sou · GQB318d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Ofullständiga eller t.o.m. felaktiga svar på frågor som inte är relevanta bör då inte heller få några negativa verkningar för arbetssökanden. Med hänsyn till att i ett avgjort förhandsbesked har slagit fast att en arbetsgivare inte får säga upp en gravid kvinna som på grund av graviditeten inte kunnat arbeta under större delen av en visstidsanställning, trots att hon inte har upplyst arbetsgivaren om graviditeten vid anställningstillfället, torde det stå klart att en uppgift om graviditet som regel inte kan anses vara relevant i en anställningssituation.7 Det är dessutom inte påkallat att införa ett frågeförbud i av den anledningen att det i jämställdhetslagen redan finns ett väl fungerande skydd mot diskriminering av arbetssökande i den situation som ett frågeförbud i skulle vara avsett att reglera. Genom de ändringar som infördes i jämställdhetslagen vid års- skiftet 2000/2001 (prop. 1999/2000:143) har nämligen skyddet för arbetssökande stärkts avsevärt. Skyddet omfattar numera hela anställningsförfarandet från den tidpunkt då den enskilde ansöker om anställning till den tidpunkt då arbetsgivaren fattar anställningsbeslutet. Det omfattar t.ex. arbetsgivarens mottagande, behandling och gallring av ansökningshandlingar, urval till inter- vjuer, referenstagning och andra kontakter med tidigare arbets- givare, lämplighetstester och andra åtgärder som arbetsgivaren kan tänkas vidta under ett rekryteringsskede. Jämställdhetslagen hind- rar alltså att en arbetssökande enbart på grund av könstillhörighet sållas bort. Med hänsyn till det anförda konstaterar utredningen att det inte finns skäl att lämna något förslag i detta avseende. Utredningen föreslår att skall tillämpas på alla arbetstagare inom såväl offentlig som privat sektor. Det finns enligt utredning- 7 Se dom i mål nr C-109/00 Tele A/S. ens mening många fördelar med en enhetlig integritetsskyddande lagstiftning i ett arbetsliv där förändringsbenägenheten och rörligheten blir allt mer påtaglig. Förutom de omstruktureringar som följer på grund av växlande konjunkturer sker även en förändring av den offentliga ägarrollen på olika sätt. I både statlig och verksamhet anlitas numera i stor utsträckning privata entreprenörer för olika typer av verksamhet, varav vissa även kan innefatta myndighetsutövning. Särskilt i kommuner överlämnas inte sällan hela verksamhetsgrenar till privata företag, t.ex. inom kommunikationssektorn. Stat och kommun har också i många fall och i ökande omfattning bolagiserat vissa av sina verksamheter. Arbetstagare som varit anställda av stat eller kommun kan då i många fall ha övergått till att bli anställda av bolagen, där deras tidigare arbetsgivare är den enda ägaren, och detta har bidragit till att arbetsgivarfunktionen blivit oklar för många arbetstagare. Den självvalda rörligheten bland de anställda har också ökat betydligt och en arbetstagare byter numera på eget initiativ som regel anställning och arbetsgivare under sin verksamma tid. Allt detta har övertygat utredningen om att i princip bör gälla över hela arbetsmarknaden. Frågan är då vilka skillnader som finns beträffande det rättsliga integritetsskyddet för offentliganställda och för privatanställda och i vad mån dessa skillnader kan påverka utformningen av lagförslaget. Till en början kan konstateras att det inom den privata sektorn saknas bestämmelser om skydd för den enskildes personliga integritet medan det inom den offentliga sektorn finns regler såväl i RF som i och i anställningsförordningen. De grundläggande bestämmelserna om skyddet för den personliga integriteten för offentliganställda återfinns i RF. Redan i 1 kap. 2 § uttalas att det allmänna skall värna om den enskildes privatliv. Denna regel, som är ett målsättningsstadgande, konkretiseras i vissa avseenden i 2 kap. som handlar om de grundläggande fri- och rättigheterna. Enligt 2 kap. 3 § andra stycket skall varje medborgare i den utsträckning som närmare anges i lag skyddas mot att hans personliga integritet kränks genom att uppgifter om honom registreras med hjälp av automatisk datahandling. Denna bestämmelse är formulerad som en direkt uppmaning till lagstiftaren och har därmed inte någon omedelbar skyddande effekt för den enskilde. I 2 kap. 6 § föreskrivs att varje medborgare gentemot det allmänna är skyddad mot påtvingade kroppsliga ingrepp, kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång samt mot undersökning av brev eller annan förtrolig försändelse och mot hemlig avlyssning eller upptagning av telefonsamtal eller annat förtroligt meddelande. Dessa rättigheter får dock enligt 2 kap. 12 § under vissa omständigheter begränsas genom lag. Närmare bestämmelser beträffande intrång i skyddet för den fysiska integriteten för offentliganställda finns i 30 § , som ger arbetsgivaren möjlighet att utföra tvångsvisa undersökningar och kontroller. I paragrafens första stycke föreskrivs att om en arbetstagare har arbetsuppgifter där bristerna i arbetstagarens hälsotillstånd medför risk för människors liv, personliga säkerhet eller hälsa eller för betydande skador på miljö eller egendom, är arbetstagaren skyldig efter särskild uppmaning av arbetsgivaren att regelbundet genomgå hälsoundersökningar som är nödvändiga för att bedöma huruvida arbetstagaren har sådana brister i sitt hälsotillstånd. I andra stycket sägs att första stycket bara gäller för arbetstagare som enligt kollektivavtal eller föreskrifter av regeringen är skyldiga att genomgå hälsoundersökningar. Sådana föreskrifter finns bl.a. i det centrala kollektivavtalet AB 98. Det torde också finnas liknande bestämmelser i åtskilliga lokala kollektivavtal. Sådana kollektivavtal får tillämpas även på oorganiserade arbetstagare, om dessa sysselsätts i arbete som avses med avtalet. Arbetssökande som deltar i ett anställningsförfarande hos arbetsgivare som bedriver statlig verksamhet har ett skydd för den fysiska integriteten genom 5 § anställningsförordningen. I den bestämmelsen föreskrivs att om arbetsuppgifterna i en anställning är sådana att särskilda krav måste ställas på den anställdes hälsotillstånd i något visst hänseende får myndigheten meddela föreskrifter om att den som skall anställas för arbetsuppgifterna skall lämna läkarintyg. De yrkeskategorier som är skyldiga att lämna läkarintyg torde i huvudsak vara samma som omfattas av bestämmelsen om periodiska läkarundersökningar i 30 § . Vid bedömningen av det integritetsskydd som offentliganställda har i de situationer som utredningen har att se över kan man konstatera följande. Regeln i 2 kap. 3 § RF andra stycket är främst ett direktiv till lagstiftaren att vara aktiv genom att stifta och vidmakthålla lagstiftning på området.8 Så har också skett framför 8 Se prop 1989/88:57 s. 11. allt genom PUL. Utformningen av regeln innebär dock att den inte har någon direkt skyddande effekt för arbetstagares personliga integritet. Vad därefter avser det skydd som garanteras inom offentlig verksamhet för den fysiska integriteten, så gäller detta bara mot påtvingade kroppsliga ingrepp. Enligt förarbetena menas med skydd mot kroppsligt ingrepp främst ett skydd mot våld mot människokroppen, men också ett skydd mot läkarundersökningar, smärre ingrepp som vaccinationer och blodprovstagningar samt liknande företeelser som brukar betecknas som kroppsbesiktning som t.ex. utandningsprov.9 Av förarbetena till 2 kap. 6 § RF framgår att det inte är fråga om ett påtvingat ingrepp när den enskilde till följd av ingreppet kan komma i åtnjutande av en förmånlig behandling, t.ex. i form av en anställning.10 Det betyder att arbetssökande inte kommer i åtnjutande av detta grundlags- skydd. Den enskilde kan också avstå från grundlagsskyddet genom att samtycka till ingreppet. I 2 kap. 6 § RF stadgas också om skydd för den enskilde mot husrannsakan och liknande åtgärder som företas av det allmänna. De åtgärder som avses har karaktär av sådana undersökningar som i allmänhet utförs av polis och som framför allt har processuella och exekutiva ändamål.11 Bestämmelsen torde därför ha begränsad betydelse för integritetsskyddet för offentliganställda i förhållande till arbetsgivaren. Bestämmelsen erbjuder också ett visst skydd för förtroliga meddelanden genom att det föreskrivs ett förbud för offentliga arbetsgivare att utan stöd i lag ta del av innehållet i sådana meddelanden. Skyddet gäller emellertid bara som brevet är under befordran. Arbetsgivares behov av att kontrollera exempelvis e-post torde därför begränsa sig till meddelanden som ännu inte skickats eller som arbetstagare redan tagit emot. Det kan därför ifrågasättas om skyddet för förtroliga meddelanden i praktiken har någon verkan när det gäller IT- området. Genomgången av ovanstående bestämmelser visar att dessa inte ger något heltäckande integritetsskydd för arbetstagare inom offentlig verksamhet. Detta medför enligt utredningens mening att man bör söka åstadkomma en lagstiftning som stärker integritetsskyddet på hela arbetsmarknaden och som i princip är lika för alla arbetstagare. 9Se prop 1975/76:209 s. 56 och 147. 10Se a. prop. 11Se a. prop. bl.a. s. 367 ff. och m.fl. Grundlagarna s. 88. Vad därefter gäller arbetssökande som deltar i ett anställningsförfarande inom offentlig sektor är det främst skyddet för den fysiska integriteten som är föremål för reglering. I denna fråga ger RF inget skydd, eftersom förbudet i 2 kap. 6 § RF mot påtvingade kroppsliga ingrepp, enligt vad som sagts ovan, inte är tillämpligt i en anställningssituation. Arbetssökande till en tjänst inom statlig verksamhet har dock ett skydd för den fysiska integriteten genom 5 § anställningsförordningen. Liksom vad som gäller för arbetstagare kan det beträffande arbetssökande konstateras att skillnaderna i integritetsskyddet på arbetsmarknaden bara gäller i denna fråga. Även här anser utredningen därför att en lagstiftning som i princip är heltäckande och likartad för hela arbetsmarknaden utgör den bästa lösningen. 5Arbetstagarnas användning av informationsteknik I utredningens direktiv anges att utredaren skall se över behovet av lagstiftning eller andra åtgärder för att stärka skyddet för den en- skildes personliga integritet i arbetslivet. Översynen skall omfatta bl.a. frågor om användning av persondatorer, e-post och Internet i arbetet. Att persondatorn fortfarande har en central betydelse i dagens integrerade informations- och kommunikationssystem är självklart. Lika självklart är det att Internet, inklusive e-post, numera är ett så betydelsefullt inslag i arbetslivet att detta bör få stort utrymme i utredningens arbete. Som framgår av avsnitt 5.3.1 har den tekniska utvecklingen medfört allt större möjligheter till kommunikation mellan olika IT-verktyg och därmed möjligheter att integrera de olika funktionerna i större system för hantering av information. Enligt utredningens mening skulle området för utred- ningens arbete bli allt för snävt avgränsat om översynen i denna del skulle begränsas enligt direktivens ordalydelse till användning av persondatorer i arbetet. I stället kommer översynen att omfatta all användning av informationsteknik i arbetslivet. Därmed täcks dels de fall som uttryckligen anges i direktiven, dels vissa andra situ- ationer som inte i egentlig mening innefattar användning av persondatorer i arbetet men där ändå användningen av informa- tionsteknik innebär integritetsrisker för arbetstagarna.1 Redan här skall emellertid framhållas att utredningen inte kommer att be- handla frågan om huruvida privat användning av arbetsgivarens IT- verktyg får ske och i så fall hur det får ske. Detta är i första hand en fråga för arbetsgivaren att bestämma. Därmed kommer också frågan om åtgärder mot eventuella missbruk från arbetstagarnas 1 Som exempel på sådana fall kan nämnas situationer där arbetstagarnas användning av telefon kontrolleras med hjälp av funktioner i en digital växel eller där arbetsgivaren har möjlighet att kontrollera arbetstagarnas beteenden genom t.ex. funktioner för inpasseringskontroller eller satellitnavigering, se nedan avsnitt 5.3.2. Arbetstagarnas användning av informationsteknik sida, t.ex. när det gäller olämplig användning av Internet, att falla utanför utredningens arbete. Sådana frågor bör betraktas som ordningsfrågor som får hanteras enligt vad som normalt gäller på arbetsmarknaden. 5.2Privata elektroniska uppgifter och loggning Utredningen har funnit det ändamålsenligt att dela upp frågorna om risker för arbetstagares personliga integritet vid användning av informationsteknik i arbetslivet i två avsnitt, dels ett om integri- tetsskydd för arbetstagares privata elektroniska uppgifter, inklusive e-post, dels ett om integritetsskydd för elektroniska spår som samlas in vid användning av IT-verktyg, s.k. loggning. I båda fallen rör det sig om personuppgifter om arbetstagaren. I någon mening kan visserligen båda dessa frågor anses gälla arbetstagares privata elektroniska uppgifter, eller uppgifter om arbetstagaren. Utredningen anser emellertid att det finns skäl att göra en distinktion mellan de båda fallen. Distinktionen kan jämföras med skillnaden mellan å ena sidan olovlig teleavlyssning och å andra sidan olovlig teleövervakning, där teleavlyssning inne- bär att själva samtalet, dvs. innehållet i kommunikationen upptas, medan teleövervakning avser övervakning av den trafik som före- kommer, utan att det därav framgår kommunikationens närmare innehåll. På samma sätt rör avsnitt 5.4 om arbetstagares privata elektroniska uppgifter arbetsgivarens rätt att kontrollera innehållet i t.ex. ett meddelande, medan avsnitt 5.5 om loggning rör arbetsgivarens rätt att kontrollera arbetstagarens användning av IT- verktygen. I den allmänna debatten har särskilt uppmärksammats att det råder osäkerhet kring arbetstagarnas skydd för privat e-post och den däremot svarande rätten för arbetsgivarna att ta del av sådan. Detta framgår också av utredningens direktiv. Enligt utredningens mening bör med privat e-post jämställas andra typer av privata elektroniska uppgifter som arbetstagaren hanterar med arbets- givarens IT-verktyg. Principiellt finns knappast någon anledning att behandla ett e-postmeddelande lagrat på arbetsgivarens server på annat sätt än ett vanligt brev, skrivet i ett ordbehandlings- program, lagrat på samma server. Även om avsnittet om arbets- tagares privata elektroniska uppgifter har en viss slagsida mot e- postfrågor, gäller resonemangen och slutsatsen alla elektroniskt lagrade uppgifter. Arbetstagarnas användning av informationsteknik Avsnittet om loggning omfattar all automatiserad insamling av uppgifter om arbetstagares aktiviteter vid användning av arbets- givarens IT-verktyg. Här behandlas många frågor som rör arbets- givarens möjligheter att kontrollera och övervaka arbetstagarna med hjälp av informationsteknik. De senaste decenniernas snabba tekniska utveckling, en utveckling som dessutom kan antas fortsätta, medför att utredningar relate- rade till informationsteknik alltid måste ses i sitt historiska sam- manhang. Utvecklingen innebär bl.a. en risk för att begrepp som är självklara och rent av triviala i en inte allt för avlägsen fram- tid kan te sig obegripliga för att verkligheten i fråga om teknik då ser annorlunda ut. Av den anledningen finns ett behov för utred- ningen att något beskriva vad som karaktäriserar tekniken, så som den ser ut . Vidare behövs en viss grundläggande teknisk beskrivning för en förståelse av de rättsliga frågor som skall behandlas. I detta sammanhang finns naturligtvis varken möjlighet eller an- ledning till mer detaljerade tekniska beskrivningar. Någon som helst fullständighet har alltså inte eftersträvats. Beskrivningarna är därför kortfattade och kan närmast betraktas som ordförklaringar av begrepp som förekommer i betänkandet. Med hänsyn till utred- ningens uppdrag kommer tyngdpunkten i beskrivningen att ligga på sådana funktioner som ofta förekommer i arbetslivet och som kan användas för att hantera elektronisk information hänförlig till arbetstagare. 5.3.1Från stordatorer till integrerade informations- och kommunikationssystem Användningen av datorer dominerades ursprungligen av terminal- baserade stordatorsystem. Efter det att mikroprocessorn skapades har utvecklingen gått mycket snabbt mot allt mindre och billigare men kraftfullare datorer. Efter lanse- ringen av den första PC:n har spridningen av persondatorer skett i en mycket snabb takt. har möjlig- heten till kommunikation mellan datorer blivit allt mer betydelse- full och datorer har därför i allt större utsträckning – internt och externt – kommit att kopplas ihop i nätverk. Arbetstagarnas användning av informationsteknik tillgången till mer komplex information ökat. Möjligheterna till global kommunikation i datornät har ökat i och med framväxten av Internet, ett globalt nätverk som till en början utvecklades av ARPA-net för användare inom försvarsmakten och universiteten i . har möjligheterna till anslutning till Internet blivit enklare och billigare. Användningen av Internet är mycket omfattande i hela samhället, dvs. inte enbart på arbetsplatser och i hemmen, utan även inom föreningsliv och andra sammanslutningar. Möjligheten att konstruera små, kraftfulla och billiga mikro- processorer har också inneburit att sådana används, förutom i persondatorer, även i en mängd andra produkter. Mikroprocessorer kan användas bl.a. för att elektroniskt styra och reglera olika funk- tioner som arbetat mekaniskt. Tekniken har också gett upphov till nya funktioner som inte varit möjliga. Använd- ningen av mikroprocessorer i olika produkter möjliggör registre- ring av personuppgifter och kommunikation mellan sådana pro- dukter och datorer, t.ex. persondatorer. Detta innebär stora möjligheter att knyta ihop produkter med vitt skilda funktioner till sammanhållna system för kommunikation och informations- behandling. I takt med den nu nämnda utvecklingen har behandlingen av elektroniskt lagrad information på motsvarande sätt ändrat karak- tär. var elektroniskt lagrad information ordnad i register eller liknande, där informationen på ett systematiskt sätt hantera- des i på förhand bestämda och definierade poster. Moderna in- formationssystem är betydligt mer flexibla och medger att in- formation enkelt söks och sammanställs från ett omfattande och ostrukturerat material. Olika slag av information, såsom t.ex. text, bilder och ljud kan, efter att ha samlats in eller skapats, lagras på ett och samma medium för att därefter förändras, kombineras och kommuniceras. Vid sådan hantering kan olika typer av utrustning användas som t.ex. persondatorer med olika tillämpningsprogram, TV- och videoteknik, telefonutrustning samt annan särskild ut- rustning som är konstruerad för att samla in eller annars behandla information. Som exempel på sådan särskild utrustning av intresse i detta sammanhang kan nämnas utrustning för passerkontroller eller för att lokalisera fordon eller andra föremål. Människan i det moderna samhället lämnar, var hon än rör sig, spår som går att regi- strera, förädla och utnyttja. I detta sammanhang bör även konvergensen uppmärksammas. Arbetstagarnas användning av informationsteknik En telefon är en dator och en dator är en telefon, telefax, tv, radio samt röst- och textbrevlåda. Redan på relativt kort sikt är det sannolikt att persondatorn – på arbetsplatser och i hemmen – blir centralenhet för alla dessa och fler funktioner. 5.3.2Några viktigare begrepp och funktioner Utredningens uppdrag omfattar enligt direktiven integritetsrisker som uppkommer vid användningen av persondatorer, e-post och Internet i arbetslivet. Som framgått ovan utgör persondatorer i allt större utsträckning endast en beståndsdel i komplexa system för informationsbehandling och kommunikation. Med hänsyn härtill kommer utredningen att beakta datorteknik i en vidare betydelse, i vilken ingår hela det system av utrustning för informations- behandling och kommunikation som beskrivits ovan. Informationstekniken medger stor flexibilitet när det gäller att skapa specialanpassade lösningar för olika behov. Variationen av den utrustning som finns på olika arbetsplatser är därför mycket stor. Detta avsnitt innehåller generella beskrivningar av några av de grundläggande tekniska begrepp som är relevanta för utredningen. Särskild vikt har lagts på begrepp och funktioner som rör nätverk, eftersom personuppgifter om arbetstagare i stor utsträckning kan antas genereras och behandlas i sådana. Det måste särskilt beaktas att det inte är teknikens exakta funktioner som beskrivs, utan snarare dess principer. Persondatorer finns av olika slag och i olika tekniska utföranden, men har samma principiella uppbyggnad. Persondatorn består av dels en centralenhet, dels kringutrustning av olika slag. Centralenheten består av processorenhet och primär- minne. I processorenheten styrs datorns verksamhet och där utförs själva databearbetningen, dvs. de aritmetiska och logiska opera- tioner som datorn arbetar med. I primärminnet lagras program och data under själva bearbetningen och någon mer beständig lagring av data sker inte här. Datorns kringutrustning består av olika enheter för att mata in och ut data. Som exempel kan nämnas tangentbord, scanner och mikrofon som inmatningsenheter samt bildskärm, skrivare och högtalare som utmatningsenheter. Arbetstagarnas användning av informationsteknik för mer permanent lagring av data. De vanligaste sekundärminnena är diskettstationer, hårddiskar och CD-ROM-enheter. Från diskett och hårddisk avläses lagrad data på magnetisk väg, medan CD- ROM-skivor avläses optiskt. Hårddisken är inbyggd i persondatorn och består av skivor med magnetiska skikt, på vilka data lagras. På hårddisken finns alltid ett operativsystem, vilket är ett program som styr datorns grund- läggande funktioner. Normalt finns på hårddisken också olika tillämpningsprogram, dvs. sådana som används för att utföra olika uppgifter, såsom ordbehandlingsprogram eller kalkylprogram. På hårddisken kan också alla typer av filer lagras, bl.a. sådana som skapats vid användningen av tillämpningsprogrammen. Även mer eller mindre temporär information som genereras automatiskt vid användningen av olika program lagras på hårddisken. För att göra informationen på hårddisken överskådlig och för att möjliggöra sortering av informationen har operativsystemet en funktion för att dela in hårddisken i olika logiska enheter, s.k. mappar eller kataloger, i vilka filer kan lagras. Såväl mappar som enskilda filer kan förses med skydd, så att den som vill öppna mappen eller filen måste ange korrekt lösenord. Ett nätverk inom ett begränsat område, t.ex. ett kontor eller en byggnad brukar kallas lokalt nätverk (, ). Lokala nätverk finns numera på de flesta arbetsplatser med mer än ett par datorer. Nätverket möjliggör kommunikation mellan de en- skilda datorerna, som flera användare kan dela olika resurser, såsom t.ex. lagringsmedia, skrivare och scanner. I ett lokalt nätverk finns normalt en dator, server, med samma principiella uppbyggnad som en persondator enligt beskrivningen ovan. Servern fungerar som centralenhet2 och är försedd med den utrustning och programvara som behövs för att styra nätverket. Till denna ansluts de persondatorer och den kringutrustning som ingår i nätverket. I större nätverk kan finnas flera servrar som kan vara avsedda för olika funktioner i nätverket. 2 Detta är en vanlig uppbyggnad, även om lokala nätverk kan vara uppbyggda på andra sätt. Arbetstagarnas användning av informationsteknik Om två eller flera lokala nätverk sammankopplas till ett nätverk med större geografisk spridning, t.ex. för att koppla samman olika delar av ett företag eller en myndighet som är etablerad på flera orter, får man ett fjärrnätverk (, ). För nätverk av detta slag brukar numera Internetteknik utnyttjas och kommunikationen sker över befintliga Internetnät. Nätverk, som bygger på Internetteknik men ändå är begränsat till intern åtkomst, exempelvis för anställda i ett visst företag, brukar kallas intranet.