sou · GQB377 · 2003-01-01 00:00:00 — Enligt vår uppfattning är det ur demokratisk synvinkel lämpligt att de partier som varit representerade i kan ställas under väljarnas bedömning i det påföljande valet. Det är därför ändamålsmässigt att ett skärpt registreringskrav inte drabbar de partier som innehar mandat i det påföljande valet. Om ett parti skulle misslyckas med att ta mandat i det påföljande valet skall dock det skärpta registreringskravet omfatta det partiet i valet därefter. Utredningens båda förslag om ett skärpt krav om registrering och en förste divisor vid mandatfördelningen på 1,4 innebär att mycket små partier får svårare att delta i valet och att ta mandat. Detta innebär tillsammans att partisplittringen motverkas. En slutlig fråga är dock om dessa åtgärder är tillräckliga eller om det därutöver finns skäl att föreslå en renodlad procentspärr. En sådan har den nackdelen att proportionaliteten försämras. Utredningens slutsats är att det är svårt att bedöma om en sådan är nödvändig. Det kan i stället vara angeläget att först analysera vilka effekter de föreslagna åtgärderna får i kommande val. Först om de skulle visa sig vara otillräckliga finns det anledning att på nytt överväga frågan om en procentspärr. Utredningens förslag: Av sametingslagen bör följa att har rätt att utge partistöd. Sådant stöd får inte otillbörligen gynna eller missgynna ett parti. I detta kapitel behandlas frågan om partistöd. I 11.1 redovisar vi gällande ordning för partistöd i . Som en jämförelse presenterar vi motsvarande bestämmelser för riksdagspartierna och det kommunala partistödet i 11.2. Tänkbara problem analyseras i 11.3. Våra överväganden och förslag anger vi i 11.4. En sammanfattning finns i 11.5 Av regleringsbrevet för för framgår att det disponerar för tingets verksamhet. Förberedelser och genomförande av val skall finansieras inom ramen för anslaget. Som ett särskilt villkor anges bl.a. att skall särredovisa partistöd. Av det anförda följer alltså att självt inom ramen bestämmer nivån på partistöd. Av budgeten följer att lämnat bidrag för partistöd med ca och att det budgeterats för ända- målet. Att det är ett lägre belopp bör ha ett samband med att 2002 inte är ett valår. I budgetunderlag –2005 beräknas ett ökat medelsbehov för partistöd till . Fördelningen av partistöd regleras i förordning om partistöd till partier som är representerade i , som antagits av Same- tinget 1998 och som kan ändras genom beslut av plenum. Det framgår av denna att partistöd kan utgå som grundbidrag, mandat- bidrag eller valarbetsbidrag. Grundbidrag utgår till parti eller liknande som erhållit mandat i . Bidraget uppgår till ett halvt basbelopp för varje verk- samhetsår. Även mandatbidrag utgår till parti eller motsvarande som erhållit mandat i . Bidraget uppgår till en fjärdedels basbelopp per ledamot för ett verksamhetsår. Mandatbidrag utgår inte för ledamot som före verksamhetsåret anmält utträde från parti (Partipolitiskt obunden ledamot). Innebörden i bestämmelserna är att ett parti som har haft man- dat i , men sedan mister det omgående förlorar rätten till grundbidrag och mandatbidrag. får av nämndens budgeterade medel besluta om valarbetsbidrag för valår. Det saknas som huvudregel en redovisningsplikt för stödet. 11.2Motsvarande bestämmelser för riksdagspartierna och kommunalt partistöd Stöd till riksdagspartierna regleras enligt lag (1972:625) om statligt stöd till politiska partier. Fyra principer gäller för bidragsgivningen. Bidrag skall bara utgå till partier som har ett inte obetydligt stöd i väljaropinionen, manifesterat i allmänna val. Bidragen skall beräk- nas schematiskt och fördelas enligt fasta regler som inte tillåter någon skönsmässig prövning. Bidragens storlek skall sättas i rela- tion till partiernas styrka. Någon offentlig kontroll hur medlen används skall inte förekomma (jämför , Karnov, 2001/02, 1 sid. 78.). Enligt lagen utgår stöd till politiskt parti som deltagit i val till i form av partistöd eller kanslistöd. Partistöd lämnas som mandatbidrag. Varje mandatbidrag är . Antalet mandatbidrag som varje parti får bestäms i huvudsak med hänsyn till utgången i de närmast två föregående ordinarie valen. Exempelvis erhåller varje parti efter valet så många mandatbidrag som motsvarar en sjättedel gånger antalet vunna mandat i det senaste valet plus fem sjättedelar gånger antalet vunna mandat i närmast föregående val. Har något parti i något av valen ej blivit företrätt i räknas i stället för mandat antalet hela tiondels procentenheter röster . Kanslistöd utgår som grundstöd och tilläggsstöd. Parti som fått minst fyra % av rösterna i hela landet får ett helt grundstöd om . Partier som blivit företrätt i , men inte fått fyra % av rösterna i hela landet får valet gäller så många fjortondelar av ett helt grundstöd som motsvarar antalet vunna mandat. Partier som har rätt till grundstöd får också tilläggsstöd med för varje vunnet mandat om partiet är före- trätt i regeringen annars per vunnet mandat. Har ett parti vid val till riksdag fått minst fyra % av rösterna i hela landet och får partiet lägre andel röster vid nästa val utgår antingen ett avtrappat grundstöd för de därpå följande åren, av ett helt grundstöd första året, de två därpå följande åren och det fjärde året eller, om det är fördelaktigare beräknas grundstödet med utgångs- punkt från fjortondelar av ett helt grundstöd som motsvarar antalet vunna mandat, på sätt som anges ovan. Enligt 2 kap. 9 och 10 §§ kommunallagen får kommuner och landsting ge partistöd till de politiska partier som är representerade i fullmäktige, samt till ett parti som varit representerad. Det är fullmäktige som beslutar om partistödets omfattning och formerna för det. Stödet får inte utformas så att det otillbörligt gynnar eller missgynnar ett parti. I direktiven anges som skäl för översynen endast att ledamöter vid upprepade tillfällen påtalat bristen på ekonomiska resurser för att bedriva partipolitisk verksamhet mellan valen och för att möjliggöra en kontinuerlig kontakt med väljarna. Utred- ningens uppdrag är därför att överväga ändrade former för parti- stöd. har i bl.a. budgetutkastet –2005 vidareutveck- lat sin inställning. Det har inledningsvis förutsatt att utredningen kommer att föreslå ändrade former för partistöd, men därutöver anfört att stödet bör höjas . Som skäl angavs följande: plenum har vid ett antal tillfällen sedan etableringen 1993 konstaterat att nivån på partistödet inte möjliggjort ut- vecklingen av en mer varaktig och uthållig partiverksamhet. En för- utsättning för att få stadga i partiväsende är att partistödet höjs. Det låga valdeltagandet indikerar också brister i partiväsende. Ett ytterligare problem skulle kunna vara rätt att överhuvudtaget ge partistöd. Denna rätt har varit omdisku- terad. Historiskt sett har även kommunernas rätt att bevilja partistöd varit ifrågasatt, det har ansetts tveksamt att kommunerna skulle använda skattemedel för att gynna vissa åsiktsriktningar. kommunallagen följer numera som framgått att kommunerna har en sådan rätt. En viktig princip är dock att stödet inte otillbörligt får gynna eller missgynna ett parti. Som framgått är det huvudsakliga problem som angetts om parti- stödet att nivån på det är för lågt. Däremot har det inte anförts att formerna för partistödet i övrigt skulle vara behäftat med brister. Därutöver skulle alltså rätten för att ge partistöd kunna vara tveksamt, eftersom denna rätt i motsats till vad som gäller för kommunerna inte är lagfäst i sametingslagen. Vid en jämförelse med stödet till riksdagspartierna framgår att bestämmelserna i uppfyller de principer som ligger bakom det statliga stödet till riksdagspartierna. Stöd utgår bara till de partierna som har manifesterad förankring bland väljarna, det fördelas efter styrka och enligt fasta normer och det saknas redo- visningsplikt. Det finns dock ändå vissa skillnader. En första är att stödet till riksdagspartierna är lagfäst. Av lagen framgår även nivån på stödet. En annan skillnad är riksdagspartier erhåller stöd även om de i ett val inte får mandat. Utredningen ställer sig inledningsvis tveksam till att se över for- merna för partistöd om det grundläggande problemet endast är nivån på stödet. Vi instämmer i att det är viktigt att tillerkänns ett stöd som möjliggör partipolitisk verksamhet mellan valen. Denna fråga driver dock redan i budgetproces- sen. En översyn förutsätter enligt vår bedömning att det finns principiella brister. Vilka skulle då de kunde vara? En brist skulle kunna vara att rätt att ge partistöd inte är lagfäst. Vilka brister skulle kunna finnas i övrigt? När det gäller fördelningen av partistöd visar jämförelsen med riksdagspartierna att stödet i fördelas enligt vedertagna principer. En kvarstående fråga är vidare om det förhållande att fördelningen av partistödet är lagreglerat har ett principiellt värde. En annan om den skillnaden att partier som misslyckats i ett sametingsval inte erhåller stöd fortsättningsvis har någon betydelse. Enligt utredningens uppfattning är det i vart fall för riksdags- partier väsentligt att fördelningen av stödet är lagreglerat, det är svårt att föreställa sig en annan ordning. För demokratin är det självfallet viktigt att partierna har möjlighet att förutse storleken på stödet för att kunna planera sin verksamhet. Det kan vidare också ha ett principiellt värde ur demokratisk synvinkel att ett parti som i ett val misslyckats med att ta mandat erhåller stöd så att det i nästa val får en ny chans. När det gäller är dock frågan mer komplicerad än så. Utredningen har i kapitel 6 anlagt den övergripande synen att rege- ringen bör övergå till att tillerkänna en klumpsumma för sin verksamhet i stället för riktade anslag. Bak- grunden är förstås att självständighet till staten bör stärkas, samerna har en rätt till kulturell autonomi som i sin tur förutsätter ett visst självstyre. En lagreglering om rätten till partistöd skulle bryta detta synsätt. På motsvarande sätt ankommer det ju också på kommunerna att själva bestämma om såväl partistödets omfattning som formerna för det. En slutsats i linje med tidigare överväganden skulle därmed kunna vara att varken utredningen eller riksdag/regering bör ha synpunkter på partistödet, eftersom det får anses vara en inre samisk angelägenhet. Utredningens uppfattning är därför att det av principiella skäl kan vara lämpligt att även fortsättningsvis utformar sina egna bestämmelser om fördelningen av partistödet. Synsättet med- för den praktiska nackdelen att det inte är möjligt att genom lag tillförsäkra ytterligare medel. Detta problem är dock en renodlad budgetfråga och måste lösas genom att ram- anslag höjs så att det medger ett förbättrat partistöd. Det som däremot bör framgå av lag är att har en rätt att ge partistöd till partier. skall besluta om stödets omfattning. Stödet får inte utformas så att det otillbörligen gynnar eller missgynnar ett parti. Skälet för översynen skulle vara att ledamöter vid upprepade tillfällen påtalat bristen på ekonomiska resurser. Ett ytterligare problem skulle kunna vara om överhuvudtaget skulle ha rätt att ge partistöd. Utredningen har vidare jämfört förutsättningarna för partistöd i med partistöd till riksdagspartierna och stödet till partierna som är representerade i fullmäktige. Jämförelsen visar att egna regler uppfyller de principer som ligger bakom det statliga stödet till riksdagspartierna. Stöd utgår bara till de partier som har manifesterad förankring bland väljarna, det fördelas efter styrka och enligt fasta normer och det saknas i vart fall som Det är främst fråga om två skillnader. Den ena är att rätten till stöd och stödets nivå är lagfäst för riksdagspartierna. Det andra är att även partier som misslyckas med att ta mandat i ett riksdagsval får stöd under den närmast påföljande tiden. Motsvarande gäller inte för partier i . Utredningens slutsats är att det grundläggande problemet i endast är nivån på partistödet. Vi ställer oss tveksamma till om detta verkligen motiverar en översyn av formerna för partistödet. Vi instämmer i att det är viktigt att tillerkänns ett stöd som möjliggör partipolitisk verksamhet mellan valen. Denna fråga driver dock redan i budgetprocessen. En översyn förutsätter enligt vår bedömning principiella brister. En principiell brist skulle då kunna vara att det inte av sametingslagen framgår att har rätt att använda sina medel för partistöd. Denna rätt har också varit omdiskuterad. I kommunallagen anges att kommunerna har rätt att ge partistöd under förutsättning att inte ett parti otillbörligen gynnas. Utredningen föreslår motsvarande bestämmelse för . Nästa fråga är om det finns ett principiellt värde av att formerna för partistöd och nivån för partistödet är lagfäst. Som framgått är sättet för hur partistöd utgår till riksdagspartierna angivet i en lag. Enligt vår bedömning har detta självfallet ett värde, detta ökar förutsägbarheten för partierna. När det gäller tillkommer dock andra överväganden. Utredningen har i kapitel 6 anlagt den övergripande synen regeringen bör övergå till att tillerkänna en klumpsumma för sin verksamhet i stället för riktade anslag. Bakgrunden är förstås att självständighet till staten bör stärkas. En lagreglering om rätten till partistöd skulle bryta detta synsätt. På motsvarande sätt ankommer det ju också på kommunerna att själva bestämma om såväl partistödets omfattning som formerna för det. En slutsats i linje med tidigare överväganden är därmed att varken utredningen eller riksdag/regering bör ha synpunkter på partistödet, eftersom det får anses vara en inre samisk angelägenhet. 12Ekonomiska konsekvenser av utredningens förslag Utredningens förslag medför marginella ekonomiska konsekven- ser. Vi har i kapitel 6 och 7 lämnat förslag av organisatorisk art. Förslagen syftar till att förbättra organisation och ställning. Inget av förslagen medför några direkta ekonomiska konsekvenser. Däremot har vi på flera ställen framhållit att en förutsättning för ett självständigare Sameting är att anslaget till tinget är sådant att en välfungerande verksamhet är möjlig. Vi förutsätter att anslagsnivån prövas ingående i takt med att nya uppgifter överförs till tinget. En ökning skulle kunna finansieras genom att resurser överförs från de myndigheter som fråntas uppgifter. Vi vill i denna del dock hänvisa till vad Rennärings- politiska kommittén anfört om kostnader i sitt betänkande, en ny rennäringspolitik, SOU 2001:101, del 1 sid. 427. Utredningen har i kapitel 9 och 10 behandlat valfrågor. I kapitel 9 har vi föreslagit att ansvaret för sametingsvalet delas. Ansvaret för vissa valfrågor överförs från till och i . Detta skulle kunna medföra ökade kostnader för dessa två sistnämnda myndigheter och minskade för med ett förslag om omfördelning som lösning. Detta skulle dock förstås strida mot utredningens övergripande syn om att måste tillerkännas ökade resurser för att våra förslag till organisatoriska förbättringar skall vara meningsfulla. När det gäller har det vidare framförts att myndigheten redan tidigare bistått valnämnden i hög utsträckning. Därmed är det möjligt att det utökade ansvaret för inte medför några kostnadsaspekter. Vad gäller i kommer arbetsbördan att utökas i någon omfattning. Dels har utredningen föreslagit utökade möjligheter att överklaga den preliminära röstlängden. I vilken utsträckning dessa ärenden kom- Ekonomiska konsekvenser av utredningens förslag mer att öka är oklart, men det är vår hypotes om att det i vart fall endast kommer att vara ett fåtal ärenden. Därutöver kommer det att ankomma på att räkna rösterna i sametingsvalet och att sköta mandatfördelningen. Detta kommer dock endast att ske . Sammantaget är det vår slutsats att utredningens förslag i denna del medför en marginell kostnads- ökning för i . Vi anser därmed att det saknas skäl att föreslå en särskild finansiering för denna. 13.1Förslag till lag om ändring i Sametingslag (1992:1433) 1 kap 2 § Med same avses i denna lag den som anser sig vara same och 1.gör sannolikt att han har eller har haft samiska som språk i hemmet, eller 2.gör sannolikt att någon av hans föräldrar, far- eller morföräldrar har eller har haft samiska som språk i hemmet, eller 3.har en förälder som är upptagen i röstlängd till eller vars förälder har varit upptagen i denna röstlängd utan att därefter beslutat annat. Syftet med detta förslag till ändring är att förhindra att barn till dem som på felaktiga grunder kommit upp på röstlängden skall ha en ovillkorlig rätt att upptas. Bestämmelsen får närmast ses som ett förtydligande över hur lagtexten skall tolkas. Bakgrunden finns beskriven under 9.3.2. Som framgår där skall det vara möjligt att överklaga den preliminära röstlängden till även på den grunden att någon annan felaktigt upptagits. skulle då förstås kunna besluta att någon felaktigt upptagits och inte ta upp i personen i den slutliga röstlängden. Personen har dock varit upptagen på den preliminära röstlängden och kan dessutom i ett tidigare val ha varit upptagen även på den slutliga röstlängden. I ett sådant fall skulle man kunna anse att den tidigare ordalydelsen av lagtexten om att den som har en förälder som har varit upptagen på röstlängden skulle ge barn till personer varit felaktigt uppförda en ovillkorlig rätt till att upptas på röstlängden. Vi har även ändrat lagtextens formulering i denna del. Den tidigare ordalydelsen om att den som har en förälder som varit upptagen på röstlängden skulle kunna skapa problem för den som har haft en förälder som varit upptagen på röstlängden, men föräldern avlidit. 2 kap. 1 a § får ge ekonomiskt bidrag och annat stöd till de grupper, partier eller liknande sammanslutningar som är eller har varit representerade i . skall besluta om stödets omfattning och formerna för det. Stödet får inte utformas så att det otillbörligt gynnar eller missgynnar ett parti Paragrafen är ny. Som framgår av 11.3 har rätt att ge partistöd varit omdiskuterad, men likväl skett i praxis. Vi föreslår därför en lagreglering av praxis. Paragrafen är utformad med 2 kap. 9 och 10 §§ kommunallagen som förebild. En skillnad är att det av kommunallagen följer att stöd endast får ges till ett parti som upphört att vara representerat . Utredningen har inte föreslagit motsvarande för , eftersom vi anser att det får ankomma på att inom ramen för vad som är tillbörligt avgöra sådana frågor. utgår inte stöd till partier som inte är representerade. 2 kap. 2 § skall bestå av 31 ledamöter, utsedda genom val. För ledamöterna skall det utses ersättare. I fråga om antalet ersättare och hur de skall utses gäller bestämmelserna i 18 kap. 53 § vallagen (1997:157) om val till . Leda- möterna skall vara svenska medborgare. väljer ordförande och en eller flera vice ordförande bland ledamöterna. Utredningen föreslår att andra stycket ändras. Det finns två syften med denna ändring. För det första är avsikten som framgår av 7.5.2 att ordförande skall utses av och inte av regeringen. Vi har vidare ändrat ordalydelsen så att det blir möjligt att välja flera vice ordföranden. Detta har vi gjort för att paragrafen i denna del skall korrespondera med 117 § i arbetsordning, jämför vidare 7.5.2 2 kap 4 § skall bland tingets ledamöter utse en styrelse om högst sju ledamöter och lika många ersättare som skall sköta den löpande verksamheten för . En av ledamöterna skall därvid utses att vara ordförande. Under de förutsättningar som anges i 2 § lagen (1992:339) om proportionellt valsätt skall val av ledamöter och ersättare i styrelse och nämnder vara proportionella. 1.bereda och yttra sig i ärenden som skall handläggas av , 2.handha den ekonomiska förvaltningen, 3.verkställa beslut om verkställigheten inte uppdragits åt någon annan, 4.fullgöra de uppdrag som överlämnat till styrelsen. Utredningen föreslår att det införs ett minoritetsskydd i genom att minoriteten kan begära att val till styrelse och nämnder skall ske proportionellt. Frågan finns analyserad i 7.5.3. Förslaget har sin förebild i 5 kap 46 § kommunallagen. I kommunerna kan inte fullmäktigepresidium väljas proportionellt. Skälet för det är att presidiet kommunalrättsligt sett inte är något organ. Det innehar egentligen inte heller någon reell politisk makt, jämför , , Per , Kommunallagen, kommentarer och praxis, 1997, sid. 215. Utredningen anser i linje med detta att det saknas skäl för att presidium skall väljas proportionellt. 2 kap 5 § skall tillsätta en valnämnd som tillsammans med den centrala valmyndigheten och skall svara för valet till . kan därutöver tillsätta de nämnder som i övrigt behövs för beredning, förvaltning och verkställighet. Av paragrafen framgår den nya ansvarsfördelningen för Sametingsvalet. Detta skall inte längre bäras ensamt av utan delas mellan , och på samma sätt som gäller i de allmänna valen, jämför vidare 9.3.3. När det gäller har vi i anslutning till vallagens (vallag 1997:157) systematik använt termen den centrala valmyndigheten. Av vallagens 1 kap. 15 § framgår att det skall finnas en central valmyndighet. Regeringen skall bestämma vilken myndighet som skall vara central valmyndighet. Av förordning (2001:240) med instruktion för följer att är central förvaltningsmyndighet för frågor om val. 2 kap 8 § får återkalla uppdragen för samtliga förtroendevalda i styrelsen eller nämnd när den politiska majoriteten i styrelsen eller nämnden är densamma som i . får även uppdraget för ordförande eller vice ordförande återkallas. Paragrafen är ny. Vi föreslår att plenum får återkalla uppdragen för samtliga förtroendevalda i styrelse och nämnd. Skälet för detta är att förhindra att samarbetet mellan styrelse och plenum lamslås om den politiska majoriteten i plenum förändras.. Paragrafen har sin förebild i 4 kap. 10 a § kommunallagen. I denna paragraf nämns endast uttryckligen att uppdraget för förtroendevald i en nämnd kan återkallas. Kommunalrättsligt är dock även styrelsen en nämnd, varför även denna omfattas, jämför , kommunallag, fjärde upplagan, 1998, sid. 124. . Däremot ingår inte kommunens presidium. Från samiskt håll har det dock framförts att det finns ett behov om att kunna förändra presidiet vid ändrat majoritetsförhållande, eftersom plenum annars inte fungerar. Utredningen har därför föreslagit att även uppdraget för presidiet skulle kunna återkallas. I kommunallagen anges inte hur man skall konstatera att förutsättningarna för majoritetsskifte föreligger. Finns en dokumenterad koalitionsuppgörelse bör detta räcka, jämför , , Per , kommunallagen, Kommentarer och praxis, 1997. 2 kap 9 § Styrelsen eller nämnderna beslutar i frågor som rör förvaltningen och i frågor som de enligt lag eller annan författning skall handha Paragrafen är ny. Dess syfte är att skilja politiska verk- samheten från myndighetsutövningen. Bakgrunden är beskriven i 7.5.4 Motsvarande bestämmelse för kommunerna finns i kommunallagens 3 kap 13 §. 3 kap. 4 § första stycket Anmälan till tas upp i sameröstlängden skall ha inkommit året före valåret. Utredningen har som framgår av 9.3.4 föreslagit att tidsfristerna för hanteringen av sametingsvalet utsträcks. Denna tid är den första, anmälan till röstlängden skall senast komma in året före valåret i stället för som tidigare valåret. 3 kap 5 § skall ha upprättat en preliminär sameröstlängd året före valåret. 1.samer som varit upptagna i sameröstlängd, om de fortfarande fyller villkoren för rösträtt enligt 3 § och om de inte begärt att bli avförda ur sameröstlängden. 2.person som anmält sig enligt 4 § och som enligt valnämndens beslut skall tas upp i sameröstlängd. Den preliminära röstlängden skall hållas tillgänglig för granskning på sätt den centrala valmyndigheten i samråd med bestämmer. Beslutet skall kungöras i Post- och . Vidare skall den som anmält sig men inte upptagits i den preliminära sameröstlängden genast underrättas om beslutet. Den som anmält sig, men inte upptagits får överklaga det beslutet. Vidare kan var och en som upptagits i den preliminära röstlängden överklaga att annan upptagits.