sou · GQB357 · 2003-01-01 00:00:00 — Avgifterna disponeras av PRV och är kopplade till den prestation som ligger till grund för den efterfrågade åtgärden. Det ekonomiska målet för verksamheten är full kostnadstäckning. PRV har uppgett att finansieringsformen fungerar mycket bra och att den utgör en nödvändig förutsättning för den snabba anpassning till förändrade efterfrågevillkor som PRV är tvingat att göra. Konjunkturnedgången har märkts på efterfrågan inom flera av , t.ex. har antalet nyregistrerade aktiebolag sjunkit kraftigt och antalet inkomna varumärkesansökningar minskat avsevärt. PRV:s ekonomiska utfall för ser ut på följande sätt. Intäkter (tkr) Kostnader (tkr) Resultat (tkr) Uppdrag – patent, 4Verksamhetsgrenen bolag – likvidatorer finansieras genom anslag. 5Posten avser debiteringar mellan de olika avdelningarna. Patent- och registreringsverkets verksamhet och organisation Skälet till att samtliga verksamhetsgrenar vid varumärkes- avdelningen, dvs. verksamheterna varumärken, mönster, periodisk skrift och namn, visar ett underskott, beror på att ett tidigare uppkommet överskott redovisningsmässigt tas i anspråk. Patentavdelningen i har en verksamhetsgren – patent. Vid avdelningen arbetar huvudsakligen civilingenjörer. Avdelning- ens administrativa stödresurser bestod av två personer, som arbetade med rekrytering och personalutveckling, och vars tjänstgöring motsvarade 1,6 personår. Övrigt administra- tivt stöd får avdelningen från uppdrags- och serviceavdelningens verksamhetsgren intern service. En sökande kan få patent på en uppfinning i på tre sätt – genom en nationell ansökan, genom en internationell ansökan eller genom en europeisk ansökan enligt den europeiska patentkonven- tionen. Andra kapitlet i patentlagen (1967:837) reglerar handläggningen av nationella patentansökningar. När en sådan ansökan kommer in till patentavdelningen granskas den formellt och klassificeras. Ansök- ningen skall bl.a. innehålla en beskrivning av uppfinningen och uppfinnarens namn och det skall framgå att uppfinningen är ny i förhållande till vad som är känt. Dessutom skall ansökningsavgiften vara betald. Om de formella kriterierna är uppfyllda redovisar PRV nyhetsläget och sin bedömning i ett s.k. tekniskt utlåtande till sökanden. Sökanden får möjlighet att svara på utlåtandet och kan under vissa förutsättningar ändra i ansökningen. PRV prövar sedan ansökningen. Ett bifall innebär att patent meddelas för den sökta uppfinningen. Mot ett sådant beslut kan vem som helst framställa en invändning från den dag patentet meddelades. Om en invändning görs underrättar PRV patenthavaren och ger honom tillfälle att yttra sig. Om PRV inte godtar invändningen kan invändaren överklaga det beslutet till Patentbesvärsrätten och i sista hand till Regeringsrätten. Ett beslut av PRV att avslå en Patent- och registreringsverkets verksamhet och organisation patentansökan kan på motsvarande sätt överklagas av den som har ansökt om patentet. Patentlagens tredje kapitel innehåller bestämmelser om internatio- nella patentansökningar. Förfarandet bygger konvention om patentsamarbete (; PCT), som innebär att ett rättssubjekt genom en enda ansökan kan få patent i flera av de länder som är anslutna till konventionen. Ansökningen blir inledningsvis föremål för central nyhetsgransk- ning vid en nationell patentmyndighet eller internationell organisation, som har fått behörighet att utföra sådan granskning. Därefter kan sökanden begära en central patenterbarhetsprövning hos någon av dessa myndigheter. PRV är en av de myndigheter som har sådana behörigheter. Den internationella ansökan kan därefter fullföljas i valda länder och handläggs där på i huvudsak samma sätt som en nationell ansökan. Mellan PRV och det europeiska patentverket samt den spanska patent- och varumärkesmyndigheten gäller ett särskilt samarbets- avtal om nyhetsgransking av PCT-ansökningar. europeiska patentkonvention (European Patent Convention; EPC) är en särskild internationell överenskommelse till vilken såväl EU-länder som andra europeiska länder är anslutna. Konventionen gör det möjligt att få s.k. europeiskt patent i de konventionsstater som sökanden designerar. Ansökningar enligt konventionen prövas av det särskilt upprättade patentverket (), som har sitt säte i . Verksamheten finansieras helt genom avgifter och de nationella patentverken medverkar i princip inte alls i handläggningen av europapatentansökningarna. Det av EPO meddelade patentet blir giltigt i de designerade länderna, normalt dock endast under förutsättning att en fullständig översättning och en publicerings- avgift ges in till patentmyndigheten i respektive land, där också årsavgifter skall betalas. Patent- och registreringsverkets verksamhet och organisation 2.5.4Gemenskapspatent – en länge diskuterad fråga Tanken med ett gemenskapspatent, dvs. att skapa ett system med patent som är giltiga inom hela Europeiska unionen (EU), har funnits ända . Arbetet har dock varit mödosamt. Särskilt har EU-länderna haft svårt att enas om i vilken utsträckning översättningar skall kunna krävas, om domstols- systemet och om de nationella patentverkens ställning. lade fram ett förslag till en rådsförord- ning. Tanken bakom förslaget är att gemenskapspatentet skall existera tillsammans med de nationella patentsystemen och det europeiska patentsystemet, som bygger på EPC. Om gemenskapen designeras i en ansökan om europeiskt patent kommer patentet, när det meddelats av EPO, att bli giltigt inom hela EU:s territorium och där benämnas gemenskapspatent. Nationell jurisdiktion kommer att få vika till förmån för det regelverk som förordningen innehåller. Om gemenskapspatentförordningen genomförs i enlighet med kommissionens förslag skulle konse- kvenserna bl.a. bli att det inte krävs översättningar till alla nationella språk för att gemenskapspatentet skall bli giltigt och att ett gemensamt domstolssystem för prövning av mål om intrång i och ogiltighet av patent skall inrättas. Förslaget förutsätter att årsavgiften för ett gemenskapspatent inte blir högre än den som betalas för ett genomsnittligt europeiskt patent. Samtliga EU-länder och kommissionen utgår från att en del av årsavgiften skall komma de nationella patentverken till del, men arbetet med att slå fast en formel för utdebitering pågår . Även om det är osäkert om, och i så fall när, gemen- skapspatentet kommer att införas står det klart att systemet, för det fall patentet blir verklighet, kommer att påverka de nationella patentverkens roll, arbetsformer och ekonomiska resurser. Bakgrunden är följande. I har utvecklingen mot att centralisera patentgransk- ningsverksamheten pågått . Bildandet av det europeiska patentverket innebar att det dubbelarbete, som granskningen vid en rad nationella patentverk innebär, eliminerades. fanns det dock skäl för att behålla de nationella patentverken, bl.a. för sökande som bara vill ha nationellt patent, för att upprätthålla patentkompetens i landet och för att det skall finnas en instans som är geografiskt nära och talar det lokala språket. De årsavgifter som betalas för patent beviljade av EPO Patent- och registreringsverkets verksamhet och organisation fördelas så att () hälften återförs till EPO och den andra hälften behålls av den nationella myndigheten. Den del som behålls av den nationella myndigheten används för att administrera de europeiska patenten, men också för att bibehålla en nationell kompetens inom patentområdet. Systemet har inneburit att årskostnaderna för ett europeiskt patent är betydligt högre än för amerikanska och japanska patent. Ur konkurrenshänseende är detta en nackdel för de europeiska företagen eftersom amerikanska och japanska företag har mer pengar över till internationellt patenskydd när de har betalat för skydd på sin hemmamarknad. I samband med gemenskaps- patentförhandlingarna har det därför varit ett bestämt krav från näringslivet att avgifterna för gemenskapspatent måste bli lägre än för europeiska patent. Utredningen har frågat PRV vilka konsekvenser införandet av ett gemenskapspatent kommer att få för myndighetens verksamhet. PRV har i huvudsak uppgett följande. Eftersom rådsförordningen kommer att erbjuda låga eller inga publiceringsavgifter (i varje fall inga som tillfaller de nationella patentverken) samt förnyelseavgifter som är relativt sett lägre än och dessutom skall tillfalla EPO, kan en följd komma att bli minskade intäktsströmmar till PRV. Visserligen förs det diskussioner om en återföring till de nationella myndigheterna av en del av förnyelseavgifterna, men i slutändan torde det stå utom varje tvivel att finansieringen kommer att bli bekymmersam. – – – Visar det sig möjligt att få ner kostnaderna för gemenskaps- patentet så mycket att även små och medelstora företag får råd att använda sig av det, måste rimligen intresset för såväl nationella patent som traditionella europeiska patent minska. Det är utifrån detta perspektiv man får se vissa staters önskemål att få medverka i granskningen av ansökningar om gemenskapspatent. En sådan rätt till att utföra arbete för, eller jämte, EPO skulle till viss del kunna ersätta bortfall av intäkter från årsavgifter för nationella och europeiska patent. Även om trycknings- och årsavgifter för europeiska patent är av stor betydelse för PRV:s ekonomi anses verket inte vara bland de patentmyndigheter som drabbas hårdast av gemenskapspatentet. PRV har genom sitt PCT-samarbete med EPO en särställning, och den svenska myndighetens hantering av PCT-ansökningar garanterar tills vidare sysselsättning av sådan omfattning att PRV inte skulle vara Patent- och registreringsverkets verksamhet och organisation beroende av legoarbete med gemenskapspatent. Men även om de svenska förhandlarna visat sig fast bestämda att värna om PRV:s PCT- roll måste det sägas att osäkerheten är stor beträffande vilka konsekvenser som efter hand kan visa sig. Utvecklingen av de fortsatta förhandlingarna måste följas noga. 2.5.5Handläggningstider – mål och måluppfyllelse gällde följande mål för PRV:s patentverksamhet enligt myndighetens regleringsbrev. 1.I alla internationella patentärenden skall gällande frister hållas. 2.I alla nationella patentansökningar skall ett första tekniskt utlåtande vara expedierat i av fallen och i av fallen. 3.I av alla nationella ansökningar skall ett slutligt beslut föreligga . I regleringsbrevet för har mål 2 justerats så att ett tekniskt utlåtande skall vara expedierat i samtliga fall och mål 3 skärpts så att ett slutligt beslut skall vara meddelat i av fallen. Ärendeutvecklingen inom patentområdet ser ut på följande sätt. Inkomna nyhetsgranskningar åt EPO Avgjorda nyhetsgranskningar åt EPO PRV har lämnat följande uppgifter om måluppfyllelse och handläggningstider på patentområdet . N Måluppfyllelsen har varit mycket god. I princip har alla PCT-ärenden kunnat handläggas inom gällande frister och ett tekniskt utlåtande har också kunnat expedieras inom de Patent- och registreringsverkets verksamhet och organisation tider som anges i målen. Även mål 3 har uppnåtts . N Medelbehandlingstiden för meddelade patent är . Att medelbehandlingstiden är längre än beror främst på att det finns ett relativt litet antal ärenden med mycket långa väntetider, som oftast beror på faktorer utanför PRV:s kontroll. En genomsnittlig handläggningstid, definierad som inneliggande balans ställd mot årlig avarbetningskapacitet, uppgår till ca . Uppdrags- och serviceavdelningen har fyra verksamhetsgrenar – intern service, extern service, PRV InterPat och internationellt samarbete. Intern service ger service till PRV:s avdelningar och verksledning. Strategiska, verksgemensamma och operativa frågor hanteras inom funktionerna personal, ekonomi och intendentur. hade intern service 41 anställda vars tjänstgöring motsvarade 38,6 personår. Dessa fördelade sig enligt följande (antalet anställda är angivet i parentes): verksamhetschef (1), ekonomichef (1), ekonom (1), redovisning (4), personalpolitik (1), kompetensutveckling (1), rehabilitering (1), rekrytering (1), registrator (1), friskvård (1), lönekontor (3), post/kopiering (6), växel (4), lokalvård (10), fastighetsservice (4) och inköp (1). Extern service ger svar på allmänna frågor om patent, varumärken och mönster. PRV InterPat utför konsultuppdrag åt företag, konstruktörer, uppfinnare m.fl. Vanliga uppdrag är tekniksökningar i internationella databaser åt den som vill få fram underlag till en egen patentansökan eller göra konkurrent- och branschanalyser. InterPat kan bevaka enstaka patent och patentansökningar, såväl nationellt som internationellt. Motsvarande tjänster erbjuds inom mönster- och varumärkesområdena. InterPat bedriver också kursverksamhet inom immaterialrättsområdet. Verksamhetsgrenen internationellt samarbete samordnar verks- ledningens och de enskilda avdelningarnas internationella operativa kontakter som inte berör den vanliga ärendehanteringen. genomförde avdelningen bl.a. ett flertal seminarier inom Patent- och registreringsverkets verksamhet och organisation upphovsrätts- och varumärkesområdet i och tog emot ett antal utländska studiebesök. Varumärkesavdelningen6 i har fyra verksamhetsgrenar – varumärken, mönster, periodisk skrift och personnamn. Dessutom registrerar avdelningen kommunala vapen. Omfattande ändringar i varumärkes- och mönsterlagstiftningen har föreslagits och om den nya lagstiftningen antas av kommer PRV:s verksamhet att påverkas. En närmare beskrivning av den föreslagna lagstiftningen och de konsekvenser den kan förväntas få för PRV ges i avsnitt 2.7.6. Varumärkesavdelningens administrativa stödresurser bestod av 9 personer vars tjänstgöring motsvarade 8,5 personår. Dessa fördelade sig enligt följande (antalet anställda är angivet i parentes): administrativ chef (1), ekonomiassistent (1), personadministratör (1), kompetens- och rekryteringssamordnare (1), post/vaktmästeri (3) och lokalvård (2). Avdelningens största verksamhetsgren är varumärken. I likhet med vad som gäller på patentområdet kan en sökande skydda ett varumärke i på tre sätt – genom en nationell ansökan, genom en internationell ansökan eller genom en ansökan hos EU:s varumärkesmyndighet. En ansökan om registrering enligt varumärkeslagen (1960:644) skall innehålla uppgift om sökandens namn eller firma, de varor för vilka märket är avsett och de klasser varorna tillhör. Vidare skall märket vara tydligt angivet och ansökningsavgiften betald. PRV undersöker först om de formella föreskrifterna är uppfyllda och därefter om det finns några s.k. absoluta eller relativa hinder för registrering. Absoluta hinder är exempelvis att märket inte har särskiljningsförmåga, att det är vilseledande eller att det står i strid med annan lagstiftning eller allmän ordning. Det vanligaste relativa hindret är att varumärket som begärs registrerat är förväxlingsbart 6 Varumärkesavdelningen har ändrat namn till design- och varumärkesavdelningen och verksamhetsgrenen mönster till design. Av förenklingsskäl används dock de tidigare namnen genomgående i betänkandet. Patent- och registreringsverkets verksamhet och organisation med någon annans redan skyddade firma eller varukännetecken. Om PRV upptäcker ett relativt hinder ges sökanden tillfälle att undanröja hindret, t.ex. genom att inhämta medgivande från den som har ett redan skyddat kännetecken, eller genom att begränsa ansökan. Består hindret även därefter avslår PRV på eget initiativ ansökningen. Den som har ett äldre förväxlingsbart kännetecken behöver således inte invända mot den sökta registreringen. Är ansökningen däremot i sin ordning bifalls den med följd att märket förs in i varumärkesregistret och registreringen kungörs. Genom kungörandet bereds bl.a. innehavare av äldre förväxlingsbara kännetecken tillfälle att invända mot registreringen från kungörandedagen. Efter invändning prövar PRV om registreringen skall upphävas eller om den skall stå kvar. Om det finns hinder endast för en del av de varor som varumärket har registrerats för upphävs registreringen enbart för de varorna. Finns det inte något hinder mot att registreringen står kvar avslår PRV invändningen. Den som är missnöjd med PRV:s beslut i ett registrerings- eller invändningsärende kan överklaga till Patent- besvärsrätten och i sista hand till Regeringsrätten. Genom en internationell ansökan till () i kan ett varumärke skyddas i flera länder genom ett enda registreringsförfarande. Förfarandet bygger på det s.k. Madridsystemet, vilket består av Madridöverens- kommelsen och Madridprotokollet . har tillträtt endast protokollet. En grundläggande förutsättning för en internationell ansökan är att den sökande innehar en nationell varumärkesregistrering eller, i fråga om Madridprotokollet, en ansökan om registrering av ett varumärke. I PRV:s handläggning av internationella registreringar kan två olika situationer urskiljas. Den första är när ett svenskt rättssubjekt har erhållit eller ansökt om registrering i . Detta subjekt kan genom en ny ansökan, som lämnas in till PRV, få skydd för sitt varumärke i ett eller flera andra länder som har tillträtt Madridprotokollet. PRV granskar att ansökningens innehåll stämmer överens med den bakomliggande nationella ansökningen eller registreringen och vidarebefordrar därefter samtliga handlingar till , som underrättar registrerings- Patent- och registreringsverkets verksamhet och organisation myndigheterna i de länder som har angetts i ansökan. Var och en av dessa myndigheter granskar om det finns något registreringshinder i det egna landet. Om respektive nationell registreringsmyndighet finner att det inte föreligger något hinder mot ansökan beviljas registrering, vilket får samma verkan som en nationell registrering. Finner registreringsmyndigheten däremot att det finns hinder mot registrering skall detta meddelas . Den andra situationen är när PRV får en underrättelse från om att det har kommit in en internationell ansökan i vilken har angetts. PRV skall granska om det finns något absolut eller relativt hinder mot registrering. Om det inte finns något sådant hinder kungörs ansökningen. Liksom beträffande nationella ansökningar löper en invändningstid räknat från kungörandedagen. När tiden för att framställa invändning har löpt ut beslutar PRV om den internationella registreringen skall gälla i . Om PRV finner att den internationella registreringen inte skall gälla i kan sökanden överklaga det beslutet till Patentbesvärsrätten och i sista hand till Regeringsrätten. Ett beslut av PRV att avslå en invändning får på motsvarande sätt överklagas av den som har gjort invändningen. Rådets förordning (EG) nr 40/94 om gemenskapsvarumärken (EG-varumärken) gör det möjligt att genom en enda ansökan få en varumärkesrätt som täcker hela EU:s territorium. Ansökan kan skickas direkt till den europeiska varumärkesbyrån Office for Harmonisation in the Internal Market (OHIM) i eller till registreringsmyndigheterna i de skilda medlemsländerna. PRV är behörig att ta emot en sådan ansökan. Om en ansökan ges in till PRV skickar verket ansökningen vidare till OHIM, som på eget initiativ granskar ansökningen och utarbetar en sökrapport om äldre EG-varumärken. När OHIM mottar varumärkesansökan direkt, dvs. utan en nationell mellanhand, granskar OHIM på motsvarande sätt ansökningen och utarbetar en sökrapport. Därefter sänder OHIM en begäran om sökrapport ur respektive sökregister till varumärkesmyndigheter som har anmält att de vill söka i sina egna register. Samtliga nationella och regionala varumärkesmyndigheter, utom myndig- heterna i , och , lämnar gransknings- Patent- och registreringsverkets verksamhet och organisation Innehållet i rapporterna utgör underlag för om sökanden skall gå vidare och låta kungöra EG-ansökningen för invändning. I övrigt är de nationella och regionala myndigheterna inte inblandade i handläggningen av ansökningar för EG-varumärken. En ansökan om mönsterskydd syftar till att skydda formgivningen av en produkt. Reglerna i mönsterskyddslagen (1970:485) om handläggningen av registreringsansökningar, instansordningen vid överklagande av beslut m.m. överensstämmer i stort sett med vad som gäller för nationella patentansökningar (jfr avsnitt 2.5.1). Den huvudsakliga skillnaden är att tiden för att framställa en invändning är i mönsterärenden och i patentärenden. 2.7.5Övriga ärenden på varumärkesavdelningen Utöver varumärkes- och mönsterärenden handlägger varumärkes- avdelningen ansökningar om byte av personnamn samt registrerar utgivare av periodiska skrifter och kommunala vapen. Handlägg- ningen styrs av reglerna i namnlagen (1982:670), tryckfrihets- förordningen (1949:105) och lagen (1970:498) om skydd för vapen och vissa andra officiella beteckningar. Dessa ärendekategorier är förhållandevis små och tar endast en mindre del av varumärkes- avdelningens resurser i anspråk. 2.7.6Föreslagna ändringar i varumärkes- och mönsterlagstiftningen har i sitt slutbetänkande SOU 2001:26 föreslagit att PRV:s handläggning av ansökningar om varumärkes- registrering skall bli mindre omfattande än vad den är . Enligt vad som framgår av avsnitt 2.7.1 prövar PRV om det finns några absoluta hinder (t.ex. bristande särskiljningsförmåga) eller relativa hinder (t.ex. äldre förväxlingsbara kännetecken) mot registrering. Enligt varumärkeskommitténs förslag skall den obligatoriska prövningen inskränkas till att avse absoluta hinder. Patent- och registreringsverkets verksamhet och organisation PRV skall även fortsättningsvis kunna göra en viss undersökning av relativa registreringshinder, men i vilken omfattning detta skall ske åvilar regeringen att besluta om. Klart är i vart fall att PRV inte skall kunna vägra att registrera ett varumärke som är förväxlingsbart med ett äldre kännetecken så länge den sökande vill få sitt märke registrerat. En registrering skall dock, liksom , kunna upphävas om en invändning om ett absolut eller relativt hinder görs och invändningen har fog för sig. Kommittén har föreslagit att invändningsfristen förlängs från . Vidare har kommittén föreslagit att PRV skall få en begränsad möjlighet att i administrativ ordning ompröva beslut i varumärkes- ärenden. Enligt förslaget skall PRV kunna häva en registrering på begäran, men endast om den registrerade innehavaren medger det eller förhåller sig passiv till en sådan begäran. Vi har frågat PRV vilka konsekvenser de föreslagna ändringarna kommer att få för PRV om de genomförs. PRV har uppgett följande. egen bedömning av konsekvenserna för PRV kan sammanfattas enligt följande. –Förslaget att begränsa PRV:s officialprövning innebär att registreringsärendena förenklas och påskyndas och att kostnaderna i motsvarande mån minskas. –Å andra sidan krävs resurstillskott för hantering av ökat antal invändningsärenden. Denna bedömning framstår som rimlig. Det är dock vanskligt att dra några slutsatser om i vad mån det finns skäl att tänka sig en väsentligt annorlunda personalstruktur. En förskjutning av materiell prövning från registrerings- till invändningsfasen kan tala för att varumärkesenhetens juristkader behöver förstärkas, på bekostnad av kretsen icke rättsbildade handläggare. Å andra sidan kommer många invändningsärenden rimligen att vara av okomplicerat slag. Det bör vara möjligt att låta invändningsärenden beredas, i viss utsträckning också självständigt prövas, av erfarna handläggare utan formell juridisk skolning. Kommittébetänkandet har remissbehandlats. Proposition är aviserad . Patent- och registreringsverkets verksamhet och organisation har i delbetänkandet SOU 2000:79 och slutbetänkandet SOU 2001:68 föreslagit ändringar vad gäller PRV:s handläggning av formgivningsärenden (mönsterärenden). Själva ordet mönster föreslås bli ändrat till formgivning. Omfattningen av den s.k. hindersprövningen föreslås bli väsentligt mindre än .