 2000/01:BoU13. Ändring i läns- och landstingsindelningen. : , Rättsvetenskapliga 15. Kolam, 1992. Kommundelningar Erfarenheter och utfall. Sammanläggning av överståthållarämbetet och i till en länsstyrelse, m.m. 1978/79:157. Förslag till lag om ändring i rikets indelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar, m.m. 1995/96:38. Länsindelningen i och m.m. 1995/96:224. Följdfrågor med anledning av den ändrade länsindelningen i m.m. 1996/97:108. Ändrad länsindelning och försöksverksamhet i . Betänkande av Länsindelnings- utredningen. Ny indelningslag för kommuner, landstingskommuner och församlingar. Lokal demokrati i utveckling. Slutbetänkande av Regionbered- ningen. Att vara med på riktigt – demokratiutveckling i kommuner och landsting. Betänkande av Kommundemokratikom- mittén. Att tänka efter före – samråd i kommuner och lands- ting. Beslut vid regeringssammanträde . Kommittén skall se över förutsättningarna för och förfarandet vid ändringar i landstings- och kommunindelningen samt lämna förslag till behövliga lagändringar. Översynen skall innefatta följande över- väganden: om förfarandet vid ändringar i länsindelningen bör lagregleras, om det bör möjliggöras för regeringen att besluta om extra val vid större indelningsändringar, samt om regeringen, eller den myndighet som regeringen bestäm- mer, skall kunna föranstalta om folkomröstning i sådana om- råden som indirekt berörs av en ansökan om indelningsändring. Med stöd av regeringens bemyndigande (dir.1999:98) tillkallade statsrådet en parlamentarisk kom- mitté med uppdrag att föreslå åtgärder som skall dels öka medbor- garnas möjligheter till insyn och deltagande i den kommunala demokratin, dels stärka den kommunala representativa demokra- tins funktionssätt och former. Kommittén, som har antagit namnet , överlämnade sitthuvudbetänkande Att vara med på riktigt - demokratiutveckling i kommuner och landsting (SOU 2001:48) (Ju2001/4295/D). Regeringen beslutade att ge kommittén i tilläggs- uppdrag att utreda behovet av särskilda bestämmelser för av- göranden på nivå av långsiktig karaktär och av stor prin- cipiell och ekonomisk betydelse (dir. 2001:36). Detta tilläggsupp- drag skall redovisas till regeringen . Gällande bestämmelser om indelningsändringar m.m. Den nuvarande länsindelningen har, bortsett från några mindre ju- steringar av gränserna, bestått . I 1634, 1719 och regeringsformer var länen uppräknade. regeringsform angavs att landet skulle vara indelat i hövdingedömen. Regerings- formen i sin nuvarande lydelse innehåller inte några bestämmelser om länen eller länsindelningen. Regeringsformen förutsätter dock att det skall finnas länsstyrelser och därmed att är indelat i län. I 11 kap. 8 § första stycket regeringsformen anges att länssty- relserna lyder under regeringen. Av 1 kap. 2 § kommunallagen (1991:900) följer vidare att varje landsting omfattar ett län, om inte något annat är särskilt föreskrivet. Inte heller ger förordningen (1990:1510) med länsstyrelseinstruktion några anvisningar om landets indelning i län. Indelningen får i stället anses vila på sed- vanerättslig grund. Den kan härledas ur den liggare över rikets in- delning som förs av Kammarkollegiet (jfr prop. 1995/96:38 s. 7, SOU 1995:27 s. 486 och 487 och SOU 1967:23 s. 59 och 60). Hur länsindelningen ser ut i framgår av regeringens till- kännagivanden om länens indelning i kommuner. Regeringen ut- färdade senast ett sådant tillkännagivande (SFS 1998:1349). Tillkännagivandena upplyser endast om hur indelning i län ser ut och är således inte normgivande. Det finns inte heller några författningsbestämmelser om för- farandet vid ändring i länsindelningen. Regeringen anses dock ha rätt att besluta om mindre ändringar i länsindelningen. När det gäller frågor om mera omfattande ändringar har det ansetts att sådana bör underställas (jfr prop. 1978/79:157 s. 85 och prop. 1995/96:38 s. 7 och 8). I 1 kap. 7 § och 8 kap. 5 § regeringsformen anges att det i riket finns primärkommuner och landstingskommuner samt att grunderna för ändringar i rikets indelning i kommuner bestäms i lag. Enligt 1 kap. 2 § kommunallagen omfattar varje landsting ett län, om inte något annat är särskilt föreskrivet (står utanför landstingsindelningen). Om två eller flera län läggs samman, skall en sammanläggning därför ske också av landstingen. I 2 kap. lagen (1979:411) om ändringar i indelning i kommuner och landsting, den s.k. indelningslagen, regleras bl.a. förutsättningarna för och förfarandet vid indelningsändringar i fråga om landstingen samt befogenheterna att besluta om sådan indelningsändring. Regeringen får enligt 2 kap. 1 § indelningslagen besluta om ändring i landstingsindelningen om hinder inte möter mot en ändring i länsindelningen. Landstingsindelningen får dock ändras endast om det kan antas medföra bestående fördel för ett landsting eller en del av ett landsting eller andra fördelar från all- män synpunkt. Regeringen får meddela de föreskrifter som behövs för ändringens genomförande. När det är fråga om mindre ändringar enligt 1 kap. 3 § indelningslagen får dock en indelnings- ändring beslutas av Kammarkollegiet. En ansökan om en ändring i landstingsindelningen skall enligt 2 kap. 10 § indelningslagen ges in till Kammarkollegiet. Ansökan kan göras av ett landsting eller en medlem av ett landsting som skulle beröras av ändringen. Regeringen och Kammarkollegiet kan också på eget initiativ ta upp frågan om en indelningsändring. Det är Kammarkollegiet som har till uppgift att göra den utredning som behövs. Kammarkollegiet har möjlighet att uppdra åt en särskild utredare att göra utredningen. Utredningen skall omfatta alla om- ständigheter som inverkar på frågan. Vid utredningen skall samråd ske med de landsting som har intresse av frågan. Om den aktuella indelningsändringen bör föranleda en ändring också i någon annan indelning, skall utredningen omfatta även denna ändring. Visar Kammarkollegiets utredning att landstingsindelningen bör ändras, skall ett förslag upprättas till ändringen samt till den eko- nomiska reglering och de övriga föreskrifter som ändringen kan ge anledning till. Behöver någon annan indelning ändras, skall Kammarkollegiet också upprätta förslag till en sådan ändring. Där- efter skall Kammarkollegiet överlämna ärendet till regeringen med ett eget yttrande. Kollegiet får avslå en ansökan om indelnings- ändring, om kollegiet finner att ändringen inte bör göras. Ett så- dant beslut får överklagas till regeringen. Enligt vad som tidigare anförts kan regeringen ta upp en fråga om indelningsändring på eget initiativ. melse mellan indelningen i landsting och län innebär dock att regeringen inte bör genomföra större förändringar av landsting utan medverkan. I 1 kap. indelningslagen regleras förutsättningarna för och förfa- randet vid indelningsändringar i fråga om kommuner. Denna reg- lering skiljer sig i vissa avseenden från den reglering som gäller förändringar av landstingsindelningen. Lagen innehåller en särskild bestämmelse om att vid prövningen av frågan om en indelnings- ändring skall särskild hänsyn tas till önskemål och synpunkter från den eller de kommuner som närmast berörs av ändringen. Om en sådan kommun motsätter sig en indelningsändring, får beslut om ändringen meddelas endast om det finns synnerliga skäl. I lagen anges att särskild hänsyn också skall tas till befolkningens önske- mål och synpunkter. En ansökan om ändringar i den kommunala indelningen kan göras av en kommun eller medlem av en kommun som skulle be- röras av ändringen. Ansökan skall ges in till Kammarkollegiet. Kammarkollegiets utredning och yttrande i indelningsärenden Kammarkollegiet har huvudansvaret för att lämplig utredning kommer till stånd i alla typer av indelningsärenden. Normalt bör någon form av utredning ske i varje indelningsärende. Lagens krav på att lämplig utredning skall ske innebär att utredningen inte be- höver ges större omfattning än vad som krävs i det enskilda fallet. Utredningen kan alltid avbrytas, om det framkommer att någon ändring inte bör komma till stånd. När det gäller kommunförändringar föreskrivs att en särskild undersökning skall göras i fråga om befolkningens inställning, när det finns skäl till det. Kammarkollegiet beslutar om en undersök- ning skall göras eller inte såvida det inte gäller en undersökning i ett ärende som utreder, vilket är fallet när läns- styrelsen har beslutanderätten i huvudsaken (om kommuner som berörs av en mindre indelningsändring är ense om denna och ändringen avser kommuner i samma län). Undersökningen av be- folkningens inställning skall i sådant fall göras av . Den kan ske genom omröstning, opinionsundersökning eller liknande förfarande. Förarbetena till lagen (prop. 1978/79:157 s. 45, 46 och 118) klar- gör att ortsbefolkningen aldrig kan anses tala för kommunen i ett indelningsärende. Det kan bara kommunfullmäktige göra. Vidare understryks att man vid bedömningen av resultatet av en folkom- röstning måste ta hänsyn inte bara till hur de deltagande röstat utan också till hur många av de röstberättigade som deltagit, vilket anges vara en bra mätare på intresset för frågan i området. Enligt 5 kap. 34 § kommunallagen får fullmäktige, som ett led i be- redningen av ett ärende som fullmäktige skall handlägga, inhämta synpunkter från medlemmar i kommunen eller . Detta kan ske genom folkomröstning, opinionsundersökning eller något liknande förfarande. I lagen (1994:692) om kommunala folkom- röstningar finns bestämmelser om förfarandet vid sådana folkom- röstningar. Det finns inte någon lagreglerad möjlighet att hålla folkomröstning inom ett län. Med stöd av bestämmelserna i kom- munallagen kan dock en folkomröstning hållas i ett landsting. En folkomröstning kan omfatta hela eller delar av en kommun eller ett landsting eller ett urval av dess medlemmar (prop. 1993/94:188 s. 50). slutsatser när det gäller proceduren vid indelningsändringar har haft i uppgift att se över be- stämmelserna i indelningslagen och vid behov föreslå ändringar som kan underlätta proceduren vid indelningsändringar. Kom- mittén har även haft i uppgift att överväga behovet av och formerna för en lagreglerad möjlighet att besluta om extraval med anledning av indelningsändring. I sitt huvudbetänkande Att vara med på riktigt – demokratiutveckling i kommuner och landsting (SOU 2001:48) har kommittén gjort bedömningen att någon förändring av själva proceduren från ansökan till eventuellt beslut om indelnings- ändring inte är påkallad. Kommittén anser att det är önskvärt att det tillskapas en möjlighet till extra val, så att en beslutad indelningsändring kan genomföras än vad som är möjligt. Kommittén har ansett att de författningsändringar som behövs för att möjliggöra ett sådant extra val bör bedömas ytterligare. betänkande 2000/01:BoU13 biföll vad bostadsutskottet hemställt i sitt betänkande Ändring i läns- och landstingsindelningen (bet. 2000/01:BoU13). I betänkandet föreslogs att skulle som sin mening tillkännage för regeringen att en utredning skall göras med syfte att öka medborgarnas inflytande över sådana för- ändringar i läns- och landstingsindelningen som gäller deras kom- mun. Enligt utskottets mening tillgodosåg inte lagstiftningen rim- liga krav på inflytande för den befolkning som närmast skulle beröras av ett beslut om ändrad läns- och landstingstillhörighet, dvs. medborgarna i den kommun indelningsändringen gäller. Behovet av ett tilläggsuppdrag Indelningslagen har i princip varit oförändrad sedan lagen trädde 1979. Bestämmelserna om landstings- och kommunindel- ningen skiljer sig åt i vissa hänseenden, bl.a. när det gäller vilken hänsyn som skall tas till befolkningens önskemål i en fråga om in- delningsändring. En väsentlig skillnad är att en delning av en kom- mun mot den kommunens vilja kan ske enbart om det finns syn- nerliga skäl för delningen.