sou · GQB390d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Enligt det norska meddelandet, som skulle ha kommit från ömtålig men säker källa, skulle en samtidig publicering ske i och i ge- nom . personakt över mannen innehål- ler inga ytterligare upplysningar i ärendet och någon publicering verkar inte ha skett i Pax.705 Samma person regis-trerades även av den militära säkerhetstjänsten för att han enligt en tidningsar- 704Se handlingar i personakt. 705Se handlingar i Per Tillbergs personakt. tikel uttryckt sitt motstånd mot . Enligt MUST:s egna gallringsföreskrifter från skulle registerkorten gallras bl.a. om de inte innehåller uppgifter om säkerhetshotande eller risk för sådan verksamhet. Med hänsyn till grundlagens för- bud mot åsiktsregistrering förefaller regis-treringen minst sagt märklig. Sannolikt har det funnits flera lik-nande registreringar hos den militära säkerhetstjänsten. En person, aktiv inom fredsrörelsen, registrerades efter miss- tänkt kontakt med sovjetisk underrättelsepersonal. En annan per- son, aktiv inom Kvinnor för fred, registrerades efter att ha varit le- dare för en fredskurs vid en folkhögskola som avslutades med att deltagarna besökte bl.a. . En man med ledande ställning inom registrerades 1989 efter att ha varit projektansvarig på svensk sida för Nordisk Fredsträff 1989 som ägde rum i . I bilden ingick misstänkt kontakt med sov- jetisk ambassadpersonal. utfärdades av polis- intendent nya regler gällande registrering av styrelseledamöter inom SFK. Bestämmelserna förmedlades till sektionerna via ett krypterat telexmeddelande: Enl beslut av pint B ska alla styrelsemed- lemmar i jämställas med dem som har samma funktion i de svenska sällskapsföreningarna med öst-staterna. Detta betyder att sådana personer skall registreras både när det gäller riks- och lokalorgan- isation.706 Några registreringar som skulle ha kommit till stånd på grund av detta beslut har inte påträffats. 1980-talets första halva är den senaste period där fredsrörelsen framstått som aktivismens mittpunkt. Hotbilden i form av sovje- tisk styrning eller påverkan framstår inte som orimlig i ljuset av det intresse som visades fredsrörelsen av olika sovjetiska befatt- ningshavare i . DDR:s verksamhet i på detta område uppmärksammades inte i lika hög grad av de svenska säkerhets- 706 Säkerhetspolisen, , vol 125. Att hotbilden kan sägas ha varit rimlig betyder dock inte att den också var riktig eller kom att bli verklighet. Det finns t.ex. inga tecken på att ska ha påverkats av de sovjetiska och östtyska ansträngningarna i . Övervakningen av 1980-talets fredsrörelse var inte särskilt om- fattande i jämförelse med den övervakning som bedrevs mot FNL- rörelsen . Det kan dock ifrågasättas om den övervakning som faktiskt bedrevs i form av fotografering av affi- scher och spaning mot cykelmarscher var ändamålsenlig. Sannolikt hade det varit av större värde med en analys av de- batten inom än att se vilka artister som fram- trädde under fredsdagarna på i . Likaså kunde en dialog mellan säkerhetspolisen och Svenska Freds- och kanske ha rätat ut en del frågetecken. Det intresse som amerikansk underrättelsetjänst eventuellt ska ha haft för freds- rörelsen i har veterligen inte lämnat några spår i säker- hetstjänsternas arkiv eller i deras hotbilder. I inledningskapitlet redovisades den riksdagsdebatt som före- kom rörande registrering och övervakning av fredsaktivister. Per ställde då frågan om det bedrevs åsiktsregistrering riktad mot freds- och miljörörelsen.707 Det finns anledning att här återkomma till det svar som civilminister då lämnade till och . Som nämnts i kapitel 1 refererade i sitt svar till att han nyli- gen sammanträffat med företrädare för Svenska Freds- och och då meddelat att säkerhetspolisen inte ägnar – eller har ägnat – någon särskild uppmärksamhet åt Svenska Freds- och Skiljedomsföreningen.708 Hur ska då civilministerns svar be- dömas? Uppgiften att någon särskild uppmärksamhet inte ägnats SFSF var allmänspråkligt sett inte särskilt precis, men ur en annan aspekt ändå helt korrekt. Registreringen av personer med anknyt- ning till organisationer som ansågs bedriva subversiv verksamhet var reglerad av kvalificerat hemliga tjänsteföreskrifter. I dessa reglerades dels vilka organisationer som var aktuella, dels på vilka grunder sympatisörer och medlemmar kunde registreras. I den kvalificerat hemliga förteckningen över organisationer förkla- rades att säkerhetspolisen skulle ägna särskild uppmärksamhet åt de organisationer som var uppförda på listan. När civilministern sedan använde samma formulering i rörande SFSF talade 707Riksdagens protokoll: Fråga 1989/90:3. 708Riksdagens protokoll: 1989/90:18, 27/10 1989. han alltså egentligen bara om att föreningen inte fanns upptagen i de kvalificerat hemliga tjänsteföreskrifterna. I den meningen var svaret alltså helt korrekt. Detta kunde dock ingen veta eftersom in- nehållet i tjänsteföreskrifterna var okänt för riksdag och allmänhet. Om man istället bortser från formuleringarna i de hemliga tjän- steföreskrifterna framstår civilministerns uttalande som mera oklart. Som framhållits ovan var övervakningen av fredsrörelsen inte särskilt omfattande. I vissa lägen kunde dock riktade punktinsatser göras t.ex. i samband med kartläggning av fredsrörelsen. får nog konstateras att säker- hetspolisen i allmänspråklig mening ägnade SFSF och andra organi- sationer inom fredsrörelsen särskild uppmärksamhet. Civilminis- terns svar skulle i den meningen kunna sägas ha varit åtminstone i viss mån vilseledande och i alla händelser absolut inte klarläggande. och fick fredsrörelsen i ett stort uppsving. Detta märktes både i ökad medlems- tillströmning till gamla organisationer som SFSF samt genom ökad nybildning av fredsgrupper. Säkerhetspolisen försökte hålla en viss koll på detta vilket framgår av en stor mängd mindre akter rörande fredsrelaterade organisationer. Detta gjordes främst genom öppna källor som dagspress samt fredsrörelsens egna organ som . Vis- sa övervakningsinsatser har dock ägt rum mot SFSF, SFK samt i viss mån även andra organisationer. En del möten både öppna och interna övervakades. spelades offentligt hållna tal in på ljudband och det förekom även viss fotografering av freds- verksamhet. deltog en kriminalinspektör vid säker- hetspolisen i ett internt planeringsmöte inför en fredsmarsch, up- penbarligen under sken av att vara representant för någon del av fredsrörelsen. Flera av säkerhetspolisens övervakningsinsatser, sär- skilt vad avser SFSF, förefaller dock meningslösa. När det gäller metoder för övervakning så användes förutom inre och viss yttre spaning, överskottsinformation från telefon- avlyssningen av APK för att belägga relationen mellan APK och SFK. Inom en av Svenska Freds- och Skiljedomsföreningens lokal- avdelningar hade säkerhetspolisen en kontakt. Andra organ- isationer som var intressanta för säkerhetspolisen var Aktionsgruppen mot svensk vapenexport, Kontaktnätet icke- våld, Samarbete för fred samt Plogbillsrörelsen. Hotbilden för 1980-talets fredsrörelse handlar i hög grad om dess eventuella roll i det sovjetiska propagandamaskineriet. Andra inslag i hotbilden ut- görs av kampanjen mot vapenexport, utomparlamentariska aktioner samt kartläggning av militära hemligheter som ett inslag i fredsar- betet. Från militärt håll sågs med oro på fredsrö- relsens verksamhet som antogs utnyttjas av i sub- versivt syfte. I detta kapitel kommer jag att presentera slutsatser för hela under- sökningen. Dessutom ska några avslutande reflexioner göras röran- de övervakningen sedd över hela undersökningsperioden. I inled- ningskapitlet listades fem frågeställningar som lades till grund för studien: 1.Vilka fredsorganisationer har övervakats eller på annat sätt följts av de svenska säkerhetstjänsterna? 2.Vilken hotbild har legat till grund för detta och hur har den förändrats ? 3.Framstår hotbilderna som realistiska med utgångspunkt från det material som säker- hetstjänsterna hade till sitt förfogande? 4.Vilka metoder har använts för inhämtning av information och vilka uppgifter har be- dömts relevanta att inhämta? Går det att säga något om uppgifternas kvalitet med ledning av senare tids forskning och vad som kan utvinnas ur andra arkiv? 5.Efter vilka principer har pacifister, freds- aktivister, värnpliktsvägrare, FNL-are och andra som på ett eller annat sätt arbetat för fred registrerats i säkerhetstjänsternas re- gister? Vilka organisationer har säkerhetstjänsterna intresserat sig för? Från det framväxt fram till 1990- talet har säkerhetstjänsterna regelmässigt intresserat sig för organi- serad freds- och solidaritetsverksamhet. Det finns således mängder av akter i över organisationer med fred i namnet eller med anknytning till sådan verksamhet. inte att säkerhetspolisen eller försvarsstaben i någon mer kvali- ficerad mening övervakade alla dessa grupper. Exempelvis består många akter endast av några få sidor med tidningsklipp. Andra or- ganisationer som och har varit föremål för en mycket omfattande kartläggning. Nedan- stående figur är ett försök att på en tidsaxel placera in de intressan- tare organisationerna med angivelse av under vilka år säkerhets- tjänsterna på central nivå ägnade organisationerna sin uppmärk- samhet. Som visats i fallet FNL-rörelsen förblev denna lokalt ett övervakningsobjekt efter det att den avförts på central nivå. Övervakade organisationer med fredsanknytning 1945-1990 UF (1948-52, 1957-63) AMSA (1958-61) SFSF (1979- ca 1985) SFK (1949-65) Forum (1959-63) SFK (1979- ca 1985) VMB (1949, 1956-68) FU (1959-62) KMA (1961- Kontaktnätet ickevåld (1983-?) 66) (1961-71) Akt gr m sv vapenexp. VRO (1963-68) Samarbete för fred (1985-89) Plogbillsrörelsen (1987-) aktioner (1963-65) SVK (1965-66) FNL-rörelsen (1965-72/73) SKfV (1967-69), VCO (19- 68-71), SDS (1968-71) SFSF (lokalt 1960-69) Motståndsgruppen (69-71) Som figuren antyder kan man lite grovt dela in i tre avdelningar: Kallt krig, SFK, UF, VMB Kärnvapenmotstånd, radikalisering, KMA, VCO, FNL m fl Nytt kallt krig, ny fredsvåg, SFSF, SFK, Plogbillsrörelsen I samband med det framväxt blev fredsrörelsen av stort intresse för säkerhetstjänsterna. hänger detta samman med den intensiva fredspropaganda som be- drevs från kommunistiskt håll, med världsfreds- rörelsen som centrum. I övervakningen drogs i stort sett alla orga- nisationer in som hade med fred att göra. Åren efter död och ytterligare ett halvt decennium fram i tiden framstår som en lugnare period. , som i detta sam- manhang kan sägas inledas med AMSA:s födelse 1958, innebar en stark vitalisering av fredsrörelsen med ett intensivt föreningsliv vil- ket noga följdes av de svenska säkerhetstjänsterna. Under 1970- talet följde ytterligare en period då fredsrörelsen inte var av något större intresse för säkerhetstjänsterna. avlöstes av 1980-talets stora fredsvåg som inleddes . var det huvudsakligen Plogbillsrörelsen som ådrog sig säkerhetstjänsternas intresse. Vilka hotbilder var det då som var aktuella när det gäller freds- an- tikärnvapen-, värnpliktsvägrar- och FNL-rörelsen under åren 1945- 1990? Även i detta fall har jag valt att åskådliggöra med en figur som visar hotbildernas variation . Fredsrörelsen som hotbild 1945-1990 1945 1960 1975 1990 Kommunism/Sovjetisk subversion (1948-90) Försvarsfientlighet (1949-90) Omstörtande verksamhet (1967-72/73) Utomparlament. verksamhet/olagliga aktioner (1949, 1956-73, 1983-?) Kampanj mot vapenexp (1983-?) Två komponenter i hotbilden ligger nära nog som konstanter: /sovjetisk subversion samt försvarsfientlighet. Av des- sa två är kommunism/sovjetisk subversion den mest framträdande. Fredsrörelsen som försvarsfientlig verksamhet är i viss mån en un- deravdelning till kommunism/sovjetisk subversion. entliga verksamheten behövde dock inte nödvändigtvis vara styrd från . Kampanjer mot svenska atombomber, JAS-plan, för- svarsutgifter och värnplikten ansågs försvaga det svenska försvaret och det svenska folkets försvarsvilja vilket i sin tur ansågs gynna sovjetiska intressen. Den försvarsfientliga verksamheten blir där- med något som medvetet eller omedvetet går sovjetiska intressen till handa. Utomparlamentariska eller olagliga aktioner utgjorde en kom- ponent i hotbilden allt sedan Världsmedborgarrörelsens värnplikts- vägrarpropaganda 1949. Uppmaningar till värnpliktsvägran kunde vara att betrakta som uppvigling. ökade opini- onsbildningen mot värnplikten och från mitten av decenniet före- kom olagliga demonstrationer mot med flagg- bränning som ett inte ovanligt inslag. 1960-talets sittdemonst- rationer mot kärnvapenproven kan också ses i detta sammanhang. förekom flera spektakulära aktioner riktade mot försvarsindustrin. I hotbilden ingick även att underrättelseinhämt- ning mot mål inom totalförsvaret kunde äga rum som en del av fredsarbetet. Fredsaktivitet som normavvikelse är en komponent av mer svår- fångad art än de föregående. Det förefaller dock klart att delar av fredsrörelsen uppfattats som något avvikande vilket i sig kunde be- traktas som subversivt. Det gäller Världsmedborgarrörelsen, anti- kärnvapenrörelsen och i stort sett hela det nya radikala un- der . Det här är naturligtvis inget som är unikt för freds- rörelsen utan gäller hela alternativrörelsen. kunde därmed rörelser som alternativ jul och den alternativa musikrörel- sen ses som en normavvikelse av potentiellt subversiv karaktär. Kommunism/kinesisk subversion och omstörtande verksamhet är som hotbilder i detta sammanhang knutna till FNL-rörelsen. Även och betraktades som revolution- ära organisationer. Noterbart är dock att FNL-rörelsen inlednings- vis placerades in i ett sammanhang där sovjetisk styrning var en re- levant arbetshypotes. 1980-talets kampanj mot vapenexport kunde tänkas vara en del av sovjetisk subversionsstrategi. Den kunde också tänkas ingå som en del i en allmän försvarsfientlighet med som resultat ett för- svagande av den svenska försvarskraften. Hotbilden i ett större perspektiv Om vi så har konstaterat att den huvudsakliga hotbilden gällande fredsrörelsen avser denna som en del i en försvarsfientlig under- grävande verksamhet, medvetet eller omedvetet i linje med sovje- tiska intressen, återstår frågan hur detta på ett mer konkret plan kunde se ut. Hur kunde åtgärder vidtagna av organisationer inom den svenska fredsrörelsen utgöra en del av en sovjetisk aggression riktad mot ? Jag har valt att åskådliggöra detta med en analys av högkvarters- övningen från 1966.709 Övningen är intressant eftersom den byggdes upp kring ett fiktivt scenario innefattande inrikes sä- kerhetshotande händelser och företeelser. Detta ledde fram till en global militär konflikt i vilken drogs in. Genom att studera de fiktiva men verklighetsliknande rapporterna kan vi se vilka pus- selbitar som försvarsstaben antog att fredsrörelsen kunde utgöra i den säkerhetshotande helhetsbilden. Övning genomfördes i på Val- hallavägen i . Ledare för övningen var chefen för försvarsstabens sektion II, . I samband med övningen påpekades att det utrikespolitiska scenario som skis- serades var en konstruktion och inte någon aktuell bedömning. Utvecklingen i övningen var fiktiv och uppgjord med det pedago- giska syftet att belysa olika frågeställningar inom säkerhetstjäns- tens område i olika lägen under en växande utrikes-politisk spän- ning. I övningen ingick som spelunderlag fiktiva rapporter angå- ende säkerhetshotande verksamhet. Rapporterna påminner till sin utformning om de månads- och kvartalsöversikter som regelbundet framställdes av de militära och polisiära säker-hetstjänsterna. Av handlingarna från övning kan man därmed utläsa vilka opinionsyttringar och företeelser som försvarsstaben ansåg ingick i ett större system av sovjetisk subversion riktad mot . Inled- ningsvis påpekades dock att i spelet gjorda antydningar angående olika personers verksamhet får icke tas som ett utpekande av någon viss individ för brottslig verksamhet. Detta skrivet sannolikt med 709 HK 149/1965. hänsyn till att i vissa fall var det inte särskilt svårt att identifiera de individer som fått utgöra underlag för de uppdiktade rapporterna. Övningen var uppbyggd kring ett scenario där en konflikt bör- jade växa fram mellan NATO och . Det tänkta händelseförloppet utvecklade sig först trevande för att efter trappas upp till ett hastigt försäm- rat världsläge. I förekom upplopp och strejker varefter oron spred sig till . Av stormakterna inledda förhandlingar bröt samman och konflikten blev alltmer oundviklig. Den 15 okto- ber 1967 förklarade sig neutralt och riks-ledningen påbör- jade förflyttning till krigsuppehållsplats. kom var- ningar från om att svenska mobiliseringsåtgärder skulle uppfattas som en ovänlig handling. kom un- der åberopande av en plötslig sovjetisk inmarsch i Fin- land med snabb förflyttning västerut. stod de sov- jetiska trupperna vid den svenska gränsen och invasion inleddes ge- nom marktrupper i norr och luftland-sättning på . Allt en- ligt det scenario som målades upp i övning . Det som är intressant i den här undersökningen är den bild som tecknas av de sovjetiska under-rättelsetjänsterna GRU:s och KGB:s verksamhet riktad mot , svenska personer och organisatio- ner samt den roll detta spelade för att påverka svensk opinion i sov- jetvänlig riktning. KGB antogs verka genom indirekt påverkan genom att utöva påtryckningar mot . Direkta påtryckningar mot kunde också väntas t.ex. gällande samverkan i Nordkalottområdet. Inflytelseagenter kunde användas för att direkt påverka politiska beslutsfattare eller genom massmedierna indirekt påverka opinion och beslutsfattare. Desinformation kunde tänkas förekomma ge- nom användande av förfalskade dokument eller förfalskad informa- tion. Dessutom kunde KGB tänkas påverka försvarsljumma kret- sar (vapenvägrare, pacifister m fl). Från GRU:s sida kunde väntas försök att genom olika aktivite- ter få den svenska krigsmakten att svika sin försvarsplikt (t e ge- nom maskning, misstro mot befäl m m). Även GRU antogs i en kommande konfliktsituation använda inflytelseagenter för att på- verka personer i ledande ställning. Vidare ingick som ett moment att GRU verkade för att genom agitation inom svenska krigsmak- ten försvaga anda och moral. Både GRU och KGB antogs i ett krisläge förbereda sabotage, strejker samt mord och bortförande av höga militärer, politiker och näringslivsledare. Denna typ av mer direkta stridsmedel antogs kunna äga rum först i ett ganska sent skede som alltså föregåtts av med propaganda, des- information och ryktesspridande. Bland dem som enligt övningen skulle elimineras genom mord eller bortförande fanns ÖB, , C Fst/opl II och III, C Fst/K, C Fst/S, C sekt II, C Fst/Und och C Fst/Säk. Av politiker avsågs bearbetning och eventuellt undanrö- jande av, i första prioritetsordningen, , och och samt, med andra prioritet högerledaren och statssekreteraren i försvarsdepartementet . Hur antogs då den sovjetiska underrättelsetjänsten mera kon- kret verka i för att påverka den svenska opinionen? Vilka frågor antogs KGB och GRU driva i den svenska debatten? Enligt det underlag Fst/Säk konstruerat för övningen handlade det om agitation i enlighet med vissa i debatten välkända temata: Agitationen skall främst inriktas mot ledande svenska kretsar som stöd för vår [vi = , MH kommentar] politiska ledning. Agitation- en skall härvid främst avse att fullfölja våra te- mata t e: måste lämna , - en kärnvapenfri zon etc samt att genom nya temata misskreditera Västs politik så att ett svenskt samgående med för- hindras. Agitationen skall bedrivas på bred front och allt intensivare . Med oss förbundna svenska organisationer utnyttjas för agitationen bland massorna. För påverkan av de ledande kretsarna utnyttjas i första hand vår legala apparat samt inflytelseagenter. Agita- tionen bland arbetarna skall syfta till att fram- kalla strejker som bl.a. har som motiv att vara sympatiyttringar för vår politiska linje. För denna agitation utnyttjas bl.a. SKP dolda orga- nisation. I bilden ingick alltså de krav som ställdes av Vietnamrörelsen och även den av KMA drivna parollen om en kärnvapenfri zon i Nor- den. För den sovjetiska underrättelsetjänsten gällde också att ge- nom den legala apparaten ge de ledande inom regering och riksdag den uppfattningen att vår politik är fredens politik och att i hög grad misskreditera Västs politik. Detta skulle genomföras i sam- ordning med agitationen och i viss mån bedrivas med hjälp av för- falskade dokument som ett led i desinformationsåtgärderna. I detta ingick också användande av inflytelseagenter. Propaganda mot pro- dukter från väst kunde också ingå som ett led i den sovjetiska sub- versionen. Andra temata som tänktes användas var icke våldsalter- nativet samt vägra värnplikt. Det gällde för den sovjetiska sub- versionen att bryta ned den svenska försvarsviljan och motstånds- kraften: Agitationen skall riktas mot försvarsljumma kretsar för att tidigt bryta anda och moral hos allmänheten. Särskild uppmärksam- het skall ägnas den yngre manliga tjänst- göringsskyldiga delen av befolkningen. För denna agitation utnyttjas bl.a. nät vid universit- et och högskolor, KMA m fl organisationer. Ryktesspridningen skall kraftsamlas till stor- stadsområdena , , Mal- mö och och skall omfatta rykten om att Väst är opålitlig som allianspartner och att det är imperialistiska strävanden som ligger bakom agerande i . Citatet belyser något som jag varit inne på i flera kapitel; nämligen de intellektuella som en särskilt bekymmersam kategori. För att åskådliggöra hur den säkerhetshotande verksamheten tänktes ingå i den större bilden av sovjetisk aggression mot har jag valt att göra omfattande citat ur de fiktiva rapporterna som ingick i under- laget till övning . Det kan här vara på sin plats att återigen erinra om inledningsorden: I spelet gjorda antydningar angående olika per- soners verksamhet får icke tas som ett utpe- kande av någon viss individ för brottslig verk- samhet. Icke desto mindre är det i flera fall uppenbart vilka personer som avses och det är inte utan intresse att kunna utläsa hur försvars- staben antog att dessa individer och deras verksamhet passade in i det subversiva mönstret. Förutom de citerade avsnitten ingår i de fiktiva rapporterna underrättelser om sabotage, mystiska olyckor, inbrott på ambassader och i militära förråd, ambassadpersonals re- sor, salmonellaepidemier, illegal radiotrafik och en över lag ökad underrättelseverksamhet. har den svenska huvud- stadspressen (icke Sv D) innehållit en rad in- sändare som i skarpa ordalag har brännmärkt pro-Nato-politik. Ett särskilt upp- märksammat inlägg på ledarplats där man sammanfattat flera av dessa negativa insändare har gjorts i . Demonstra- tioner mot politik förekom främst i . I har demon- strationer som varit på väg att urarta till upp- lopp hejdats genom kraftiga polisingripanden. Härav har en kraftig debatt uppkommit vari bl.a. en . M. och en frk Å. H. varit enga- gerade. Att säkerhetstjänsterna kunde betrakta Stockholmspressen med misstänksamhet framgår av en PM från IB daterad , dvs. efter det att övning inleddes. I prome- , som lämnades till både försvarsstaben och säkerhets- polisen, diskuterades det ökade kommunistiska eller sovjetiska in- flytandet över Dagens Nyheter.710 Noterbart är också bilden av samordning mellan detta och antiamerikanska demonstrationer med personer inom FNL-rörelsen inblandade. Att och fått stå modell för P M och Å H torde inte vara en alltför djärv gissning. Statsministern har i underhandssamtal med sina kolleger uttryckt oro för styrka. Han har tagit upp frå- gor om att borde ta nya initiativ i ned- rustningsfrågan. Försvarsministern har inför representanter för säkerhetsorganisationen ut- 710 PM:n överlämnades av till chefen för försvarsstaben, den 17/5 1966 och ligger i dennes personarkiv i KrA. Säkerhetspolisens exemplar finns i HSC 257/66 i . Promemorians upphovsman är okänd och det framstår som oklart om den är en intern IB-produkt eller något som erhållit från någon kontakt.