sou · GQB377 · 2003-01-01 00:00:00 — Dessutom har den föreslagit att roll som remissinstans skall förstärkas när det gäller markanvändning. En ytterligare förstärkning av remissrollen skulle därmed endast behöva övervägas i de kvarstående frågorna. Det finns två alternativa vägar att förstärka roll som remissorgan i de kvarstående frågorna. Den ena möjligheten är att analysera i vilka konkreta samiska frågor ännu inte erhållit ställning som remissorgan. Den andra möjligheten skulle vara att förstärka den allmänna regeln i sametingslagen med innebörd att som i eller införa en långtgående skyldighet för andra myndigheter att höra inom ett Vår slutsats är att det är angeläget att andra myndigheter inhämtar yttrande i de frågor som verkligen är relevanta. Det bästa sättet att åstadkomma det är enligt vår uppfattning att införa en sådan skyldighet för andra myndigheter i de fall det på förhand bedömts angeläget. Vi avvisar alltså att det införs en allmän plikt att höra inom ett brett område. Vi förordar i stället att sådana skyldigheter skall följa av speciallagstiftningen. En fråga är då inom vilka frågor remissroll skulle behöva förstärkas. har anfört att de allvarligaste bristerna åtgärdats om Rennärings- politiska kommitténs förslag realiseras. Det har vidare anfört att det inte kan överblicka inom vilka områden deras ställning som remissinstans ytterligare skulle behöva förstärkas. Utredningens slutsats är därmed att det är först sedan regeringen tagit ställning till det förslag som redan avgetts och möjliga förändringar genomförts som det är möjligt att utvärdera om det finns behov av ytterligare förändringar. Röstningsförfarande, valnämndens ställning, omval och valets tidpunkt Grunden för översynen av valets tidpunkt och röstningsförfarande har varit att valdeltagandet till skulle vara alltför lågt. Enligt skulle röstningsförfarandet kunna utgöra ett skäl för det låga valdeltagandet. Valets tidpunkt skulle kunna vara ett annat. Vid det senaste valet till röstade av dem som tagits upp på röstlängden. Utredningens slutsats är att denna siffra inte är uppseendeväckande låg. Vår utgångspunkt är därvid att det inte är realistiskt att jämföra valet till med riksdagsvalet. En mer rättvisande bild om valdeltagande erhåller man i stället enligt vår uppfattning om man jämför med Europavalet eller valet till kyrkofullmäktige (38,respektive av de röstberättigade, jämför /och . Ett problem skulle dock i stället enligt vår mening det förhållande att endast cirka hälften av alla samer är registrerade på röstlängden kunna vara. Från har anförts att en ansökan om att upptas på röstlängden leder till en bedömning om sökanden uppfyller kriterierna för att vara same, vilket avskräcker många från att söka. Det kan dock finnas flera andra skäl. slutsats är att det är nödvändigt att upprätthålla kravet om en röstlängd. legitimitet har sin grund i att det företräder det samiska folket. Därmed skall endast den som anses vara same ha rösträtt och detta medför i sin tur att det finns ett behov av en röstlängd. Det finns vidare enligt vår uppfattning inte skäl att ändra på de gällande kriterierna i lagen om vem som skall anses vara same. Vi anser det också olämpligt att skapa förutsättningar för att sekretesslägga röstlängden, såsom föreslagit. Samman- taget anser vi därför att det får ankomma på att försöka lösa de problem som uppstår på grund av krav om registrering på röstlängden genom exempelvis information. Det har påståtts att valnämnden efter beslut av i plenum fört upp personer på röstlängden utan annan samisk anknytning än ett giftermål med en same. Enligt vår uppfattning medger en rimlig tolkning av lagtexten inte detta. Det anförda aktualiserar två problem. Det ena är att det även inför framtida val kan finnas personer på röstlängden som inte uppfyller kriterierna. Enligt vår uppfattning är detta olämpligt. För att komma till rätta med detta föreslår vi att det skall vara möjligt att överklaga den preliminära röstlängden till även under påstående att någon förts upp på röstlängden utan att vara därtill berättigad. har den enda grunden för överklagande varit att man själv uteslutits från rösträtt. Det skulle vidare krävas att ett kriterium för att kunna föras upp på röstlängden skulle behöva ändras. räcker det med det objektiva kriteriet att ens förälder varit uppförd. Det skulle kunna innebära att barn till den som en gång felaktigt förts upp skulle ha rätt att komma på röstlängden. För att åtgärda det föreslår vi att det kriteriet ändras så att kravet blir att en förälder varit uppförd utan att detta ändrats av . hantering aktualiserar även frågan om val- nämndens ställning. Vi anser att det av principiella skäl är felaktigt att handhar sitt eget val fullt ut. Det skulle exempelvis inte komma i fråga att räknade sina röster. Det saknas enligt vår uppfattning skäl för att ha en särreglering för . Vi föreslår i stället att motsvarande regler skall gälla för som redan gäller för de allmänna valen. Det skulle höja status och öka rättssäkerheten. Vid de allmänna valen såsom exempelvis val till kommunfullmäktige är det som har det övergripande ansvaret för rösträkningen och mandatfördelningen. ansvarar för det för- beredande valarbetet och kommunerna själva sköter sådana saker som att utse valförrättare och att ansvara för vallokaler. Utredningen föreslår motsvarande reglering för . Vi föreslår också att det i sametingslagen skrivs in hur frågan om omval skall hanteras, sådan reglering saknas . Till utredningen har vidare framförts att de i sametingslagen angivna tidsfristerna om valets genomförande redan är för snäva. Genom utredningens förslag om att utöka kretsen klagoberättigade för den preliminära röstlängden kommer vissa tidsfrister bli än svårare att hålla. Vi föreslår därför en utsträckning av dessa tider. Det har vidare påståtts att brevröstningsförfarandet skulle vara alltför komplicerat för väljarna, vilket skulle leda till att väljarna avstod från att rösta. Det har dock enligt vår mening inte framkommit något stöd för detta påstående. Som anförts är det dock vår utgångspunkt att ett valdeltagande om inte är anmärkningsvärt lågt. I de senaste sametingsvalen var andelen röster som ogiltigförklarades också liten. Brevröstning är vidare en vedertagen metod för att rösta och används generellt av utlandssvenskar i de allmänna valen. Om brevröstningen togs bort skulle den vidare behöva ersättas av poströstning. Kostnaderna för poströstning är höga. Det framstår vidare som alltför komplicerat att bygga upp en organisation med poströstning med hänsyn till det förhållandevis begränsade antalet röstande. Om poströstning skulle införas skulle man därför behöva överväga att samordna sametingsvalet med de allmänna valen. Utredningens slutsats är sammantaget att det saknas anledning att förändra röstnings- förfarandet. Med ett oförändrat röstningsförfarande saknas också praktiska skäl för att flytta valdagen. En fråga är dock vidare om det skulle kunna finnas principiella skäl för att flytta valdagen. Från några i har framförts att valdeltagandet skulle kunna öka om valet skedde som riksdagsvalet. Det skulle också vara en markering om att var en del av det svenska folkstyret. Utredningens slutsats är att det är oklart om en samordning med det allmänna valet skulle kunna vitalisera valet till . Uppfattningarna är delade även inom . Vår utgångspunkt är att det skulle krävas starka skäl för att föreslå en förändring, eftersom den nuvarande tidpunkten är etablerad. Sådana skäl saknas enligt vår bedömning. Valkrets och mandatfördelning, procentspärr samt krav om registrering av parti Utredningen har fått i uppdrag att se över om det finns ett behov av att införa en procentspärr i sametingsvalet och om kraven för partier att kunna ställa upp i valet bör skärpas. Skälet för denna översyn är att det skulle finnas alltför många och alltför små partier i . Det är underförstått att detta förhållande skulle kunna försämra effektivitet. Det är också klart att den politiska situationen i tillkomst har varit mindre stabil. Utredningen anser det naturligt att en organisation i sitt startskede är dynamisk och för en vital debatt. En hjälp i ett sådant skede skulle dock stabiliserande faktorer såsom procent- spärr eller skärpta registreringskrav för partier kunna vara. Utredningen vill dock inledningsvis också varna för att stabiliserande faktorer ensamt kan lösa de problem som funnits i . Ett grundläggande problem har varit svårigheten att bilda en stabil politisk majoritet. Det kan ha haft sin grund i att även de största partierna tidigare inte haft mer än fem-sex mandat. Det har inneburit att det krävts ett samarbete mellan mer än två partier. Det är alltså inte säkert att en utslagning av mycket små partier skulle lösa detta problem. Utredningen anser dock sammantaget att stabiliserande faktorer ändå bör övervägas för att undvika en uppsplittring. Även om sådana inte kan lösa samtliga problem bör de i vart fall underlätta och främja den politiska stabiliteten. Vidare skall noteras att det redan vid valet har skett en förändring, det största partiet erhöll då 10 mandat. Utredningens utgångspunkt är att såväl en procentspärr som krav inför partiregistrering motverkar en splittring inom . Deras effekter i övrigt skiljer sig dock åt. Även en valkretsindelning skulle ha en spärreffekt mot mindre partier. Metoden är dock i viss mån osäker, eftersom det kan förekomma att ett mycket litet parti med tyngd i en valkrets kan få ett mandat. Förekomsten av flera valkretsars huvudsyfte är dock att tillgodose den regionala representationen. Om det är en spärreffekt som eftersträvas är det därför bättre att överväga en procentspärr eller ett skärpt registreringskrav än att kräva flera valkretsar. Det är vidare viktigt att notera att valkretsar i de allmänna valen aldrig utgjort argument för representation med hänsyn till andra faktorer än geografiska. I de allmänna valen har det aldrig övervägts att skapa valkretsar för att tillgodose exempelvis en jämn etnisk Vidare har även idén om regional representation i de allmänna valen urholkats sedan kraven om bostadsband för valkandidaten upphört. Den tidigare samerättsutredningens hade ambitionen att valkretsarna skulle anpassas till de samiska regioner som kunde urskiljas med hänsyn till näringsutveckling, dialekter m.m. Enligt utredningens uppfattning är denna ambition svår att realisera. En valkretsindelning skulle enligt uppgift från av praktiska skäl behöva följa kommungränserna, eftersom det annars inte är möjligt att upprätta röstlängd. Uppgifter till röstlängden inhämtas nämligen från folkbokföringen. I denna finns uppgift om kommuntillhörighet, medan uppgifter om näringsutveckling och dialekter saknas. Det kan vidare vara så att en valkretsindelning med hänsyn till andra faktorer än geografiska förhållanden kan verka splittrande för . Som anförts skulle en sådan valkretsindelning också vara främmande för det svenska samhället. Vi vill också varna för att förorda valkretsar av partipolitiska skäl. Det är på grund av valhemligheten omöjligt att räkna ut hur en valkretsindelning skulle slå. Om en sådan skulle förordas av partipolitiska skäl skulle det leda till omfattande diskussioner, vilket skulle kunna få en splittrande effekt på . Utredningens slutsats är att det enda hållbara argumentet för att införa flera valkretsar är om den geografiska representationen i skulle vara skev. Från håll har framförts att så inte skulle vara fallet. Vi anser därför att det saknas principiella skäl för att föreslå flera valkretsar. Dessutom skulle en sådan förändring medföra praktiska nackdelar. Kostnaderna för såväl själva valet som valarbetet skulle öka. Ett annat problem skulle vara att partierna vid inrättat sitt politiska arbete efter nu gällande förutsättningar och att dessa skulle förändras. Slutligen skulle förekomsten av flera valkretsar kräva utjämningsmandat. Sammantaget är det vår slutsats att en övergång från en valkrets till flera skulle medföra betydande praktiska skäl. Vi anser därför att det måste finnas starka principiella skäl. Sådana skäl saknas. En fråga är därefter vilken form av småpartispärr som bör övervägas. Inledningsvis vill utredningen i vart fall föreslå att divisorn om 1,4 och inte 1 används som första divisor vid sametingsvalet. Det skulle innebära en anpassning till vad som gäller i de allmänna valen. Mandatfördelningen i sametingsvalet sker genom att mandat tilldelas ett efter annat det parti som uppvisar det största jämförelsetalet. Detta tal beräknas genom att partiernas röstetal delas med det tal som är ett högre än det dubbla antalet mandat som redan tilldelats partiet. Vid det första mandatet blir alltså jämförelsetalet lika med röstetalet. Detta innebär en skillnad mot vad som gäller för de allmänna valen. Vid dessa val gäller så länge partiet ännu inte fått något mandat att jämförelsetalet beräknas genom att partiets röstetal delas med 1,4. Innebörden blir att det blir svårare att ta ett mandat. Divisorn om 1,4 har därmed en stabiliserande effekt. Det saknas enligt vår uppfattning skäl för ha en särreglering i denna del för . En divisor om 1,4 hade val haft den effekten att det minsta partiet mist sitt mandat. En fråga är dock vidare om denna åtgärd skulle vara tillräcklig, eller om det därutöver krävs en procentspärr om . En spärr skulle vidare kunna ersättas med ökade krav för partiregistrering. krävs det endast tre personer för att registrera ett parti. För sametingsvalet gäller att samtliga registrerade partier har rätt till fria valsedlar. Det innebär alltså att ett parti med stöd av enbart tre personer kan belasta valsystemet. Vår slutsats är att ett skärpt krav inför registreringen skulle ha en dämpande effekt. Kravet skulle försvåra för partier utan förankring att ställa upp i valet. Ett krav om 50 personer innebär enligt vår bedömning en effektiv spärr mot mycket små partier. En ytterligare fördel skulle vara att dessa partier med mycket litet stöd inte heller skulle belasta valapparaten. Enligt vår uppfattning är det rimligt att inte partier med stöd av enstaka personer erhåller tillgång till exempelvis gratis valsedlar. Utredningen föreslår därför att det införs ett krav om att 50 personer måste stödja ett parti för att det skall kunna registreras och därmed ha rätt att ställa upp i valet. Den nuvarande bestämmelsen i sametingslagen innebär att det krävs ett stöd av tre kandidater för att partiet skall kunna registreras. Utredningen föreslår nu att kravet om tre kandidater behålls men, att det sammantaget, alltså inklusive kandidaterna, skulle krävas stöd av 50 personer. Dessa skall vara upptagna på sameröstlängden. Enligt vår uppfattning är det ur demokratisk synvinkel lämpligt att de partier som varit representerade i kan ställas under väljarnas bedömning i det påföljande valet. Det är därför ändamålsmässigt att ett skärpt registreringskrav inte drabbar de partier som innehar mandat i det påföljande valet. Om ett parti skulle misslyckas med att ta mandat i det påföljande valet skall dock det skärpta registreringskravet omfatta det partiet i valet därefter. Utredningens båda förslag om ett skärpt krav om registrering och en förste divisor vid mandatfördelningen på 1,4 innebär att mycket små partier får svårare att delta i valet och att ta mandat. Detta innebär tillsammans att partisplittringen motverkas. En slutlig fråga är dock om dessa åtgärder är tillräckliga eller om det därutöver finns skäl att föreslå en renodlad procentspärr. En sådan har den nackdelen att proportionaliteten försämras. Utredningens slutsats är att det är svårt att bedöma om en sådan är nödvändig. Det kan i stället vara angeläget att först analysera vilka effekter de föreslagna åtgärderna får i kommande val. Först om de skulle visa sig vara otillräckliga finns det anledning att på nytt överväga frågan om en procentspärr. Skälet för översynen skulle vara att ledamöter vid upprepade tillfällen påtalat bristen på ekonomiska resurser för att bedriva partipolitisk verksamhet mellan valen och för att möjlig- göra en kontinuerlig kontakt med väljarna. Ett ytterligare problem skulle möjligen kunna vara om överhuvudtaget skulle ha rätt att ge partistöd. Utredningen har jämfört förutsättningarna för partistöd i med partistöd till riksdagspartierna och stödet till partierna som är representerade i fullmäktige. Jämförelsen visar att bestämmelserna för uppfyller de principer som ligger bakom det statliga stödet till riksdagspartierna. Stöd utgår bara till de partier som har manifesterad förankring bland väljarna, det fördelas efter styrka och enligt fasta normer och det saknas i vart fall som huvudregel redovisningsplikt. Det är främst fråga om två skillnader. Den ena är att rätten till stöd och stödets nivå är lagfäst för riksdagspartierna. Det andra är att även partier som misslyckas med att ta mandat i ett riksdagsval får stöd under den närmast påföljande tiden. Motsvarande gäller inte för partier i . Utredningens slutsats är att det grundläggande problemet i endast är nivån på partistödet. Vi ställer oss tveksamma till om detta verkligen motiverar en översyn av formerna för partistödet. Vi instämmer i att det är viktigt att tillerkänns ett stöd som möjliggör partipolitisk verksamhet mellan valen. Denna fråga driver dock redan i budget- processen. En översyn förutsätter enligt vår bedömning principiella brister. En principiell brist skulle då kunna vara att det inte av sametingslagen framgår att har rätt att använda sina medel för partistöd. Denna rätt har också varit omdiskuterad. I kommunallagen anges att kommunerna har rätt att ge partistöd under förutsättning att inte ett parti otillbörligen gynnas. Utredningen föreslår motsvarande bestämmelse för . Nästa fråga är om det finns ett principiellt värde av att formerna för partistöd och nivån för partistödet är lagfäst. Som framgått är sättet för hur partistöd utgår till riksdagspartierna angivet i en lag. Enligt vår bedömning har detta självfallet ett värde, detta ökar förutsägbarheten för partierna. När det gäller till- kommer dock andra överväganden. Utredningen har anlagt den övergripande synen att bör övergå till att tillerkänna en klumpsumma för sin verksamhet i stället för riktade anslag. Bakgrunden är förstås att självständighet till staten bör stärkas. En lagreglering om rätten till partistöd skulle bryta detta synsätt. På motsvarande sätt ankommer det ju också på kommunerna att själva bestämma om såväl partistödets omfattning som formerna för det. En slutsats i linje med tidigare överväganden är därmed att varken utredningen eller riksdag/regering bör ha synpunkter på partistödet, eftersom det får anses vara en inre samisk angelägenhet. Máilmmis leat sullii 50 000 sápmelačča. Dain orrot sullii 17 000 sápmelačča Ruoŧas. Sápmelaččat leat orrun Ruoŧas guhká ja juo ovdal go ruotŧelaš nášuvdnastáhtta ásahuvvui. Eamiálbmogin leat sápmelaččain álbmotrievttalaš suodji. Ruoŧta dohkkeha odne sápmelaččaide rievtti kultuvrralaš iešstivrejupmái ja dat eaktuda muhtin muddui iešstivrejumi (veardit njuolggadusaid). Dat mielddisbuktá ovdáneami dan rájis go Sámediggi ásáhuvvui 1993, dalle celkkii ráđđehus čielgasit ahte Sámediggi ii galgga leat iešstivrejumi orgána várás. Danin Sámediggi oaččui almmolašrievttalaš dási eiseváldin ráđđehusa vuollásažžan. Sámediggi ollásit lea eiseváldi. Seammás lea maid álbmotválljejuvvon orgána. veaháš vearrut dadjat ahte Sámedikkis leat guokte sierra oasi, okta eiseváldeoassi ja okta álbmotválljejuvvon oassi. Muhto dat goit ii leat riekta, Sámediggi lea ollásit eiseváldi ja lea seammas maid álbmotválljejuvvon orgánan. Sámedikkis leat odne ráddjejuvvon doaimmat. Boazodoallopolitihkalaš lávdegoddi lea evttohan bidjat moadde ođđa doaimmaid Sámediggái. Norggas ja Suomas leat maid sámedikkit. Norggabeal Sámedikkis ii leat čielga konstitušuvnnalaš dássi. Dát leai vuhtiiváldon bealli juo ásaheamis. Jurdda lea leamašan ahte diggi galggai ovdánit dađistaga, eai hálidan lásset dan ráddjejuvvon vugiide. Dat ii gullo ráđđehusa vuollái muhto ii goit leat dan dihte iešráđálaš orgánan. Muhtin muddui das lea ekonomalaš friddjavuohta ja beassá ieš maid meroštallat doaibmaguovlluid. Norga várre eanet ruđa su Sámediggái go maid Ruoŧta dahká. Norggabeal Sámedikki doaibma lea vuosttažettiin leahkit gulaskuddanorgánan. Dasa nala das leat moadde ráddjejuvvon doaimma. Almmolaš oaidnu lea goit ahte dán beali sámediggi doaibmá bures. Suomabeal Sámedikkis lea čielga konstitušuvnnalaš dássi. Sápmelaččain lea albma iešstivrejupmi vuođđolága mielde, sii oamastit gielalaš ja kultuvrralaš iešmearridanvouigatvuođa. Iešstivrenvuohki lea huksejuvvon etno-politihkalaš vuogi mielde. Dán gielalaš ja kultuvrralaš iešstivrejupmái ferte goit vuođđolága mielde addit sisdoalu dábálaš lága bokte, muhto dat ii leat vel dáhpahuvvan ollásit. Suomabeal Sámedikkis leat unnán doaimmat ja dan sadji gulaskuddanorgánan ii leat dohkkehuvvon ollásit. Stáhtta bidjá dán sámediggái vel unnibut ruđa go Ruotŧa dahká. Sámedikki ja sámiid oktavuođat stáhtain. Čielggadeami vuolginčuokkis lea ahte Sámedikki ja sámiid dilli ferte nanosmahttojuvvot. Sámedikkis leat odne muhtin ráddjehusat. Okta dain vuođđováttisvuođain lea ahte Sámedikkis leat guovttegeardán bealit, das lea doaibman jođihit sámepolitihka mii lea boahtan oidnosii Sámedikki válgga bokte, eiseváldin lea ráđđehusa vuollásažžan. Danin mii oaivvildit ahte ii leat ávkkálaš ahte Sámediggi doaibmá eiseváldin. Sámiid álbmotrievttalaš dássi lea ovdánan Sámedikki ásaheami rájis. Odne lea eahpitkeahttá sámiin riekti kultuvrralaš iešstivrejupmái ja dat eaktuda muhtin muttu iešstivrejumi. Dákkár rievdaduvvon oaidnu galggašii min mielas dahkat ođđa geahččaleami vejolažžan Sámedikki sajádagas eiseváldin ráđđehusa vuolde. Okta jearaldat mii dál badjána lea makkár molssaeavttut Sámedikkis sáhtáše leahkit. Ráđđehus, mas lea ovddasvástádus riikkabeaivái, stivre ráđđehushámi mielde. Spiehkastat dan vuođus lea gielddalaš iešstivrejupmi. Čielggadeapmi lea váldán dan loahppajurdaga ahte Sámediggi ferte bissut eiseváldin ráđđehusa, dahje riikkabeaivvi, vuolde dahje ferte maid dasa dohkkehit muhtin muddui iešstivrejumi. Dát galggašii boahtit ovdan čielgasit ráđđehushámis. Čielggadeapmi oaivvilda ahte sáhttá leat ávkkálaš viidáset čilget vejolašvuođa iešstivrejumi čađahit nu go ovdamearkka dihte lea dáhpáhuvvvan Suomas, namalassii ráđđehushámis cealkit ahte sámiin lea kultuvrralaš iešstivrejupmi mii čuovvu lágas. Dákkár ođđa ortnet eaktudivvččii čiekŋalis guorahallama máŋga váttis jearaldagain, sihke álbmotrievttalaš ja konstitušuvnnalaš beliin. Čielggadeapmi lea álggahan dákkár guorahallama. dákkár viidáset guorahallan ásahuvvo, de lea min mielas vuohkkaseamus bidjat doibmii parlamentáralaš lávdegotti mas lea čielga doarjja njuolggadusain. evttohit danin ráđđehus čilge dán jearaldaga. botta go vuordá dákkár vejolaš hábmejuvvon iešstivrejumi, de lea čielggadeapmi dárkostan jos juo dál lea vejolaš viiddidit Sámedikki iehčanasvuođa. Dáinna vuolginčuoggáin mii leat guorahallan moadde guovddáš jearaldaga. Dat galggale leat Sámedikki ovddastusriekti ja Sámedikki ovddasvástideapmi badjel juolluduvvon ruđaid, ja ráđđehusa riekti buktit rávvagiid Sámediggái. Sámedikki bealis lea bukton ovdan ahte ii leat vuogas jos Sámediggi ii beasa ovddastit sámiid álbmogiidgaskasaš oktavuođain. Dasa nala dáhttu Sámediggi geahččot iežá oassebeliin dego okta orgána mii ii gullo ráđđehussii, danin go dát livččii loktet Sámedikki jáhkehahttivuođa. Čielggadeapmi lea gávnnahan ahte Sámediggi váillaha hehttehusaid ovddastit sámiid Ruoŧas čoahkkimiin eará riikkaiguin, orgánisašuvnnaiguin dahje eará eiseválddiguin. Sámedikki doaibma lea ovddastit sámiid. Váttisvuohta orru leahkimen ahte Sámediggi hálida, ruoŧa stáhta oasálašvuođa haga, ovddastit Ruoŧa álbmogiidgskasaš jearaldagain mat guoskkahit sámiid beroštumiide. Galgá goit merkejuvvot ahte Sámedikki sávaldat gehččot orgánan, mii ii leat ráđđehusa vuolde, lea vuoste sávaldaga ovddastit Ruoŧa álbmogiidgáskasaš soahpamušain.