sou · GQB356d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Dessa företag behöver inte heller tillstånd, om de har tillstånd i hemlandet, utan kan verka efter anmälan i viss ordning. Företag med säte utanför EES får verka här i landet endast genom filial och efter tillstånd från . I likhet med vad som gäller för utländska bankföretag får utländska kreditinstitut i sin verksamhet vara , om detta omfattas av kreditinstitutets verk- samhetstillstånd i hemlandet. Detta gäller oavsett om kredit- institutet har sitt säte i eller utom EES. Som nämnts i föregående avsnitt föreslås en ändring i prop. 2001/02:117. 1989/90:153, s. 48 ff. 3.12.3Förvaringsinstitutets uppgifter och ansvar Ett förvaringsinstitut skall ta emot och förvara den egendom som ingår i fonden. skall dessutom utöva viss kon- troll över fondbolaget och bland annat se till att försäljning och inlösen av fondandelar går rätt till, att andelarna blir rätt värderade samt att fondens medel används i enlighet med lagen och fond- bestämmelserna. Ett förvaringsinstitut skall verkställa fondbolagets beslut under förutsättning att dessa inte strider mot lagen eller fondbestämmelserna. Årsberättelser och halvårsredogörelser skall dessutom finnas att få hos förvaringsinstitutet. I likhet med vad som gäller för fondbolag får inte heller för- varingsinstitutet, så vitt avser värdepappersfonden, ta upp eller bevilja lån eller gå i borgen. har också fått en särskild roll då ett fond- bolag inte längre vill eller kan fortsätta sin verksamhet. Det ankommer då på förvaringsinstitutet att ta över förvaltningen av ett fondbolags värdepappersfonder. Därefter skall förvaringsinstitutet antingen överlåta verksamheten till ett annat fondbolag eller upplösa fonden. För detta arbete har förvaringsinstitutet rätt till skälig ersättning ur värdepappersfonden. Denna ersättning skall godkännas av . I förvaringsinstitutets uppdrag ligger således att balansera fond- bolagets makt och därigenom ytterligare garantera andelsägarna ett skydd mot att det anförtrodda kapitalet äventyras. Detta uppdrag skall som tidigare nämnts utföras oberoende av fondbolaget och uteslutande i andelsägarnas gemensamma intresse. fondandelsägare skada genom över- trädelse av lagen eller fondbestämmelserna blir institutet skyldigt att utge skadestånd. Enligt ucitsdirektivet följer skadestånds- skyldigheten av den nationella lagstiftning som finns i den stat där förvaltningsbolaget har sitt stadgeenliga säte. Ucitsdirektivet synes också förutsätta att förvaringsinstitutet blir ansvarigt även gente- mot förvaltningsbolaget. Vidare fordras, enligt direktivet, att institutet allvarligt försummat sina förpliktelser eller fullgjort dem på ett oriktigt sätt. utövar tillsyn över förvaringsinstituten. Dessa skall lämna upplysningar till och i övrigt samarbeta med inspektionen. I samband med att ucitsdirektivet reviderades (se kapitel 7 och 8) föreslog ministerrådet att kommissionen från ikraftträdandet av ändringarna skall avlägga en rapport avseende regleringen av förvaringsinstituten. Rapporten skall analysera behovet av nya bestämmelser samt, i förekommande fall, innehålla förslag till ändringar. Vid sidan av de svenska värdepappersfonderna, dvs. de som för- valtas av ett svenskt fondbolag, verkar utländska fondföretag i . För att utländska fondföretag skall få bedriva verksamhet i krävs dock att de fått tillstånd av . Det utländska fondföretaget måste driva liknande verksamhet i sitt hemland och därtill stå under tillsyn där. Vidare måste det ut- ländska fondföretaget se till att det i kan göra utbetalningar till andelsägare, lösa in deras andelar samt lämna viss angiven information till dem. Därtill finns ett allmänt krav på att fond- företaget bedriver en sund fondverksamhet. Uppfyller fondföre- taget dessa krav kan det således få tillstånd att via filial eller genom gränsöverskridande handel, sälja sina andelar i . Utländska fondföretag som har sitt säte i ett annat land inom EES behöver dock inte tillstånd. Sådana fondföretag skall i stället endast anmäla sin verksamhet till . Detta är givetvis en följd av ucitsdirektivet. En svensk värdepappersfond är som har konstaterats inte en juridisk person. I skattelagstiftningen behandlas emellertid värdepappersfonden som en juridisk person.28 Det innebär att värdepappersfonden beskattas för intäkterna i verksamheten, även om det finns särskilda bestämmelser för hur intäkterna beräknas. Svenska värdepappersfonder är skattskyldiga för inkomst av tillgångar som ingår i fonden.29 Utländska värdepappersfonder är begränsat skattskyldiga. De är skattskyldiga för inkomst av 282 kap. 3 § andra stycket inkomstskattelagen (1999:1229). 296 kap. 5 § inkomstskattelagen. fastighet i och för tillgångar som är hänförliga till det fasta driftsstället och som ingår i fonden.30 Särskilda regler finns för beräkning av inkomst av värdepappers- fond. Värdepappersfond skall inte ta upp kapitalvinster på delägar- rätter och på motsvarande sätt får kapitalförluster på delägarrätter (aktier, teckningsrätter, andelar i värdepappersfonder m.m. enligt 48 kap. 2 § inkomstskattelagen) inte dras av. Detta för att fonden skall kunna avyttra värdepapper och investera vinsten i nya värdepapper utan skattekonsekvenser. Den förmån som ett indirekt ägande genom fond därigenom får framför direkt ägande är tänkt att elimineras genom att en schablonmässigt beräknad intäkt läggs till grund för beskattningen för fonden. Som intäkt tas upp ett belopp som motsvarar av värdet på fondens delägarrätter vid beskattningsårets ingång.31 Mottagen utdelning är också skattepliktig. Utdelning som fonden lämnar skall dras av som kostnad det beskattningsår som beslutet om utdelning avser. Avdraget får dock inte vara så stort att underskott uppkommer.32 Genom att avdrag medges kan värdepappersfonder föra över den effektiva beskattningen av mottagen utdelning på andelsägarna. Gåvoskatt skall utgå för utdelning från en värdepappersfond till annan än andelsägare i fonden. En sådan utdelning skall i skatte- rättsligt hänseende anses som en gåva från fonden. Vid beräkning av skattepliktig inkomst från fonden får avdrag för sådan utdelning göras med högst av fondens värde vid utgången av beskattningsåret. Vanliga regler om inkomstberäkning gäller i övrigt. Det innebär bl.a. att löpande kapitalavkastning, dvs. mottagna utdelningar och räntor skall tas upp som intäkt av näringsverksamhet medan för- valtningskostnader och räntor skall dras av. Sammanläggning eller delning av värdepappersfonder enligt 33 a § lagen om värdepappers- fonder skall inte leda till uttagsbeskattning. Skattemässig kon- tinuitet gäller för den eller de nya fonderna i förhållande till de upphörda fonderna. Detta innebär att förvärvaren inträder i den tidigare ägarens skattemässiga situation. Skattesatsen för värdepappersfonder är av den be- skattningsbara inkomsten.33 30Se 6 kap. 16 a § inkomstskattelagen; bet. 2000/01:SkU9, SFS 2000:1354. 1989/90:110. 32Se 39 kap. 14 § inkomstskattelagen. 33Se 65 kap. 14 § inkomstskattelagen. 3.14.2Beskattning av andel i värdepappersfond För andelsägare kan skattekonsekvenser uppstå vid utdelning från fonden, vid försäljning av fondandelar, vid förmögenhetsbeskatt- ningen samt i samband med arv och gåva. För utdelning utgår kapitalskatt om , om andelsägaren är en fysisk person bosatt i (eller ett svenskt dödsbo). För fysisk eller juridisk person bosatt i utlandet utgår kupongskatt eller den lägre skattesats som framgår av dubbelbeskatt- ningsavtal. Grundläggande bestämmelser om kapitalvinster och kapitalför- luster finns i 44 kap. inkomstskattelagen. Här framgår att med avyttring av tillgångar avses försäljning, byte och liknande över- låtelse. Även inlösen omfattas av det allmänna avyttringsbegreppet. Om en värdepappersfond upplöses anses varje andelsägare ha avyttrat sin del. Om en person flyttar sitt andelsinnehav från en fond, t.ex. en allemansfond, till en annan, anses andelarna i den första fonden avyttrade och kapitalvinstbeskattning skall ske. Dagen för andelsägarens begäran om inlösen får anses som avyttringsdag, eftersom fondbolaget är bundet av denna begäran och måste, om än ibland med viss fördröjning, lösa in andelen. Kapitalvinsten skall beräknas som skillnaden mellan ersättningen för den avyttrade tillgången minskad med utgifterna för avytt- ringen eller utfärdandet, och omkostnadsbeloppet. Med omkost- nadsbelopp avses, om inte annat föreskrivs, utgifter för anskaffning ökade med utgifter för förbättring. Om en tillgång förvärvas genom arv, testamente, gåva, bodelning eller på liknande sätt, inträder förvärvaren i den tidigare ägarens skattemässiga situation (kontinuitetsprincipen). I 48 kap. inkomstskattelagen finns särskilda bestämmelser om kapitalvinst vid avyttring av delägarrätter. Detta gäller på mot- svarande sätt för kapitalförluster.34 Med delägarrätt avses bl.a. andel i värdepappersfond. En delägarrätt anses marknadsnoterad om den är noterad på svensk eller utländsk börs eller, utan att vara noterad på börs, är föremål för kontinuerlig allmänt tillgänglig notering på grundval av marknadsmässig omsättning. För att beräkna omkost- nadsbeloppet skall det genomsnittliga omkostnadsbeloppet för samtliga delägarrätter eller fordringsrätter av samma slag och sort som den avyttrade användas. Det genomsnittliga omkostnads- beloppet skall beräknas med hänsyn till inträffade förändringar i 34 Se 44 kap. 2 § inkomstskattelagen. innehavet (genomsnittsmetoden). För marknadsnoterade delägar- rätter får omkostnadsbeloppet i stället bestämmas till av ersättningen vid avyttringen efter avdrag för utgifter (schablon- metoden). För andelar i värdepappersfonder som förvärvats får fysiska personer som anskaffningsutgift använda andelens marknadsvärde eller, om fonden bildades eller 1994, det först noterade mark- nadsvärdet. Motsvarande gäller i fråga om fondandelar vars inne- havare registrerats efter utgången av . För andelar i värdepappersfonder som varit allemansfonder får i stället, om andelen förvärvats , anskaffningsutgiften bestämmas till andelens marknadsvärde . Som en följd av att förvaltare skall lämna kontrolluppgift när avyttring genom inlösen sker för andelar som är förvaltarregist- rerade gäller en begränsad genomsnittsmetod. Metoden innebär att det skall bortses från andra andelar i samma fond som är regist- rerade i en annan förvaltares namn eller i andelsägarens eget namn.35 Sammanläggning eller delning av värdepappersfonder enligt 33 a § lagen om värdepappersfonder skall inte leda till att kapital- vinster tas upp hos delägarna. Kapitalvinster beskattas om andelsägaren är en fysisk person bosatt i (eller ett svenskt dödsbo). Är andels- ägaren en juridisk person uppgår skattesatsen till . Kapitalförluster på andelar i marknadsnoterade aktiefonder och blandfonder får kvittas fullt ut mot kapitalvinster på marknadsnot- erade delägarrätter och andelar i svenska aktiebolag och utländska juridiska personer som inte är marknadsnoterade.36 För marknadsnoterade andelar i räntefonder gäller att kapital- vinsten eller kapitalförlusten skattemässigt skall behandlas som en ränteintäkt respektive ränteutgift. Detta innebär att kapitalförluster på en räntefond ger full avdragsrätt.37 Kapitalförluster på andra delägarrätter får dock inte kvittas mot kapitalvinster på andelar i marknadsnoterade räntefonder.38 En räntefond är en svensk eller utländsk värdepappersfond vars innehav endast består av fordringar och andra finansiella instrument i svenska kronor eller ränteindex. För att en fond skall anses som räntefond måste andelarna vara 2001/02:25, bet. 2001/02:SkU10, rskr. 2001/02:124. SFS 2001:1227). Se också utredningsdirektiven, s. 15 (Mellanhänder på marknaden för värdepappersfonder). 36Se 48 kap. 20 § inkomstskattelagen. 37Se 48 kap. 21 § inkomstskattelagen. 1999/2000:100, s. 207. Räntefonder innehåller regelmässigt vissa lik- vida medel. Dessa är normalt placerade i bank eller motsvarande och kan därför också betecknas som fordringar i svenska kronor. Dessa är avsedda för premiemedel avseende unit-linked-försäkringar, dvs. försäkringar där försäkringstagaren styr placeringen av försäkrings- medlen under försäkringens löptid (pensionsförsäkring eller kapi- talförsäkring). De allmänna reglerna i lagen om värdepappersfonder gäller även för dessa fonder i den mån den speciella lagstiftningen inte säger annat. Innehavaren av en united-linked-försäkring kan när som helst flytta försäkringskapitalet helt eller delvis mellan olika fonder utan att kapitalvinstskatt utlöses. I stället beskattas försäkringen av en schablonmässigt uträknad av- kastning. Inlösen får bara ske för utbetalning enligt försäkrings- avtalet eller för täckning av försäkringstagarens kostnader för försäkringen. För försäkringstagaren behandlas försäkringen och placeringen i fonden skattemässigt på samma sätt som andra livförsäkringar.39 En andelsägare beskattas för sitt innehav på så sätt att värdet påverkar ägarens förmögenhet. Andelar i marknadsnoterade aktie- fonder och blandfonder tas av det noterade värdet. Andel i räntefond tas av det noterade värdet. I arvs- och gåvoskattehänseende tas värdepappersfonder av det noterade värdet. Kontrolluppgift om utdelning på och innehav av andelar i svenska värdepappersfonder skall lämnas av den som utbetalt utdelningen. Det kan vara fondbolaget, förvaringsinstitutet, en central värde- pappersförvaltare eller en förvaltare som lämnar kontrolluppgiften. Det finns ingen särskild reglering för utlandsbaserade värde- pappersfonder, men dessa omfattas av de generella reglerna för skyldigheten att lämna kontrolluppgifter. Från skyldigheten att lämna kontrolluppgift undantas tillgångar på pensionssparkonto och utdelning på sådana tillgångar.40 1989/90:110, s. 562. 40En närmare beskrivning av kontrolluppgiftsskyldigheten finns i Ds 2000:70, En ny lag om självdeklarationer och kontrolluppgifter samt i prop. 2001/02:25. Per gäller lagen (2001:1227) om självdeklaration och kontrolluppgifter. I detta kapitel kartläggs vissa utländska fondmarknader i syfte att få en uppfattning om deras funktionssätt och lagstiftning. Avsikten är att belysa de olikheter som finns i regelverken och på fondmark- naderna. Den europeiska fondmarknaden präglas av ucitsdirektiv som ger en gemensam plattform för fondmarknaden. Direktivet möjliggör dock för olika juridiska lösningar. Utredningens kart- läggning koncentrerar sig därför först och främst på sådant i de olika lagstiftningarna som skiljer sig från de svenska förhållandena. I huvudsak är det inte detaljerna i varje reglering som är intressant att studera utan snarare att belysa lösningar och förhållanden som finns i andra länder och där valt andra lösningar. Det innebär att beskrivningen av olika länders fondmarknader kan variera och ha olika fokus. I syfte att underlätta för läsaren inleds kapitlet med en sammanfattning av olikheterna i de olika länderna. Utredningen har valt att titta närmare på fondmarknaderna i , , och eftersom dessa är väl utvecklade men också har olika traditioner i lagstift- ningen. De nordiska fondmarknaderna är särskilt intressanta, dels på grund av deras närhet till , dels då lagstiftningen i dessa länder har reviderats . Den amerikanska fondmarknaden är av stort intresse, inte minst på grund av sin storlek. Bland de europeiska länderna är det ucitsdirektivets regler som präglar marknaderna och som därmed har gett dem en likartad struktur. Även fondmarknad påminner mycket om den europeiska även om regleringen ser något annorlunda ut. En förklaring till att marknaderna är relativt lika i de olika länderna beror på att fondsparandet är en homogen produkt. Den följer samma ekonomiska principer i alla länder där fondsparandet är utbrett och sparmedlen investeras globalt. Reglerna om fond- sparandet bygger i stort sett på samma principer för att skydda spararen. Vissa frågor skiljer dock länderna emellan. Ucitsdirektivet har t.ex. lämnat öppet för olika lösningar för hur fondsparandet skall organiseras mellan parterna som förvaltar, förvarar respektive äger fondandelarna. Vidare finns det olika sätt att betrakta och reglera de s.k. nationella fonder som ligger utanför ucitsdirektivets reg- lering. Dessutom påverkar skattelagstiftningen och traditioner i olika länder att reglerna har utformats på ett särskilt sätt eller att vissa fondprodukter har större eller mindre spridning. 4.1.1Fondsparandets utbredning i andra länder Utvecklingen av fondsparandet i och liknar inte oväntat den som redovisas för i kapitel 2. Fondsparandet har blivit en allt viktigare sparform . Även om ökningen har varit stor skiljer sig dock utbredningen åt mellan olika länder. intar allt jämt den ledande positionen med en nära nog dubbelt så stor fondmarknad som . utgör andelen banktillgodohavanden en stor del av sparportföljen i länder som , och . Vissa länder har i stället för fonder en stor andel direktägande av aktier, så är fallet i t.ex. och . I har försäkringssektorn en stor andel av sparandet. I många länder har fondsparandet dock tagit marknadsandelar från traditionellt banksparande. Samman- sättningen av fondsparandet skiljer sig en aning åt. I och är andelen aktiefonder relativt stor medan den är mindre i och . 4.1.2Organisationsform och fondandelsägarnas inflytande Ucitsdirektivet tillåter olika företagsformer för fondsparandet. Något förenklat tillåts för det första den kontraktuella formen som bygger på ett tänkt avtal mellan andelsägaren, förvaltningsbolaget och förvaringsinstitutet. För det andra tillåter ucitsdirektivet den bolagsrättsliga formen som är organiserad som ett investment- företag med rörligt aktiekapital. I , och är det liksom i den kontraktuella formen som används. Denna form återfinns också i och , men där har man även den bolagsrättsliga formen SICAV (d´Investissements à Capital Variable). I finns varianter på de nämnda formerna. En form som påminner om den kontraktuella är en tredje form av fonder som är organiserade som unit trusts. I finns också den bolagsrättsliga fondformen OEIC () som påminner om SICAV. har valt en annan lösning. De danska fondföretagen är organiserade i huvudsak som ekonomiska föreningar. I är de öppna fondföretagen, s.k. , organiser- ade i en bolagsstruktur med rörligt aktiekapital där fondandels- ägarna följaktligen egentligen är aktieägare. De olika företagsformerna – kontraktuella jämfört med den bolagsrättsliga – är organiserade enligt olika principer. Konsument- en har mer inflytande via den bolagsrättsliga formen eftersom den följer vanliga aktiebolagslagar med det inflytande som finns på t.ex. bolagsstämmor. I och där SICAV-formen används har fond- andelsägarna t.ex. rätt att godkänna ändringar i fondbestämmelser och vara med och rösta på styrelseledamöter på bolagsstämmorna. I praktiken utnyttjas emellertid inte dessa rättigheter, fondandels- ägarna deltar i allmänhet inte på fondföretagens bolagsstämmor. Det är inte bara i fondföretag strukturerade som bolag som andelsägarinflytande förekommer. I t.ex. , och finns det lagar och föreskrifter som säkerställer att fond- andelsägarna har rätt till inflytande i de viktigaste frågorna som rör fonden. Som utgångspunkt har fondbolagen i sin egenskap av fondförvaltare rätten och ansvaret att sköta alla angelägenheter som rör fonden. Andelsägarnas inflytande avser att balansera detta. Fondbolagen är aktiebolag och rätten att utse t.ex. dess styrelse ligger enligt aktiebolagslagstiftningen på fondbolagets ägare. Genom fondlagstiftningen i och har dock fond- andelsägarna rätt att utse en tredjedel av fondbolagets styrelse- ledamöter. I är konstruktionen något annorlunda. De amerikanska är i sig en bolagsstruktur och därför har andels- ägarna som utgångspunkt de rättigheter som tillkommer aktieägare i ett bolag. I syfte att säkerställa aktieägarnas inflytande i praktiken finns en bestämmelse som anger att minst hälften av styrelsens ledamöter måste vara från fondförvaltaren oberoende ledamöter. så sätt ges ytterligare garantier att fondandelsägarnas intressen sätts före fondförvaltarens intressen. Ett annat sätt att tillförsäkra andelsägarna ett inflytande över fondens förvaltning är regler om särskilda andelsägarmöten eller stämmor. Dessa möten kan ha olika funktioner, t.ex. att utse styrelseledamöter, rösta om förändringar i fondbestämmelserna osv. Det kan i detta sammanhang nämnas att det tidigare i fanns bestämmelser om andelsägarstämmor. Dessa togs dock bort i samband med införande av nuvarande lag 1991. Fonder i kontraktsrättslig struktur (exempel). I figuren beskrivs schematiskt hur en kontraktsrättslig struktur kan se ut. Andels- ägarna äger formellt fondtillgångarna vilket i princip innebär endast en ekonomisk rätt. Fondbolaget förvaltar fonden, vilket bl.a. omfattar placeringsbeslut och hur rösträtten som följer med aktierna skall utövas. Fondbolaget ägs av dess aktieägare som kan vara t.ex. en bank eller en fondkommissionär. Fondens tillgångar hålls åt- skilda från fondbolagets tillgångar och från andelsägarnas övriga tillgångar genom att de förvaras av ett förvaringsinstitut. Andelsägarna kan utöva inflytande över förvaltningen t.ex. via andelsägarmöten eller liknande, och på så sätt t.ex. utse styrelseledamöter i fondbolaget eller besluta i större frågor. Fonder i bolagsrättslig struktur (exempel SICAV). I figuren ovan beskrivs schematiskt hur en bolagsrättslig struktur, i detta fall en SICAV, kan se ut. SICAV:en bildas av t.ex. en bank som formulerar stiftelse- urkunden och sätter ramarna för fondverksamheten. Andelsägarna är aktieägare i . Som sådana har de en formell äganderätt till SICAV:en och får t.ex. rösta på bolagsstämman. Äganderätten till SICAV:en medför dock inte auto- matiskt en rätt till tillgångarna i fonden. Tydligast blir det i ett exempel där SICAV:en innehåller flera olika fonder. Varje aktieägare har då en ekonomisk rätt i den fond de investerat i. Fonden förvaltas antingen internt eller av en extern fondförvaltare som anlitats för uppdraget. Fondens tillgångar förvaras, som i den kontraktsrättsliga formen, av ett förvaringsinstitut. I de undersökta länderna är utbudet av fondprodukter likartat. Det finns i allmänhet rena aktie- och räntefonder samt fonder som blandar de två tillgångsslagen. I följer dessa fonder till över- vägande del ucitsdirektivet och får säljas fritt inom EES. Nationella fonder som säljs till allmänheten, dvs. fonder som inte i alla avseenden följer ucitsdirektivets bestämmelser och som därför inte får säljas fritt inom EES, förefaller inte vara så utbrett i de olika europeiska länderna. I och är de nationella fonderna till mesta del förbehållna institutionella investerare. I finns ett utbud av fonder som investerar i onoterade bolag och andra specialinriktade investeringar med ett större riskinnehåll. Deras andel av fondmarknaden är dock liten. I finns ett relativt stort utbud av s.k. Investment Trusts som är investmentbolag som investerar i värdepapper. Dessa är slutna fonder som juridiskt sett är aktiebolag med fast aktie- kapital. Innehavet kan alltså inte lösas in av bolaget. Andelarna i en handlas på börsen. Länder som , och har alla sär- skilda undantag för fonder som vänder sig till enbart institutionella investerare. Störst omfattning av särskilt reglerade fonder för den institutionella marknaden är de tyska Spezialfonds som vänder sig till juridiska personer. I och är inte denna typ av fonder förbehållna juridiska personer utan riktar sig även till privatpersoner med stor förmögenhet. I anges t.ex. att det krävs ett visst minimikapital () för att få investera i dessa särskilda fonder. Regleringen av dessa fonder är generellt sett mindre restriktiv, men det varierar från land till land. Fastighetsfonder återfinns i relativt stor omfattning i . En förklaring till det är skattesystemet som av och till har gynnat investeringar i sådana fonder. Det finns också två fastighetsfonder i .