sou · GQB3110 · 2003-01-01 00:00:00 — En iakttagelse som författarna fann intressant var att av resenärerna inte kände till om videokamera hade funnits ombord när de själva hade åkt tåg eller tunnelbana. Allmänhetens inställning till lokalisering av fordon med hjälp av informationsteknik var inte lika positiv som inställningen till video- övervakning. Visserligen höll man med om att vetskapen om att deras fordon kunde spåras då något allvarligt inträffat fick många att känna sig trygga. Däremot var de mera tveksamma till att de själva skulle ha någon större nytta av funktionen. En viss oro kunde spåras eftersom hälften höll med om att man aldrig kunde vara säker på vem som skulle kunna få tag på denna information. Rent generellt var de tillfrågade ganska positiva till automatisk hastighetsövervakning även om det rådde stor oenighet bland dem. Oenigheten kunde enligt författarna delvis förklaras med att en relativt stor andel () hade blivit bötfällda, vilket i sin tur verkade ha präglat deras inställning. Kvinnorna var rent generellt mer positiva till automatisk hastighetsövervakning och de kände sig inte speciellt hotade av denna form av övervak- ning. Det de tillfrågade reagerade mest emot var att fordonsägaren kontaktades trots att någon annan kunde ha kört bilen. Ungefär hälften ansåg att elektroniska kort skulle kunna förenkla olika betalningsrutiner. Däremot var det många som var oroliga över möjligheten att spåra vad man handlat men även var man färdats. Hälften av de tillfrågade ansåg att industrin, men även statsmakten, kunde missbruka informationen. Kvinnorna var inte lika oroliga som männen över att informationen skulle missbrukas. En jämförelse av inställningen till de olika övervakningsformerna med avseende på intrång i privatlivet visade att de tillfrågade ansåg att videoövervakning i kollektivtrafiken gjorde minst intrång och kort för inköp gjorde mest intrång. Närmare hälften av de tillfrågade var oavsett ålder, kön, inkomst och utbildning oroliga över att det fanns information om dem lagrade i olika register. Osäkerheten över hur den insamlade informationen användes och kunde användas avseende de testade tillämpningarna fanns främst i samband med betalkort men även vid lokalisering och hastighetsövervakning. olika dataregister kunde leda till inom främst näringslivet vållade också oro. En iakttagelse som särskilt framhölls i rapporten var att äldre personer (födda eller tidigare) var minst negativa till transportinformatik från integritetssynpunkt. Rapporten innehöll vissa slutsatser om transportinformatik och integritet. Till grund för slutsatserna låg inte bara undersökningen om attityder hos allmänheten, utan även expertintervjuer och annat material som hade inhämtats vid en inventering av den befintliga kunskapen på området. I rapporten redovisades följande slutsatser. –Transportinformatik innebär vissa problem med avseende på integriteten, men de är inte så allvarliga som media ofta gör gällande. –Problemfokus rörande hot mot integriteten tycks ha förskjutits från staten till företag, skandalpress, organisationer och brotts- lingar. –Nyttan med ny teknik vägs mot eventuella negativa effekter, t.ex. för integriteten. Om nyttan är större än skadan accepteras ett visst integritetsintrång. –Trygghet och säkerhet är två viktiga nyckelord för det stora fler- talet. De som är skötsamma och inte har något att dölja förespråkar övervakning med ny teknik om det sker under kontrollerade och säkra former. –Position (och tidpunkt) är känsliga uppgifter. Det gäller såväl i samband med kameraregistrering som betalning med kort och användning av mobiltelefon. –Många oroar sig över vad samkörning av flera olika databaser kan leda till. –Lagar och regler inom området har i olika sammanhang kritise- rats. Lagstiftningen hänger inte med i den tekniska utvecklingen. Tolkningen av lagarna är inte heller entydig och tillämpningen sannolikt än mer osäker. 5.4.7Allmänhetens inställning till ökad TV-bevakning på offentliga platser åren 1995–2002 (med undantag för ) har Forskningsgruppen för samhälls- och informationsstudier ställt en övergripande fråga till ett urval av landets vuxna befolkning (i åldrarna ) om hur de ställer sig till ökad TV-bevakning på offentliga platser. Det bör noteras att frågan gäller ökad TV-bevakning generellt, det vill säga utan att något syfte med bevakningen anges (t.ex. ett brottsförebyggande syfte). Antalet svarande varierar från omkring 1 000 till 3 000 individer . Svarsfrekvensen uppgår till om- kring vilket är normalt för undersökningar av detta slag. Figur 1 nedan visar att andelen som är positiva till ökad TV- bevakning på offentliga platser tenderar att öka . minskar andelen tveksamma, det vill säga de som tycker att ökad TV-bevakning varken är bra eller dåligt. Andelen negativa förändras inte i någon bestämd riktning . Allmänhetens inställning till ökad TV-bevakning på offentliga platser åren 1995–2002, i procent. Under hela mätperioden uppger något mer än hälften av de tillfrågade att de är positiva till ökad TV-bevakning på offentliga platser. undersökning är av de tillfrågade positiva till ökad TV-bevakning på offentliga platser. I samma undersökning anger knappt en femtedel att ökad TV- bevakning på offentliga platser varken är bra eller dåligt, medan en lika stor andel ställer sig negativ till ökad TV-bevakning. har för utredningens räkning analyserat om inställningen skiljer sig mellan olika grupper i befolkningen. Analyserna visar att äldre personer tenderar att vara något mer positiva till ökad TV-bevakning på offentliga platser än Däremot finns det inte några tydliga skillnader i inställningen mellan män och kvinnor, mellan personer med olika social eller etnisk bakgrund eller mellan personer som bor på olika typer av orter. 5.4.8Allmänhetens inställning till TV-övervakning på olika platser Å 1995 lät undersökningsföretaget ställa en fråga till ett urval av landets vuxna befolkning om ökad TV-övervakning på ett antal olika platser. Frågan var om de tillfrågade accepterade ökad TV-övervakning om detta ledde till minskad brottslighet. Undersökningen byggde på telefonintervjuer med 1 000 slumpvis utvalda personer och visade att kunde acceptera ökad TV-övervakning i butiker om detta ledde till minskad brottslighet. Motsvarande siffra för övervakning på gator och torg var medan var positiva till ökad TV-övervakning i parker. av de tillfrågade kunde acceptera ökad TV-övervakning på offentliga toaletter. Tillsammans med lät vi upprepa denna fråga och utökade då också antalet platser. Totalt har 1 000 personer, eller äldre, besvarat frågan. Båda undersökningarna genomfördes – december via TNS Gallups så kallade Omnibus (telefonintervjuer). Svaren är sammanställda i figur 2 nedan. Undersökningen visar att en majoritet av befolkningen, , accepterar ökad TV-övervakning i butiker, taxi- bilar, museer och på parkeringar om övervakningen leder till minskad brottslighet. Ökad övervakning av parker, gator och torg samt allmänna kommunikationsmedel accepteras av av de tillfrågade. Minst accepterad är ökad TV-övervakning på offentliga toaletter () och av förvaringsskåp i offent- liga omklädningsrum (). av de tillfrågade kan inte tänka sig TV-övervakning på någon av de i undersök- ningen angivna platserna. Jämfört med accepterar en större andel av befolkningen ökad TV-övervakning om övervakningen leder till minskad brottslighet. Det gäller både i butiker, i parker och på gator och torg samt i offentliga hissar och på offentliga toaletter. svarade dubbelt så många, , att de inte kunde acceptera övervakning på någon av de fem platserna. Andel av befolkningen som accepterar ökad TV-övervakning på olika platser om det leder till minskad brottslighet, , i procent. För vissa platser tenderar kvinnor och äldre personer liksom mer inkomstsvaga hushåll att i större utsträckning än andra grupper acceptera ökad TV-övervakning. T.ex. är kvinnor mer positiva till kameror på offentliga byggnader än män, men i övrigt tycker de ungefär likadant. Yngre personer är mer negativa till övervakning på gator och torg samt på offentliga toaletter än äldre personer. Låginkomsttagare accepterar i större utsträckning ökad övervak- ning i parker och av förvaringsskåp i offentliga omklädningsrum, medan höginkomsttagare är mer positiva till kameror i taxibilar. Generellt sett är dock skillnaderna små mellan män och kvinnor, olika åldersgrupper och människor med olika social bakgrund. En klar majoritet av befolkningen förefaller vara positiv eller i vart fall inte ha något att invända mot kameraövervakning på många platser dit allmänheten har tillträde. Ovan har redovisats sju olika undersökningar som belyser allmänhetens inställning till allmän kameraövervakning på allmänna platser. Resultaten från undersökningarna är relativt entydiga. De flesta tillfrågade är positiva till sådan övervakning, i synnerhet om det anges ett berättigat syfte med övervakningen (t.ex. att förebygga och bekämpa brott). Andelen positiva tycks också ha ökat . Bara ett fåtal är helt emot kameraövervakning. Svenska Gallupinstitutets undersökning (se avsnitt 5.4.8) visar dock att inställningen till kameraövervakning varierar beroende på vilken typ av platser som övervakas. En stor del av allmänheten är enligt undersökningen kritisk till övervakning på offentliga toaletter, i omklädningsrum och av krogköer. När det gäller vissa platser har allmänhetens inställning heller inte närmare undersökts. Det finns inte några tillförlitliga undersökningar som specifikt är inriktade på inställningen till kameraövervakning i sådana inomhusmiljöer som t.ex. museer, sjukhus och socialkontor. Det förtjänar också att sägas att den generellt positiva inställningen till kameror på en viss typ av plats, inte behöver gälla för en enskild plats av denna typ. Allmänheten är t.ex. positiv till övervakning i parker, men det kan ändå finnas ett betydande motstånd mot övervakning av en specifik park beroende på lokala omständigheter. Sammanfattningsvis är det trots allt mycket som tyder på att allmänheten generellt har en positiv inställning till kameraöver- vakning av offentliga platser. Vår slutsats av de redovisade under- sökningarna är att en klar majoritet av befolkningen förefaller vara positiv eller i vart fall inte ha något att invända mot kamera- övervakning på många platser dit allmänheten har tillträde. 6 Effekter av kameraövervakning I utredningens uppdrag ingår att samla och analysera den kunskap som finns om effekter av kameraövervakning och utifrån denna kunskap försöka dra slutsatser om kameraövervakningens effektivi- tet och vilka möjligheter som finns att förbättra tryggheten genom användning av kameraövervakning. Vi redovisar i detta kapitel vad vi i dessa delar kommit fram till. Slutsatserna grundar sig främst på undersökningar som gjorts i och , men även på vad vi inhämtat vid studie- besök hos polismyndigheten i län. Vi inleder emellertid med några synpunkter om kameraövervak- ning som metod att förebygga brott. 6.1Kameraövervakning – situationell brottsprevention Nedan i detta avsnitt (avsnitt 6.1) redogörs översiktligt för teorier om brottsprevention. Framställningen i avsnittet är i allt väsentligt hämtad från en rapport från (Per . , och , Brott, brotts- prevention och kriminalpolitik, 1994:1). Kriminologer brukar dela in de åtgärder som man kan vidta för att förebygga brott i social och situationell brottsprevention. Social brottsprevention är sådana aktiviteter som minskar benägenheten att begå brott, medan situationell brottsprevention är sådana aktivi- teter som försvårar genomförandet av brottsliga handlingar. Det är vanligt att man, till exempel i en kommun, arbetar med båda sätten parallellt. Social brottsprevention innebär att man vidtar åtgärder, ofta långsiktiga, för att påverka en persons benägenhet att begå brott. Det är främst under barn- och ungdomsåren som man anser att den sociala brottspreventionen kan ha effekt. Det kan till exempel vara åtgärder som syftar till att öka självkontrollen (och därmed förmågan att motstå frestelser och provokationer) och stärka de sociala banden till det konventionella samhället. Ju starkare banden är, desto mindre är risken att de väljer en kriminell karriär som fortsätter upp i vuxen ålder. Ett exempel på social brottsprevention är antiskolkprogram i skolan. Situationell brottsprevention innebär att man vidtar åtgärder för att minska förekomsten av brottsalstrande (kriminogena) situatio- ner. Med brottsalstrande situationer menar man t.ex. situationer som frestar en person att begå brott. Det kan också handla om situationer där det lätt uppstår friktioner mellan personer (t.ex. i en krogkö), som i sin tur kan leda till våld och andra brottsliga handlingar. Utgångspunkten för den situationella brottspreventionen är att brott är ett rationellt beteende som föregås av ett beslut att begå, eller att inte begå ett brott i en viss situation. Det gäller därför att försöka hitta åtgärder som påverkar en potentiell brottsling att i en given situation (till exempel i en musikaffär) låta bli att begå brott (stjäla en CD). Denna påverkan kan huvudsakligen ske på tre sätt: genom att göra brotten svårare att utföra, genom att öka upp- täcktsrisken eller genom att minska vinsten (utbytet) av brottet. Ett exempel på situationell brottsprevention är att man flyttar cykelställen i ett bostadsområde till ett ställe där många passerar. På det sättet ökar man upptäcktsrisken. Den situationella brottspreventionen går också ut på att försvåra ursäkter av typen alla andra gör det. Ett exempel på att underlätta laglydnad är att sätta upp fler papperskorgar i ett område där det skräpas ner. Kameraövervakning utgör en form av situationell brottspreven- tion. Genom att bedriva sådan övervakning kan man uppnå att en potentiell brottsling bedömer att upptäcktsrisken har ökat och därför avstår från att begå ett visst brott som han eller hon hade utfört om övervakningen inte hade förekommit. Om den poten- tiella brottslingen värderar att upptäcktsrisken är mindre i andra närliggande områden där kameraövervakning inte förekommer, finns det dock en risk för att han eller hon i stället begår brott i dessa områden. Man kallar det sistnämnda omfördelningseffekter. Det är vanligt att man inom ramen för en analys om en potentiell brottslings rationella val försöker beakta sådana tänkbara omfördel- ningseffekter. Ett annat antagande vid analyser av potentiella brottslingars rationella val är att förhållandena varierar vid olika typer av brott. Effekterna av kameraövervakning kan således förväntas bli olika vid olika typer av brott. Nedan följer en redovisning av de erfarenheter som gjorts beträffande effektiviteten av kameraövervakning för att bekämpa brott. 6.2Vilka undersökningar har gjorts? Det har i inte gjorts någon mer omfattande undersökning eller utvärdering av effekterna på brottsligheten av kameraövervak- ning. har visserligen påbörjat en utvärdering av kameraövervakningens effekter på i första hand brottsligheten, den upplevda tryggheten och den personliga integriteten. Utvärderingen gäller effekter i parker, på torg och eventuellt på andra platser där kameraövervakning används i ett brottsförebyggande syfte. Inledande mätningar har genomförts vid i och i . Ut- värderingen är dock ännu inte klar och har därför inte kunnat tas med i redovisningen. i bedriver kameraövervakningen av dessa platser. Myndigheten har gjort vissa iakttagelser om effekterna på brottsligheten av övervakningen. Dessa iakttagelser grundar sig inte på vetenskapligt genomförda undersökningar eller utvärderingar. Myndighetens iakttagelser om effekterna på brotts- ligheten kan därför inte anses helt tillförlitliga. I avsaknad av mer omfattande undersökningar eller utvärderingar i anser vi trots detta att polismyndighetens erfarenheter förtjänar att ingå i redovisningen i detta kapitel. Det är framför allt i som det har genomförts undersökningar om effekterna av kameraövervakning med sådana metoder att resultaten kan anses tillförlitliga. Av den anledningen består redovisningen i kapitlet huvudsakligen av brittiska under- sökningar. Därutöver redogörs för en genomförd norsk undersökning om effekterna av kameraövervakning vid . En annan sak som bör påpekas gäller vilka bevakningsobjekt som undersökts. De genomförda undersökningarna avser huvudsakligen utomhusmiljöer som gator och torg i stadskärnor samt parkerings- platser. Det saknas undersökningar som visar effekterna av kamera- övervakning i inomhusmiljöer som t.ex. banklokaler, postkontor Långt ifrån alla användningsområden för kameraövervakning har alltså undersökts. Framtida undersökningar om effekterna av kameraövervakning bör därför omfatta sådana inomhusmiljöer som nämnts. Vi övergår nu till att redovisa undersökningarna och inleder med de som genomförts i . 6.3.1Användningen av kameraövervakning i Kameraövervakning på allmän plats (closed circuit television – CCTV) används i stor utsträckning i , mer än i något annat land. CCTV började komma i bruk men blev vanligt först . Det fordras inget särskilt tillstånd för att en övervakningskamera skall få installeras (se avsnitt 4.4). Det finns inte några tillförlitliga uppgifter om antalet övervak- ningskameror i landet. Enligt vissa uppgifter kan det finnas 2,5 miljoner övervakningskameror, men uppgifterna är som sagt osäkra. Regeringen har bidragit och bidrar ekonomiskt till utbyggnaden av kameraövervakning. avsatte regeringen – – till nya övervak- ningskameror runt om i landet. Kamerorna skall bl.a. sättas upp vid affärsgator och i särskilt brottsdrabbade bostadsområden. har det genomförts flera undersökningar om effek- terna av kameraövervakning i brittiska städer. Vi redogör nedan för resultaten från de undersökningar som genomförts med sådana metoder att resultaten kan anses tillförlitliga. Urvalet grundar sig huvudsakligen på den nedan refererade undersökningen om kameraövervakning av (se avsnitt 6.4). 6.3.2Newcastle upon , och En utvärdering har gjorts om bruket av kameraövervakning i de tre engelska städerna , och (, 1995, CCTV in town centres: three case studies, Crime Detection and Prevention Series paper 68, Home Office, , UK). I alla tre städerna minskade egendomsbrotten (inbrottsstölder, stölder ur bilar och även andra former av stölder och skadegörelse m.m.) i de områden som övervakades. Framför allt minskade inbrotten i butiker, men minskningen var också påtaglig när det gällde stölder av bilar och stölder av gods i bilar. Minskningen av brott föreföll att ha varit starkast efter införandet av kameraövervakning, för att därefter avta. Enligt tydde undersökningsresultaten på att övervakningskameror verkar avskräckande i sig själva och medför en minskning av egendomsbrottsligheten, men att det är den ökade risken för en gärningsman att bli gripen som ger en varaktig minskning av brottsligheten. När det gällde brott mot person (t.ex. rån, misshandel, stöld från person och ofredande) var effekten av kameraövervakning enligt undersökning oklar. I storstäderna och fick kameraövervakningen sannolikt liten effekt på omfattningen av brottsligheten. I , som är en småstad, minskade däremot troligen antalet brott på grund av kameraöver- vakningen. Även om kameraövervakning inte har så stor avhållande effekt på en gärningsman, kan övervakningen bidra till att polisen snabbt kan ingripa och därigenom begränsa skadorna på grund av brottet. Dessutom kan de upptagna bilderna vara av stort värde i utredningen av brottet. Den aktuella typen av brottslighet föreföll i viss mån ha lokaliserats om till andra områden där kameraöver- vakning inte förekom. Airdrie är en småstad som ligger i närheten av . En undersökning om kameraövervakning har gjorts där (, Does closed circuit television prevent crime? An Evaluation of the use of CCTV surveillance cameras in centre, Unit, Edin- burgh). Vid undersökningen fann man att antalet registrerade brott hade minskat närmast efter att kameraövervakningen inleddes. Antalet stölder, inbrott, bedräge- rier och likartade brott minskade , medan brott som innefattade vandalism och skadegörelse minskade . Brottstyper som t.ex. narkotikabrott ökade däremot med mer än 1 . Andra brott som mindre allvarliga överfall, fylleri och andra ordningsstörningar ökade , medan trafikbrotten rattfylleri och olovlig körning ökade . Dessa kraftiga ökningar borde enligt Short och Ditton ses mot bakgrund av att upptäcktsrisken troligen ökat på grund av kameraövervakningen. Short och Ditton hittade inga bevis för att det skulle ha skett en omfördelning av brott till någon annan del av Airdrie. Deras slutsats av undersökningen var att kameraöver- vakningen i Airdrie hade blivit en stor framgång. En utvärdering av kameraövervakningen i Doncaster har genom- förts (, 1998, Crime reduction, diffusion and displacement: evaluating the effectiveness of CCTV: C , J , G , Surveillance, closed circuit television, and social control. Aldershot, Ashgate). I utvärderingen jämförde Skinns antalet registrerade brott i ett område före respektive efter det att kameraövervakning hade inletts i området. Han fann att antalet brott i området hade minskat sedan kameraövervakningen påbörjades. Bara minskningen av antalet bilstölder och stölder ur bilar kunde dock enligt Skinns med viss säkerhet hänföras till kameraövervakningen. Skinns undersökte nämligen om brottsligheten flyttat till andra områden där kameraövervakning inte förekom och fann att brottsligheten hade minskat också i angränsande områden utan kameraövervakning. Framför allt hade antalet inbrott minskat. De insamlade uppgifter- na tydde enligt Skinns på att brottsligheten i det övervakade området hade flyttat till områden som låg ganska långt från det övervakade området. Skinns beräknade den totala effekten av kameraövervakningen till sex procents minskning av brottslig- heten. Effekterna av kameraövervakningen i staden har utvärderats (, och , 1999, Burnley CCTV evaluation; K Painter och N Tilley, Surveillance of public space: CCTV, Street lighting and crime prevention. Crime Prevention Studies, volume 10 s. 225-251; Criminal , Monsey, , ). , och kom fram till att alla typer av brott hade minskat i de områden som kameraövervakades. De fann inte några belägg för att brottslig- heten hade flyttat till andra delar av staden. Däremot visade deras undersökning att brottsligheten hade minskat i de områden som låg nära de områden som övervakades. Minskningen tycktes dock ha avtagit över tiden. , och betecknade projek- tet med kameraövervakning i Burnley som en klar framgång. En undersökning har avsett kameraövervakning i (, , , ; 1999, The effect of closed circuit television on recorded crime rates and public concern about crime in . Unit, ). Efter att kamerorna hade satts upp ökade den registrerade brottsligheten något. Det skedde däremot en liten minskning beträffande vissa brott, nämligen grova våldsbrott, skadegörelser, ordningsstörningar och trafikbrott. Kameraövervakningen hade gjort det möjligt för polisen att snabbt ingripa i situationer som kunnat urarta i allvarliga brott eller svåra personskador. Därigenom hade kameraövervakningen enligt rapportförfattarna haft en brottsförebyggande effekt. Bilder från övervakningen hade också varit av värde i många brottsutredningar. Författarna av rapporten beskrev kameraövervakningen som en begränsad framgång. Southwark är en förort till . I en undersökning har utveck- lingen efter att kameraövervakning inletts i delar av Southwark studerats (, och , 1999, Developing a picture of CCTV in centres, Final report: ). Året efter att kameraövervakning togs i bruk minskade brottsligheten med mellan tio och i förhållande till nivån före kameraövervakningen. Inbrott, skadegörelser, rån och stölder från personer var de brottstyper som minskade mest. Brottsligheten minskade dock i samma utsträckning även i angrän- sande områden som inte övervakades med kameror.