sou · GQB3120d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Avgång- na från övriga program studerade i högre grad i komvux för att få grundläggande behörighet () eller för att komplettera sin gymnasieutbildning (). Även om kommittén har förståelse för att ungdomar uppskattar att få en ny chans till högt betyg, kan kommittén inte finna det rimligt att alltfler läser sådana kurser i komvux som de redan har läst i gymnasieskolan och fått godkänt betyg i. Om ingenting änd- ras i detta system kommer alla sökande till populära högskoleutbildningar att ha högsta betyget i alla kurser. Om inte förr måste urvalet då göras på andra grunder än betyg. Det är särskilt anmärkningsvärt när elever läser om en kurs, t.ex. en A-kurs i matematik, trots att de redan har betyg i högre kurser, t.ex. både B, C och D-kurserna i matematik. Det är märkligt att de i vissa kommuner tas emot för sådana studier i komvux med tanke på skollagens stadgande om komvux uppgift, nämligen att ge vuxna tillfälle att komplettera sin utbildning och att det främst är de som erhållit minst utbildning som skall få möjlighet att stärka sin ställning i arbetslivet och i det kulturella och politiska livet.20 I andra kommuner tillämpar man en striktare tolkning och tar inte in elever som redan har betyg. I sådana fall kan elever pröva för ett högre betyg utan att de på nytt gått igenom kursen. Regeringen har förtydligat föreskrifterna för att hindra en olikartad bedömning av elevers rätt till komvuxstudier. De nuvarande meritvärderingsreglerna vid urval leder således till beteenden som inte är önskvärda, dvs. till stress, till att eleverna läser för att klara proven och inte för livet, till att lätt mätbara kunskaper prioriteras, till bortval av värdefulla kurser och till kost- samma konkurrenskompletteringar. Härtill kommer att betygen tenderar att få allt mindre särskiljande betydelse. Det är således dags för en förändring av betygens användning både vid urval och vid bedömningen av särskild behörighet. Detta är angeläget även efter , enkätundersökning bland grundskoleavgångna /97; SCB UF 55 . 20Skollagen 1 kap 9 §. Från gymnasieskola till eftergymnasiala studier med hänsyn till den förändrade struktur för den framtida gym- nasieskolan som kommittén föreslår. 16.7Gymnasiekommitténs synpunkter inför en översyn av systemet för behörighet och för meritvärdering vid urval till högskolestudier förslag till struktur för den framtida gym- nasieskolan innebär att eleverna inte redan vid valet till gymnasie- skolan behöver göra valet mellan högskoleförberedande och yrkes- förberedande utbildning utan kan skjuta upp det. redovisning av hur den föreslagna struk- turen påverkar elevernas möjligheter att meritera sig för hög- skolestudier måste av naturliga skäl utgå från de bestämmelser om behörighet för högskolestudier som gäller . Liksom kommer alla att kunna uppnå det som benämns grundläggande behörighet för högskolestudier. Inom alla sektorer kommer elever- na också kunna uppnå det som kallas särskild behörighet för någon del av högskolan, såvida de gör sådana val. Vissa sektorer kommer enligt kommitténs bedömning att innehålla flera tydligt högskoleförberedande inriktnings- och fördjupningsblock medan andra har flera direkt yrkesförberedande inriktnings- och fördjup- ningsblock. Oavsett sektor kommer således eleverna ha möjlighet att nå särskild behörighet för högskolestudier för någon del av högskolan. I något fall krävs att eleven dels använder sitt indi- viduella val, dels är beredd att förlänga utbildningen något. I de fall en elev som valt strikt yrkesförberedande inriktnings- och för- djupningsblock inte dessutom hinner skaffa sig alla de kunskaper som krävs för särskild behörighet föreslår kommittén att eleven får utöka sin studietid i gymnasieskolan. Alternativet är att han eller hon skaffar sig dessa kunskaper genom studier i komvux. är angelägen att betona att kraven för grundläggande behörighet bör kvarstå oförändrade vad gäller nivå. Det är viktigt att alla gymnasieelever får klart för sig att man måste ha en bredd i sina kunskaper både för det fortsatta livet som människa och samhällsmedborgare och som högskolestuderande. Som en följd av förslaget om en gymnasieexamen, som kommittén presenterat i kapitel 12, föreslår kommittén att den som avlagt gymnasieexamen skall anses ha grundläggande behörighet för hög- skolestudier. Från gymnasieskola till eftergymnasiala studier Dagens system för särskild behörighet med ett antal standard- behörigheter innebär att anger vilka bestämda kurser i gymnasieskolan, som den (nybörjar)studerande skall ha fullgjort för att vara behörig att antas till olika högskoleutbild- ningar. föreslår att systemet med särskilda behörig- hetskrav för högskolestudier ses över i en särskild utredning med utgångspunkt i den i detta betänkande föreslagna strukturen för den framtida gymnasieskolan. Kommittén anser att man därvid bör sikta på ett system för särskild behörighet som inte är så fast knutet till enstaka i förväg definierade kurser. Kommittén anser att också bestämmelserna om meritvärdering vid urval bör ses över. Dagens bestämmelser, som återfinns i en bilaga till Högskoleförordningen, leder till taktikval och uppmunt- rar till konkurrenskomplettering. Kommittén är angelägen betona att de framtida reglerna bör ha en utformning som inte negativt påverkar arbetet i gymnasieskolan. Urvalsbestämmelserna borde ha som syfte att välja ut dem som har bäst förutsättningar att framgångsrikt bedriva de aktuella hög- skolestudierna. ifrågasätter om personer som ägnat efter gymnasieskolan till att i komvux läsa upp grundläggande kurser i ämnen där de redan har betyg i högre kurser har förbättrat sin studieprognos och därmed bör tas in före dem som har ett något lägre jämförelsetal från gymnasieskolan. Kom- mittén ifrågasätter systemet som gör att konkurrenskomplettering behövs och föreslår att det ses över. anser att också utgångspunkten för beräk- ningen av jämförelsetalet bör ses över. tjänar eleverna på att ha reducerat program. Man skulle kunna diskutera om i stället utökat program borde vara en fördel men det skulle å andra sidan kunna leda till konkurrensproblem av andra slag. Slutsatsen kunde kanske vara att samma antal gymnasiepoäng är utgångspunkten för alla. är det för meritvärderingen vid urvalet betydelselöst i vilka kurser sökanden har höga betyg. Samma beräkning görs oberoende av vilken inriktning de sökta studierna avser. anser att det kan finnas skäl för att överväga fördelar och nackdelar med detta. I det sammanhanget bör även övervägas om kursernas svårighetsgrad bör ge något utslag. Som kommittén redovisat ovan har utvecklingen i fråga om elevernas betygsnivåer m.m. lett till att vare sig gymnasiekursernas Från gymnasieskola till eftergymnasiala studier poängtal eller betygsnivån är särskiljande längre då det skall göras urval bland sökande till sådana högskoleutbildningar dit avsevärt fler söker än som kan emot. Allt fler elever har det högsta antal poäng man kan ha. I den föreslagna översynen bör man därför kunna vara öppen för helt nya sätt att göra urval mellan sökande. 17Vuxnas utbildning på gymnasial nivå uppdrag kring den framtida gymnasie- skolans struktur, innehåll och utformning berör också den gym- nasiala vuxenutbildningen, eftersom samma läroplan, kursplaner och betygssystem tillämpas i båda skolformerna. De vuxna del- tagarna i den gymnasiala vuxenutbildningen och ungdomarna i gymnasieskolan har dock inte samma behov och förutsättningar och utbildningen bör därför kunna utformas på olika sätt. I detta avsnitt belyses mål och intentioner för den gymnasiala vuxen- utbildningen utifrån riksdagsbeslutet om Vuxnas lärande och utvecklingen av vuxenutbildningen (prop. 2000/01:72) som en bakgrund till den beskrivning som sedan följer av de konsekvenser som förslag får för den gymnasiala vuxen- utbildningen. Den gymnasiala vuxenutbildningen kan sägas ha gått igenom tre utvecklingsfaser sedan tillkomsten 1968. En fjärde utvecklingsfas kan nu skönjas med anledning av riksdagsbeslutet på grundval av propositionen (prop. 2000/01:72) Vuxnas lärande och utvecklingen av vuxenutbildningen. Gemensamt för alla faser har varit att man strävat efter nationella mål och efter att utbildningen skall vara påbyggbar. Komvux tillkom och fick sin utformning huvudsakligen enligt de förslag som gymnasieutredning hade presenterat, Vuxenutbildning i gymnasium och fackskola (SOU1965:60) och i proposition (prop. 1967:85) angående vissa åtgärder inom vuxen- utbildningens område. Komvux infördes och den gymnasiala vuxenutbildningen bestod av tre komponenter utbildning mot- svarande det allmänna gymnasiet, utbildning motsvarande fack- skolan samt yrkesskolans deltidskurser. Vuxnas utbildning på gymnasial nivå fasen i den gymnasiala vuxenutbildningen i komvux bestod alltså av ett ämneskurssystem där varje kurs motsvarade ett ämne i gym- nasiet eller och senare på tvååriga eller treåriga linjer i gymnasieskolan. Dessutom fanns särskild yrkesinriktad utbildning. Ämnessystemet innebar emellertid vissa problem i komvux eftersom samma ämne kunde förekomma både i och gymnasiet (både på två- och treåriga linjer) med olika timtal och delvis olika innehåll. Därför fick i slutet av 1970- talet tillstånd att starta en försöksverksamhet med ett nytt linje- och ämneskurssystem i komvux (LÄKVUX). Varje ämne indelades i etapper där etapp 1 motsvarade högstadium och etapp 2 4 olika omfattande kurser på två- eller treåriga linjer i gymnasieskolan. Etappsystem i komvux infördes i och med Lvux82. Komvux fick en egen läroplan och egna kursplaner som delvis skilde sig från gymnasieskolans. Fördelen med detta system var att vuxna kunde påbörja och avsluta sina studier i ett ämne på olika nivåer och att etapperna var påbyggbara. Etappsystemet utgjorde alltså den andra utvecklingsfasen i den gymnasiala vuxen- utbildningen. och övergick hela skolsystemet successivt från regelstyrning till målstyrning. Rikt- linjer för de frivilliga skolformerna drogs upp i propositionen Växa med kunskaper – om gymnasieskolan och vuxenutbildningen (prop. 1990/91:85). Gymnasieskolan fick en kursutformning som hade etappsystemet i komvux som modell och de båda skol- formerna närmade sig varandra. I och med att läroplanen för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) infördes upphörde Lvux82 och komvux fick samma läroplan, programmål och kursplaner som gymnasieskolan. Vissa avsnitt av läroplanen gäller dock enbart utbildning för ungdomar och andra enbart utbildning för vuxna. Från programmålen får göras de avvikelser som betingas av vuxenutbildningens karaktär. Behovet av yrkesutbildning i komvux skulle till stora delar kunna tillgodoses inom ramen för de yrkesförberedande kurserna i gymnasieskolan. Dessutom skulle kommuner och landstingskommuner själva kunna inrätta lokala kurser för behov som inte kunde tillgodoses med nationella kurser. Detta är alltså den tredje utvecklingsfasen i fråga om gymnasial vuxenutbildning, i stort sett det system som fortfarande gäller. Med 1997 förändrades villkoren på nytt. Kom- munernas vuxenutbildning fick dubbla roller. Uppgiften att mot- verka arbetslöshet blev betydligt tydligare . Vuxnas utbildning på gymnasial nivå skapslyftet var också en del av en strategi för livslångt lärande. andra uppgift var att medverka till en reformering och förnyelse av hela den vuxenutbildning, för vilken kommunerna ansvarar. erbjöds drygt 800 000 vuxna utbildning i huvudsak på gymnasial nivå. Vuxenutbildningen för- utsattes samverka med företrädare för flera politikområden, bl.a. näringslivspolitik, arbetsmarknadspolitik och socialpolitik och kom genom detta uppdrag att på nytt skilja sig från ungdomsskolan. Regeringen konstaterar i propositionen om vuxnas lärande att den gymnasiala vuxenutbildningen innehåller och bör innehållakurser som inte förekommer i gymnasieskolan. Som skäl anges att vuxenutbildningen måste utgå från den enskilda individens behov och förutsättningar och därför präglas av stor flexibilitet. Skollagens formulering är denna1: Gymnasial vuxenutbildning syftar till att ge vuxna kunskaper och färdigheter på en nivå som motsvarar den som utbildningen i gymna- sieskolan skall ge. Därmed har möjligheten öppnats för kommunerna att inom ramen för komvux anordna andra kurser än sådana som har en direkt motsvarighet i gymnasieskolan. Här kan en fjärde fas i utvecklingen av den gymnasiala vuxenutbildningen skönjas. Under /01 deltog 271 618 studerande i gymnasial vuxenutbildning. Detta kan jämföras med antalet elever i gym- nasieskolan som var 311 121. Majoriteten, , av dessa var kvinnor och var födda utomlands. Regeringens satsning på har medfört en stor ökning av antalet studerande . /97 var antalet studerande inom gymnasial vuxenutbildning 177 732. I genomsnitt har hälften av de studerande varit men har antalet unga personer ökat. har också medfört att andelen kursdeltagare, som deltar i kurser genomförda av annan utbildningsanordnare än landsting och kommun, har ökat till /01. Detta har bidragit till en breddning av utbudet av kurser, t.ex. en ökning av yrkesinriktad utbildning. 1 11 kap. 2 § skollagen. Vuxnas utbildning på gymnasial nivå SOU 2002:120 De flesta studerande inom vuxenutbildningen läser en eller flera kurser (i genomsnitt 5,2 kurser) och eftersträvar inte ett slutbetyg. Under /01 fullföljde av deltagarna den kurs de påbörjat. Datorkunskap och kurser i datorteknik, omvårdnad och social omsorg, orienteringskurser, Matematik A, Engelska A, Företagsekonomi A, Matematik B och Svenska B, Psykologi och Samhällskunskap samlade flest deltagare under /01. I de uppföljningar som gjort av kan man också se att Omvårdnadskunskap och Människokunskap har många deltagare. Ca en tredjedel av nyinskriva studenter i högskolan har i ansökan åberopat något betyg från komvux. Gymnasial vuxenutbildning syftar som sagt till att vuxna skall kunna skaffa sig kunskaper som motsvarar dem som ungdomar inhämtar i gymnasieskolan. Om antalet platser är mindre än antalet sökande skall utan hänsyn till tidigare betyg företräde ges till dem som har störst behov av utbildningen, i första hand skall sökande som har kort utbildning beaktas. I beslut om Vuxnas lärande och utvecklingen av vuxenutbildningen (prop. 2000/01:72) finns mål och strategier för vuxnas lärande: Alla vuxna skall ges möjlighet att utvidga sina kunskaper och utveckla sin kompetens i syfte att främja personlig utveckling, demokrati, jämställdhet, ekonomisk tillväxt och sysselsättning samt en rättvis fördelning. N Pedagogik och arbetsformer utvecklas för att motsvara individernas föränderliga och ökande behov av lärande i ett kunskapsbaserat samhälle. N Individernas lärande och kunskapssökande stöds genom rådgivning och vägledning, baserad på erkännande av faktiska, redan förvärva- de kunskaper. N Ändamålsenliga lärmiljöer samt undervisning, handledning och nät- baserad utbildning tillhandahålls i en omfattning som så långt Vuxnas utbildning på gymnasial nivå möjligt svarar mot alla vuxnas varierande behov av och förutsätt- ningar för lärande. N Ekonomiskt stöd erbjuds vuxna för att stimulera till deltagande i utbildning och kompetensutveckling. N Samhället, arbetsgivarna och de enskilda ansvarar gemensamt för att olika individers och olika gruppers behov av såväl allmän som specialinriktad utbildning tillgodoses. N Allt formellt och icke formellt lärande, som åtnjuter samhällets stöd, genomsyras av ett demokratiskt förhållningssätt och respekt för allas lika värde. N En grundläggande samsyn över politikområden och samverkan mellan myndigheterna, arbetsmarknadens parter och folkrörelser eftersträvas för att förverkliga individernas lärande och kompetens- utveckling. Den pågående reformeringen av vuxenutbildningen kännetecknas av ett antal perspektiv som i grunden bygger på konsekvenserna av det livslånga och livsvida lärandet. Utgångspunkterna eller känne- tecknen för den reformerade vuxenutbildningen är många men entydiga. Det handlar om ett vuxen- och individperspektiv, att utgå från att lärande sker och bör kunna erbjudas oberoende av tid och rum och att flexibilitet och tillgänglighet är viktiga faktorer. Verksamheten förskjuts från undervisning till lärande och det får konsekvenser för utbildningens uppläggning, genomförande samt för hur den beskrivs, följs upp och utvärderas. Regeringen har i ett flertal sammanhang beskrivit vilka krav som bör ställas på en infrastruktur för livslångt och livsvitt lärande. Några nyckelord är mångfald, flexibilitet, tillgänglighet, individ- anpassning och efterfrågestyrning. Utbildare av olika slag och utbildningsvägar bör samverka, så att det är möjligt att kombinera studier på flera nivåer, hos flera utbildare och så att övergångar underlättas. En god infrastruktur innebär också att utbildningens innehåll och form anpassas till individens och arbetslivets efter- frågan samt att tillgängligheten och flexibiliteten utgår från mål- gruppernas behov, förutsättningar och intressen. Varje individ måste kunna få överblick över möjliga vägar och få professionellt stöd för att formulera sina egna mål, vidga sina möjligheter och välja väg. Vuxnas lärande är inte enbart ett ansvar för utbild- ningspolitiken utan berör även områden som tillväxt, arbets- liv/arbetsmarknad, integrationspolitik, socialpolitik och social- försäkringspolitik. Den kunskap som vuxna söker följer inte alltid utbildnings- systemets indelning i nivåer, program och kurser. Vuxnas utbildning på gymnasial nivå behov av ny kunskap, aktualiseras av strävan att kunna utföra och behålla arbetet, men också att kunna byta arbete, att utvecklas i arbetet, att förstå och vara delaktig i samhällsutvecklingen. Detta kräver inte sällan studier på olika nivåer och inom olika områden. Utbildningen i komvux måste kunna gå att kombinera med annat lärande, t.ex. lärande på en arbetsplats. Att kunna studera parallellt på olika nivåer, såväl kursplanebundet som icke kursplanebundet, är grundläggande för att individen med rimliga insatser skall kunna nå sina kunskapsmål. Den gymnasiala vuxenutbildningen är kursutformad och de olika kurserna i ett ämne bygger oftast på varandra. Det är samma kursplaner och betygskriterier som gäller inom vuxen- utbildning som inom gymnasieskolan med undantag av vad som hör till specialidrott. Vuxenutbildningen är alltså likvärdig med utbildningen i gymnasieskolan, men inte identisk. I propositionen Vuxnas lärande och utvecklingen av vuxenutbildningen uttrycks det på följande sätt. I det nuvarande systemet är den gymnasiala nivån i vuxen- utbildning knuten till gymnasieskolans kursplaner på så sätt, att en gemensam läroplan gäller för de två skolformerna och samma kurs- planer skall tillämpas. Vuxnas behov av lärande, i ett samhälle präglat av livslångt lärande, är ofta mer varierat än ungdomars. För ungdomar ställs kravet att gymnasieskolans utbildning skall utgöra en samman- hållen helhet. Den vuxnes behov av kunskap är emellertid sällan så omfattande att det krävs ett helt gymnasieprogram eller ens en hel kurs. En yrkesverksam person kan ha behov av att läsa in vissa om- råden för att öka eller uppdatera sin kompetens i förhållande till förändringar på arbetsplatsen. Regeringen anger att vuxnas behov av dokumentation av kunskaper i andra former än genom betyg kommer att öka. Den vuxne sätter upp sina egna utbildningsmål som formuleras i en individuell studieplan och har därvid ett behov av att tillgodogöra sig vissa områden t.ex. av en kurs, kombinationer av delar av kurser eller helt utifrån individuella mål. Det intyg på uppnådda mål som kan ges formaliserar lärandet. Intyget är en garant för kvaliteten och för att individen senare kan inhämta resterande avsnitt, vilket kan leda till formella betyg. Intygen kan också användas som en kommunikation med arbetslivet. Vuxnas utbildning på gymnasial nivå Regeringen har aviserat att man avser att återkomma till detta i samband med behandling av förslag. 17.4Konsekvenser av förslag för den gymnasiala vuxenutbildningen Den framtida gymnasieskolan skall som framgått bestå av åtta sektorer där varje sektor börjar med ett sektorsblock, som följs av inriktningsblock och fördjupningsblock. Blocken består av en eller flera kurser. I en elevs utbildning ingår också kärnämnen, gymna- siearbete och individuellt val. Varje sektor skall ha sektorsmål. Programmen med programmål i den nuvarande gymnasieskolan har haft ringa betydelse för den gymnasiala vuxenutbildningen och den framtida gymnasieskolans struktur med sektorer och block kommer heller inte att prägla framtidens vuxenutbildning. Sektors- målen bör alltså endast gälla i tillämpliga delar för komvux. Vuxna studerande behöver kunna skapa sin egen väg genom utbildningen och kombinera kurser utifrån det egna behovet. För vuxna kommer det oftast inte vara aktuellt att studera ett helt block och ännu mera sällan att studera en hel gymnasieutbildning. Vuxna kommer ofta att vilja studera en eller flera kurser inom olika block. I förslag ingår att kurserna bör vara mera omfattande än . Endast i undantagsfall bör de vara mindre än 100 gymnasiepoäng och ofta så stora som ett inriktnings- res- pektive fördjupningsblock, dvs. Dagens bestämmelse i förordningen om vuxenutbild- ning om att kurser får delas upp i delkurser bör finnas kvar. Delkurser är viktiga i förhållande till individuella kunskapsmål. I den individanpassade vuxenutbildningen där validering av kun- skaper och kompetenser kommer att få en allt viktigare roll krävs ett mycket flexibelt kurssystem. Kommittén föreslår att kursplanerna blir mera gene- rella och detta kommer att vara en fördel även för vuxen- utbildningen, där innehållet i kursen skall svara mot mycket olika krav hos de studerande. Lärande äger rum i många situationer. De vuxna lär t.ex. på sina arbetsplatser, i föreningslivet, i vardagen, dvs. inlärningssituationer som brukar kallas informellt lärande. Många vuxna har också deltagit i folkbildning, arbetsmarknadsutbildning, personalutbildning m.m., dvs. inlärningssituationer där icke formellt Vuxnas utbildning på gymnasial nivå lärande äger rum. Det formella lärandet i gymnasial vuxenutbild- ning måste kunna kopplas till det informella och ickeformella och därför är flexibiliteten i gymnasial vuxenutbildning viktig. Kommunerna har inrättat ett stort antal lokala kurser, ofta på förslag av andra utbildningsanordnare. Lokala kursplaner har dock liksom inom gymnasieskolan varit av skiftande kvalitet och många lokala kurser hade varit möjliga att rymma inom en nationell kurs- ram. Förslaget att lokala kurser inte bör finnas bör också gälla komvux. Liksom i gymnasieskolan bör komvux kunna vända sig till med förslag om en nationell kurs om en sådan saknas inom ett område som efterfrågas lokalt. ges ofta en inledande introduktion med studie- och yrkesvägledning och studieteknik i form av en orienteringskurs som anordnas som lokal kurs. En sådan introduktion kan finnas kvar men få en annan benämning. Kommittén föreslår att alla elever skall få lära i arbetslivet. APU (arbetsplatsförlagd utbildning) får förekomma inom den gymna- siala vuxenutbildningen men däremot inte (Lärande i arbete). Kommittén föreslår ingen ändring därvidlag i gymnasial vuxen- utbildning. Kommittén föreslår att betyg skall sättas på kurs och ej på ämne som föreslogs av en arbetsgrupp på departementet. Detta är det enda möjliga för den kommunala vuxenutbildningen, där ämnes- kurssystemet skapade problem och som ledde till att etapper infördes. är det många unga som söker sig till komvux för att komplettera sina gymnasiebetyg, både för att studera kurser de saknar eller för att få högre betyg i kurser som de redan har betyg i. Det finns ingen likvärdighet då det gäller möjligheten för ungdomar att konkurrenskomplettera sina betyg efter gymna- sieskolan. I vissa kommuner tas man in i andra inte. Hur unga sökande prioriteras i olika kommuner påverkar utrymmet för vuxna. Det är alltså även för vuxenutbildningen av stor vikt att behörighet, urval och konkurrenskomplettering utreds.