sou · GQB374d4 · 2003-01-01 00:00:00 — Särskilda regler och undantag får inte utgöra ett hinder för att små företag väljer att inte expandera då de skulle omfattas skatteregler som de tidigare ej omfattas Gränsen på de förslagna utgör ingen risk för att hindra tillväxt i små företag. Om utredningens förslag ändå skulle leda till ett regeringsförslag vill vi påpeka - att den gräns på som är föreslagen måste höjas avsevärt. , och har valt att ange ett belopp för skattebefrielse. En väg att gå för de ideella och allmännyttiga båtklubbarna inte skall drabbas onödigt hårt av den nya momslagstiftningen är att gränsen för skattebefrielse sätts till . Den föreslagna gränsen på för att undgå momsskyldighet vid försäljning av varor och tjänster är för låg. Den medför att flera av Hela Människans enheter kommer att bli skyldiga att redovisa och betala in moms. En stor del av insamlade medel och värdet av skänkta föremål till försäljning kommer att försvinna från organisationens möjligheter till demokratiska samhällsinsatser. Detta i när flera av våra föreningars ekonomiska situation är mycket ansträngd. Allt fler enheter utvecklar verksamheter som skapar förutsättningar för dem som befinner sig utanför arbetsmarknaden. Second hand är exempel på en verksamhet som både ger arbetsträning och vissa intäkter till föreningen. I denna typ av verksamhet kommer man snabbt upp i intäkter som överstiger den tänkta gränsen för momsskyldighet. Vi är oroliga för att förslaget beträffande moms leder till minskade möjligheter till arbetsträning och därmed minskad livskvalitet. Risken är uppenbar att allt fler hamnar utanför den sociala gemenskap och känsla av sammanhang som ett arbete ger. Det föreslås att man skal1 införa en gräns för att ett företag skall bli skattepliktigt för mervärdesskatt. Beloppet har angetts till en årsomsättning på högst . Detta belopp bör sättas betydligt högre om man skul1e följa utredningens förslag. Gränsen för att omfattas av mervärdesskattesystemet föreslås sättas vid . Även om detta är i överensstämmelse med den överenskommelse som träffades inför anslutning till EU, bör det vara möjligt att med framgång hävda att en sådan gräns bör vara relaterad till kostnadsutvecklingen och att den därmed reda inledningsvis placeras på en högre nivå. För att undanröja administrativt merarbete för både skattemyndigheterna och för enskilda beskattningsbara personer föreslår utredningen att en beloppsgräns införs. Om omsättningen understiger föreligger inte obligatorisk skattskyldighet. För föreningar kommer den föreslagna gränsen inte att få någon större betydelse. Endast ett fåtal föreningar har en omsättning som understiger . Beloppsgränsen bör kopplas till prisbasbeloppet för att inte tappa ytterligare i värde. föreslår att gränsen höjs till fyra årsbasbelopp vilket motsvarar . Utredningens förslag att ersätta yrkesmässig verksamhet med det nya begreppet beskattningsbar person utgör grunden i utredningens förslag. På detta sätt kommer verksamhet som bedrivs av och dess församlingar och kyrkliga samfälligheter, i den mån det förekommer ekonomisk aktivitet, att omfattas av momssystemet. För att minska den administrativa belastningen i små organisationer införs ett generellt undantag från momsplikt för beskattningsbara personer med en årsomsättning som understiger . Enligt våra beräkningar kommer högst av 879 församlingar eller kyrkliga samfälligheter att kunna utnyttja undantaget. Detta innebär att undantaget inte eliminerar det grundläggande problemet i form av ökade administration. För att motverka ovanstående konsekvenser menar vi att omsättningsgränsen för momsbefrielse är för låg och beräkningsgrunden för onyanserad. En församling eller kyrklig samfällighet har intäkter från många olika typer av verksamheter. Det handlar om allt från kyrkkaffe och försäljning av böcker till lägeravgifter och hyresintäkter. Detta leder till att något konkurrensproblem knappast kan sägas uppstå när varje typ av verksamhet endast omsätter några tiotusental kronor. Vi anser därför att en bättre nivå för att uppnå en administrativ förenkling som konkurrenssituationen inte förändras skulle vara att undanta alla beskattningsbara personer med en årsomsättning på exempelvis , beräknad per konkurrensutsatt verksamhet. omsättningsgränsen så att färre församlingar och kyrkliga samfälligheter omfattas av mervärdesskattesystemet skulle stora kostnadsbesparingar uppstå i förhållande till nuvarande förslag. Även problemen med rekrytering och den potentiella lönekostnadsökningen inom sektorn skulle minska på detta sätt. Vad gäller skattebefrielse för beskattningsbara personer vars årsomsättning av beskattningsbara varor och tjänster med ett antal tillägg så föreligger oklarheter vad gäller tidpunkten för befrielse från skattskyldighet samt tidpunkten för debitering av skatt när omsättningsgränsen eller egen begäran om inträde utan att omsättningsgränsen överskrids. Dessa tidpunkter måste klarläggas. Utredningen har föreslagit en möjlighet för små företag att slippa momsbeskattningen där årsomsättningen inte uppgår till . Även om många av Röda Korsets lokala föreningar kan komma att undgå mervärdesbeskattningen genom denna gräns, är det ändå många av våra föreningar som är över 90 000 kr-gränsen. Av utredningens betänkande framgår att gränsen på har sitt ursprung i direktivet och det anslutningsfördrag där har rätt att befria beskattningsbara personer vars årliga omsättning understiger ett belopp motsvarande 10 000 ECU från mervärdesbeskattningen. Även utredningen anser att det är ett förhållandevis lågt belopp men att det medför att effekterna i konkurrenshänseende blir så pass begränsade att fördelarna överväger nackdelarna. Röda Korset anser det vara anmärkningsvärt att utredningen stannar vid en sådant lågt belopp med hänsyn till konkurrensneutraliteten. Som vi har redovisat är det svårt att göra en rättvisande bedömning utifrån konkurrensaspekter när ideella föreningar jämförs med kommersiella företag. Vid en jämförelse med andra EU-länder framgår det att exempelvis har en omsättningsgräns som uppgår till , vilket är en avsevärd skillnad mot utredningens förslag. En nivå på gränsvärdet som finns goda skäl att överväga är 30 prisbasbelopp, Eftersom dessa gränsvärden i bokföringslagstiftningen kan antas komma att höjas finns skäl att överväga även väsentligt högre gränsbelopp. 11 Beskattningsgrundande händelse och redovisning 11.1Beskattningsgrundande händelse och tidpunkten för denna samt slopande av anknytningen till god redovisningssed och införande av fakturadatummetod Länsrätten tillstyrker förslagen, såsom nödvändiga för en anpassning till direktivets bestämmelser. En förutsättning för länsrättens tillstyrkande är emellertid att bokföringslagens regler anpassas i enlighet med de föreslagna ändringarna i ML. Detta är nödvändigt för att företagen inte skall tvingas tillämpa två olika system för sin redovisning och för att minska problemen t.ex. avseende värderingsfrågor i rättstillämpningen. Skattens utkrävbarhet och redovisningstidpunkten för utgående och ingående skatt Länsrätten ifrågasätter om utredningen inte övertolkar direktivets krav på reciprocitet mellan utgående och ingående skatt för samma transaktion, utan att ändå fullfölja detta krav fullt ut i sitt förslag. Reciprocitet kommer t.ex. inte att uppnås när företag som kan redovisa skatten en gång handlar med företag som redovisar mervärdesskatt . RSV tillstyrker de föreslagna reglerna om redovisning av mervärdesskatt, och att redovisningstidpunkten ska bestämmas direkt i skattelagstiftningen utan hänvisning till begreppet god redovisningssed. Som en del i en teknisk anpassning till EG-rätten har utredningen gått igenom de regler som reglerar vilka omständigheter som ska föreligga för att skatt ska kunna tas ut, och när så ska kunna ske. I nuvarande system används beteckningen skattskyldighetens inträde för att beteckna tidpunkten för när skyldighet att betala mervärdesskatt uppkommer till följd av en affärshändelse. Detta motsvaras med EG- terminologin närmast, men långtifrån helt, av begreppet beskattningsgrundande händelse, som mer abstrakt uttrycker att de rättsliga förutsättningarna uppfyllts för att skatt ska kunna komma att tas ut. Kopplade till dessa regler är redovisningstidpunkten, dvs. den tidpunkt när skatten ska redovisas till staten, eller rättare sagt den tidpunkt som bestämmer till vilken redovisningsperiod en omsättning ska hänföras. Till nu angivna tidpunkter kan också kopplas frågan om vilken mervärdesskattesats som ska tillämpas, om skattesatsen ändrats i anknytning till en omsättning. Utredningens förslag innebär att terminologi och regelsystem inom detta område kommer att stämma överens med EG-reglerna. Enligt RSV:s uppfattning är detta systematiskt sett en stor fördel, och RSV tillstyrker därför i allt väsentligt också dessa förslag. Genom förslagen till ny terminologi kan en betydligt större precision i lagstiftningen uppnås, jämfört med vad som varit fallet med nuvarande reglering. tillstyrker således att termen beskattningsgrundande händelse ersätter nuvarande begrepp skattskyldighetens inträde. Begreppen har samma innebörd i det avseendet att tidpunkten för denna händelse kan avgöra om en omsättning är skattepliktig eller inte, vem som är skattskyldig, beskattningsunderlagets storlek etc. Däremot bestämmer inte denna tidpunkt, annat än indirekt, när skatten ska betalas. Med de ändringar för redovisningstidpunkten som utredningen föreslår, och som inte bygger på nuvarande svenska principer om koppling till bokföringen, blir emellertid en exakt bestämning av den beskattningsgrundande händelsen en central utgångspunkt för momsredovisningen. Förslagen i denna del är alltså centrala för de förslag till nya redovisningsregler, som RSV kommenterar närmare (i det följande). Redovisningen och koppling till bokföringsreglerna Huvudregeln för redovisning av mervärdesskatt är att redovisning ska ske för den redovisningsperiod under vilken omsättningen enligt god redovisningssed bokförts eller borde ha bokförts, 13 kap. 6 § ML. Detta är en regel som medfört stora tillämpningsproblem för myndigheterna. Även för de redovisningsskyldiga har anknytningen till bokföringsreglerna inneburit svårigheter, men i viss omfattning också fördelar genom den samordning mellan moms och bokföring som varit möjlig. Utredningen föreslår nu att detta direkta samband bryts, och att det i stället direkt i ML regleras när mervärdesskatten ska redovisas. bygger även i denna del på EG-rätten. RSV välkomnar detta, och anser att förslagen kommer att leda till ökad klarhet, rättssäkerhet och förutsägbarhet, som EG-rätten också på detta område kan implementeras på ett korrekt sätt i . RSV har i Rapporten 1999:13 Sambandet mellan redovisning och indirekt beskattning närmare redogjort för de problem som förorsakas av dagens system. Rapporten låg bakom de förslag som RSV sedermera, , lämnade till . Dessa förslag beskrivs närmare i de tilläggsdirektiv som gavs till utredningen, och utgör en bakgrund till utredningens förslag. RSV redovisar i rapporten att den nuvarande kopplingen av redovisningstidpunkten till god redovisningssed medför att det inte finns någon klar tidpunkt för när redovisningsskyldighet för utgående skatt, resp. tidpunkt för när avdragsrätt för ingående skatt, uppkommer. Företagen kan redovisa skatten efter fakturadatum, eller efter leveransdatum oberoende av när fakturan är daterad. Även andra alternativ synes möjliga. I samband med bokslut, vid tillämpning av olika s.k. brytdagar etc., finns ytterligare valmöjligheter. Det som krävs enligt praxis är att ett visst företag är konsekvent vid användningen av principerna, men att så sker är å andra sidan ofta svårt att kontrollera. Säljare och köpare kan således tillämpa vitt skilda redovisningsprinciper, varför skatten inte redovisas i samma beskattningsperiod av de två parterna. De olika redovisningssätten kan utnyttjas för att uppnå likviditetseffekter och räntevinster. Det innebär också att den löpande momskontrollen försvåras. De svårigheter som uppstår för skattemyndigheterna innebär också problem för företagen, t.ex. när återbetalningar av överskjutande ingående moms får skjutas upp på grund av kontrollproblemen. RSV konstaterar att det med nuvarande reglering överhuvudtaget inte går att av mervärdesskattelagstiftningen självständigt utläsa när utgående mervärdesskatt ska redovisas till staten, eller när ingående skatt får dras av. Vad som gäller är helt beroende på hur redovisningspraxis utvecklas, och vilken flexibilitet som därvid kommer att tillåtas. RSV anser att en sådan ordning är oacceptabel. Den står också i bjärt kontrast till EG- reglerna, där det klart av direktivet framgår när redovisning ska ske. Det framhålls i betänkandet att en huvudprincip enligt EG-rätten är en reciprocitet mellan säljarens redovisning av utgående skatt och köparens avdragsrätt för ingående skatt. Redovisningstidpunkten ska vara densamma. Det är en grundläggande förutsättning för att ett mevärdesskattesystem ska fungera väl, och för att det ska kunna kontrolleras effektivt. Som ovan framhållits, och som närmare beskrivits i den nämnda rapporten, bryter den nuvarande svenska ordningen helt mot denna princip. Det finns ingen samordning mellan köparens och säljarens redovisningstidpunkter, på sin höjd en samordning på så sätt att en viss beskattningsbar person för sina egna olika transaktioner ska agera konsekvent. Utredningens förslag innebär däremot att redovisningstidpunkten för en viss transaktion alltid är bestämd, och lika för köpare och säljare. Detta innebär visserligen inte alltid att deklaration/betalning sker , eftersom i det avseendet viss variation tillåts beroende på företagets storlek. Men den grundläggande tidpunkten, redovisningstidpunkten, kommer att bli bestämd på ett enhetligt och otvetydigt sätt. Den nuvarande bristande reciprociteten innebär som nämnts problem med skattekontrollen. Osäkerheten är stor om vad som är tillåtet eller inte med dagens regler. Betydande resurser binds och detta, enligt RSV:s mening, i onödan. Mervärdesskattens materiella regler är redan de tillräckligt komplicerade utan att redovisningsreglerna ytterligare ska bidra till tillämpningsproblemen. Den nuvarande ordningen har lett och leder till ett betydande antal utredningar, beslut och domstolsprocesser. Det finns alltså mycket goda skäl, utöver de att EG-rätten i sig är tvingande, att nu genomföra utredningens förslag. Det innebär inte att detta kan komma att ske helt friktionsfritt. För företagen innebär det att bokföring måste ske på ett sådant sätt att redovisningskraven enligt ML kan uppfyllas. Särskilt vissa mindre företag, som tillämpar förenklade former för bokföringen, kan i en del fall få en mera komplicerad momsredovisning. Enligt RSV:s mening är det emellertid inte orimligt att sådana krav kan ställas upp av mervärdesskattesystemet. RSV vill bl.a. erinra om det lagstiftningsprojekt med EG-bakgrund som pågår och där exakta krav på innehållet i fakturor ska ställas upp genom nya mervärdesskatteregler. När det gäller val av redovisningstidpunkt delar RSV utredningens bedömning att EG-reglerna inte kan förstås så att lagstiftningen får utformas så att de redovisningsskyldiga själva ges möjligheter till ett sådant val. I detta avseende har RSV således , efter utredningens redovisning, gjort en ny bedömning jämfört med vad som lades fram i förslaget . För ett visst slags transaktion bör alltså redovisningstidpunkten framgå av ML. RSV stödjer förslaget att redovisningstidpunkten i flertalet fall ska sammanfalla med den beskattningsgrundande händelsen, men att fakturadatum ska vara bestämmande om kontantbetalning inte sker och fakturan utfärdas vid eller efter omsättningen. Som utredningen framhåller kan en sådan ordning innebära vissa försämringar för ett antal företag som kan tillämpa en s.k. bokslutsmetod, men som ska redovisa mervärdesskatten (på grund av att 1 milj. kr. gränsen överskrids, och att redovisning i självdeklaration därför inte är möjlig). Detta kan gälla vissa redovisningsskyldiga som har ett litet antal fakturor att bokföra, och där fakturorna dessutom inte uppgår till betydande belopp (jämför 5 kap. 2 § Bokföringslagen, 1999:1078, och även den framställning som givit in till angående eventuella justeringar av bestämmelserna). Utredningen diskuterar (s. 596) om det skulle vara möjligt att för sådana fall tillämpa kontantmässig redovisning även för fakturorna. RSV kan inte bedöma om det skulle vara förenligt med direktivet att införa särregler för vissa i ML särskilt definierade redovisningsskyldiga, och inte heller hur avgränsningen i så fall skulle ske. Någon avgränsning enbart med hänvisning till vad som är godtagbart i bokföringssammanhang bör enligt RSV:s mening i vart fall inte förekomma. Klart är vidare att en sådan ordning dels inte uppfyller reciprocitetskravet, dels skulle komplicera regelverket. Det får anses vara en avvägningsfråga om de nu angivna fallen bör föranleda att möjligheterna till enhetliga redovisningsbestämmelser i frångås. BFN avstyrker förslaget av följande skäl: De föreslagna reglerna om redovisningstidpunkten ·försvårar för många små företag som i sin bokföring redovisar enligt kontantmetoden och som måste ändra till en mer fullständig redovisning, ·stoppar möjligheterna till förenklingar i form av en utvidgad tillämpning av kontantmetoden i den löpande bokföringen för små enskilda näringsidkare, ·försvårar för många ideella föreningar som inte blir befriade från skattskyldighet och som genom att de inte är skattskyldiga för inkomstskatt måste redovisa mervärdesskatt . Dessa föreningar kan inte bokföra enligt kontantprincipen även om de omsätter under , och ·försvårar för alla företag att fullgöra sin bokföringsskyldighet genom att företagen i sin bokföring måste ha dubbla konton för redovisning av mervärdesskatt. BFNs samlade bedömning är att utredningens utgångspunkter måste prövas vidare för att se om det inte finns utrymme för ett system som fungerar bättre tillsammans med företagens redovisning. En sådan lösning skulle kunna vara att i stället införa den tidigare av RSV förordade modellen med valfrihet mellan tre olika metoder, så länge företagen tillämpar samma princip konsekvent (RSV:s hemställan till , dnr 9532-00/100). I vart fall anser BFN, att det är angeläget att öppna för en kontantmässig redovisning för mindre företag. Utredningens förslag slår hårt mot de små företagens möjligheter att fullgöra sin redovisningsskyldighet på ett förenklat sätt. Möjligheterna att införa förenklingar i den löpande bokföringen för fler företag stoppas. BFN förordar att det sker en samlad översyn av redovisnings- och mervärdesskattereglerna i syfte att klarlägga om kontantredovisning kan vara ett alternativ för samtliga de företag som ingår i det nu pågående förenklingsprojektet (enskilda näringsidkare som inte har fler än tio anställda och heller inte har nettotillgångar till ett värde som överstiger , se nedan). Allmänt om förslagets konsekvenser Utredningen föreslår att anknytningen till redovisningsbestämmelserna för ingående och utgående skatt till vad som utgör god redovisningssed slopas. Utredningen föreslår inte någon ändring i reglerna om redovisningsperiod i 10 kap. skattebetalningslagen (1997:483). Huvudregeln är att redovisningsperioden är en månad men de flesta skattskyldiga som har en omsättning som understiger kan ha kalenderår som redovisningsperiod. Den föreslagna frikopplingen leder till att regelsystemet sammantaget blir svårare att tillämpa för företagen och kommer (se nedan) uppenbarligen också att öka företagens administrativa börda. Detta gäller för alla företag. Företag som tillämpar kontantmetoden i redovisningen men inte redovisar mervärdesskatten i självdeklarationen drabbas särskilt hårt. Förslaget motverkar förenklingar i den löpande bokföringen för enskilda näringsidkare som det råder stor enighet kring i ett samverkansprojekt mellan BFN, , BAS-kontogruppen m.fl. Utredningens förslag utgår från reciprocitetskravet i det sjätte mervärdesskattedirektivet. Som utredningen får förstås är detta krav i princip absolut, vilket leder till att redovisningstidpunkten för varje transaktion måste sammanfalla för utgående och ingående mervärdesskatt. BFN saknar särskild kunskap om hur mervärdesskattedirektivet skall tolkas. Nämnden vill ändå framhålla att tanken på absolut reciprocitet förefaller svår att förena med såväl utredningsförslagets övriga delar som direktivets bestämmelser om alternativa redovisningsmetoder. Argumenten är de följande. Eftersom några ändringar inte föreslås i bestämmelserna om redovisningsperioden så kan fortfarande en stor andel av företagen redovisa mervärdesskatt en gång . När företag som redovisar mervärdesskatt en gång handlar med företag som redovisar mervärdesskatt en gång så kommer mervärdesskatteredovisningen inte ske så att reciprocitet kan uppnås. Direktivet tillåter också att man har olika regler för olika kategorier av företag. I ett land som väljer att införa sådana regler kan uppenbarligen kravet på absolut reciprocitet inte upprätthållas, försåvitt det inte är förbjudet för företag i de olika kategorierna att göra affärer med varandra. Sammanfattningsvis vill BFN ifrågasätta om direktivets krav på reciprocitet måste tolkas så strikt som utredningen har gjort. Frågan är viktig eftersom konsekvenserna av utredningsförslaget blir stora. I de följande avsnitten redovisar BFN närmare vilka effekter förslagen får dels för de riktigt små företagen, dels för övriga företag. Konsekvenser för små företag Ett stort antal små företag sköter sin löpande redovisning enligt den s.k. kontantmetoden. Det innebär att de inte bokför fordringar och skulder när de skickar i väg respektive får en faktura. Försäljningen/inköpet bokförs endast , nämligen vid betalningen, i stället för , vid faktureringen och vid betalningen. Kontantmetoden får användas av företag som har en nettoomsättning som normalt inte uppgår till mer än 20 prisbasbelopp och av andra företag om det endast förekommer ett mindre antal fakturor eller andra handlingar i verksamheten och fordringarna och skulderna enligt dessa inte uppgår till avsevärda belopp (5 kap. 2 § tredje och fjärde stycket samt 1 kap. 2 § bokföringslagen, 1999:1078). förslag innebär att de företag som redovisar enligt den förenklade kontantmetoden, men inte har möjlighet att redovisa mervärdesskatten en gång , kan fortsätta redovisa enligt kontantmetoden. Det innebär att gränsen för när man kan redovisa mervärdesskatten en gång i sin självdeklaration blir avgörande för om en förenklad redovisning kan användas eller om en mer fullständig redovisning måste användas. Det är skattskyldiga företag som har en omsättning som understiger som kan redovisa mervärdesskatten en gång . BFN driver ett projekt som syftar till att samla och förenkla redovisningsreglerna för enskilda näringsidkare som betecknas som små företag i anpassningsnormering (högst tio anställda och tillgångar uppgående till högst ). Projektet drivs som ett samverkansprojekt mellan , , , , , och . Stor enighet råder i projektgruppen om väsentliga förenklingar för enskilda näringsidkare, som representerar den allra största andelen av gruppen små företag. Tanken i detta projekt är att så många som möjligt av de enskilda näringsidkarna skall kunna sköta sin löpande bokföring enligt kontantprincipen. Detta motverkas av mervärdesskatteutredningens förslag eftersom alla företag som har en omsättning som överstiger ändå inte kan tillämpa kontantprincipen, även om det endast förekommer ett mindre antal fakturor och fordringarna och skulderna enligt dessa inte uppgår till avsevärda belopp. Det som sägs om tillämpning av kontantprincipen i 5 kap. 2 § fjärde stycket bokföringslagen (1999:1078) får bara betydelse för företag som omsätter mindre än . Mervärdesskatteredovisningen kommer att kräva redovisning per fakturadagen och redovisning av mervärdesskatten om företaget omsätter mer.