sou · GQB3122d2 · 2003-01-01 00:00:00 — 1 500 italienska medborgare tillhörande Ya Basta! och Rifondazione Communista stoppades vid gränsen vid staden och tilläts inte resa in i . Enligt agerade de franska myndigheterna felaktigt, eftersom aktivisterna som blev fast på tåget vid gränsen antingen hade pass eller någon annan sorts identitetshandling på sig. I sporthallen i som ställts till demonstranternas förfogande hölls före demonstrationen olika workshops och diskussioner. har uppgett att många av diskussionerna hölls för att förbereda deltagarna inför demonstrationen. Det var många mycket unga personer som hade kommit till och som deltagit i denna typ av demonstration. Det var därför, enligt , viktigt att få med dessa unga personer på aktiviteterna och i diskussionerna i sporthallen, inte minst för att få dem att förstå och acceptera det ickevålds-koncept som gällde för demonstrationen. Enligt samlades ungefär 2 000 aktivister i sporthallen . Under vad han betecknade som primitiva förhållanden genomfördes ett antal seminarier. Aktiviteten kom att övergå till ett planeringsmöte för den efterföljande dagens globaliseringskritiska demonstration. Strukturen för diskussionen under mötet var att olika affinity groups/vängrupper valde sina språkrör som sedan talade för gruppen under mötet och bestämde vad som skulle ske under demonstrationen. Enligt uppgifter framfördes många luddiga idéer men enighet kunde slutligen nås om att demonstranterna skulle omringa möteslokalen och vid ingångarna markera sin närvaro. På mötet kom de även överens om att det inte skulle förekomma några våldsamma inbrytningsförsök. Riktlinjerna för demonstrationen var symboliska aktioner utan användandet av våld. Enligt bestämdes det att demonstrationen skulle omringa från två håll, och att demonstrationståget därför skulle ha två utgångspunkter. Bakom beslutet låg även praktiska aspekter. Många av aktivisterna bodde nämligen i sport- hallen som låg i östra delen av , och det hade enligt inneburit stora problem för dem att ta sig till central- Demonstrationer vid internationella möten stationen i västra delen av varifrån den andra delen av tåget skulle avgå. Dagen före öppnandet av Europeiska rådets möte genomfördes en demonstration anordnad av European Trade Union Confederation (ETUC) med deltagare huvudsakligen från europeiska fackför- bund. deltar, enligt , nor- malt inte i de fackliga demonstrationer som genomförs i samband med Europeiska rådets möten. I den fackliga demonstrationen i deltog cirka 65 000 personer vilket var ungefär samma antal som deltog i den fackliga demonstrationen i under det portugisiska ordförandeskapet. Majoriteten av deltagarna var fackföreningsmedlemmar. Attac och flera andra globaliseringskritiska organisationer deltog med upp till 5 000 personer. Gemensamt för samtliga deltagare i tåget var, enligt , kritiken mot effekterna av den nyliberalisering som kännetecknar utvecklingen i många europeiska länder. Medan de fackliga förbunden framförde kritik mot vad de upplevde som svagheter i den sociala stadga som skulle antas av EU:s stats- och regeringschefer vid mötet, avvisade de globalise- ringskritiska organisationerna och sammanslutningarna stadgan i dess helhet. Enligt genomfördes demonstrationen på ett mycket lugnt sätt och den hade mer karaktären av en folkfest. inför avtågandet stod orkestrar i gathörnen och spelade musik. Organisationerna och sammanslutningarna till- hörande den globaliseringskritiska rörelsen gick längst bak i demonstrationståget och även de uppförde sig mycket lugnt enligt . Demonstrationståget hade av polisen hänvisats till en marschväg utanför centrum. Tåget kom att gå i en cirkel runt centrum och nästan ned till strandpromenaden. Antalet deltagare var högt sam- tidigt som den väg demonstrationståget hade blivit hänvisat av myndigheterna, enligt , visade sig vara alltför kort, vilket innebar att när tågets tät hade kommit till den utsatta slutpunkten hade tågets bakre del knappt börjat gå. Med anledning av att demonstrationsvägen var så kort gick tåget två varv, vilket innebar att demonstrationstågets främre del varvade de längst bak i tåget. Demonstrationer vid internationella möten Demonstrationen pågick , och därefter lämnade majoriteten av deltagarna . har uppgett att det förekom oroligheter inne i stan när mindre grupper av aktivister begick våldsamheter. Polisen ingrep dock snabbt mot dessa oros- element. Den globaliseringskritiska demonstrationen som ägde rum hade två utgångspunkter. Den ena halvan av demonstra- tionståget om cirka 2 000–3 000 demonstranter samlades på i västra delen av staden. I denna del av tåget ingick, enligt , demonstranter främst från Attac och fack- liga organisationer. Ungefär lika många demonstranter hade sam- lats på ett torg i östra delen av , i närheten av den sporthall som många av dem hade som sovplats. Denna del av demonstra- tionståget omfattade till största del ungdomsrörelser och -organi- sationer. , som till hade bott i den sporthall som upplåtits av myndigheterna i grann- kommunen, har berättat att han inte lyckades ta sig igenom av- spärrningarna i för att komma till . Han hamnade därför i den del av tåget som avtågade från östra delen av . Demonstrationståget startade vid 8–. Funktionärer med Attac-armbindlar fanns på plats och visade demonstranterna vägen. Demonstrationståget gick under någon timme mot centrum och lokaler . har uppgett att han inte har klart för sig huruvida demonstrationståget följde den planerade vägen eller om de var tvungna att välja en alternativ väg på grund av polisav- spärrningarna. Från tågets utgångspunkt valdes i alla fall en gata i riktning mot den rondell som angränsade till säkerhetszonen och till . På denna gata fanns det på höger sida två eller tre polisavspärrningar till några sidogator. När tåget passerade dessa förekom några mindre incidenter mellan polis och några demon- stranter. Framme vid rondellen möttes demonstrationståget av polis bak- om kravallstaket, och bråk utbröt mellan polisen och demonstran- ter. upplevde det inte som en samlad polisinsats utan polisen kom fram i olika omgångar mot demonstrationståget Demonstrationer vid internationella möten som stod stilla invid avgränsningen till säkerhetszonen. Polisen sköt tårgas och såg hur några demonstranter började kasta sten. Inför polisens tårgasattacker backade demon- stranterna och gick bort några kvarter in i för att rensa ögonen. Därefter kom de tillbaka. har vidare uppgett hur demonstrationståget delades upp i tre block som ställde sig vid var sin polisavspärrning på den gata tåget hade gått samt i rondellen. Informationen från organisatörerna var, enligt honom, begränsad och flera aktivister förstod inte anledningen till uppdelningen och visste inte heller vart de skulle gå. började tåget marschera igen och en grupp demonstranter återupptog stenkastandet och bråket med polisen. I det läget stormade polisen fram och det uppstod, enligt , ett inferno. Vidare, enligt , så var demonstrationståget vid tillfället fortfarande uppdelat och olika grupper kom därför att agera oberoende av varandra. En minoritet av demonstranterna började bygga barrikader och många demonstranter hamnade mitt emellan de stenkastande demonstranterna och polisen. Samman- drabbningen mellan polis och demonstranter pågick längs en sträcka av flera kilometer. Det bolmade rök, sopcontainrar drogs fram och gatstenar kastades. Affärer som hade haft öppet stängde. Enligt , som han själv uttrycker det, mycket subjektiva bedömning uppstod våldsamheterna på grund av polisens provokationer, även om han inte med säkerhet kan säga att det var polisen som inledde bråket. har uppgett att han sett ett antal demonstranter kasta föremål mot polisen och att polisen i det läget valde att direkt slå tillbaka mycket hårt och utan att särskilja de fredliga från de våldsamma demonstranterna. Våldet eskalerade, enligt , som ett resultat av polisens beslut att skicka in allt fler polismän, som i stor utsträckning an- vände sig av tårgas för att skingra demonstranterna. I den situation som uppstod blev även s.k. fredliga demonstranter arga och flera av dem reagerade våldsamt. Våldsamheterna i själva centrum pågick under någon timme. De fortsatte under vägen som polisen tvingade de våldsamma demon- stranterna tillbaka till sporthallen, dit de kom vid 15–16-tiden. lyckades ta sig igenom centrum och anslöt sig där till den andra delen av demonstrationståget. I denna del hade demonstrationen gått betydligt lugnare till. Demonstrationer vid internationella möten Enligt , som bevittnade delar av händelse- förloppet, ägde de värsta kravallerna rum . I sammanhanget använde polisen mycket tårgas. Polisen använde, enligt , tårgasen som ett medel för selektering genom att den stora mängden tårgas isolerade den grupp som ville vara kvar och bråka medan resten av aktivister- na gav sig av från platsen. Under demonstrationen och särskilt då runt säkerhetszonen var säkerhetsnivån hög. I det främsta ledet av polisavspärrningarna var, enligt , välutbildade och välutrustade poliser place- rade och de lyckades med uppgiften att garantera säkerhetszonen. har vidare uppgett att polisen under insatsen även använde sig av små lättrörliga grupper om åtta–tio poliser med uppgiften att gripa våldsamma aktivister. Poliserna i fråga bar jackor med texten på ryggen och de patrullerade i civila bilar. När klockan var omkring 13.00 var stora delar av demonstra- tionen upplöst. Dess slutpunkt var sporthallen där man kvällen innan hade planerat demonstrationen. Enligt uppgifter var det meningen att flera seminarier skulle ha hållits och kvällen. Sporthallen var dock helt avspärrad av polisen som grep aktivister. Enligt var skälet för polisens insats mot sporthallen att det enligt dem var där som våldsamheterna hade planerats. När polisen hade kommit till platsen slet de upp dörren och sköt in tårgas för att tvinga ut aktivisterna. Några hade gått ut medan andra gömde sig eller tog sig ut bakvägen. Polisen gav sig därefter av. Eftersom många aktivister var rädda för att polisen skulle komma tillbaka var det få som lyssnade på talarna under det första seminariet. Många av aktivisterna var i färd med att lämna och resten av seminarie- verksamheten ställdes in. Enligt var polisens insats mot sporthallen helt obefogad och det var polisen som hade provocerat fram situationen. har uppgett att han ändock var nöjd med demonstrationen som sådan. I var våldet begränsat och det utfördes av en mycket liten del av demonstranterna. Den över- vägande delen av dem stannade vid att föra oväsen framme vid avspärrningarna och polisen agerade utan att använda vapen. Polisen använde emellertid, enligt , tårgas mycket flitigt. som var planerat att pågå i kom att pågå i . Inga fler demonstrationer ägde dock rum. Demonstrationer vid internationella möten 4.5G8-mötet i den 20– ägde G8-mötet rum i , . Omfattande demon- strationer ägde rum i samband med mötet. På en viktig punkt skiljer sig demonstrationerna i från övriga demonstrationer som har studerat. Antalet demonstranter i uppgick till mellan 200 000 och 250 000 personer, vilket kan jämföras med 30 000–50 000 i , 12 000–15 000 i och 5 000–6 000 i . Enligt polisen i uppgick antalet demonstranter i till cirka 50 000 personer. I uppskattas det svarta blocket ha uppgått till mellan 2 000 och 3 000 personer, varav majoriteten, enligt den italienska polisens bedömning, var utlänningar. Därutöver anslöt sig i spontant ett högt antal ditintills fredliga aktivister till det svarta blockets aktioner. Uppgifterna om hur många de var varierar mellan 4 000 och 7 000 personer. Såväl polisen som (), som stod som huvudarrangör av demonstranternas aktiviteter i samband med G8- mötet, har uppgett att de överraskades av det höga antalet demon- stranter liksom antalet personer som använde sig av våldsamma metoder. Enligt polisen innebar det höga antalet demonstranter i sig svårigheter för dem att agera då såväl möjligheterna att förflytta sig som möjligheten att styra folkmassorna begränsades. Det stora antalet aktivister som använde sig av våldsamma metoder liksom deras taktik innebar problem för såväl polis som fredliga demon- stranter. Små grupper av aktivister slog till och drog sig sedan snabbt tillbaka, ofta in i de fredliga demonstrationerna som de använde som kamouflage. Deras agerande gjorde det svårt för polisen att urskilja våldsamma aktivister från andra, som därför även de utsattes för polisens ingripanden riktade mot de våldsamma personerna. De fredliga demonstranterna fick även se hur deras budskap i sakfrågor försvann i medierapporteringen om våldet. GSF, ett nätverk bestående av mellan 750 och 1 000 italienska och utländska organisationer och sammanslutningar, förde under förberedelsefasen en dialog med berörda myndigheter på såväl lokal som nationell nivå. Båda sidor har efteråt anklagat varandra för uteblivet resultat. Politiker och polisen har kritiserat GSF:s ledare för att inte ha försökt förhindra aktivisterna från att begå våldsamheter. GSF:s ledare har även beskyllts för naivitet i sin uppfattning att de talade för samtliga organisationer som anslutit Demonstrationer vid internationella möten sig till GSF, när de borde ha insett att flera grupper skulle agera självständigt och våldsamt. GSF:s ledare har å sin sida kritiserat myndigheterna för att inte ha tagit deras varningar om ett mycket högt antal aktivister, varav många av dem sannolikt skulle vara våldsamma, på allvar. Inför hade GSF planerat för ett långt seminarieprogram med ämnen som samtliga kunde relateras till globaliseringsproblematiken. hade GSF utlyst till en allmän aktionsdag för civil olydnad. skulle en internationell demonstration äga rum under parollen En annan värld är möjlig . Myndigheternas specifika säkerhetsförberedelser inför omfattande dels åtgärder för att bedöma samt avvärja potentiella terroristhot, dels åtgärder för att säkerställa allmän ordning och säkerhet i samband med förväntade demonstrationer. Terroristaktioner i form av flyganfall liksom anfall från fartyg bedömdes som ett potentiellt hot. I förebyggande syfte stängdes luftrummet över och ingen fartygstrafik tilläts i hamnen eller längs kusten utanför . I polisinsatsen i deltog totalt 14 000 poliser från tre poliskårer (statspolisen, karabinjären och finanspolisen). Där- utöver tillkom 1 000 officerare från marinen och armén med upp- gift att patrullera hamnen respektive flygplatsen. I hade polisen inrättat en inre säkerhetszon, den röda zonen, dit endast personer med särskilt passerkort hade tillträde. Zonens yttre gräns uppgick och bestod förutom av naturliga hinder av ett staket. Den inre säkerhetszonen omgärdades av en buffertzon, där restriktioner fanns gällande demonstrationer och motsvarande aktiviteter. Flera av bilinfarterna till var avstängda liksom en av Genuas två tågstationer. Inre gränskontroller återinfördes temporärt med stöd av (se avsnitt 7.6.1) och 2 000 personer avvisades vid gränsen. Polisen klarade av att hålla avspärrningarna kring den röda zonen och säkerställde därigenom delegaternas säkerhet liksom att själva G8-mötet kunde genomföras utan störningar. Omfattande kraval- ler och sammandrabbningar mellan polis och demonstranter ägde dock rum i andra delar av staden. Tre händelser kom särskilt att uppmärksammas i samband med demonstrationerna i ; dödskjutningen av en demonstrant, polisens insats mot Diaz-skolan som utgjorde samt polisens hantering av gripna aktivister på polisstationen Demonstrationer vid internationella möten Beträffande samtliga dessa händelser pågår rättspro- cesser fortfarande. Enligt den formella ansvarsfördelningen i avseende upp- rätthållande av allmän ordning och säkerhet var det polischefen i som hade det operativa ansvaret för insatsen under G8- mötet. har dock uppgett att insatsen bedömdes vara av sådan vikt att viss nationellt deltagande var nödvändigt. Polisen i och har olika uppfattningar om hur den faktiska arbetsfördelningen var utformad. I den parla- mentsundersökning som genomförts av händelserna i fram- hålls att det fanns brister i polisens kommunikation och koordine- ring. Majoriteten av poliserna saknade dessutom för uppgiften adekvat utbildning, liksom lokalkännedom. 4.5.1Tillgänglig information för undersökningen Intervjuer har genomförts med: xItalienska vice polischefen, prefekten xDr , Säkerhetspolisen på xGianpaolo Leccisi, , , samt . Chefer och biträdande chefer för ufficio legislativo samt dipartomento affari di giustizia vid Justitie- ministeriet xDr ordförande i deputerandekammarens kon- stitutionsutskott tillika ordförande i den parlamentskommitté som fick i uppdrag att undersöka händelserna i xParlamentsledamot , Rifondazione Comunista xChefen för (Divisione Informazione operazioni speciali – underrättelsetjänst, inrättad 1974 för att förebygga och undertrycka terrorism), xLuca de Fraia, SDEBITARSI, aktiv i , xBruno , en i välkänd journalist, som var i under G8-mötet. xEmil , som deltog i demonstrationerna xDaniel Sestracjic, lärare vid , som deltog i demonstrationerna Demonstrationer vid internationella möten xPoliskommissarien , , som var i under G8-mötet xDe två svenska sambandsmän, kriminalinspektörerna från Rikskrimalpolisens krimi- nalunderrättelsetjänst, som deltog i arbetet i den internationella sambandscentralen som hade upprättats i polisens högkvarter i inför Det skriftliga materialet omfattar: xDelar ur den italienska parlamentsrapporten om händelserna i , inklusive delar ur oppositions rapport xTidningsartiklar ur den italienska dagstidningen 2001 xTvå kapitel om händelserna i ur bok , om Berlusconis hundra första dagar vid makten xDen italienska polisens skriftliga information till de internatio- nella sambandsmännen xEtt antal rapporter från GSF om dialogen med myndigheterna och genomförandefasen 4.5.2Italiensk lagstiftning avseende demonstrationsrätten m.m. Demonstrationsrätten garanteras i den italienska konstitutionen. Möten på allmän plats måste dock förhandsanmälas till myndig- heterna, vilka kan förbjuda sådan möten endast på grundval av styrkta säkerhetsskäl. I lagen om allmän säkerhet finns föreskrifter för offentliga möten och sammankomster på allmän plats. Arrangören av ett möte på allmän plats, eller på plats som är öppen för allmänheten, måste ansöka om tillstånd hos provinspolischefen minst före mötet. I ansökan skall information om dag, tid, plats och syftet med mötet samt personuppgifter på arrangörerna och eventuella talare anges. Om en demonstration eller ett möte anord- nas utan föreskrivet tillstånd kan arrangören straffas med frihets- berövande upp och/eller med böter. Provinspolischefen kan förbjuda mötet om anmälan inte har gjorts, eller av skäl som hör ihop med bl.a. den allmänna ordningen. Demonstrationer vid internationella möten På samma grunder kan denne föreskriva villkor avseende tid och plats för mötet. Den som bryter mot myndigheternas förbud eller föreskrifter kan straffas med frihetsberövande upp till och/ eller med böter. Polisen kan upplösa ett möte eller en demonstration (också i de fall tillstånd lämnats) om det förekommer manifestationer av upp- rorisk art, om det skadar myndigheternas prestige eller kan medföra fara för den allmänna ordningen eller för medborgarnas säkerhet. Möten och demonstrationer kan även upplösas om det i samband med dem begås brott. Polisen skall vid beslut om upplösning uppmana mötes- eller demonstrationsdeltagarna att skingra sig. I det fall uppmaningen inte har effekt skall order om skingring ske med tre formella anmaningar, varvid varje anmaning skall föregås av en trumpetstöt. Om de tre anmaningarna inte åtlyds eller om de inte kan verkställas på grund av uppror eller motstånd, skall ansvarigt befäl ge order om att mötet eller demonstrationen skall upplösas med våld. De personer som vägrar lyda order om att skingra sig straffas med frihetsberövande från en månad till och/eller med böter. En lag avseende allmän ordning förbjuder maskering i samband med deltagande i manifestationer som hålls på allmän plats eller plats som är öppen för allmänheten. Enligt lag är det för- bjudet att använda skyddshjälmar eller att helt eller delvis dölja ansiktet på annat sätt som försvårar identifiering. Påföljden är fängelse eller böter. saknar motsvarighet till de svenska regler som ger svensk polis möjlighet att tillfälligt omhänderta personer i (se avsnitt 3.2.3 Polisens skyldigheter och befogenheter). Italiensk polis har dock möjlighet att föra en ordningsstörande person till polisstationen för identifiering. Därefter måste dock personen släppas. I den italienska lagstiftningen finns inte någon specifik reglering avseende den typ av brottsliga handlingar som begicks i samband med demonstrationerna i . De begångna gärningarna har be- Demonstrationer vid internationella möten dömts enligt allmänna straffbestämmelser avseende konspiration, vapeninnehav och plundring. förutser, ur ett straffrättsligt perspektiv, inga förändringar i lagstiftningen. En översyn pågår emellertid om hur man i , inom ramen för nuvarande lagstiftning, skall kunna förbättra polisens möjligheter att förebygga samt bemöta våld- samma demonstrationer. Enligt justitieministeriet finns det ett politiskt tryck i på ett hårdare och effektivare agerande från polisens sida. Några inskränkningar i demonstrationsrätten är dock inte aktuella. Valet av som plats för G8-mötet liksom huvuddelen av för- beredelsearbetet hade skett under den tidigare center-vänster- regeringen. Av medias rapportering framgick att händelserna i i samband med oroade den nytill- trädde konservativa regeringen med Berlusconi som premiär- minister. Vi saknar dock information om huruvida dessa händelser resulterade i några specifika ändringar eller tillägg till de i planerade säkerhetsåtgärderna. Som framgår av GSF:s rapporter kom emellertid dialogen med GSF att intensifieras och konkretiseras före G8-mötet. Förberedelserna inför mötet omfattade dels dialog med GSF dels planeringen av säkerhetsåtgärder. Dialogen mellan berörda myndig- heter och GSF syftade till att garantera genomförandet av lugna och fredliga demonstrationer utan störningar av G8-mötet. Polisens konkreta förberedelser av säkerhetsåtgärderna var in- riktade på att förhindra potentiella terroristhot liksom på åtgärder för att säkerställa allmän ordning och säkerhet. och dialogen med myndigheterna Följande redogörelse är baserad på parlamentsrapporten, GSF:s rapport och redogörelse. GSF utgjorde en internationell plattform, till vilken mellan 750 och 1 000 organisationer och sammanslutningar hade anslutit sig i ett nätverk inför . GSF utgjorde den mobiliserande kraften för motståndsaktiviteterna i samband med mötet. Utöver att fästa globaliseringskritikers uppmärksamhet på mötet som Demonstrationer vid internationella möten sådant liksom på sakfrågorna, förde GSF en dialog med myndig- heterna om bl.a. förutsättningarna för aktivisterna att genomföra demonstrationer. GSF var en fortsättning på ett tidigare italienskt nationellt initiativ, det s.k. Patto di Lavoro (), som etablerades . Omkring 50 italienska organisationer anslöt sig till initiativet i syfte att påverka G8-processen under såväl förberedelsefasen som själva mötet genom arrangerandet av olika parallella aktiviteter, och för att gemensamt påverka myndigheterna i processen fram till Genua-mötet. När allt fler internationella organisationer och sammanslutningar anslöt sig till pakten ändra- des namnet och etablerades GSF. Patto di Lavoro hade inlett ansträngningarna för att förmå myndigheterna att inse behovet av att erbjuda aktivister möjlighet att uttrycka sin kritik mot G8-mötet. föreslog Patto di Lavoro tillskapandet av ett permanent arbetsforum med de lokala myndigheterna utan resultat. Viss dialog ägde emellertid rum mellan Patto di Lavoro och politiska företrädare på lokal, provinsi- ell och regional nivå. Vid ett officiellt möte presenterade Patto di Lavoro ett antal, enligt dess uppfattning, viktiga frågor som man ansåg nödvändiga att hantera.