sou · GQB3108d2 · 2003-01-01 00:00:00 — En starkt bi- dragande orsak var utan tvekan de garantier som den svenska försvarsmakten utställde rörande förvaringen av robotarna i . Amerikanerna gavs möjlighet att om de så önskade, kontrollera hur många robotar som förbrukats och viktigast av allt, att inga vapen kom i orätta händer. En sådan amerikansk säker- 174 Vad gäller resa till se, , och Vietnam- kriget, s. Vid utrikesutskottets besök i ställdes frågor rörande leveransläget för . Utskottsmedlemmarna meddelades då att leveranserna skett i stort sett enligt kontrakt och att utbildningen i därför tills vidare har kunnat genomföras planenligt. Frågan om slutleverans är ännu ej löst. De svenska riksdagsledamöterna visade sig nöjda med denna information. För denna beskrivning se Skrivelse från till C Fst/Sekt 2 (), , dnr. H 910, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1969, vol. 175Intervju med , , Arkiv. 176Brev från till Synnergren, , dnr. Hbr nr H1, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1970, vol. var till och med övertygad om att det i allt väsentligt var och som återställde förtroendet för fastheten i den svenska neutralitetspolitiken. Rörande Synnergrens resor till för att hjälpa till i upp- handlingen av , och Palmes direktiv till densamme, se intervju med , , Arkiv. Det direkta citatet från intervjun lyder: vi hade köpt , den här roboten som kan skjuta på flygplan på några . Då var amerikanerna noga med under att de där fick icke lämna . För fick de hand om de här i skulle de skjuta ner deras helikoptrar. Och det enda land som fick det var . Och det var och jag som i olika omgångar for över till och (ohörbart) med då ställdes ju ett krav från amerikanarna, nämligen att de skulle få inventera lagren, att vi inte hade sålt eller gjort oss av med mera än vad vi hade Och det gick med på. Och dessutom, det är den enda gången jag har fått direktiv ifrån regeringen, så sa : när jag bråkar med amerikanerna, se för skull till att vi har gott samarbete med ame- rikanerna på försvaret i alla fall. hetskontroll skedde på svensk mark . När affären med väl var klar skickade överbefälhavare omgående ett tackbrev till generalen för dennes personliga insatser för att den amerikanska luftvärnsmissilen nu hade blivit tillgänglig för den svenska armén. försäkrade att den svenska försvarsmakten skulle göra sitt yttersta för att skydda all hemlig amerikansk information eller materiel rörande . Efter många turer kunde den svenska försvars- makten, , börja utrusta sina armé- förband med dessa luftvärnsrobotar.177 Den svenska upphandlingen av och de problem som upp- stod under processens gång är inte främst intressant i sin egenskap av krigsmaterielinköp utan snarare som generell fallstudie rörande de militära och säkerhetspolitiska relationerna mellan och , speciellt dessa förbindelsers karaktär, begränsningar samt interaktion med den politiska nivån. är därtill det enda exemplet som kunnat spåras där politiska konflikter spiller över till den militära sfären, även om ambitionen på båda sidor genom hela processen var att hålla de olika katego- rierna separerade. Redeyeaffären är också unik så till vida att här finns indikationer som tyder på att militären (läs: ), i ett konkret fall fick explicita direktiv från den högsta politiska nivån (läs: ), att vårda de militära relationerna trots att konfrontation var det dominerade temat i de diplomatiska relationerna. Det finns vidare mycket som talar för att Redeyekontraktet vid ett flertal tillfällen var nära att brytas och att regeringen i Washing- ton mer än en gång noga övervägde om skulle få detta vapensystem eller inte. Hade inte övningsvapen, simulatorer och tekniska data redan överförts till svenskarna på ett tidigt stadium innan de politiska relationerna försämrades, är det nog lätt att tänka sig att amerikanerna hade haft mindre svårigheter att bryta 177 Chiffertelegram från till Synnergren, , dnr. H50-1205/UDY; och Brev från till Wheeler, kopia inkommet till Aatt (originalet daterat ), dnr. H50-1205/UDY, båda i , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, Försvars- attachéarkiven, Upphandlingsärenden, 1970-72, vol. Samtal med , , Säkerhetspolitiska utredningens arkiv. Rörande den amerikanska säkerhets- kontrollen 1972 se, Promemoria av , Memorandum on Swedish-US rela- tions, , HP 24/, doss. Som situationen var hade redan fått tillräckligt med information rörande för att kunna rekonstruera och tillverka ett eget system eller alternativt göra det möjligt för andra stater att göra detsamma. Ett potentiellt ame- rikanskt hot om att förvägra stridsladdade Redeyemissiler, i ett läge när man redan överfört övningsvapen, simulatorer och annan teknisk data, var därför ett synnerligen tveeggat och föga verkningsfullt hot. Vidare, om det svenska erkännandet av hade kommit före oktoberförhandlingarna om ett svenskt undantag från exportstoppet på , är det nog troligt att amerikanska före- trädare varit mer tveksamma till att hjälpa ur detta dilemma. Slutligen, om inte flera inflytelserika svenskar, dvs. , och , men även indirekt , gjort sitt yttersta för att stilla den oro som fanns i Washing- ton över svenskarnas pålitlighet, finns det skäl att tro att frågan fått ett mindre lyckligt slut. Det var alltså med små marginaler som slutligen fick det amerikanska luftvärnssystemet , trots att leveranserna i stort kom att genomföras i enlighet med den ursprungliga tidsplanen. Det är slutligen uppenbart från en närmare läsning av doku- mentationen på båda sidor och med facit i hand att , som till övervägande delen skötte ärendet på svensk sida, i vissa fall miss- tolkade de amerikanska intentionerna och beslutet att stoppa för- säljningen av till . Arméattachéns tolkning, att den amerikanska regeringen ändrat sig mellan mötena och beviljat ett undantag från det prin- cipiella säljstoppet av , stämmer inte med de källor som utredningen tagit fram i amerikanska arkiv. Deras linje var att utlandsförsäljningen av skulle avbrytas, med undantag av och att resterande köpare skulle tvingas vänta tills man bedömde att var avslutat. Represen- tanter från DoD blev därför synnerligen förvånande när den svenske attachén visade tacksamhet för beslutet att avbryta leve- ranserna av till och denna missuppfattning av amerikanska intentioner kan ha flera orsaker. För det första hade redan blivit förvarnad om att vapenaffären var i fara och reagerade troligen positivt på en beslutslinje där kontraktet om inte bröts utan i praktiken sköts , med, som påpekats, vissa garantier för hotande krigsrisk och en välvillig tolk- ning av när skulle anses avslutat. För det andra var nog den amerikanska delgivningen av beslutet till den svenske arméattachén tämligen improviserad inledningsvis eftersom svensken hade tvingat fram situationen och amerikanska före- trädare nödgades att agera snabbt. Avslutningsvis måste konstate- ras att missförståndet inte skapade några framtida olägenheter för svenskt vidkommande och att den ödmjuka hållningen från Ståhls sida kanske rent av bidrog till att lösa problemet länderna emellan. Utifrån en generell utgångspunkt framgår det av det rikliga arkivmaterialet att den i grunden positiva amerikanska värde- ringarna av försvarsförmåga och säkerhetspolitiska roll i kvarstod sju efter det att riktlinjedoku- ment antagits. I en slutlig sammanvägning av Redeyefrågan i alla aspekter kan noteras att avgörande för utgången, även med be- aktande av individuella och kollektiva insatser från svensk sida, var just denna höga amerikanska uppskattning av utrikes- och försvarspolitik i det europeiska sammanhanget. Efter de turbulenta Vietnamåren och upprättandet av normala diplomatiska förbindelser mellan och gick de bilaterala relationerna in i en lugnare fas som kom att sträcka sig och det andra . Den något avvaktande attityd som präglade av Nixonadministrationen och åren med Fordadministrationen för- byttes under president till en alltmer positiv anda i de svensk-amerikanska relationerna, särskilt på det utrikespolitiska planet. I och med att den borgerliga regeringen, som tillträdde , inte avvek nämnvärt från den tidigare socialdemo- kratiska linjen rörande neutralitetspolitiken uppstod, relativt sett, en tidigare svårfunnen samsyn mellan svenska och amerikanska intressen på det utrikespolitiska området. President ambi- tioner beträffande nedrustning och mänskliga rättigheter, samt Sverigevännen på vicepresidentposten, borgade för ett någorlunda harmoniskt förhållande mellan de båda länderna. Det nära samarbetet på det militärtekniska området fortsatte även om nya amerikanska idéer om en mer restriktiv hållning rörande export av militär och civil högteknologi, i syfte att undvika att denna spreds till , kastade skuggor över det svensk-amerikanska samarbetet. I och med invasionen av och krisen i gled världen tämligen raskt in i ett nytt kallt krig. När kom till makten var hans inställning att aktivt möta det sovjetiska hotet genom nyttjande av såväl politiska som militära och ekonomiska medel. Världen hade förändrats och med den också förutsättningarna för de svensk- amerikanska relationerna. President offensiva program, som förutom militär upprustning även inkluderade skapandet av ett vattentätt teknikembargo mot öst, orsakade problem för i samband med Datasaabaffären (se avsnitt 4.7). Reaganadministra- tionens konfrontation med kommunistblocket, regionalt såväl som globalt, skapade också till en början komplikationer för det allians- fria där den aktiva utrikespolitiken snart hamnade i konflikt med amerikanska strävanden på nedrustningsområdet och i flera regionala krishärdar bl.a. (se avsnitt 4.8). Under den mest problematiska perioden genomfördes, som tidi- gare redovisats, det första besöket någonsin i av en ame- rikansk försvarsminister, . I viss mån innebar besök början på en förbättring av relationerna mellan länderna och främst då på den militära och försvarspolitiska sidan (se avsnitt 4.6). Om Vietnamfrågan hade skapat omfattande bilaterala problem på det utrikespolitiska planet och , med vissa konsekvenser för det militära samarbetet (), blev konflikten i och Datasaabaffären två viktiga bilaterala problem av . Den amerikanska irritationen över svenska uttalanden rörande Central- blev nästan lika stark som reaktionen på den svenska kritiken i Vietnamfrågan 10 . På liknande sätt fanns också en tendens från sida att försöka koppla gott svenskt uppförande i dessa frågor till graden av tillgänglighet rörande amerikansk vapenteknologi – hot som vanligtvis inte förverkli- gades. Datasaabaffären skapade vidare allvarliga motsättningar mellan och vilket ledde till en konfrontation av nästan historiska mått. har det militära samarbetet mellan de båda länderna, Vietnamperioden inkluderat, påverkats i sådan utsträckning. Alla materielinköp, handläggning av licenser och informationsutbyten stannande upp Den amerikanska regeringen förmådde därefter att upprätta ett autonomt system för bättre skydd av dubbel- tillämpningsteknologi, dvs. civil teknologi som kunde användas för militära ändamål och man tvingades även att offentligt framföra en ursäkt till för detta brott mot vidareexport- bestämmelserna rörande amerikansk högteknologi. Efter det att Datasaabaffären hade klarats ut och den svenska kritiken av den amerikanska politiken i hade tonats ner normaliserades de bilaterala relationerna och framåt för att uppnå en värme och förtrolighet som sannolikt inte existerat sedan början av 1960- talet då och var ledare i respektive land.178 Detta var anmärkningsvärt med tanke på de olikheter i ideologi, historiska erfarenheter och geografi som förelog mellan de svenska socialdemokraterna , och den konservative amerikanen . Den amerikanska synen på och svensk utrikes- och säkerhetspolitik följde mycket de generella linjer som dominerat tänkan- det , men med vissa nya element. 4.5.1USA:s syn på under 1980-talet179 uppfattning rörande den säkerhetspolitiska situationen i tenderade, likt tidigare perioder, att sammanfalla med dess allmänna syn på Nato även om vissa skiljaktigheter existerade. Från amerikansk sida använde man sig sällan av det geografiska begreppet utan behandlade snarare denna region inom ramen för diskussioner om Nordflanken, eller Nord- , där ju ingick som en begränsad del. I likhet med situationen i andra säkerhetspolitiska frågor var signalerna från sällan entydiga. En sammanhållande officiell upp- fattning fick man från svensk sida sluta sig till indirekt, speciellt då dessa frågor vanligtvis inte behandlades i större officiella program- tal eller för senare forskning, i direktiv från det nationella säkerhetsrådet (NSC).180 Vidare kan konstateras att säkerhets- 178Promemoria av , De svensk-amerikanska relationerna, , HP 1/, doss. 179Diskussionen i detta stycke har bl.a. inspirerats av promemoria av , Den amerikanska synen på det säkerhetspolitiska läget i , , HP 1/Ua, doss. 180Under Reaganadministrationen (1981 88) producerades 325 st. Decision Directives (NSDD) av vilka är avhemligade, delvis eller i sin politiska bedömningar rörande sällan uppmärksammades av de högre företrädarna för de olika amerikanska administra- tionerna och att dessa vanligtvis inte hade någon detaljerad upp- fattning alls beträffande dessa spörsmål. Frågor om trängde oftast bara fram till de högre nivåerna i samband med uppkomna kriser, exempelvis den finska notkrisen, den svenska Vietnamkritiken och Datasaabaffären. Det amerikanska säkerhetspolitiska intresset för Nordflanken var sekundärt i jämförelse med intresset för Centralfronten, men även i viss mån relativt den s.k. Sydflanken, dvs. Att situationen på Centralfronten domi- nerade amerikanskt tänkande vad gällde europeisk säkerhet är föga förvånande med tanke på den mängd konventionella och nukleära styrkor som fanns stationerade där. Men även Sydflanken upp- fattades som mer intressant utifrån den amerikanska horisonten p.g.a. sin närhet till och det faktum att området på goda grunder bedömdes som mer instabilt. Först därefter upp- märksammades Nordflanken trots att områdets säkerhetspolitiska betydelse avsevärt ökat och . Anledningen till detta var främst den ökade sovjetiska närvaron vid (se kap. 2). Trots denna rangordning var det uppenbart att Nord- och Sydflankerna uppgraderades relativt sett i och med att man i ökad utsträckning från amerikanska sida bedömde att ett storkrig i , än vad man trott, kunde hållas på en konventionell nivå. Detta öppnade för möjligheterna att agera på flankerna. Dessa båda faktorer relaterade i sin tur till det ökande problemet med att kunna säkra tillförseln av förnöden- heter och trupp över i en krigssituation. För att kompen- sera vad man från amerikanskt håll uppfattade som en sovjetisk expansion i området vidtogs vissa motåtgärder, främst en ökad marin närvaro i regionen, ökad övningsverksamhet, förhandslagring i på norskt initiativ samt igångsättande av en offentlig diskussion om en ny mer offensivt präglad marinstrategi. Detta betydde inte att man från amerikansk sida bedömde att krigsrisken hade ökat utan snarare att ett eventuellt europeiskt storkrig snabbare och i större omfattning skulle komma att beröra även . På amerikanskt håll gjorde man bedömningen att ett Av dessa finns inget som specifikt behandlar eller nordisk säkerhet. Upp- gifterna är hämtade från , , Säkerhetspolitiska utredningens arkiv. isolerat anfall på eller var föga troligt. I allmän- het tenderade representanter att ha en mer pessimistisk bild av situationen i norra än vad man upplevde från svensk sida. Dessa skillnader i svenska och amerikanska perspektiv framgår av ett samtal mellan chefen för , , och svenska diplomater . Här konstaterades från svenskt håll att lugnet och stabiliteten i var oförändrad och de nya inslagen som förekom i bilden inte gav någon anledning till en förändrad lägesbedömning. Grund- läggande var att de båda supermakterna fortfarande ansåg att det låg i deras intresse att visa återhållsamhet i sina aktioner i detta område. De nordiska ländernas säkerhetspolitik låg också fast. Skapandet av en nordisk kärnvapenfri zon skulle främja avspän- ningen och ytterligare förstärka säkerheten i och i hela , men också minska kärnvapenhotet i området. Ubåts- incidenterna, menade man från svenskt håll, var en illustration på de krav som ställdes på i utförandet av landets neutralitets- politik. Att svensk skärgård hade ett militärt intresse var ingen nyhet, konstaterade man avslutningsvis, och åtgärder vidtogs nu för att förbättra den svenska kapaciteten att bemöta dessa intrång. På amerikanskt håll hade man en något mer pessimistisk inställning till den sovjetiska uppbyggnaden på och i . Man sade sig ha förståelse för behovet av en balans mellan militär- blocken i regionen och framhöll uppskattning för det starka svenska försvaret. Det noterades även att nya uppgifter fram- kommit som gjorde gällande att återigen tagit upp frågan om gemensamma övningar med den finska militären. situation var därmed inte så gynnsam som svenskarna ville göra gällande.181 Ett annat exempel som visar på den amerikanska värderingen av de militära styrkeförhållanden i norra går att hämta från de diskussioner som fördes mellan , ansva- rig för inom Pentagons säkerhetspolitiska avdelning, 181 Promemoria av , Samtal med , Director of Northern European Affairs, , HP 1/Ua, doss. För den svenska synen på den säker- hetspolitiska situationen i , se promemoria av , Punkter om säker- hetspolitik (besök av 11-12 nov 1982), , HP 1/Ua, doss. I vad avser uppgifter om sovjetiska framstötar torde Binns ha syftat förslag om gemensamma finsk-sovjetiska krigsmaktsövningar framfört av försvarsminister till president . Vid utredningens besök i diskuterades detta och på finskt håll framfördes att förslag hade visat sig vara den sista i sitt slag. Upp- teckning från samtal i , , Säkerhetspolitiska utredningens arkiv. och ett antal svenska försvarsexperter, där den förstnämnde presenterade en egen producerad rapport som behandlade styrke- utvecklingen på och kring Östersjöutloppen 1980, och således med bäring på kommande för- hållanden . Enligt Lellenberg var trenderna växande för , eller avtagande för och övriga Nato, men växande och ibland kraftigt växande för , speciellt rörande enheter på Nord- kalotten. Rörande det svenska försvaret gavs armén ett högt strids- värde över hela perioden och bidragande till detta sades vara den goda pansarvärnsförmågan. Marinen hade likt armén ett högt och jämnt stridsvärde, medan flygets förmåga visade på en markant nedgång . Denna nedgång kunde skapa oro inom Nato beträffande det svenska försvarets förmåga, ansåg Lellenberg, som menade att den kvantitativa nedgången i antal flygplan inte tillräckligt kompenserats med förhöjd kvalité.182 Den amerikanska studien innehöll även en diskussion om intentioner vid händelse av ett krig i området. Att märka var att inte berördes i något av de tänkta krigs- scenarier som presenterades över perioden in . låg tyngdpunkten i ett Warszawa- paktsanfall på operationer i och . Man räknade även med att skulle etablera ett flankskydd i stora delar av i syfte att stödja markoperationerna vid centralfronten men utan att inkräkta på svenskt territorium. och framåt bedömde amerikanerna att sovjetiska styrkor skulle ha förmågan att besätta norra ned till och ända ner till . En viktig trendskillnad rörande Östersjöutloppen var att endast ansågs ha som ambition att stänga utloppen för Nato, men att man därefter föreföll ha som mål att utnyttja dem för tillträde ut på Atlanten.183 182Promemoria av , Minnesanteckning från diskussion med om styrkebalansen i norra , , HP 1 Ua, doss. 4.5.2USA:s syn på svensk säkerhetspolitik under 1980- talet184 I likhet med de förhållanden som rådde under de frostiga Vietnam- åren tenderade man från amerikanskt håll att vara mer positivt inställd till den svenska försvarspolitiken än vad man var rörande den svenska utrikespolitiken. Den för svenskar ofta självklara och grundläggande distinktionen mellan landets politiska samhällsskick och dess säkerhetspolitik var ibland svårt för amerikaner att accep- tera. I deras ögon borde en demokratisk och västerländsk nation som den svenska med automatik inta positioner som låg nära västalliansens och när sedan avvek från denna norm väckte detta förvåning och inte sällan irritation. Svenska diplomater i fick således ägna stor möda åt att förklara denna distinktion. fanns ofta misstankar om att en neutral stat, om än inte avsiktligt, gick den amerikanska huvudfienden, , ärenden. Detta märktes särskilt i fråga om vissa nedrustningsinitiativ där ibland intog positioner som ame- rikanerna ansåg ligga nära . Den amerikanska kritiken gällde främst initiativet om en kärnvapenfri zon i och förslaget om en kärnvapenfri korridor i . Även ifråga om svenska ståndpunkter rörande regionala krishärdar, såsom och södra , fanns påtagliga åsikts- skillnader. Som illustration till detta dilemma kan nämnas den depesch från ambassadör i skriven efter kabinettssekreteraren besök i den amerikanska huvudstaden . Här beskrevs hur rykten uppstått i att det amerikanska missnöjet skulle vara utbrett rörande den svenska kritiken av politik i Central- . Under besök, noterade ambassaden, framkom ingenting som gav anledning att förmoda att meningsskiljaktig- heterna rörande negativt påverkat de bilateral relationerna. De amerikanska reaktionerna på den svenska kritiken hade troligen varit tillfälliga temperamentsutbrott och det fram- kom snarare vid samtal att det svenska budskapet hade gått hem i så motto att de båda länderna såg annorlunda på bakgrunden till krisen och sättet att lösa den. 184 Diskussionen i detta stycke har bl.a. inspirerats av promemoria av , syn på utrikes- och säkerhetspolitik, , HP 1/Ua, doss. det amerikanska utrikesministeriet, kommentar att länderna skulle agree to disagree var en signal om att sakfrågan hade frikopplats från de bilaterala förbindelserna och inte riskerade några åter- verkningar på dessa.185 Denna syn präglade även deras bedömningar av de svenska för- slagen om en kärnvapenfri zon i , menade ambassaden. Från amerikansk sida konstaterades att de båda sidorna var överens om målen men inte om metoderna att nå dem, beskrivet som honest disagreement. Ur ett amerikanskt perspektiv var det svenska förslaget ett sätt att locka de nordiska NATO-länderna bort från en del av deras åtaganden i NATO. Trots dessa problem kunde således de svensk-amerikanska förbindelserna, enligt , karaktäriseras som goda och förtroendefulla och han bedömde att troligen i många avseenden var ett intres- santare land för än andra europeiska småstater. Det vore ganska egendomligt om och Palmes hade identisk syn på den internationella utvecklingen. Trots att nya problem i relationerna med stor sannolikhet skulle dyka upp också konstaterade att den 200-åriga vänskapen mellan de båda länderna inte skulle varaktigt störas av en polemik som är naturlig i en debatt fria demokratiska länder emellan.186 Vad gällde den amerikanska synen på den svenska försvarspoli- tiken var förhållanden alltså något annorlunda. Att den svenska neutraliteten av tjänstemän i Pentagon och State Department räk- nades som väpnad var allmänt känt och att vårt flygvapen, baserad på inhemsk produktion, var starkt likaså. Från sida hade man ett uttalat intresse av att militära kapacitet bi- behölls och att vårt land tjänade som skydd för Natos norra flank. Detta betydde också att man var beredd att stödja med viktig militär materiel. Viss kritik hade dock framförts rörande de svenska strukturrationaliseringar som genomförts inom försvaret och som vissa bedömde hade minskat det svenska försvarets för- måga. 185Depesch från till utrikesminister , , nr.476, HP 1/Ua, doss. Ett exempel på dessa tankegångar var de konstateranden som gjordes av den tidigare nämnde , vid besök i .