sou · GQB389 · 2003-01-01 00:00:00 — Enligt var den breda politiska övervakningen av SKP som bedrivits väl motiverad och erfa- renheterna från Wennerströmaffären till trots ansåg han att kom- munisterna hade utgjort de största säkerhetsriskerna i det dåva- rande svenska samhället. Samma resonemang kunde emellertid inte appliceras på de nya marxist-leninistiska organisationerna. Det vänsterengagemang som växt fram hos ungdomen kunde förvisso gå till överdrift och urarta till illegal och Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 samhällsfarlig verksamhet, men det kunde också ses som en positiv vital kraft i kampen för ett bättre demokratiskt samhälle. Mycket av den radikalism, som präglar en del av dagens ungdomsgrupper, bottnar i en vilja att skapa en bättre värld att leva i, även om den äldre generationen ofta har anledning att se skeptiskt på såväl mål som metoder. Några av de radikala idéerna kan kanske bidraga till en positiv utveckling av samhället, medan de öv- riga bör försvinna i barmhärtig glömska även hos dem, som engagerar sig djupast därför. I utvecklingshänseende utgör engagerade ung- domar en större tillgång för ett land än mäng- der av oengagerade, håglösa och likgiltiga. Det- ta sagt generellt! Vissa utslag av extremism ut- gör fortfarande allvarliga problem som kräver insatser av den särskilda polisverksamheten. Hit hör alla extremister som väljer våld mot person eller egendom som politisk kamp- metod. Det gäller för oss att klarlägga vilka som planlägger, leder och styr dylik verksam- het, vilka kontakter med internationella rörel- ser som existerar, hur våldstendenserna hota att breda ut sig osv. Detta är arbetsuppgifter som väsentligen kan lösas med hjälp av öppna källor, förbindelser och kontakter. Endast där brott befaras - t.ex. tagande av utländskt un- derstöd, samlande av vapen i omstörtande syfte o. dyl. - bör polisiär spaningsverksamhet sättas in mot konkreta objekt i samband med att för- undersökning inledes.237 huvudpoäng var att säkerhetspolisen framförallt skulle ägna sig åt att bekämpa brottslig verksamhet som riktade sig mot rikets säkerhet och inrikta sig mot de grupper där det fanns miss- tankar om en omedelbar risk för sådan verksamhet. Till dessa far- liga grupperingar hörde uppenbarligen inte - enligt me- ning - de svenska politiska ytterlighetsorganisationerna. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 som misstankarna var så svaga att förundersökning inte kunde in- ledas skulle i preventivt syfte inhämtningen av säkerhetsunderrät- telser främst riktas mot jugoslaver, greker och araber menade han. Till en av de fundamentala bristerna inom säkerhetspolisen hörde därför att alltför stora resurser ägnades åt övervakningen av den re- volutionära vänstern vilket yttrade sig i den bristfälliga inhämt- ningen av säkerhetsunderrättelser. Där inhämtning verkligen förekommit - främst ifråga om extremistverksamhet - har den ofta skett slentrianmässigt och omfattat helt bety- delselösa uppgifter. (Det må betonas att kriti- ken inte gäller alla sektioner eller arbetsenhe- ter! För att få rätsida på problemet att rapporteringen av säkerhetsun- derrättelser till stor del handlade om ovidkommande uppgifter an- såg att uppföljningen av de svenska revolutionära gruppe- ringarna skulle skäras ned avsevärt. Verksamheten skulle koncent- reras till en centralenhet med analytiskt kvalificerad personal. I den mån spaning skulle förekomma skulle en annan enhet hjälpa till i arbetet. skulle de lokala sektionerna i princip kopplas bort från detta arbete. Uppföljningen av extremistisk verksamhet bör kunna ske inom centralenheten genom dit fast knutna experter med hjälp av öppna källor samt kontakter. I de fall misstankar om brott påfordrar förundersökning bör personal från den särskilda spaningsenheten biträda i de konkreta fallen. Expertgruppen bör bestå av några få polismän med intresse för uppgiften samt lämplig biträdespersonal. Det skulle vara värdefullt med akademiskt utbildad sakkunnig personal vid enheten. Arbetsenheten bör sam- verka med särskilt uttagna ansvariga befatt- ningshavare inom varje region. Länssektio- nerna bör i princip frigöras från övervakning av svenska extremister. Endast i de fall de kan el- Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 ler förmår knyta lämpliga kontakter med goda inhämtningsmöjligheter inom området bör de vara verksamma därmed.239 I en PM upprepade sin kritik mot det lokala arbetet inom kontrasubversionen. Några få sektioner har inhämtningskapacitet av värde för den kontrasubversiva verksamheten, men nästan alla de övriga rapporterar helt me- ningslösa uppgifter utan betydelse för rikets säkerhet endast för att det lokalt är det lättaste fältet att arbeta på (bössinsamling utanför sy- stembolag, avskrifter av tillstånd om offentliga möten, innehållet å plakat som bäres vid of- fentliga demonstrationer osv. Sammanfattningsvis kan konstateras att inte ansåg att de resurser som avsattes för övervakningen av den revolutionära väns- tern kunde motiveras utifrån den rådande hotbilden. För sä- kerhetspolisen fanns det främst två motiv till att övervaka politiska ytterlighetsorganisationer, dels ideologisk samhörighet med Sov- jetunionen, dels förberedelser för att omstörta samhället med våld. Någon grund för att utifrån det första motivet övervaka den revo- lutionära vänstern fanns inte enligt . Avsaknaden av ideo- logiska band till gjorde att det inte gick att karaktärisera de svenska revolutionärerna som potentiella landsförrädare. Detta skulle emellertid inte förhindra att säkerhetspolisen skulle vara uppmärksam på att det kunde förekomma illegala kontakter med främmande legationstjänstemän. Det fanns, enligt , heller ingen grund för att övervaka de revolutionära organisationerna på grund av samhällsomstörtande verksamhet. Så länge de inskränkte sig till att ägna sig åt vanlig politisk opinionsbildande verksamhet, så kunde de inte anses utgöra något realistiskt hot mot det demo- kratiska samhället. Opinionsbildningen skulle skötas av politiker och inte av poliser. Enligt fanns det istället anledning att ställa sig positiv till att de svenska ungdomarna blivit mer politiskt medvetna och aktivt försökte förbättra samhället. I den mån som 240Yttrande över organisationsförslag 1971. av den 13/12 1971. SAK 001312- 1603, pärm 1. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 organisationerna började att samla vapen och ägna sig åt andra konkreta förberedelser för revolution skulle dock övervakningsin- satserna skärpas. ansåg således att säkerhetspolisen skulle var vaksam mot de svenska politiska ytterlighetsorganisationerna. Om de äg- nade sig åt våld mot person, upprätthöll förbindelser med främ- mande makt eller i konkret mening började förbereda sig för att omstörta samhället med våld skulle säkerhetspolisen bekämpa det- ta. Men så länge läget inte förändrades fanns det ingen anledning för säkerhetspolisen att på bred front övervaka och registrera dem. säkerhetspolitiska analys kom inte att påverka kontra- subversionsarbetet, utan stannade på idéstadiet. När regeringen inför offentligheten skärpte registreringsföreskrifterna förde resonemang som påminde om det fört fram. poängterade - till skillnad från - också att personalkontrollen skulle påverkas av en eventuell minskad övervakning av den revolutionära vänstern. Personalkontrollens av- görande betydelse för det fortsatta arbetet inom kontrasubver- sionsroteln och inställning till frågan skall behandlas ned- an i avsnittet om personalkontrollen och registreringen. blossade den kritiska debatten om säkerhetstjänster- nas politiska övervakningsverksamhet åter upp. upp- märksammade massmedierna att representanter från säkerhets- tjänsten under dramatiska former avslöjats då de övervakade den då pågående värnpliktskonferensen i Örebro.241 Detta resulterade i att såväl den militära som den polisiära säkerhetstjänsten kritiserades för att ägna sig åt politisk åsiktsregistrering. publicerades åtskilliga avslöjande artiklar om säkerhets- tjänsternas arbetsmetoder och deras intresse för personers politiska tillhörighet. efter Örebroavslöjandet beslutade justi- tieombudsmannen att utreda händelserna vid värnpliktskonferen- sen. kom JO:s utredning att breddas till att även omfatta sä- kerhetspolisens verksamhet.242 241För en detaljerad redogörelse för händelserna kring värnpliktskonferensen se Lampers, : i . 242Se ibid samt Säkerhetspolisen och värnpliktskonferensen i m.m. (utlåtande av JO ) publicerat ämbetsberättelse, s. 85. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 I de diskussioner som säkerhetspolisens ledning förde med fö- reträdare för regeringen och justitieombudsmannen behandlades frågan om hur personalkontrollkungörelsens restriktioner rörande registreringen av personers politiska åsikter och organisationstill- hörighet skulle tolkas. Av särskilt intresse var då frågan om regi- streringsföreskrifterna i HT 16 kunde anses stå i överensstämmelse med personalkontrollkungörelsen. JO:s utredning kom därvidlag inte att ställa till problem för säkerhetspolisen. I det yttrande som offentliggjordes konstaterade JO att tjänsteföre- skriften HT 16 stod i god överensstämmelse med föreskrifterna i kungörelsen. Med detta är också sagt att någon politisk åsiktsregistrering inte förekommer. Påståen- den härom saknar fog.243 Därmed godkände JO således HT 16:s formulering om att med- lemmar i och sympatisörer till de politiska organisationer som fö- reträder meningar som syftar till att omstörta det demokratiska samhället med våldsamma medel skulle registreras av säkerhetspo- lisen. Från kom emellertid andra signaler. I en riksdagsdebatt erinrade justitieminister om att personalkontrollkungörelsen angav att i det register som förs vid anteckning inte får göras enbart av det skälet att någon genom tillhörighet till viss organisation eller på annat sätt gett uttryck för politisk uppfatt- ning. meddelade han hur denna formulering skulle tol- kas: Angående tolkningen av denna bestämmelse när det gäller någons tillhörighet till politisk organisation som i sitt program har angivit att man skall verka för att med våld omvandla samhället vill jag säga att enbart tillhörighet till sådan organisation inte utgör skäl att anteckna någon i registret.244 244Riksdagsprotokoll den 6/4 1972 nr 53, s. 16. uttalande var ett svar på en fråga från VPK-ledaren om regeringen övervägde åtgärder för att stoppa myndigheternas registrering av politiska åsikter. hade låtit sig informeras om säkerhetspolisens registreringspraxis dels vid ett möte med och den 4 Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 Ett liknande budskap gav i ett TV-inslag samma dag.245 Enligt den tolkning som framförde inför offentligheten förhindrade således personalkontrollkungörelsen registrering av personer som enbart var medlemmar i eller sympatisörer till de or- ganisationer som betraktades som samhällsomstörtande. Diskrepansen mellan uttalande och föreskrifterna i HT 16 ledde till starka reaktioner inom . Reaktionerna yttrade sig dels i osäkerhet om i vilken mån justitieministern hade kännedom om regelverk och praxis för säkerhetspolisens registre- ringar, dels i irritation över att uttalat sig alltför kategoriskt och att regeringen därmed var låst till att utfärda snävare registre- ringsinstruktioner. Att justitieministern genom sin signatur informellt gett sitt godkännande till registreringsföreskriften HT 15 är väl omvittnat.246 I vilken mån , som efterträdde Kling senare under samma höst, blev informerad om innehållet i HT 15 och sedermera HT 16 (med bilaga) är dock mera oklart. Frågan togs upp vid sammanträde i och vid ett möte med säkerhetspolisens företagsnämnd se- nare. slog fast att personalkon- trollkungörelsen följdes strikt och att HT 16 utfärdats med stöd av denna kungörelse. Därefter kom han in på uttalanden som - april (då även i närvaro av statsrådet , statssekreteraren samt expedi- tionschefen ), dels vid ett möte med parlamentarikerna i . Ang dessa möten se även Protokoll från företagsnämnden den 18/4 1972 (JWK 5:720/9, löpnr 1, s. 10/2. ), Protokoll från sektions- och rotelchefskonferens i Rätt- vik 16 – . (SH 892-72. JWK 5:720/6, löpnr 3. ) samt Lampers, : 245Protokoll från sammanträde med i plenum den 13/4 1972 (närv: rikspo- lischefen, överdirektören, avdelnings- och byråchefer vid säkerhetsavdelningen samt riks- dagsmännen (), (), (), i Luttra (c), () och ()). RPS/Säk:s arkiv F VI (Wermdalens papper), vol. Se även Lampers, : i . (i SOU 2002:95). 246Vinge säger sig i sina memoarer förgäves ha försökt få fram det signerade exemplaret då han skulle skriva sina memoarer men detta var då försvunnet - ingen visste var den fanns. Var tar alla obekväma handlingar vägen ?. Svaret på frågan kom då förre rikspolischefen visade upp den signerade föreskriften i inslag i . tycks således ha tagit med sig den hemliga tjänsteföreskriften hem då han slu- tade som rikspolischef 1978. , P G (i samarbete med ): Säpochef 1962- 1970. (1988), s. 86, artikeln godkände vilka som skulle registreras i Af- tonbladet den 9/12 1997, Lampers, : Personalkontrollkungörelsen och dess tillämp- ning inom 1969-1974. (Sekretariatsrapport till ), (1998), s. 41 samt , (i samarbete med ): Utan om- svep. Ett liv i maktens centrum. (1990), s. 273. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 enligt - kunde tolkas som så att denne icke delade rikspo- lisstyrelsens uppfattning om tolkningen av personalkontrollkungö- relsens bestämmelser. hävdade då - som han framhöll att det inte fanns några formella krav på myndigheter att redovisa föreskrifter som utfärdats efter regeringens bemyndigande - att justitieministern informerats om registreringsfrågorna vid fle- ra tillfällen. När besökt säkerhetspolisen hade det lämnats information om att klart revolutionära organi- sationer var föremål för avdelningens intresse och berörde rikspolischefen samma problemställning inför justitiemi- nistern. Vidare hade rikspolischefen och kallats till för att - inför , statsrådet , statssekreterare och expeditionschefen - lämna en redogörelse för de fall som debatterats i mass- medierna. Av samma anledning hade parlamentarikerna i RPS:s sty- relse - som varit med om att besluta om utfärdandet av HT 16 - kallats till möte med justitieministern den 5 april 1972.247 Även om uppenbarligen informerats om de politiska registreringarna kan det inte fastställas om han sett listan på de övervakade organisationerna som bifogades HT 16 eller att han fått klart för sig att även personer som enbart var medlemmar och sym- patisörer registrerades av säkerhetspolisen. Vid sammanträdet i - dvs. en vecka efter offentliga uttalanden - upptogs dels frågan om justitieministerns kännedom om HT 16, dels frågan om vilka följ- uttalanden skulle få. Inom styrelsen uttrycktes stor för- våning över den uppkomna situationen. var inte sär- skilt nöjd med justitieministerns agerande, vilket han uppenbarli- gen såg som ett försök till ministerstyre som dessutom föregrep den pågående . I det här landet är det centrala myndigheter och andra som skall tolka lagar och författ- ningar. Gör de fel skall JO bedöma och avgöra detta.248 247Protokoll från företagsnämnden den 18/4 1972. JWK 5:720/9, löpnr 1, s. 10/2. 248Protokoll från sammanträde med i plenum den 13/4 1972 (närv: rikspo- lischefen, överdirektören, avdelnings- och byråchefer vid säkerhetsavdelningen samt riks- dagsmännen (), (), (), i Luttra (c), () och ()). RPS/Säk:s arkiv F VI (Wermdalens pap- per), vol. Se även Lampers, : i . (i SOU 2002: 95). Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 Även från de riksdagsmän som satt som lekmannaledamöter i sty- relsen kom tydliga reaktioner. Flera av dem trodde att det skulle bli svårt för regeringen att hålla fast vid tolkning av personal- kontrollkungörelsen. () menade att han först fått klart för sig att justitieministern haft en annan upp- fattning än styrelsen och hans partikollega för- utspådde att regeringen måste backa i vissa uttalanden. i Luttra (c) - som suttit i samrådsnämnden - menade att justitieministern alltför lätt vikt sig för kritikerna. Han har tydligen ingen större förmåga att stå pall emot lite blåsväder. Han har skapat svårig- heter för regeringen.249 Vad gällde det fortsatta registreringsarbetet föreslog rikspolische- fen att föreskrifterna i HT 16 och tillämpningen av bestämmelserna tills vidare inte skulle påverkas av uttalanden. Om JO kommer till annan uppfattning får vi skriva till regeringen. Kan vi vara överens där- om?250 På denna fråga kom - enligt sammanträdesprotokollet - ett jakan- de svar från styrelsen.251 De som trodde att regeringen skulle vara tvungen att backa från uttalande - om än i hemlighet - kom i viss mån att få rätt. På det offentliga planet höll regeringen fast vid den tolkningslinje som gett uttryck för i och i massmedierna. I bör- jan av stod det klart för säkerhetspolisen att re- geringen - trots att JO sade sig ha konstaterat att de gällande före- skrifterna stod i god överensstämmelse med personalkontroll- kungörelsen - snart skulle utfärda nya riktlinjer för den politiska registreringsverksamheten. Vid en regionträff i den 7 sep- tember 1972 sammanfattade det rådande läget på följande sätt: sade sig ha förståelse för om säkerhetspolisens personal reagerade negativt på uttalanden men så fann han att vi - parlamentariker - och styrelsen borde känna djupare indignation eftersom det är vi som s a s sitter med skägget i brevlådan. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 Han gick igenom händelserna och den kritik som verksamheten utsatts för. Debatten var enligt hans mening mycket onyanserad men det var ingen förföl- jelsekampanj. Han hade hyst oro för att JO-ut- redningen skulle presenteras under semestertid och inte få den publicitet som var eftersträv- ansvärd Inga gravare anmärkningar riktades mot verksamheten. Justitieministern skulle se- nare ta ställning till ev. ändringar. Efter allmän beredning fattas nu beslut i konseljen . Det är svårt att säga vad det går ut på. Tydligt är att säkavdelningen och reger- ingen haft olika tolkningar av personalkon- trollkungörelsen. Man kommer kanske att krä- va aktivitet i en eller annan form för att ve- derbörande skall registreras.252 kallades rikspolischefen - enligt dennes memoarer - till och förelades ett fär- digt beslut, dvs. det som skulle bli det s.k. 22-septemberbrevet om hur personalkontrollkungörelsen skulle tillämpas.253 För den fortsatta politiska övervakningen av svenska medborgare innehöll det brev som regeringen utfärdade till två viktiga element. För det första slog bre- vet fast att det fortsättningsvis skulle vara regeringen - och inte längre - som skulle utfärda tillämpningsföreskrif- terna för personalkontrollkungörelsen. Föreskrifterna skulle ut- färdas efter förslag från . För det andra fastslog regeringen den tolkning av personalkontrollkungörelsen som Gei- jer givit uttryck för . I inledningen av brevet konstaterade regeringen att det i vårt land finns organisationer och grupper som bedriver politisk verk- samhet som innebär att våld, hot eller tvång utnyttjas eller kan komma att utnyttjas som medel att uppnå de politiska syftena.254 252Protokoll från regionträff i 6-7/9 1972 (SH 1766/72). JWK 5:720/6, löpnr 3, s. 253Persson, (i samarbete med ): Utan omsvep. Ett liv i maktens centrum. 1990, s 268. 254Justitiedepartementet till RPS den 22/9 1972. Publicerad som bilaga (nr 3) i (1998). Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 Dessa organisationer och grupper delades in i två undergruppe- ringar: 1.de organisationer som i antaget program angivit att organisatio- nen skall verka för att omvandla samhället med våld, 2.de organisationer som kunde befaras här i riket eller i andra sta- ter bedriva eller ha bedrivit politisk omstörtningsverksamhet vari ingår utnyttjande av våld, hot eller tvång som medel.255 Att regeringen med den första gruppen avsåg svenska organisatio- ner och med den andra gruppen menade utländska terroristorgani- sationer framgick av en presskommuniké som regeringen lät publi- cera som brevet utfärdades.256 Vad beträffar registrering av personer som tillhörde de utländska terroristorganisationerna gav regeringen följande instruktioner: Uppgift om medlem i eller sympatisör med så- dan organisation eller grupp skall antecknas i säkerhetsavdelningens polisregister.257 När det gällde de svenska organisationerna meddelade regeringen snävare regler för vad som fick registreras. Instruktionerna löd på följande sätt: Vissa organisationer har i antaget program an- givit att organisationen skall verka för att om- vandla samhället med våld. En stor del av så- dana organisationers medlemmar kan emeller- tid antas aldrig komma att medverka till att vad som sålunda uttalats i programmet förverkli- gas. Enbart tillhörighet till sådan organisation skall därför inte utgöra skäl att anteckna någon i säkerhetsavdelningens polisregister. Anteck- ning får dock ske, om någon medlem i eller 256Protokoll från sammanträde med i plenum den 15/11 1972 (närv: riks- polischefen, överdirektören , avdelnings- och byråchefer vid säkerhetsavdel- ningen samt riksdagsmännen (), (), (), i Luttra (c) och ()). RPS/Säk:s arkiv F VI (Wermdalens papper), vol. 257Justitiedepartementet till RPS den 22/9 1972. Publicerad som bilaga (nr 3) i (1998). Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 sympatisör med sådan organisation genom sina åtgärder har givit anledning till misstanke att han kan vara beredd att deltaga i verksamhet som innebär fara för rikets säkerhet eller som syftar till och är ägnad att med våld förändra det demokratiska statsskicket eller påverka ri- kets ställning som oberoende stat.258 Vad som särskilt bör noteras i denna instruktion är dels att med- lemmar i och sympatisörer med dessa organisationer endast kunde registreras om de på grund av sina åtgärder kunde betraktas som en fara för rikets säkerhet, dels att regeringen skrev att dessa fick registreras. Den senare noteringen är värd att uppmärksamma då ordvalet skiljer sig från den instruktion som gällde utländska ter- rororganisationer vars medlemmar och sympatisörer skulle registre- ras. Då dessa instruktioner utfärdats stod det klart att de tidigare av säkerhetspolisen tillämpade registreringsrutinerna skulle förändras. I en PM av från konstaterades följande. gällande tillämpningsföreskrifter (HT 16) till personalkontrollkungörelsen har byggt på antagandet att en medlem i eller sympatisör med en revolutionär organisation kan befaras vara beredd [att] deltaga i samhällsfarlig verk- samhet. Ett medlemskap i en sådan organisa- tion har alltså utgjort tillräcklig grund för regi- strering. Denna presumtion har emellertid för- utsatts kunna brytas av andra omständigheter som visar att vederbörande inte kan anses ut- göra en säkerhetsrisk. De av Kungl. Maj:t ut- färdade direktiven innebär väsentligt föränd- rade förutsättningar för registrering av med- lemmar i eller sympatisörer med revolutionära organisationer. Sådana personer skall inte läng- re presumeras vara farliga och registreras utan en registrering får utföras först när veder- Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 börande utöver medlemskapet eller sympatibe- visen genom sina åtgärder har givit anledning till misstanke.259 Eftersom regeringen föreskrivit att det förutom medlemskap eller sympatibevis krävdes att en person gjort sig skyldig till åtgärder för att säkerhetspolisen skulle få registrera vederbörande, menade att det var viktigt att reda ut hur begreppet åtgärd skulle tolkas i registreringshänseende. Han hävdade därvidlag att rent språkligt ligger i åtgärd något påtagligt, något resultatbringande och att begreppet inte var synonymt med aktiv eller verksam som bägge är vidare begrepp.260 I ett försök att konkretisera frågan lis- tade de medlemsaktiviteter och opinionsyttringar som kunde förekomma i de aktuella organisationerna.