sou · GQB391d1 · 2003-01-01 00:00:00 — I KPML(r):s utgivna vitbok om åsiktsregistreringen förklaras med syftning händelser och ställningsta- ganden att terrorism var oss främmande och att det var vår och andra svenska vänsterorganisationers klara avståndstagande från terrorism som förhindrade uppkomsten av terrororganisationer typ i Tyskland.501 Som visats ovan var avstånds- tagandet dock varken principiellt eller absolut utan taktiskt och re- laterat till läget i den revolutionära kampen. Utan tvekan upprätt- höll flera medlemmar av KFML(r) kontakter med framför allt . Huvudsakligen torde kontakterna främst avsett ekonomiskt bistånd, läkemedel samt medicinsk personal till flyktingläger. And- ra kontakter var dock mer konspirativa även om det är svårt att säga något bestämt om deras innebörd. Uppgifter finns vidare, som talar för att det vid mitten av 1970- talet fanns en motsättning inom KFML(r) rörande hur kontakterna 499Terror modell Svart ställer massorna som åskådare. 500Det verkliga terrorhotet kommer från bourgeoisin. Proletären nr 22, . 501Vitbok om KPML(r), och åsiktsregistreringen i 1969-1998, s. 57. mellan förbundet och skulle skötas.502 Kärnan i säkerhets- polisens hotbild var knappast att KFML(r) som organisation skulle aktivt delta i terroraktioner i eller i utlandet. Detta antyds visserligen i den ovan citerade PM som 1976 användes av säker- hetspolisen i för att få tillstånd till telefonavlyssning. Vanligare, och rimligare, var att säkerhetspolisen ansåg att risk fö- relåg att enskilda medlemmar kunde vara internationella terrorist- grupper behjälpliga t.ex. med transporter, lägenheter eller pengar. 3.7.6Det illojala KPML(r)? Liksom beträffande KFML utgjorde farhågorna för att KPML(r):s medlemmar och sympatisörer i ett skymningsläge inte skulle lojalt ställa upp och försvara en mycket viktig del av hotbilden. I en av säkerhetspolisen upprättad PM formulerades detta på följande sätt: Det verkliga hotet från KPML(r) utgörs inte av hotet om att av egen kraft åstadkomma en revolution, utan av risken för att partiets medlemmar utnyttjar ett skymningsläge till att försöka åstadkomma så mycket skada och oreda som möjligt, genom sabotage och liknande, för att den vägen antingen skapa den revolu- tionära situationen, eller underlätta en sovjetisk inva- sion. Från ideologiska perspektiv sett, råder ingen tvekan om att KPML(r)-medlemmar kommer att age- ra på det viset. Därför är det viktigt att medlemmarna är kända och att myndigheter och företag inom total- försvaret får kännedom om partiets ståndpunkter för att kunna föregripa eventuella förberedelser i omstör- tande riktning. Som grund för denna hotbild fanns det gott om uttalanden från det tidiga att falla tillbaka på. I en artikel i angrep signaturen L.F. VPK för dess uppslutande kring tanken på ett fosterlandsförsvar. I artikeln avvisades detta fullständigt med ett undantag – ett antifascistiskt krig.504 I ungdomsförbundets 502Anteckningar från samtal med [namn borttaget, en f.d. säkerhetspolis i ] , , vid i . 503PM ang KPML(r). 12/1 1988. Akt löpnr 2 . 504Borgarnas väpnade styrkor. tidning betonades 1972 att proletärer har inget fosterland. Artikeln behandlade Enbomsaffären och ungkommun- isterna beklagade här att det gamla SKP sagt sig vara lika lojala i försvaret av sitt land som alla andra svenskar. SKP:s linje då hade varit att ifrågasätta sanningshalten i anklagel- serna mot partikamraterna. SKU (m-l) föredrog en annan väg: Men arbetarklassen i ett kapitalistiskt land kan inte kalla detta sitt och kan inte förpliktiga sig att delta i dess försvar. För att försvara 1952, precis som – det är att försvara den svenska bourgeoisins intressenNär borgarklassen därför kallar ut oss i kriget för att slakta våra klassbröder går vi visserligen ut. Men vi gör det i akt och mening att utföra det största fosterlandsförräderi borgarstaten känner: för att rikta vapnen mot våra egna officera- re, våra egna utsugare och vända imperialisternas roffarkrig i ett revolutionärt inbördeskrig.505 I en ledare i Proletären bemöttes de anklagelser som riktats mot KFML(r) för att vara landsförrädare och under- minera tillgivenheten till kung och fosterland. Framför allt var det KFML som KFML(r) vände sig mot och i ledaren avvisades fö- reställningen om fosterlandsförsvaret med följande ord: Fraserna om fosterlandsförsvaret i ett utvecklat im- perialistiskt land är ingenting annat än ett bedrägeri mot arbetarklassen. Arbetarna har inget fosterland förutom de socialistiska staterna – försvaret av foster- landet är för dem försvaret av socialismen i världs- måttstockEtt nederlag för vår regerings armé in- nebär att regeringen försvagas och möjligheterna till befrielsen och inbördeskriget mot den härskande klassen främjas. Att vi kommer att arbeta för ett så- dant nederlag innebär inte att vi arran- gerar sabotage av olika slag, sådana aktioner innebär faktiskt bara en hjälp åt regeringen i hetsen mot oss.506 505Ungkommunisten nr 4-5/1972. 506Fosterlandsförsvararna bedrar arbetarklassen och socialismen. Proletären nr 43/1972. Angreppen mot de konkurrerande kommunistgrupperna VPK, och KFML/SKP fortsatte och framfördes bl.a. av centralkommitténs militärutskott i studentförbundet (m-l):s tidskrift . Under rubriken kapitalismen är aldrig värd att försvara hånades VPK och SKP för sina ställningstaganden för ett nationellt försvar i alla lägen. KFML(r):s linje var den rakt motsatta framhölls det och arbetarklassens vapen skulle självklart riktas mot bourgeoi- sin.507 Möjligen fanns dock internt olika uppfattningar i frågan om för- svaret av det nationella oberoendet. När centralkommittén 1974 presenterade ett nytt förslag till resolution rörande arbetet i den borgerliga militärapparaten angavs att denna fråga avsiktligt ute- lämnats i avvaktan på grundligare utredning. Dock betonades nödvändigheten av att bekämpa den intensiva reaktionära propa- gandan för fosterlandsförsvar (ofta framförd på socialdemokrat- iskt progressivt vis genom frasen friheten i ett demokratiskt land är alltid värd att försvara) och mot denna ställa det proletärt revo- lutionära inbördeskrigets idé.508 Att delade meningar fanns inom förbundet framgår också av slutord vid den fjärde kongressen som hölls i . I polemik mot en av medlemmarna i politby- rån, , som tydligen framfört åsikten att det ibland kunde vara viktigt att försvara borgarstaten hävdade att detta var en totalt omöjlig marxistisk tes!. Kommunister kan aldrig vara med och försvara bor- garstaten. Det är en precis lika stor sanning som att arbetarklassens befrielse måste vara dess eget verk. Däremot kan ju kommunisterna vara med och för- svara nationen, men då gör de det i sitt eget intresse och inte i eller Wehtjes intresse, utan med målet att erövra statsmakten.509 I det principprogram som antogs vid den femte kongressen 1977 framhölls följande beträffande frågan om det nationella försvaret: 507Kapitalismen är aldrig värd att försvara. Kampens väg nr 7/73. 508Arbetet i militärapparaten. Veckoproletären nr 40, 30/9 1974. 509Centralkommitténs verksamhetsberättelse vid KFML(r):s . Div handlingar tillhörande reg. JWK-handlingar I, vol som fram till kongressen varit medlem i Politbyrån blev i och med kon- gressen avsatt. Om det svenska monopolkapitalet drar in i ett imperialistiskt omfördelningskrig är det arbetarklass- ens plikt att vända vapnen mot sina egna förtryckare i ett revolutionärt inbördeskrig mot bourgeoisin. Om å andra sidan nationella oberoende hotas från någon av de imperialistiska stormakterna, måste arbe- tarklassen – utan att för den skull underordna sig det andra stormaktsblocket – beslutsamt resa det natio- nella oberoendets fana i spetsen för alla demokratiska och nationella krafter. Under en ockupation står ar- betarklassen i den nationella befrielsekampens främs- ta led. Men arbetarklassen kämpar mot imperialistisk aggression, liksom mot fascistisk diktatur, inte för att skänka frukterna av sin kamp till klassfienden, utan som ett led i sin egen frigörelse. Också den nationella befrielsekampen måste föras med målet att skapa gynnsammast möjliga betingelser för en övergång till socialismen sedan uppgiften att fördriva ockupanten är fullföljd.510 Denna skrivning kvarstod i nära nog identiskt skick års partiprogram då den försvann. Det partipro- gram har inte innehållit något om att vända vapnen mot sina egna förtryckare i ett revolutionärt inbördeskrig mot bourgeoisin.511 KFML(r) bildades som en följd av en utbrytning ur KFML. Motsättningarna gällde främst hur kampen på arbetsplat- serna skulle föras, förhållandet mellan kampen för dagskraven och kampen för socialismen samt hur FNL-rörelsen (DFFG) skulle an- vändas i valet . Tidigt kom KFML(r) att framstå som en mer hårdför och radikal variant av KFML med det revolutionära inbör- deskriget som den enda vägen till socialismen. Förbundet bedrev arbete inom försvarsmakten i syfte att uppluckra den borgerliga armén och genomsyra den med revolutionära idéer. 510Det kommunistiska partiets program. Antaget vid KPML(r):s femte kongress. KPML(r), 1977. 511Det kommunistiska partiets program. Antaget på KPML(r):s tionde kongress 2-4 januari 1993. KPML(r), 1993. Gällande partiprogram, antaget 1999, finns på följande in- ternetadress: (r).o.se/Program/Komprog.html. bedrev säkerhetspolisen en mycket omfattande spaning mot KFML(r)/KPML(r). All slags verksamhet med anknytning till förbundet/partiet kunde bli före- mål för övervakning. Det kunde t.ex. röra sig om interna möten, demonstrationer, idrottsevenemang och sommarläger varvid delta- garna registrerades, fotograferades och videofilmades. Övervakningen kunde också utsträckas till närstående organisatio- ner som och andra hälft Enhetsinitiati- vet. bedrevs övervakning mot bokhandeln i från en fast observationslokal. Förutom yttre spaning inhämtades uppgifter från öppna källor såsom pressorganen Proletären och Klasskampen. Säkerhetspolisen hade också tillgång till åtminstone två källor som var medlemmar i (r). Rapporter och handlingar inkom även från andra meddelare som inte var direkt knutna till någon vänster- organisation. En av dessa var en person med kriminell bakgrund som mot betalning till säker- hetspolisen lämnade uppgifter, namnlistor och handlingar som han uppgav var åtkommet på Röda Stjärnan eller hos enskilda, kända KFML(r)-medlemmar. Mannens samarbete med säkerhetspolisen avslöjades dock när han till tidningen /Aktuellt lämnade en ut- förlig redogörelse för sin verksamhet, vari enligt hans egen utsago skulle ingå ett 50-tal inbrott. Det förefaller osannolikt att den sä- kerhetspolis som stod i kontakt med mannen inte insåg att uppgif- ter och handlingar införskaffades genom brottsliga förfaranden. En annan källa var anställd vid postverket och lämnade uppgifter om både vänster- och högerorganisationers kontakter med post- verket. Det kunde röra sig om vilka som gjort inbetalningar till visst postgirokonto eller vem som hade rätt att vara firmatecknare för viss organisation. Det kan ifrågasättas om inte källan därmed bröt mot de regler som förelåg i Allmänna poststadgan avseende postpersonalens tystnadsplikt och förhållande till kunderna. För- utom dessa förtroliga meddelare hade säkerhetspolisen en mängd kontakter ute på företagen som rapporterade om händelser och personer av intresse. Dessa kontakter fanns både inom fackföre- ningsrörelsen och på arbetsgivarsidan. Även IB bedrev viss inhämtning av underrättelser avseende KFML(r) och andra vänstergrupper . Att uppgifter kom det socialdemokratiska partiet till del synes klart. Däremot förefaller rapporter inte ha gått till vare sig försvarsstaben eller säkerhetspolisen. IB:s funktion tycks här främst ha varit att understödja den socialdemokratiska fackliga verksamheten och där- igenom motverka de kommunistiska organisationerna. Att detta innebar en sammanblandning av parti- och statsintressen framstår som klart. Omfattningen av denna underrättelseinhämtning före- faller dock ha varit blygsam. I likhet med vad avser KFML/SKP var telefonavlyssning av stort värde för säkerhetspolisen i övervakningen av KFML(r)/KPML(r). Avlyssningen inleddes och pågick både i och i då den avbröts efter av- slöjanden i pressen. Avlyssningen i återupptogs dock och pågick sedan till . Bland de telefoner som avlyssnades ingick framför allt parti- och redaktionstelefonerna på i (det s.k. Marx-Engelshuset) samt partiexpeditionen och bokhandeln i . I var det, förutom några tongivan- de medlemmars hemtelefoner, bokhandeln och par- tiexpeditionen på som var föremål för telefonav- lyssning. Mycket av det som anförts i föregående kapitel (avsnittet Sam- manfattning och slutsatser) beträffande telefonavlyssningen av KFML/SKP kan sägas ha giltighet även för KFML(r)/KPML(r). Avlyssning bedrevs och var baserad på uppgifter av allmän karaktär och ofta, men inte alltid, riktade mot organisatio- nen som sådan i första hand snarare än de formellt misstänkta indi- viderna. Inte något fall av buggning riktad mot KFML(r)/KPML(r) har kunnat konstateras. inhämtade FRA genom signal- spaning ett telegram från en KFML(r)-sympatisör i riktat till det kinesiska centralkommitté i Pe- king. Flera exempel har påträffats där säkerhetspolisen har kopierat handlingar med anknytning till KPML(r) som kommit polisen till handa på olika sätt. Det har rört sig om hittegods eller handlingar som påträffats i samband med brottsutredningar utan politisk an- knytning. Det har ibland gjorts gällande att det inte var säkerhetspolisen utan IB som låg bakom den s.k. sjukhusspionens verksamhet i Gö- teborg . Det finns emellertid inget som ta- lar för att detta är riktigt. På kontrasubversionssidan var det för sä- kerhetspolisen i en av huvuduppgifterna att kartlägga KFML(r):s cellbildning på företag, myndigheter och institutioner. Det torde därför ha framstått som en angelägen och naturlig åtgärd att genom en kontakt på insidan försöka skaffa information om cellbildning inom sjukvårdsförvaltningen i . som flera personer inom sjukvårdspersonalen antogs stödja pales- tinska befrielseorganisationer. Medlemmar och sympatisörer till KFML(r)/KPML(r) registre- rades i säkerhetspolisens centralregister . Enbart medlemskap räckte för registrering eftersom säkerhetspolisen an- såg att medlemskap förutsatte partiskolning vilket utgjorde till- räcklig registreringsgrund. Registreringspraxis ger i flera fall exempel på en presumtion i flera led. Det gäller t.ex. fall då personer registrerats enbart på grund av deltagande i ett möte. Säkerhetspolisen har då presumerat att enbart medlemmar haft tillträde till dessa möten. Medlemmar presumerades vara partiskolade och därmed benägna att begå våldshandlingar i syfte att uppnå politiska mål eller åtminstone vara införstådda med sådana handlingar. utredning liksom denna undersökning har dock visat att medlemskap inte all- tid föregåtts av partiskolning samt att det knappast går att presu- mera medlemskap på det sätt som har skett. Vidare har säkerhets- polisen rutinmässigt registrerat medlemmar i driftceller vid arbets- platser såsom varande fall av hemlig cellbildning. Detta utan att utreda huruvida cellbildningen varit hemlig eller ej. I källmaterialet finns inga exempel på att hemlig cellbildning avslöjats. Med ledning av ovanstående kan alltså konstateras att ett stort antal registrering- ar, på rent formella grunder, får anses vara felaktiga. Personer som varit anställda vid har i viss utsträckning registrerats i centralregistret som med- lemmar i KFML(r)/KPML(r). Detta eftersom Emmaus-Björkå an- setts vara en lokalavdelning av KFML(r)/KPML(r) och att de an- ställda ansetts genomgå partiskolning enligt samma modell som inom KPML(r). Trots att samarbete mellan de två organisationerna kan konstateras liksom en ideologisk samsyn har inga egentliga be- lägg påträffats för säkerhetspolisens slutsats att Emmaus-Björkå utgör en hemlig lokalavdelning till KPML(r). De registreringar som ändå har gjorts framstår därmed som felaktiga eller i vart fall grundade på ett alltför svagt beslutsunderlag. Även här fanns en presumtion i flera led. Personer, som varit mantalsskrivna vid Emmaus-Björkå , presumerades ha varit anställda och därmed antagna som medlem- mar i och (r). Sådant medlemskap antogs förutsätta genomgång av KPML(r):s grundcirkel, vilket alltså innebar att ve- derbörande kunde presumeras vara benägen att begå våldshandling- ar i syfte att uppnå politiska mål. Från den oskyldiga uppgiften om mantalsskrivning hade därmed kedjan fullbordats till slutsatsen att vederbörande var en person som kunde tänkas utgöra ett hot mot rikets säkerhet. Förutom registrering i centralregistret kunde anteckning i ar- betsregister göras beträffande personer som inte var fullständigt identifierade, sympatisörer vars konstaterade aktiviteter inte räckte för registrering i centralregistret samt personer vars fordon iakt- tagits i anslutning till sommarläger och liknande. Sålunda hade sek- tionen i bl.a. en person i sitt arbetsregister som i en tidningsartikel sagt nej till större syskongrupper och byråkra- tin det enda som inte utarmas samt därtill besökt . ansågs KFML(r) utgöra ett hot i kraft av sin revolutionära och våldsamma framtoning. Förbundets verksamhet vid militära förband liksom i anslutning till vilda strejker bedömdes understryka detta hot. De kontakter som fanns med organisationer som ansågs medföra en risk att medlemmar eller sympatisö- rer kunde utnyttjas av terrorister på olika sätt, t.ex. som kurirer. blev KPML(r) alltmer Sovjetvänligt och 1988 bedöm- des partiets medlemmar och sympatisörer främst utgöra ett hot i ett kris- eller krigsläge. Det ansågs då liksom tidigare föreligga en fara att dessa i enlighet med de uttalanden som gjordes på 1970- talet inte skulle delta i försvaret av utan tvärtom bidra till att försämra landets försvarsmöjligheter för att sedan utnyttja situ- ationen till att starta ett revolutionärt inbördeskrig. Däremot an- sågs partiet inte längre på egen hand utgöra något revolutionärt hot. , när det militära hotet mot avse- värt försvagats, motiverades övervakningen av KPML(r) bl.a. med att partiet kunde skapa oro och svårigheter för den borgerliga re- geringen. då i en skrivelse till regeringen rekommenderade fortsatt övervakning av KPML(r) motiverades detta med att parti- medlemmar kunde tänkas söka sig till känsliga anställningar inom totalförsvaret och att ungdomsförbundets medlemmar kunde tän- kas medverka i olagliga utomparlamentariska handlingar. Dessutom ansåg att det inte kunde uteslutas att ungkommunisterna utbildade sig till ingenjörer och därefter sökte sig till någon hög- teknologisk bransch vilket kunde intressera främmande makts un- derrättelsetjänst. Utan att tveka eller sväva på målet tog KFML(r)/ KPML(r) ställning för en revolutionär samhällsutveckling där våld med stor sannolikhet skulle komma till användning. Det proletära inbör- deskriget var en metafor som kom till användning i olika sam- manhang. I den meningen var partiet en sådan organisation vars målsättningar stämmer relativt väl överens med det som angavs öppna kungliga brev. När vänstervågen avklingade torde det dock ha stått klart för alla inblandade att någon revolutionär situation inte skulle uppstå i . I vart fall inte i fredstid. Den enda hotbild som därefter kan sägas ha haft någon reell be- tydelse avser risken för att partiets medlemmar och sympatisörer inte skulle uppträda lojalt mot i ett skärpt läge. Även om det är omöjligt att säga hur medlemmar och sympatisörer till KPML(r) faktiskt skulle ha agerat i en sådan situation framstår inte hotbilden som orimlig. Detta med tanke på de mycket tydliga av- ståndstaganden som gjordes från tanken på ett nationellt försvar. Att modellen att komma till rätta med detta problem skulle vara att registrera alla dessa samt även registrera nya sympatisörer är kanske mera osäkert. Beträffande KFML(r)/KPML(r) cirkulerade ofta rykten om va- pengömmor, illegal verksamhet och gerillautbildning. I den mån som polisen kunde utreda dessa rykten kunde de avfärdas. Att så- dana rykten över huvud taget uppstod torde ha sin grund i partiets militanta och våldsamma framtoning. Detta bäddade för att perso- ner som lämnade uppgifter om sådana företeelser kunde framstå som mer trovärdiga än de i själva verket var. Ett annat problem med vissa av säkerhetspolisens uppgiftslämnare torde ha varit att de fick betalt. Detta kan ha medfört att polisens källor, i syfte att påvisa sin egen nyttighet, levererat rapporter som i allt väsentligt bekräftat den hotbild som polisen redan hade. De ovan nämnda omständig- heterna torde alla ha bidragit till att göra hotbilden närmast självgå- ende. En kontinuerlig analys av hotbilden och det politiska läget hade möjligen underlättat för polisen att värdera källuppgifterna. Ett an- nat problem är att intern kritik mot vissa källuppgifter inte samla- des upp centralt och gavs spridning. Detta kan ha varit en av anled- ningarna till att uppgifter som inom en enhet bedömts vara felakti- ga ändå kom att åberopas av någon annan enhet inom säkerhetspo- lisen. Ett annat skäl kan ha varit att uppgifterna - felaktiga eller ej - bedömdes som användbara för att motivera hotbilden eller en begä- ran om telefonavlyssning. Att kontakter med grupper som är eller skulle kunna bli inblan- dade i terroraktiviteter utomlands utgör ett potentiellt problem är självklart. Det får därför anses naturligt att säkerhetspolisen ägnar sig åt att kartlägga sådana kontakter. Däremot kan detta förhållan- de knappast läggas till grund för den mycket breda övervakning och registrering av r-are som faktiskt kom till stånd. I övrigt finns det ingenting i KPML(r):s verksamhet som kan sägas ha motiverat någon generell övervakning de senaste ca 20 åren. Det finns ingenting i säkerhetspolisens handlingar som tyder på olaglig verksamhet eller förberedelse till sådan. Särskilt vad avser framstår de motiveringar som framfördes från säkerhets- polisens sida som långsökta. Att skapa oro och svårigheter för den borgerliga regeringen ligger i viss mån i en oppositionell rörelses natur. Så länge detta inte sker med olagliga metoder torde det heller inte vara en sak för polisen att ägna sig åt. Även om KPML(r) skulle ha ägnat sig åt att driva fram vilda strejker är det svårt att se att detta skulle kunna ha utgjort ett hot mot rikets sä- kerhet. Att medlemmar i ungdomsförbundet kunde tänkas delta i olag- liga utomparlamentariska aktiviteter kunde kanske lika gärna sägas om och det kan knappast anses rimligt att på denna grund registrera alla medlemmar i moder- partiet. Trestegshypotesen om de ingenjörsutbildade ungkommun- isterna, som får jobb inom den högteknologiska industrin för att sedan löpa risken att utnyttjas av främmande makt förefaller myck- et långsökt. I den mån medlemmar i (r) upprätthöll förbin- delser med representanter för främmande makt borde detta kunna ha övervakats på samma sätt som om dessa personer hade varit medlemmar i t.ex. VPK, SAP eller Moderata samlingspartiet. Kom- petens förefaller i flertalet fall ha saknats inom regeringen för att självständigt ta ställning till de hotbilder som säkerhetspolisen må- lat upp. Liksom i fallet KFML/SKP saknade systemet på flera punkter rimlig grad av förutsägbarhet. Regeringens åren 1968- 1972 uttalade uppfattning att enbart medlemskap i viss organisa- tion inte kunde leda till registrering stämde inte med säkerhets- polisens praxis - vare sig då eller . Den som deltog i ett torg- möte med Enhetsinitiativet andra hälft eller arbe- tade inom Emmaus-Björkå torde knappast ha kunnat förutse att övervakning från säkerhetspolisen kunde äga rum och - i fallet Emmaus-Björkå - även registrering.