sou · GQB344 · 2003-01-01 00:00:00 — Inom ramen för en sådan allmän översyn bör en närmare analys göras av de rättsliga frågeställningar som aktualiserats av Justitie- ombudsmannen i de beslut som behandlats ovan. Vidare aktualise- ras frågan om vilka uppgifter ordningsvakter bör ha när det gäller att ingripa mot personer som gör sig skyldiga till snatteri. Ovan har beskrivits vilken funktion ordningsvakter normalt har vid in- Kommittédirektiv (Dir. 2001:61) gripande mot snatterier. Frågor som bör analyseras är exempelvis i vilken utsträckning ordningsvakter bör kunna medverka i samband med identifikation av en för snatteri misstänkt person samt vid do- kumentering av förhållanden som är av betydelse för utredningen av sådana brott. En aspekt som är viktig att beakta när man överväger ytterligare effektivisering och rationalisering av utredning och lagföring av vissa brottstyper, är vilka konsekvenser detta kan få för allmänhe- tens uppfattning om de brott som berörs. Ordningsbot kan utfärdas endast för mindre allvarlig brottslighet. När man övervä- ger en utvidgning av tillämpningsområdet för ordningsbot till att omfatta exempelvis snatteribrott, måste beaktas hur detta skulle komma att påverka allmänhetens inställning till den typen av brottslighet. Det är givetvis inte önskvärt att effektivisering och rationalisering av utredning och lagföring av brott får till följd att den aktuella brottsligheten trivialiseras i allmänhetens ögon. förslag om en utvidgning av ordningsbotsinsti- tutet skulle innebära att ordningsbot kunde utfärdas även för de brott som har dagsböter och fängelse i straffskalan men där påfölj- den i det enskilda fallet blir penningböter, det vill säga om brottet föranleder lägre straff än trettio dagsböter. När det gäller snatteri blir detta aktuellt om det tillgripnas värde understiger då på- följden enligt praxis blir böter . Att utvidga tillämpningsområdet för ordningsbotsinstitutet till fall där brottet är så pass allvarligt att det skulle bli fråga om dags- böter är knappast aktuellt. bygger på att bötesbeloppet kan bestämmas efter fastlagda tariffer, vilket inte är möjligt med dagsböter som är beroende av den enskildes inkomst- förhållanden. Särskilt om unga lagöverträdare I lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöver- trädare (LUL) finns bestämmelser om utredning och lagföring av brott där den misstänkte inte har fyllt . Kommittédirektiv (Dir. 2001:61) En förundersökning mot den som inte fyllt skall alltid ledas av åklagaren, om det är fråga om brott med mer än sex månaders fängelse i straffskalan. Om någon som är är skäligen misstänkt för brott, skall vårdnadshavaren eller annan som svarar för den unges vård och fostran underrättas och kallas till förhör som hålls med den unge, om detta inte är till men för utredningen eller det annars finns särskilda skäl mot det. Som exempel på situationer där underrättelse och kallelse får underlåtas på grund av att det finns särskilda skäl, nämns i förarbetena att det rör sig om en förseelse av mycket bagatellartat slag (prop. 1987/88:135 s. 33). Om någon är skäligen misstänkt för ett brott på vil- ket fängelse kan följa, skall socialnämnden genast underrättas. Vid förhör med den som är och som är misstänkt för ett brott på vilket fängelse kan följa, skall företrädare för socialtjäns- ten närvara om det är möjligt och det kan ske utan men för utred- ningen. medverkan är avsedd att utgöra ett stöd för den unge som det har ansetts vara av vikt att social- nämnden får information om brottet och omständigheterna kring detta. Av bl.a. föreskrifter framgår att utrymmet för att underlåta en formell förundersökning när den misstänkte är mycket litet. Möjligheterna att på plats utfärda ord- ningsbot för ett brott med fängelse i straffskalan, t.ex. snatteri, när den misstänkte är framstår därför som begränsade. I detta sammanhang bör också nämnas att det i LUL även finns särskilda regler om strafföreläggande och åtalsunderlåtelse vad av- ser gärningsmän . Ett viktigt syfte med reglerna i LUL är att få till stånd en sam- verkan mellan den unges vårdnadshavare och de sociala och brotts- utredande myndigheterna så att lämpliga åtgärder kan vidtas för att tillrättaföra den unge. Detta intresse måste särskilt beaktas inom ramen för ett effektiviserings- och rationaliseringsarbete. Ett så- dant arbete får inte resultera i att unga lagöverträdares ställning i de avseenden som nämnts ovan på något vis försämras. Beredningen för rättsväsendets utveckling skall undersöka möjlig- heterna att med bibehållen rättssäkerhet förenkla utredningen och lagföringen av i första hand butikssnatterier, men även annan Kommittédirektiv (Dir. 2001:61) brottslighet som kan vara lämpad för ett förenklat förfarande, t.ex. kontantbedrägerier. Beredningen skall lämna förslag till hur sådana förenklingar av förfarandet kan ske, samt, i den mån det behövs, ta upp därmed angränsande frågor. I uppdraget ingår att närmare ana- lysera vissa av de rättsliga frågeställningar som Justitieombudsman- nen har uppmärksammat i de beslut som redogjorts för ovan. Be- redningen skall således analysera bestämmelsen om s.k. envarsgri- pande och hur den tillämpas i samband med ingripande mot perso- ner som misstänks för snatteribrott, vilka krav som bör ställas på identifieringen av den misstänkte, lämpligheten av att använda det s.k. förenklade utredningsförfarandet enligt 23 kap. 22 § rätte- gångsbalken vid utredning av snatterier, möjligheten att ta föremål i beslag inom ramen för en sådan utredning och vilka krav som bör ställas på dokumentationen inom ramen för utredning av bl.a. snat- terier. Beredningen skall lämna förslag till de författningsändringar som behövs. Arbetet bör ske i samråd med , Riksåklagaren och företrädare för handeln. En särskild referensgrupp med före- trädare för handeln skall inrättas för det ändamålet. Uppdraget skall redovisas .