sou · GQB3122d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Civila bilar, eller bussar, är enligt Hans Lippens att föredra eftersom det innebär att en insats i en större folksamling inte väcker alltför stor uppmärk- samhet. Planeringsstaben inrättade en särskild grupp för sambandsfrågor, det vill säga hur kommunikationen ute i fält och med kommende- ringsledningen skulle fungera. Under planeringsfasen leddes arbetet av polisinspektören i nära samarbete med chefen för länskommunikationscentralen, poliskommissarien . Ett särskilt sambandsrum intill kommenderingsstabens rum inrättades med flera operatörsbord. Därifrån leddes kommende- ringsledningens radiokontakter. Den händelsestyrda radiotrafiken dirigerades från länskommunikationscentralens ordinarie opera- törsrum. utbildade 16 larmoperatörer särskilt för arbete i EU-kommenderingen. Ytterligare sambandsutrustning köptes, hyrdes och lånades in. Dessutom köpte polismyndigheten 150 mobiltelefoner. Polisens radiosystem består av bland annat det nationella S 70 M, S 80 som finns i storstadsområdena i och E 80 som är ett spaningssystem som bland annat Säkerhetspolisen, Rikskriminal- polisen och polismyndigheternas narkotikarotlar använder. Varje polisgrupp skulle under kommenderingen ha två radiostationer för S 80 och en radiostation för S 70 M. Samtliga divisions- och avdel- ningschefer skulle ha varsin mobiltelefon. och utarbetade ett förslag på sambandsplan. Enligt den skulle divisionscheferna ha en order- kanal, avdelningscheferna skulle kommunicera genom olika arbets- kanaler. En del specialenheters samband skulle ha egna kanaler. Sambandssystemet planerades utifrån en kommendering på cirka 1 000 poliser. Det visade sig under kommenderingen att sambandet slogs ut helt. Det gällde till exempel vid Reclaim the Citys gatufest Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Hans Lippens som var insatschef vid då tre ungdomar skottskadades, varav en allvarligt, har berättat: Det tog innan jag som polisinsatschef erhöll korrekt information om att tre ungdomar blivit skjutna och att en polisman blivit träffad i huvudet av sten och var livlös. Tillstånden på de skadade var för mig okänt . Detta var för alla en mycket stor psykisk påfrestning. Två Stockholmspoliser som var observatörer från Polismyndig- heten i under i skrev efteråt i sin erfarenhetsberättelse: Under kommenderingen möttes vi av en stor frustration från kolleger som inte fick information om vad som hände (många kanaler användes och förutom polisledningen var det nog bara huliganstaben som kunde följa vad som hände). De framförde att EU-kommenderingen visade på behovet av ett nytt digitalt och krypterat radiosystem enligt de normer som andra europeiska länder har eller håller på att införa. De skrev vidare: Kanalerna användes mest som något av internsamband där radioopera- tören verkade långt ifrån verksamheten, märkligt. Det känns fjärran från vårt normalarbetssätt i där radiooperatören utgör en länk mellan ledning och manskap. Det ledde enligt vår uppfattning till att beslutsvägen blev lång och omständlig med ordonnanser som för- medlade skrivna order. Det gav i sin tur mycket långsamma och ibland inaktuella insatser som det inte gav något utrymme för upp- dragstaktik. Flera poliser har framfört att sambandssystemet var komplicerat och krävde en bättre utbildning än vad som erbjöds. Befäl har också påpekat problemet med att poliser ute i fält lätt kommer åt larm- knappen och därmed blockerar kanalerna under långa stunder. Det var inte bara polisen som hade problem med sambandet. skrev i sin utvärdering: Problemen med svåra störningar i radiotrafiken skapar merarbete för vår personal och blir ett stressmoment vid det snabba informations- utbyte som krävs vid våra insatser. Behovet av ett nytt kommunika- tionssystem av Tetra-standard är tydligt. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Kriminalinspektören fick uppdraget att bygga ett system för videoövervakning. Förutom sju fasta kamerainstalla- tioner skulle filmbilder överföras från polishelikopter till kommen- deringsstaben, länskommunikationscentralen och spaningscentra- len. beslutades det att även Säkerhetspolisens stab skulle få en länk. Polisledningen lät även spanare videofilma ute på olika platser och från lägenheter. Utifrån studiebesök, hotbilder och underrättelser ville Hans Lippens att polismyndigheten skulle överväga vilken utrustning de hade för att klara eventuella kravaller under . Han fann den tekniska utrustningen otillräcklig. Han har berättat att han framförde till kommenderingsledningen att polisen behöver ett vapen som kan användas vid tillfällen där batong inte räcker till, men utan att situationen blivit så hotfull att pistol är enda utvägen. Ett medel vore, enligt Hans Lippens, tårgas för utomhusbruk. Hans Lippens tog kontakt med teknikexperter på Rikspolis- styrelsen strax efter händelserna i . De skulle gärna åta sig uppgiften, men kunde inte göra mycket förrän de fick ett formellt uppdrag av en polismyndighet. Hans Lippens diskuterade frågan med , men polismyndigheten drev den inte vidare varken via eller på egen hand. Organisation och planering vid kommenderingen /2001 och fram visade underrättelser och hotbilder att polisen i allt högre grad befarade att grupper av demonstranter planerade aktioner som skulle störa eller hota . Det gällde framförallt där polismyndigheten befarade att flera inträngningsaktioner och blockader skulle genomföras av en del demonstranter. Polisen misstänkte också att oroligheter kunde uppstå i samband med Reclaim the Citys fest (se vidare under rubriken 6.2.6.6 Polisens hotbilder och 6.2.6.7 under rubriken Polistaktik vid ). Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Mot denna bakgrund utfärdade länspolismästaren en komplette- rande länsorder som gällde till och med . Den reglerade översiktligt hur slutfasen av plane- ringen och genomförandet av EU-kommenderingen skulle organi- seras. En förändring i ledningen var att , som hade varit chef för planeringsstaben, under genomförandet skulle stå till kommenderingschefens förfogande. Poliskommissarien skulle vara stabschef i kommenderingsstaben (se även tidigare avsnitt under . I den kompletterande länsordern som gällde angav länspolismästaren bland annat följande: x samlade resurser skulle tas i anspråk under planeringen och genomförandet. x Förberedelsearbetet och genomförandet av poliskommende- ringen skulle operativt ledas av en kommenderingschef med stöd av en kommenderingsstab. x Kommenderingsstaben skulle organiseras tillsvidare enligt närmare beslut i kommende- ringsorder. x Personal för poliskommenderingen ställdes till kommende- ringschefens förfogande. x Det operativa genomförandet av poliskommenderingen, uni- formering, skyddsutrustning skulle beslutas i kommenderings- order. x Polisförstärkning från annan polismyndighet skulle ingå i poliskommenderingen. x I kommenderingsorder skulle beslut fattas närmare om sam- manträden med chefer, speciallistor, olika berednings- och sam- verkansgrupper. x Samarbetet med företrädare för andra myndigheter, kommu- ner, skulle säkerställas enligt kommen- deringschefens beslut. x Utbildningsfrågor skulle beredas inom kommenderingsstaben. x Kommenderingschefen skulle besluta efter samråd med avdel- nings- och polisområdescheferna om utbildning. x Utbildning och övning av polisinsatschefer och polismän i in- satserna skulle genomföras enligt särskild utbildningsplan. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i x Lokal- och utrustningsfrågor med mera för poliskommende- ringen skulle beredas inom kommenderingsstaben. Polismyn- dighetens ordinarie grupper för fordons- och lokalfrågor skulle medverka i arbetet. x En personalservicegrupp skulle organiseras. x Kommenderingschefen skulle besluta om inköp. I en bilaga till länsordern fanns en organisationsplan för den yttre kommenderingen där en del av divisions- och avdelningscheferna namngavs. Kommenderingschefen angav i kommenderings- order 100 som gällde bl.a.: x att förutsättningar skulle skapas för att EU-kommenderingen skulle kunna genomföras utan störningar vad avsåg underhålls- och personaltjänst x att beslut om inköp fattades av kommenderingschefen x att polispersonal och särskilt angiven för- stärkningspersonal utifrån skulle påbörja kommenderingen x att all kommenderingspersonal skulle inställa sig för tjänst- Vidare framgick av ordern att kommenderingen skulle organiseras i divisioner och självständiga avdelningar. Kommenderingschefen angav här också översiktliga riktlinjer för utbildningen och att divisions- och avdelningscheferna hade ansvar för att utbildningen skulle genomföras. Kommenderingsordern innehöll även samordning av utlännings- ärenden och hur poliserna skulle vara klädda och utrustade. Kommenderingens inre bemanning – kommenderingsstaben Kommenderingsledningen bestod av kommenderingschefen och ställföreträdande kommenderingschefen . Kommenderingschefen är högsta polisbefäl över en polisinsats och utses av länspolismästaren. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i ringschefen skulle ta över ansvaret då behövde vila, i praktiken blev det under några av nattens timmar under mötesveckan. EU-kommenderingen skulle bli den största som Polismyndig- heten i ansvarat för. Kommenderingsledningen hade till sitt förfogande en kommenderingsstab. I stort sett över- fördes planeringsstabens funktioner till kommenderingsstaben. Se organisationsschemat EU-kommenderingen inre bemanningen här- intill. Inför kommenderingen genomförde polismyndigheten en del nödvändiga ombyggnader i polishuset i . Det fick till följd att stabsrummet minskade i storlek. De funktioner som valde att placera i stabsrummet var: x Ställföreträdande stabschefen x Insatsledning för ordningspolisen x Insatsledning för trafikpolisen, x Underrättelsechefen som skulle förmedla polis- myndighetens och Säkerhetspolisens underrättelser Vi har redogjort för att kommenderingsledningen inte ut- såg någon ansvarig för funktionen insatsanalys under planerings- perioden. Det är i insatsanalysen som omfallsplaneringen, eller be- redskapen för alternativa händelser, brukar analyseras och planeras. Kommenderingschefen valde att inte heller under själva EU- kommenderingen inrätta en sådan funktion i staben. I stället hade han fem stödpersoner som han kunde rådgöra med i dessa frågor. Se organisationsschemat över den inre bemanningen. Med stöd- personerna kunde kommenderingsledningen också diskutera bland annat juridiska frågor, polistaktik och resursfrågor. Kommenderingschefen förklarade att Säkerhetspolisens författ- ningsskydd, det vill säga den verksamhet som bedriver under- rättelser och upprättar hotbilder, inte fick plats i stabsrummet. Han ansåg att han skulle få informationen dels genom polismyndig- hetens egen underrättelsechef , dels genom Säkerhets- polisens chef för personskyddet . Arrangemanget för Säkerhetspolisens underrättelser ifrågasattes av Säkerhetspolisens ledning. Den ansåg att skulle bli fullt sysselsatt med ansvaret för personskyddet och inte få den Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i tid som skulle behövas för att kontinuerligt följa och bedöma underrättelsearbetet. Det skulle enligt Säkerhetspolisens ledning innebära att kommenderingsledningen riskerade att missa väsentlig information. Dessutom framförde Säkerhetspolisen att det kunde uppstå situationer där Säkerhetspolisen skulle kunna styra sina källor bättre och snabbare om man hade en representant i staben (se vidare avsnitt 6.2.6.4 under rubriken får ingen plats i kommenderingsstaben). Kommenderingsstabens organisation innebar för del att han skulle motta, värdera och vidarebefordra information från flera håll. Han fick underrättelser och hotbildsbedömningar från bl. a. spanarna i Kilo 11, den särskilda spaningsenheten 11, länskriminalpolisens underrättelserotel, Säkerhetspolisen, Riks- kriminalpolisen och polismyndighetens kontaktgrupp. Därtill kom information som skulle värderas från de direktlänkade bilderna från fasta kameror på stan och från helikoptrar som kretsade över demonstrationståg och mötesplatser samt över platser där polisen bedömde att oroligheter kunde inträffa. Kommenderingsstaben skulle även hantera information från de utländska sambandspoliserna från , och . Kommenderingschefen tillbringade en stor del av sin tid i stabs- rummet under EU-kommenderingen och tog där emot under- rättelser och hotbildsbedömningar. Han kunde också iaktta händel- seförloppet direkt via de länkade videobilderna. Informationen som kom kommenderingschefen till del skulle ligga till grund för över- vakning och styrning av de poliser som ingick i kommenderingen ute i fält, den yttre bemanningen. Han skötte kommunikationen via den särskilda kommunikationscentralen för EU-kommende- ringen som installerats intill kommenderingsrummet. Den ordina- rie kommunikationscentralen skulle, som tidigare nämnts i avsnittet Kommunikationsutrustning, användas för de polisin- gripanden inom polismyndigheten som inte var EU-relaterade. Kontakten mellan kommenderingschefen och insatscheferna sköttes även via mobiltelefon. var nämligen polisens kommunikationsradio utslagen på grund av störningar utifrån och överbelastning av systemet. Planeringsstaben hade haft funktioner för personal, information och utrustning, men dessa fördes över till ett annat stabsrum och placerades således inte i kommenderingsstaben. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Organisationsschema EU-kommenderingen – inre bemanning finns inte i detta pdf-dokument, enbart i den tryckta upplagan Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Kommenderingsstaben leddes av . Han har av en del befäl och andra poliser kritiserats för att han toppstyrde plane- ringen och kommenderingen. Befäl inom den egna polismyndigheten har ansett att planerings- staben borde ha fått större befogenheter än vad den hade. borde ha haft förtroende för sina medarbetare och i större utsträckning delegerat ärenden. Många fler frågor kunde ha avgjorts av och , anser flera befäl från den egna polismyndigheten. Samma kritik framförs av poliser från andra polismyndigheter. Befäl och poliser i i har ansett att alltför många frågor skulle avgöras av kommenderingschefen. Det ledde, enligt dessa kritiker, till att kommenderingschefen belastades med ärenden som kunde avgjorts på lägre nivå. Han blev upptagen och svår att nå. Det ledde till att idéer körde fast. , Säkerhetspolisens personskydd, har berättat att han inför samtalade med om polismyn- dighetens organisationsmodell. Han framförde synpunkten att den var toppstyrd. Enligt fördröjdes besluten eftersom allting skulle upp till och vända. Han noterade att cheferna under inte kunde ta ganska enkla beslut. Han har dock påpekat att toppstyrningen inte gick så långt att den äventyrade planeringen och säkerheten. I svaren i enkät, Kaos, är en vanlig synpunkt att EU-kommenderingen var toppstyrd. Av de 926 poliserna som svarade på enkäten var 541 poliser kritiska mot polisledningen i . De anser att inte var lyhörd, att hierarki och prestige fick styra, att toppstyrningen ledde till få initiativ och ingripanden från poliserna, att kommenderingsled- ningen saknade empati, att frågor inte kunde besvaras förrän de hade presenterats för kommenderingsstaben. Det fanns också de som tyckte att polisledningen ville visa att den klarar av kom- menderingen själv utan inblandning från andra myndigheter. En polisinspektör i i skrev följande efter i : Den ledningsstruktur med toppstyrning som kommenderingen i genomfördes under trodde jag var ett avslutat kapital inom polisverksamheten i landet. Att en kommendering styrs direkt via en stab som skall fatta alla beslut är en trög organisation och besluten fattas långt ifrån där det händer. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i missat totalt de grundläggande nivåerna i ledningen. En stab skall sköta om den normativa och de strategiska ledningsfrågorna och inte det minutoperativa. De minutoperativa frågorna skall skötas av polisinsatschefen och hans fältstab. Detta skapade en enorm tröghet i de beslut som skulle fattas på fältet. Ledningen på fältet skall ske inom ramen för uppdragstaktik. att underlydande chefer har möjlighet att fatta egna beslut som ligger inom ramen för högre chefs beslut i stort. Avdelningschefen (Yankee 1) var kritisk till att kommenderingsledningen följde händelseförloppet via de direkt- överförda bilderna från helikopter. Han skrev i sin erfarenhets- berättelse: Vem hade nytta av de från helikoptern länkade bilderna? Var de att betrakta som exklusiva nyhetsbilder eller analyserades de och användes i den operativa verksamheten? Det är att fundera på om inte en opera- tiv insatsledare skall ha tillgång till dessa bilder. Om en ledningsstab går in och meddelar order i det minutoperativa arbetet så skall även dessa vara minutoperativa. Att sitta timmavis och fundera på hur man skall göra tyder på en stor brist på omfallsplanering och insikt i polistaktik. Några befäl har framfört att divisionscheferna fick ägna mycket tid åt praktiska frågor i stället för att få tid till taktikgenomgångar och omfallsplaner. Länsordern säger att kommenderingsstaben skulle organiseras . Men minns att den kom igång senare, , vilket han anser var . Se även avsnitten Polisledningens synpunkter på plane- ringsstaben och Synpunkter på uppdragstaktik. Vi har redogjort för att kommenderingschefen med hotbil- derna och de inkommande underrättelserna som underlag begärde polisförstärkningar från andra polismyndigheter. Inför EU-kom- menderingen hade kommenderingsledningen över 2 000 poliser att leda. De organiserades utifrån polismyndighetens ordinarie organi- sation. Kommenderingschefen hade det övergripande ansvaret för hela polismyndighetens polisstyrkor inklusive polisförstärk- ningarna. Han benämndes 1. Vid större kommenderingar delas polisstyrkorna in i divisioner, avdelningar och grupper. En division varierar i storlek och kan Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i bestå av 2–5 avdelningar och organiserar därigenom 22–292 poliser. En avdelning är en enhet som består av 2–7 grupper med totalt 10– 58 poliser. Vid kommenderingen i delades polisstyrkan in i fem divisioner och ett antal självständiga avdelningar efter olika ansvarsområden. De fem divisionerna skulle ansvara för: x Den yttre bevakningen av (1) x Färdvägsbevakningen (1) x Eskorter (Tango 1) x Specialenheterna (10) x Kriminalpolisverksamheten (40) De självständiga avdelningarna skulle ansvara för: x Ordning (Alfa) x Hotellbevakning (Bravo 11) x Flygplatsbevakning (m.fl.) x Specialinsats (Kilo 51) x Dialog med demonstranter (Kilo 71) x Fot- och cykelpatrullering (Uniform 11) x Den inre bevakningen av (11) x Sjöpolisverksamhet (11) Kommenderingschefen förfogade också över en avdelning med (). Däremot hade han inte befälet över Säkerhetspolisen, vilket vi redogjort för i tidigare avsnitt (se bl.a. avsnitt 6.2.6.2 under rubriken om ansvaret för Säkerhetspolisen). Divisionscheferna och de självständiga avdelningscheferna svarade alltså för den yttre ledningen under kommenderingschefen. Deras uppgifter angavs för varje division och för vissa avdelningar i en kommenderingsorder med ett beslut i stort. Alfa-avdelningarna utgjorde självständiga avdelningar direkt under kommenderingschefen. India-avdelningarna organiserades under kommenderingen och bestod huvudsakligen av förstärkande poliser. Alfa-avdelningarna och India-avdelningarna fick sina uppdrag för respektive dag i dagorder. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i EU-kommenderingen – yttre bemanningen finns inte i detta pdf-dokument, enbart i den tryckta upplagan Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i EU-kommenderingen – yttre bemanningen finns inte i detta pdf-dokument, enbart i den tryckta upplagan Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Divisionen med specialenheterna (division 10) bestod av bl.a. piketpoliser, ryttare och hundförare. Den skulle enligt planeringen utgöra en reserv och sättas in först i särskilt allvarliga situationer. Chefen för divisionen med specialenheterna, Hans Lippens, och den ställföreträdande chefen, , skulle vid sådana situationer träda in som insatschefer. De hade inför kommenderingen delat på dygnets timmar. En av dem skulle alltså alltid vara i tjänst. Vi har redogjort för att polisbefäl av kommenderings- ledningen begärde att en transportenhet skulle inrättas. Den skulle ta hand om gripna och omhändertagna personer. Kommenderings- chefen hörsammade inte önskemålet (se vidare avsnittet Önskemål om transportenhet på nästa uppslag. Se organisationsschemat EU- kommenderingen – yttre bemanningen). Kommenderingschefen har konstaterat att vara divisions- eller avdelningschef vid stora kommenderingar som EU- mötet är krävande: Vi har ett begränsat antal dugliga divisions- och avdelnings- chefer. Det finns inte polismän utanför storstäderna som kan leda polisinsatser. Vi har ett fåtal här i som kan leda stora polisinsatser. Det rör sig om en handfull polismän som kan styra polisinsatser på ett acceptabelt sätt ute på fältet. Det är en jättetuff uppgift det här. Samtliga polisinsatschefer under mötesveckan var från . Skälet var bl.a. att cheferna borde ha lokalkännedom. hade händelserna under tärt på krafterna hos polisinsatscheferna. Kommenderingschefen utsåg då en poliskommissarie från till insatschef. Polismästaren , i , studerade på plats på uppdrag av taktikprojektet vid . Han har konstaterat att kravet på att chefer skulle ha lokalkännedom medförde att en mycket oerfaren grupp- chef i vissa fall kom att leda en polisgrupp som bestod av poliser med mycket kvalificerad ledningskompetens. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Divisionschefen för , , har påtalat att divisions- och avdelningschefer till det extra i själva fick utse sina gruppchefer, precis på det sätt som gjorde inför 1992. Kommenderings- chefen utsåg divisionschefernas närmaste medarbetare. Den slutliga utnämningen av ställföreträdare drog ut , vilket orsakade organisatoriska problem och tidsförlust i plane- ringen. Avdelningschefen vid piketpolisen i Polismyn- digheten i har i sin erfarenhetsberättelse skrivit: En av de saker som är mest anmärkningsvärda är att vi på fältet inte fick ett beslut i stort över hur ledningen ville att de olika polisinsatserna skulle genomföras eller vad syftet med insatserna var. Han har vidare konstaterat: Det fanns inte någon planering för hur man skulle säkerställa uthållighet i ledningen på fältet. Detta fick som följd att de dugliga chefer som fanns ute på fältet mer eller mindre kördes i botten. Detta är helt oacceptabelt sätt att handha sin personal. Synpunkter på att divisions- och vissa avdelningschefer borde ha frikopplats från sina vanliga arbetsuppgifter har framförts. Flera har vittnat om att en del chefer var trötta redan innan började. Polis i de skandinaviska länderna leder sina poliskårer i huvudsak efter en modell de kallar uppdragstaktik. Den bygger på att polis- ledningen ger sina underlydande stor frihet att genomföra upp- draget. har i sina föreskrifter och allmänna råd (FAP 201-1) gett rekommendationen att polisinsatser skall genomföras med uppdragstaktik: Uppgifter till underlydande chefer bör ges med tillämpning av s.k. uppdragstaktik. Därmed avses att en högre chef ger uppgifter på ett sådant sätt att underlydande chefer ges stort utrymme för egna initiativ och eget ansvarstagande för att lösa förelagda uppgifter. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i I uppgiften anges tilldelade resurser samt de begränsningarna som skall gälla. I det operativa konceptet framhöll polisledningen betydelsen av att arbeta enligt uppdragstaktik under EU-kommenderingen. har i sin utvärdering av EU-kommenderingen beskrivit hur man ser på uppdragstaktik: Vid genomförandet av uppdraget beslutar polisinsatschefen oftast själv om metod och teknik för hur uppdraget skall genomföras.