sou · GQB327d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Märkning av läkemedel (text på yttre och inre förpackning samt bipacksedel) fyller tre syften: identifiering, korrekt användning och information till konsument- en. Föreskrifter som gäller språkbruk och språkval preciseras under särskilda bestämmelser för varje specifik del av märkningen. I deklarationen skall s.k. INN-namn (International Nonproprietary Name) eller Ph.Eur.-namn (namnet i European Pharmacopeia) an- vändas. När det gäller bruksanvisningar (användar- information/bipacksedel) skall dessa vara avfattade på svenska. För varje läkemedel skall en på svenska skriven produktresumé finnas, som skall godkännas av . När det gäller t.ex. kosmetiska och hygieniska produkter baseras föreskrifter på ett EG-direktiv (76/768/EEG), vilket föreskriver krav på enhetliga innehållsdeklarationer. Ämnena skall namnges enligt en internationell norm (International Nomenclature for Cosmetic Ingredients – INCI), vilken bl.a. innebär att ingredienser från växtriket återges med latinska beteckningar och att vatten be- nämns aqua. Arbetsliv, marknad och konsumtion, kultur och (2001 s. 57 ff) redovisar att det för livsmedel och läkemedel finns tydliga föreskrifter som innebär att svenska skall användas. När det gäller innehållsdeklarationer för läkemedel används inter- nationella kemiska beteckningar, latinska namn etc. vilka kan vara svåra att förstå för konsumenten. Detta kan innebära problem för t.ex. allergiker. För varor i allmänhet finns dock inga uttryckliga språkliga krav i konsumentköplagen eller marknadsföringslagen. Frågor från allmänheten och anmälningar till blir föremål för tolkning. I praktiken anses en vara felaktig om den inte är försedd med bruksanvisning, monteringsanvisning eller skötsel- råd på svenska om det finns behov av en sådan. Det finns ingen statistik om hur många sådana ärenden som handläggs av Kon- sumentverket, men frågor om språket i bruksanvisningar m.m. är vanliga. Brist på konsumentinformation på svenska förekommer, t.ex. användarinformation för datorer, varningstexter på leksaker eller skötselråd för mobiltelefoner samt varor som enbart tillverkas i små serier och för speciella fackmän. Vårt förslag: Användningen av svenska inom konsumentområdet skall främjas och i vissa fall regleras och konsekvenserna av an- vändningen av andra språk skall undersökas. För konsumenterna har internationaliseringen blivit tydlig: utbudet av produkter och tjänster från utlandet har ökat. Även svenska produkter marknadsförs numera ofta på engelska. I en alltmer internationaliserad värld blir det allt viktigare att kunna kräva kon- sumentinformation på god och begriplig svenska. Av kartläggningen framgår att språkliga föreskrifter redan finns för livsmedel och läkemedel. Dessa innebär att konsumenterna i vissa fall möts av formler, facktermer, kemiska ämnesbeteckningar, förkortningar etc. som de flesta inte förstår. Det har i kartlägg- ningen inte framkommit att detta betraktas som något stort pro- blem. Vad gäller varor i allmänhet är lagstiftningen inte lika klar, även om praxis verkar vara att de anvisningar som skall åtfölja en vara (för dess montering, användning, förvaring och skötsel) skall vara på svenska. Arbetsliv, marknad och konsumtion, kultur och En genomgång av språket och konsumenträtten skall göras Det finns ett flertal lagar och förordningar inom det konsument- rättsliga området. Kommittén har i sitt kartläggningsarbete inte kunnat göra en fullständig genomgång av lagstiftningen inom om- rådet och hur språket regleras i denna. Vi föreslår att en sådan genomgång av området skall göras och att användningen av svenska språket i vissa fall skall regleras. Som ett underlag för en sådan genomgång vill vi peka på bl.a. följande lagar. Ett exempel är konsumentköplagen (1990:932), där vi menar att denna bör ändras så att kravet att anvisningar skall vara på svenska språket blir tydligt och klart för alla (16 §). Det måste finnas nöd- vändig information på klar och begriplig svenska. Ett annat exempel är produktsäkerhetslagen (1988:1604), som har till ändamål att motverka att varor och tjänster orsakar skada på person eller egendom. Enligt 1 § får en näringsidkare för detta ändamål bl.a. åläggas att lämna säkerhetsinformation och var- ningsinformation. Enligt 5 och 7 §§ kan ålägga en näringsidkare att lämna information som har särskild betydelse för att förebygga att varan eller tjänsten orsakar skada på person eller egendom. Detsamma gäller information om skaderisker och om hur sådana skall förebyggas. Vi anser att det i produktsäker- hetslagen bör regleras att näringsidkare är skyldiga att lämna avsedd information på svenska språket. Ett tredje exempel är marknadsföringslagen (1995:450), som har till syfte att främja konsumenternas och näringslivets intressen i samband med marknadsföring av produkter och att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumenter och närings- idkare. I lagens 4 § regleras bl.a. att marknadsföringen skall stämma överens med god marknadsföringssed och att näringsidkare vid marknadsföring skall lämna sådan information som är av särskild betydelse från konsumentsynpunkt. Enligt kommitténs mening bör det närmare utredas vilka effekter det kan få om sådan inform- ation lämnas på andra språk än svenska. Det bör vidare utredas närmare om lagstiftningen behöver ändras för att tillförsäkra kon- sumenter i att sådan information lämnas på svenska språk- et. En sådan utredning bör genomföras i samarbete med språk- vården. Arbetsliv, marknad och konsumtion, kultur och pågår i ett arbete för att minska kostnaderna för översättningar av europeiska patent. Kostnaderna för europe- iska patent uppges vara avsevärt högre än för t.ex. amerikanska eller japanska patent, och det har hävdats att detta hämmar frekvensen av patentansökningar och verkar menligt på den europeiska industrin. Förslag har därför lagts fram som innebär att skyldighet- en att översätta patenthandlingar inskränks. Från språkvårdens sida har man motsatt sig sådana inskränk- ningar. Man har hävdat att principen att rättligt bindande texter skall vara på svenska skulle komma att åsidosättas om patent- handlingar inte finns tillgängliga på svenska. Detta skulle försvaga svenskans funktion som samhällsbärande språk, och kunna inne- bära rättssäkerhetsproblem, eftersom man inte kan förutsätta att alla har kunskaper i de aktuella språken. Vidare har man pekat på att patentområdet är ett vidsträckt fält med ett rikt och varierat ordförråd varför det skapas förutsättningar för att svenskt fack- språk utvecklas även inom nya och avancerade områden om patenthandlingen skrivs på svenska. Därigenom bidrar översättning av patenthandlingar till att understödja arbetet för att bevara svenskan som ett komplett språk. Frågan om översättning av patenthandlingar är tekniskt komplicer- ad. Ett patent består av olika delar för vilka skilda regler gäller och systemet involverar flera olika aktörer på skilda nivåer. Ett patent är ett skydd för en lösning på ett tekniskt problem (en uppfinning eller ny produkt). Patentet innehåller en omfattande dokumentation: Patentbeskrivningen som är en teknisk beskrivning där upp- finningen, bakomliggande teknik och nya lösningar presenter- as. Patentkravet som uttrycker det önskade skyddets omfattning. Patent skall godkännas av det nationella patentverket, som för Sve- riges del är (), eller av Europe- Arbetsliv, marknad och konsumtion, kultur och iska patentverket (EPO). En uppfinning måste skyddas i varje land för sig. Ansökningar om patent i ges in till PRV på svenska. An- sökningar om europeiska patent inlämnas på engelska, franska eller tyska till EPO. Patentsökanden kan då välja i vilka länder patentet skall vara gällande. Om EPO beslutar att ansökan skall gälla i Sve- rige, kan enligt europapatentkonventionen (EPC, arti- kel 65) föreskriva att det till de patent som utfärdats av EPO skall fogas en svensk översättning av patenttexten. har liksom de flesta andra länder utnyttjat den möjligheten, vilket innebär att europeiska patent har verkan i endast om sökanden inom lämnar in en översättning av patentet (både patent- beskrivning och patentkrav) till PRV (patentlagen § 82). Vid en regeringskonferens antog konventions- staterna till EPC en tilläggsöverenskommelse om europeiska patent. Denna är öppen för signering och ratificering eller för anslutning av de EPC-stater som så önskar. Överenskommelsen går ut på följ- ande. Stater som har engelska, franska eller tyska som officiellt språk avstår fortsättningsvis helt från att kräva översättning av patentet. Patentkraven skall dock fortfarande översättas till de två andra språken. Stater som inte har något av dessa språk som offici- ellt språk skall peka ut ett av de tre språken och avstå från översätt- ning om patentet finns på det utpekade språket. Dessa stater får därutöver fortsätta att kräva översättning av patentkraven till sitt nationella språk. Det pågår också arbete om ett gemenskapspatent för EU. Kom- missionen föreslog att gemenskapspatent skall be- viljas av EPO enligt reglerna i EPC. Handläggningsspråken skulle då vara desamma som för europeiska patent, dvs. engelska, franska och tyska. Kraven skulle översättas enligt EPC till de två EPO- språk som sökanden inte använt. Kommissionen föreslog vidare att gemenskapspatentet inte skall behöva översättas för att bli giltigt i hela gemenskapen. EU:s medlemsstater har inte kunnat enas i frågan, och arbete för att lösa motsättningarna pågår . Arbetsliv, marknad och konsumtion, kultur och Från språklig utgångspunkt är det viktigt med översättning Det finns en konflikt mellan olika intressen när det gäller patent- reglerna. Å ena sidan finns det europeiska näringslivets krav på enkla regler för att öka patentfrekvensen och minska kostnaderna för översättningar. Å andra sidan finns bl.a. kultur- och språk- politiska mål om de små språkens ställning samt rättssäkerhets- synpunkterna. För vår kommitté är det naturligt att ta fasta på de språkliga aspekterna. Från sådan utgångspunkt är det otvivelaktigt olyckligt om inskränkningar av översättningskraven sker, eftersom det mot- verkar möjligheterna att bevara svenskan som ett komplett och samhällsbärande språk. Regeringen har i sin redovisning av utgångspunkterna för en svensk språkpolitik framhållit som en av flera målsättningar att det skall finns ett varierat och rikligt utbud av kultur på svenska (prop. 1998/99:1, utg.omr. Det sägs där också att radio och TV har en särskilt viktig roll i sammanhanget. kultur- utskott har (bet. 1999/2000:KrU2) angett att den talade och skrivna svenskan är vår främsta kulturbärare och utgör en av de viktigaste förutsättningarna för vår kulturella identitet. Även har i sitt förslag till handlings- program behandlat kulturområdet. Nämnden konstaterar att eng- elska dominerar i TV-program som sänds här men som producerats i andra länder och föreslår att TV- och radiokanaler i samband med koncessionsgivning bör åläggas att se till att en tillräcklig andel svenskspråkiga program ingår i programutbudet. Nämnden föreslår vidare att kampanjer bör genomföras gentemot allmänheten för att demonstrera svenskans möjligheter – också i t.ex. populärmusik och reklamtexter. I detta avsnitt redovisar vi en genomgång av situationen inom en rad olika fält. I den mån inget annat anges bygger uppgifterna på sammanställningen i den undersökning som gjort på Arbetsliv, marknad och konsumtion, kultur och uppdrag av Nordiska ministerrådets språkpolitiska referensgrupp (2001). Den totala svenska bokproduktionen omfattade nästan 11 000 titlar (skönlitteratur, barn- och ungdomsböcker samt facklitteratur). Av de 1 880 skönlitterära titlarna hade svenska som origin- alspråk och var utländska böcker i svensk översättning. Av översättningarna var från engelska, därefter följde norska, franska och danska. Utgivningen av skönlitteratur har enligt omvärldsanalys (Omvärlden ) minskat något , framför allt på grund av en lägre utgivning av skönlitteratur översatt till svenska. När det gäller publikationer på andra språk än svenska är dessa utspridda över olika språk (kur- diska, arabiska, engelska, polska, persiska m.fl.). Av barn- och ungdomsböcker (946 titlar) var svenska originaltexter och utländska böcker i översättning (av översättningarna var från engelska, varefter kom danska, franska, tyska och norska). Enligt har antalet utgivna barn- och ungdomsböcker ökat , medan antalet översatta verk minskar. Antalet representerade språk bland över- sättningarna blir färre år för år. Engelska är även det största språket när det handlar om barn- och ungdomslitteratur som ges ut på andra språk än svenska (på engelska och på finska). Av de 7 891 facklitterära titlarna hade svenska som orig- inalspråk, var översättningar (av dessa var från engelska, från tyska och från danska). Den resterande delen av pro- duktionen hade till stor del () engelska som publiceringsspråk (1,var på tyska och på franska). En viktig del av den eng- elskspråkiga facklitteraturen i utgörs av doktorsavhand- lingar. Mycket inom den svenska musikbranschen präglas av det anglo- amerikanska inflytandet. Många svenska artister och grupper väljer att uttrycka sig på engelska (dock med vissa undantag som t.ex. Arbetsliv, marknad och konsumtion, kultur och hip-hopen, där svenska språkets ställning stärkts kraftigt ). På Internet har flertalet svenska artister sina hemsidor på engelska. Engelska lånord, anglifieringar och försvenskade eng- elska termer och uttryck är självklara inslag i musikartiklar och recensioner. Det finns ett stort antal internationella musiktidningar i . Inom teaterområdet är uppsättningar på andra språk än svenska ovanliga. Operaföreställningar framförs dock ofta på originalspråk. () har (regeringsbeslut Ku 2001/1543/Me) ett särskilt ansvar för det svenska språket och dess ställning i sam- hället. SR skall enligt sändningstillståndet tillhandahålla ett mång- sidigt utbud av program av hög kvalitet på svenska språket och till- varata den svenska kulturen i dess vidaste bemärkelse. SR bedriver sin programverksamhet på nästan 20 olika språk, varav svenska är det helt dominerande språket i det talade utbudet. Musiken är en viktig del av SR:s utbud. av det totala musikutbudet inom SR definieras av SR som svensk musik, dvs. musik av svensk kompositör, med svensk artist, svensk textförfattare eller på svenska språket. Andelen svensk musik inom SR har minskat totalt , men en viss ökning kan konstateras inom P2 och P3 (Radio och TV i allmänhetens tjänst, SOU 2000:55). Det bör observeras att en stor del av det som av SR de- finieras som svensk musik kan vara framförd på andra språk, huvudsakligen engelska. Den tekniska utvecklingen har gjort att vi har fått tillgång till ett stort antal TV-kanaler som via satellit sänder på en rad olika språk. De flesta av dessa utländska kanaler når dock endast en begränsad del av befolkningen här i . Enligt EU:s s.k. TV-direktiv (89/552/EEG och 97/36/EG) skall medlemsländerna sträva efter att hälften av TV-programmen har Arbetsliv, marknad och konsumtion, kultur och Direktivet innebär att den sändande staten skall svara för att TV-sändningarna uppfyller vissa minimikrav. Den mottagande staten skall tillåta mottagning och inte hindra åter- utsändning av TV-program från andra medlemsstater. Medlems- staterna har rätt att tillämpa strängare regler för de egna program- företagen (inkl. regler som kan omfatta språkpolitiska mål), för- utsatt att inte reglerna strider mot EG-rätten. Regleringen för svenskt vidkommande finns i radio- och TV- lagen (1996:844). Lagen omfattar alla sändningar av ljudradio- och TV-program som är riktade till allmänheten. Lagens syfte är att ta till vara de särskilda behov av tillgänglighet och mångfald som anses föreligga inom radio- och TV-området. Enligt 6 kap. 8 § skall den som sänder TV-program över satellit eller med stöd av tillstånd av regeringen se till att mer än hälften av den årliga sändningstiden upptas av program av europeiskt ursprung (inklusive svenskt ut- bud). Lagen föreskriver att TV- och ljudradiosändningar som sker efter tillståndsgivning av regeringen (om det inte finns särskilda skäl mot det) i betydande omfattning skall innehålla program på svenska språket, program med svenska artister och verk av svenska upphovsmän. Syftet med detta är i första hand kulturpolitiskt, inte språkpolitiskt. En varierande del av de TV-program som sänds i har producerats i andra länder. Bland de utländska produktionerna dominerar engelskspråkiga program. En indikation på hur stor del av det svenska TV-utbudet som är på svenska språket ger den undersökning av TV-utbudet som masskommunikation vid () gör på uppdrag av (Svensk TV-utbud ; TV- utbud ). Undersökningen omfattar åtta kanaler; SVT1, SVT2, TV4, TV3, Kanal , ZTV, TV6 och TV8. I rapporterna redovisas bl.a. TV-utbudets ursprung, dvs. i vilket land programmet uppges vara producerat. Tabell 5:1 redovisar den procentuella andelen program från olika länder . Som framgår var av SVT:s och av TV4:s programutbud inhemskt producerat. För SVT innebär detta en ökning jämfört med , vilken huvudsakligen förklaras av det ökade nyhets- utbudet, men en minskning jämfört med , vilket beror på att SVT24 hade omfattande provsändningar . Arbetsliv, marknad och konsumtion, kultur och siffror beror på att musikvideor har klassificerats som svenskt ram- program.1 TV-utbudets produktionsursprung (procent) Inom det utländskt producerade programutbudet dominerar det engelskspråkiga mycket kraftigt. överväger särskilt i TV3 och Kanal . I TV6 och TV8 är även ett framträdande producentland. Enda – förutom – som når upp till det mätbara är engelskspråkiga och : i SVT:s och i TV4:s sändningar. Vad gäller icke- engelskspråkiga länder kan följande noteras för SVT och TV4 av- seende TV-utbudet . svarar för av SVT:s och av TV4:s sändningar. för 2 resp. , övriga Väst- för i bägge fallen samt östra för både SVT och TV4 För barnprogrammen i TV3 och Kanal gäller att dessa till mycket stor del har sitt ursprung i . Speciellt uttalat är detta i TV3, där i princip samtliga barnprogram utgjordes av tecknade amerikanska serier. Vad gäller SVT och TV4 är barn- programmen ofta av typen ramprogram där det inte har varit möj- ligt att urskilja produktionsursprung. SVT har enligt sitt sändningstillstånd (regeringsbeslut 2001-12- 20) ett särskilt ansvar för det svenska språket och dess ställning i samhället. SVT skall tillhandahålla ett mångsidigt utbud av program av hög kvalitet på svenska språket och tillvarata den svenska 1Ett ramprogram är ett program som innehåller olika delinslag vilka sammanhålls genom att t.ex. en programledare presenterar, kommenterar m.m. Många barnprogram har denna uppläggning. av TV8:s utbud har okänt produktionsursprung. Arbetsliv, marknad och konsumtion, kultur och kulturen i dess vidaste bemärkelse. Det utländska programutbudet skall spegla olika kulturkretsar och i större omfattning än innehålla program från olika delar av världen. Enligt Tele- visions public service-redovisning för är ca tre fjärdedelar av de förstasända programtimmarna producerade i eller i samarbete med utländsk part, men på svenska språket. av det utländska förstasända utbudet kommer från länder utanför . Av den europeiska delen är nästan en fjärdedel av nordiskt ursprung. visades program med ursprung i 49 olika länder utanför . Av det totala rikssända, förvärvade utbudet (summa ) kom från fem engelskspråkiga länder (, , , och ), från , från övriga nordiska länder, från övriga europeiska länder och från övriga världen. Inom SVT förekommer ingen form av kvotering för sändning av program på svenska resp. andra språk. För perioden –1999 framhåller SVT att andelen förvärvade program, huvudsakligen ut- ländska, har minskat, vilket gör att utbudet nu innehåller en större proportion svenska program. Vad gäller program från andra länder försöker SVT få spridning mellan olika länder och språk, men man menar att det är svårt att få genomslag för program från icke- engelsktalande länder. Utbudet av program från har dock ökat något. Utbudet av kanaler på annat främmande språk än engelska är mycket begränsat i de svenska kabel-TV-näten. sändes totalt med utländskt material i SVT. av detta översattes, framför allt genom textning (se tabell 5:2). Dubbning används huvudsakligen för barnprogram. De obearbetade eller endast kommenterade programmen återfinns huvudsakligen inom programkategorin sport (public service-redovisning 2000). Arbetsliv, marknad och konsumtion, kultur och Översättning till svenska av det rikssända utbudet av främmande ursprung inom SVT (sänd tid 2000) Källa: public service- redovisning 2000. Biograffilmen är ett viktigt medium som når en stor del av befolkning, särskilt ungdomar. hade totalt 223 långfilmer premiär i , varav 38 var svenska (hade 23 svenska långfilmer premiär). biografvisades sammanlagt 813 filmer, varav var svenska, amerikanska, euro- peiska och från andra länder. Svensk film har ökat sin andel av det totala antalet biobesök från till och . gick av publiken på amer- ikanska filmer, på europeiska filmer och på filmer från andra länder. (Se bl.a. Svenska Filminstitutets verksam- hetsberättelse 2000.) Staten stöder bl.a. produktionen av svensk film. Genom det filmavtal mellan staten, filmbranschen och TV-företagen som gäller 2000–2004 har staten förstärkt produktionsstödet till svensk film, liksom bl.a. lanseringsstödet, distributionsstödet och stimulans- bidraget till biografägare för visning av svensk film. Staten satsar dessutom resurser på regionala resurscentrum för film och video. Stiftelsen grundades och är det centrala filmorganet i . Verksamheten regleras i filmavtalet. Svenska Filminstitutets uppdrag är att stödja produktion av värde- full svensk film, främja spridning och visning av kvalitetsfilm, be- vara filmer och material av film- och kulturhistoriskt intresse samt ansvara för en internationell spridning av svensk filmkultur. Arbetsliv, marknad och konsumtion, kultur och Inom Europeiska unionen finns ett stödprogram för den euro- peiska film-, TV-, video- och multimedieindustrin – Media Plus – som ger räntefria lån och bidrag till bland annat distribution, pro- jektutveckling, strukturella produktionsbolagsstöd, vidareutbild- ning samt biografvisning av europeisk film. Programmet har till syfte att stärka den europeiska film- och TV-industrins kon- kurrenskraft, att utöka det gränsöverskridande europeiska sam- arbetet på företagsnivå genom uppbyggandet av nätverk, att öka utbytet av filmer och TV-program inom samt att höja kompetensnivån, främst när det gäller ny medieteknologi. Vårt förslag: Svenska språkets ställning inom kultur och medier skall främjas. Av Nordiska ministerrådets undersökning framgår att risken för att svenskans ställning inom svenskt kulturliv försvagas inte är sär- skilt stor. Det framstår som om få kulturarbetare och journalister väljer engelska i stället för svenska, med undantag för populär- musiker och facklitterära författare (i det senare fallet är det också förhållandena inom det mer populärt inriktade området som är viktigast, och här kan andelen svenska böcker förmodas vara högre än i gruppen facktexter totalt, där som nämnts också rena special- isttexter som doktorsavhandlingar ingår). Så länge som svensk film spelas på svenska, svenska dagstidningar innehåller nyheter på svenska, teater i spelas på svenska och en betydande andel program i svensk TV är på svenska, är risken för en domänförlust inom kulturområdet liten. Vi anser dock att svenskans ställning bör stärkas, främst inom etermedieområdet. Visserligen är svenskans ställning stark inom dagspressen, likaså inom nyhets- och faktaprogrammen i TV, men man kan ändå konstatera att en stor del av utbudet i både radio och TV är på engelska. I radion gäller detta framför allt musikutbudet och i TV gäller det program som har importerats från engelsk- språkiga länder, framför allt . Utbudet av musik och program på andra främmande språk än engelska är mycket begränsat.