sou · GQB388 · 2003-01-01 00:00:00 — Personalkontrollen för polisväsendet skulle omfatta hela personalen och uppgifter om misstänkt med- lemskap i politisk ytterlighetsorganisation skulle utlämnas beträf- fande alla tjänster som omfattades av personalkontroll. Under vissa förutsättningar skulle utlämnas spontanuppgifter till försvaret även vad beträffar värnpliktiga eller person som på annat sätt [var] anli- tad inom försvarsväsendet som inte tillhörde de personalkategori- er som omfattades av personalkontroll. Detta gällde t.ex. personer 195Chefen för statens avtalsnämnd till regeringen den 26/8 1958. (H) konseljakt den 30/6 1961. 196LO-ordförande till regeringen den 8/9 1958. InD:s arkiv (H) konseljakt den 30/6 1961. 197Detta gällde (vilket även föreslagits 1952), riksräkenskapsverket, och väg- och vattenbyggnadsstyrel- sen. ÖB till regeringen den 9/9 1958. InD:s arkiv (H) konseljakt den 30/6 1961. Ett för- slag till en ny ämbetsskrivelse för försvarsmakten framställdes av ÖB till regeringen den 29/10 1959 (Fst/In nr H 140:5). Fst/Säk:s arkiv (H) F I vol. 198arbetsmarknadsstyrelsen, medicinalstyrelsens sjukvårdsberedskapsnämnd, statens jord- bruksnämnd, statens kriminaltekniska anstalt, statens signalskyddsnämnd, civilbefälhavarna, (som var en sammanslagning av statens sakrevision och riksräkenskaps- verket), statssekreterarna, styrelsen för statskontoret, meteorologiska och hydrolo- giska institut och väg- och vattenbyggnadsstyrelsen. Samtliga dessa ämbetsskrivelser den 30/6 1961 finns samlade i konceptserien i hemliga arkiv i . Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 om vilka det fanns uppgifter om att de var misstänkta för förbere- delser som syftade till att undergräva det demokratiska statsskick- ets bestånd eller rikets ställning som oberoende stat eller ansågs inta en ledande ställning inom en politisk ytterlighetsorganisation. Dessutom föreskrevs för befattningar av särskild betydelse för ri- kets säkerhet att: Utan hinder av vad som ovan stadgats må även varje annan hos polismyndighet tillgänglig uppgift utlämnas, därest den person, om vilken uppgifter begäres, innehar eller skall tillträda befattning eller betros med uppdrag, som en- ligt den uppgiftsbegärande myndighetens be- dömande är av särskild betydelse för rikets sä- kerhet och då med hänsyn till beskaffenheten av befintliga uppgifter anledning föreligger till misstanke att vederbörande icke i alla lägen kan förväntas tillförlitligt fullgöra sin tjänste- plikt.199 Denna punkt som gav säkerhetspolisen och samrådsnämnden (med minst två ledamöter närvarande) fullmakt att själv avgöra omfatt- ningen av uppgiftslämnandet för den högre säkerhetsklassen öpp- nade således för att även uppgifter om ickepolitiska personliga för- hållanden kunde aktualiseras i personalkontrollen. Dessutom till- kallades LO:s , TCO:s jurist och SAF-direktören för att samråda med statspolis- intendenten i vissa frågor. Dessa skulle i enlighet med industri- skyddskommitténs förslag vara närvarande vid de sammanträden i samrådsnämnden då frågor om avskedande eller annan ingripande åtgärd i anställningsförhållande behandlades.200 Föreskrifterna som utfärdades till de civila myndigheterna och företagen var enhetligt utformade och angav att personer som var InD till Spi den 30/6 1961. HK 141/61. Beslut om spontanutlämnande av po- litiska uppgifter till civila myndigheter och företag behövde emellertid inte - som industri- skyddskommittén föreslog - underställas regeringens prövning. Således kunde t.ex. en spon- tanuppgift om en posttjänsteman som var medlem i SKP och aktiv i Demokratisk Ungdom lämnas ut till 1963. Posttjänstemannen hade aktualiserats i personalkontrollen eftersom han ibland delade ut posten till på . Spontanuppgifter föreslogs då lämnas ut för att inte riskera eventuella kontrollåtgärder mot partiet. 1958 hade emellertid regeringen inte gett sin tillåtelse till att uppgifter om per- sonen skulle få lämnas ut utan att framställan gjorts från postverket (HS/HSC nr 425/58. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 tilltänkta för eller innehade en befattning som var av betydelse för rikets säkerhet skulle vara föremål för personalkontroll. Om be- fattningen var av särskild betydelse för rikets säkerhet skulle detta särskilt anges. I dessa fall liksom om personens arbetsuppgifter var förknippade med bevakningsuppgifter, chefskap för förråd eller kassaförvaltning eller uppbördsansvar skulle uppgifter om tidigare konstaterad brottslighet begäras. Det påpekades också att referen- ser alltid skulle inhämtas innan myndigheten begärde personalkon- troll och att om det vid personalkontroll framkom att en redan an- litad befattningshavare kunde betraktas som olämplig så skulle be- slut om eventuell åtgärd underställas ansvarigt statsråd.201 Liksom tidigare saknades instruktioner för de civila myndigheterna om hur eventuellt missnöje från de kontrollerade personerna skulle hante- ras. Till ÖB utfärdades mer detaljerade bestämmelser. Där angavs, liksom tidigare, noggrant vilka personalkategorier som skulle kon- trolleras. En jämförelse med föreskrifter visar att perso- nalkontrollen för entreprenadarbetare som anlitades för större ej hemliga arbeten inom militär anläggning slopades.202 in- skränktes kontrollen av den frivilliga befälsutbildningen till att gälla befordringskurser till underofficer eller högre. Sammantaget inne- bar dock de nya föreskrifterna en utökning av försvarets personal- kontroll. Till exempel föreskrevs att förutom värnpliktiga inom flygvapnet och signaltrupperna skulle även de som avsågs för kust- artilleriet och luftvärnet kontrolleras.203 Den stora utvidgningen gällde emellertid försvarets personalkon- troll av civila befattningshavare. Som nämnts ovan kunde ÖB utfärda bestämmelser om klausuler för personalkontroll i ent- reprenadkontrakt och även kontrollera enskilda personer som skul- le utföra hemligt arbete för försvarsmyndigheterna. be- stämmelser var emellertid reglerna för kontrollen av dessa personer betydligt mer omfattande och detaljerade. Där angavs att försvars- myndigheterna - före anlitande av leverantör för uppdrag i sam- band med upphandling eller arbete som med hänsyn till rikets sä- kerhet skulle hållas hemligt - skulle låta kontrollera kontaktmän och företagsstyrelser. Därefter skulle den personal som skulle sys- från InD till de civila personalkontrollerande myndigheterna den 30/6 1961. InD:s arkiv (H), koncept. 202Bestämmelsen togs bort enligt förslag från ÖB då den varit ett irritationsmoment och föranlett personalkontroll för inpassering till förbanden. ÖB till regeringen den 29/10 1959 nr H 140:5. Fst/Säk:s arkiv (H) F I vol. FöD till ÖB den 30/6 1961 (avskrift). HK 141/61. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 selsättas med beställningen kontrolleras. Dessutom skulle den per- sonal som inte kunde hindras från insyn i det hemliga arbetet ge- nom sektionering204 eller andra säkerhetsåtgärder kontrolleras. Dessa regler skulle också gälla underleverantörer, entreprenörer, underentreprenörer som utförde arbeten för försvarets räkning. Det föreskrevs också kontroll av personer som, för försvarets räk- ning, skulle arbeta utomlands när intyg om pålitlighet kräves av vederbörande myndighet i besökslandet.205 Vad beträffar sekretessen och den enskildes möjligheter att överklaga överensstämde personalkontrollbestämmelser för försvaret med de tidigare föreskrifterna. I den mån en person som blev utsatt för åtgärd på grund av uppgifter som lämnats ut i personalkontrollen uttryckte missnöje skulle denne endast infor- meras om vilken myndighet som fattat beslutet. Vid direkt förfrå- gan från den kontrollerade skulle denne informeras om att det fanns möjlighet att överklaga beslutet till det ansvariga statsrådet.206 byggdes personalkontrollsystemet ut ytterliga- re. fick geologiska undersökning och rätt att inhämta uppgifter från säker- hetspolisen för att kontrollera sin personal.207 Året därefter inför- des personalkontroll för anställda vid bevakningsaktiebo- laget (ABAB).208 infördes personalkontroll för sta- tens bakteriologiska laboratorium.209 utfärdades bestäm- melser till länsstyrelserna för personalkontroll vid samordningsde- legationen för beredskapsplanläggning.210 Den successiva utvidgningen av personalkontrollsystemet kunde ostört pågå . Formerna för kontrollen hade beslutats i samförstånd mellan över- vakningsmyndigheterna och regeringen. hade dessutom de stora arbetsmarknadsorganisationerna, åtmin- stone formellt, en viktig roll i den samhälleliga konsensus som präglade den för offentligheten dolda handläggningen av personal- kontrollärendena. 204Sektionering är en praktisk tillämpning av den s. k. behovsprincipen. Denna princip går ut på att ingen skall veta mer än vad som nödvändigtvis behövs för att utföra sitt arbete och därmed också hindras från att få insyn i andra arbeten som utförs på arbetsplatsen. 205InD till ÖB den 30/6 1961. InD:s arkiv, koncept. FöD till ÖB (avskrift). HK 141/61. InD till ÖB den 30/6 1961. InD:s arkiv, koncept. InD till geologiska undersökning samt InD till den 13/12 1963. HK 141/61. InD till RPS den 23/10 1964. HK 141/61. InD till SBL den 1/4 1966. HK 141/61. till samtliga länsstyrelser den 16/12 1966. HK 141/61. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 var den första fasen av utbyggnaden av civila och militära myndigheters personalkontroll avklarad. På några punkter fanns det - enligt de militära myndigheterna - emellertid avgörande bris- ter dels i kontrollen av de industrier som utförde arbeten åt försva- ret, dels vad beträffar möjligheterna att avskeda kollektivanställda kommunister. Industrikontrollens brister bestod i att säkerhetspo- lisen inte ansåg sig ha möjlighet att lämna ut spontanuppgifter om personer som utförde hemliga civila beställningsarbeten åt försva- ret. Säkerhetspolisen menade att den inte kunde avgöra i vilken mån dessa arbeten var hemliga eller inte. Problemet med de kollek- tivanställda kommunisterna hade blivit uppenbart då arbetsdom- stolen 1951 beslutat att medlemskap av SKP inte kunde betraktas som ett godtagbart skäl till avskedande enligt kollektivavtalet. När flera fall av industrispionage avslöjades under åren 1955- 1956 - som det lades upp planer för att importera krigs- materiel från - utarbetade försvarsstaben ett förslag om för- bättrat industriskydd. De viktigaste punkterna i förslaget var att en särskild industriskyddsdetalj skulle inrättas inom försvarsstaben samt att arbetsmarknadens parter skulle samarbeta i frågor rörande industrisäkerheten. För att kunna realisera det senare förslaget krävdes en bred uppslutning av de stora intresseorganisationerna. I linje med denna tanke kom både LO och SAF att bli representerade industriskyddskommitté som skulle utreda frågorna. Kommitténs arbete kom i hög grad att kretsa kring frågan om hur personalkontrollen skulle förändras för att motsvara kraven på ökad industrisäkerhet. I enlighet med ett förslag som industriskyddskommittén över- lämnade till regeringen utarbetades nu nya riktlinjer för de ci- vila och militära myndigheternas personalkontroll. be- stämmelser utvidgades personalkontrollen ytterligare. Flera nya ci- vila myndigheter fick rätt att utföra personalkontroll och säker- hetspolisen ålades att utlämna spontanuppgifter såväl till de civila som de militära myndigheterna. Med hjälp av den nyinrättade indu- striskyddsdetaljen kunde nu säkerhetspolisen få besked om vilka av de anställda vid industrierna som var sysselsatta med hemliga mili- tära beställningar. I den mån frågor om avskedande av kommunis- ter skulle uppkomma föreskrev de nya reglerna att representanter från LO, TCO och SAF skulle medverka vid de sammanträden med samrådsnämnden då dessa ärenden skulle avgöras. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 tära myndigheterna föreskrevs dessutom att särskilda säkerhetsav- tal skulle upprättas då arbeten beställdes av den civila industrin. I dessa s.k. SUA-avtal211 skulle föreskrifter om pålitlighetskontroll av personalen ingå. 211 var en förkortning för Säkerhetsskydd, Upphandling och Arbete. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 I kritiska diskussioner om säkerhetspolisens verksamhet väcks näs- tan alltid frågan om säkerhetspolisens register, vilken omfattning det har och vad det innehåller. Inför offentligheten har det då från ansvarigt håll framhållits att säkerhetspolisens register i första hand är ett spaningsregister och att de personer som finns antecknade där inte nödvändigtvis behöver vara misstänkta för något brott. Det påpekas också att säkerhetspolisens verksamhet skiljer sig från den vanliga polisiära brottsbekämpningen. Medan kriminalpoli- sens utredningar oftast börjar efter det att ett brott redan är be- gånget, måste säkerhetspolisens arbete rikta in sig på att inled- ningsvis konstatera huruvida det föreligger brott eller inte. Regist- ret framhålls därför som oumbärligt i spaningsarbetet mot personer som av olika skäl kan tänkas ha förutsättningar för att begå brott mot rikets säkerhet. I denna undersökning kan sådana resonemang bl.a. återfinnas i propåer till regeringen om att det var olämpligt att säker- hetspolisen förhindrades att registrera kommunister /48. En klargörande sammanfattning av säkerhetspolisens syn på registreringens betydelse för arbetet kan hämtas ur en arbetsin- struktion för statspolisens tredje rotels personal som skrevs av kriminalkonstapel : Registret är vårt minne. Låt det veta, vad du inhämtat. Anteckningen i byrålådan har möjli- gen berikat Ditt men inte rotelns vetande. Låt därför registrera! Först därmed utökar Du ro- telns förmåga att besvara de ständigt åter- Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 kommande frågorna: Vem är det och vad är känt?212 Att den breda politiska registreringsverksamheten även i hög grad har varit kopplad till säkerhetspolisens medverkan i den politiska personalkontrollen har regeringen - åtminstone - varit mindre benägen att diskutera offentligt. Som ex- empel på detta kan påminnas om statsrådsdiskussionerna om vad som kunde diskuteras då skulle besvara Ohlins interpella- tion i 1950. Polisintendent hade då informerat om det aktuella läget på personalkontroll- fronten och den vid industrierna pågående kartläggningen och regi- streringen av kommunister. berörde emellertid inte dessa frågor inför riksdagen.213 Om tidigare kapitel till största delen handlat om utvidgningen av utlämnandet av uppgifter från säkerhetspolisen skall detta kapitel fokusera på motsvarande expansion vad beträffar inhämtningen av uppgifter. I kapitlet om den civila personalkontrollen berättas om hur polisin- tendent i förgäves 1948 försökte få besked från statspolisintendenten om hur han skulle han- tera frågan om registreringen av kommunister. Svaret på fråga anlände då statspolisintendentens cir- kulär nr 1 utfärdades till landets landsfogdar, polismästarna i de större städerna samt vissa lokala statspolisavdelningar. I cirkuläret informerade statspolisintendenten om de regler som skulle tilläm- pas för införande av uppgifter i säkerhetspolisens register. Instruk- tionerna poängterade särskilt att säkerhetspolisens uppgift var att bekämpa s.k. landsskadliga brott. För att förtydliga detta lät tillägga att i verksamheten innefattas icke övervakning av politiska partier såsom sådana. Av de följande formuleringarna i cirkuläret 212Råd och anvisningar vid identifiering och inre spaning i allmänhet. av T Sp 3:s arkiv B IV, vol. 213Även om personalkontrollbestämmelserna var hemliga och ordet personalkontroll skul- le undvikas inför offentligheten lämnades viss information om verksamheten. T.ex. informe- rades av försvarsminister om att säkerhetstjänsterna medverkade i s.k. personalkontroll och att denna verksamhet avser att hindra personer, som icke äro kända för laglydnad och medborgarsinne, att vinna anställning inom försvaret. Protokoll från andra kammare den 14/11 1951 (nr 31, s. 20). Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 framgår emellertid att detta inte skulle uppfattas som att alla poli- tiska partier skulle vara fredade från säkerhetspolisens övervakning: Övervakningen måste å andra sidan rikta sig icke blott mot enskilda personer utan även mot organisationer, vilka kunna misstänkas för så- dana brott eller kunna antagas i ett kritiskt läge komma att intaga en hållning, varigenom rikets säkerhet sättes i fara. Någon skillnad härutin- nan skall icke upprätthållas mellan olika slags sammanslutningar, såsom extremistiska orga- nisationer till höger och till vänster.214 framhöll vidare att det var viktigt att resultaten från över- vakningen - t.ex. uppgifter om misstänkta organisationer (mål, me- toder, möten och andra sammankomster, utbildningsövningar, medlemmar, sympatisörer etc) samt uppgift om medlem eller sym- patisör - rapporterades till statspolisens tredje rotel i . För undvikande av rättsförluster skulle uppgifter om personer vara objektiva, korrekta och grundade på sakskäl och antecknas på särskilda blanketter.215 Ur personalkontrollsynpunkt var det na- turligtvis viktigt att också veta var personen arbetade. Beträffande yrke bör särskilt angivas, huruvida vederbörande är anställd vid det militära eller civila försvaret, polisen, den centrala statsför- valtningen, kraftverk eller industriföretag, som är av synnerlig vikt för försvaret eller folkför- sörjningen, järnväg (jämväl enskild), post-, te- legraf-, eller tullverk, spårväg eller större om- nibusföretag.216 Förutom dessa uppgifter skulle värnpliktsnummer och om möjligt tidpunkt för inträde i ytterlighetsorganisation angivas. Sist på blanketten skulle antecknas vad som var känt om personen i poli- tiskt hänseende. Vid angivandet av grunderna för misstanke om verksamhet för politiskt ytterlighetsparti skulle särskilt vissa angiv- na punkter beaktas. Registrering skulle ske om personen: 214Statspolisintendentens cirkulär nr 1 den 22/9 1948. Sp 3:s arkiv, S nr 398/48. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 a)öppet eller fördolt intaga eller ha intagit le- dande ställning i organisation, varom här är fråga (namngives) eller eljest i högre grad åt- njuta sådan organisations förtroende; b)ha eller ha haft förbindelse med främmande makt; c)utöva eller ha utövat verksamhet, som stri- der mot rikets säkerhet; d)eljest företaga eller ha företagit åtgärd, som ur synpunkten av rikets säkerhet kan anses vara av anmärkningsvärd art;217 Om de omständigheter som redovisades under punkterna a) - c) var förhållandevis väl avgränsade, öppnade punkten d) för en mer generös registreringsverksamhet. Att alla uppgifter som kunde be- dömas vara intressanta för säkerhetspolisens verksamhet skulle re- gistreras utan begränsningar klargjordes enligt följande: För undvikande av missförstånd må framhållas att uppgift, som icke är av så kvalificerad art, som angivits under a - d), t.ex. att vederböran- de är passiv medlem eller sympatisör, jämväl bör rapporteras å blanketten. ... Här bör fram- hållas, att beträffande registrering icke gälla några av högre myndighet utfärdade inskrän- kande direktiv. Registrering får sålunda ske av alla fakta och omständigheter, som polisen an- ser nu eller kunna få betydelse för spaningsverksamheten.218 Det är värt att notera att det i cirkuläret påpekades att registrering- en framförallt skulle vara till hjälp för spaningsverksamheten, dvs. för säkerhetspolisens arbete med att upptäcka och beivra spioneri- och sabotagebrott. Vad beträffar den brett inriktade registreringen av kommunister kan emellertid brottsspaningsmotivet i praktiken betraktas som sekundärt. Det främsta motivet till igångsättandet av den omfattande registreringsverksamheten var istället att säker- hetspolisen var skyldig att tillhandahålla försvarsstaben uppgifter om kommunister för personalkontroll. Detta kunde också framhål- Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 kunde polisintendent i en skrivelse till konstatera att anledningen till att statspolisintendenten utfärdat cirkulär nr 1 om att extremistis- ka organisationer och personer skulle registeras vid tredje roteln i var de av regeringen utfärdade be- stämmelserna om personalkontroll inom försvarsväsendet.219 Cir- kulär nr 1 ersattes av tjänsteföreskrift HA 30. För de regler som gällde för den politiska registreringsverksamhe- ten innehöll emellertid HA 30 inte några förändringar.220 HA 30 gällde fram till det att personalkontrollkungörelsen trädde i kraft . I enlighet instruktionerna i cirkulär nr 1 och HA 30 registrerades över 113 000 personer som kommunister och drygt 16 000 personer som nazis- ter i säkerhetspolisens centralregister.221 Säkerhetspolisen knyter kontakter och läser tidningar Även om cirkulär nr 1 inte namngav de organisationer som skulle betraktas som ytterlighetsorganisationer, stod det klart att dess fö- reskrifter riktades särskilt mot kommunisterna. På grundval av de nya instruktionerna kunde nu säkerhetspolisen återuppta den landsomfattande breda inhämtningen av uppgifter om kommunis- terna som tidigare utövats under , dock med den skillnaden att det nu inte fanns samma lagliga möjligheter att utöva telefon- och brevkontroll av partiexpeditioner och tidningsredak- tioner. De huvudsakliga källorna som stod till buds för inhämt- ningen av uppgifter till registret var därför egna förtroliga medde- lare och öppet material. I kartläggningen av kommunisterna hade säkerhetspolisen också viss hjälp av att försvarsstabens inrikesav- delning haft flera förtroliga meddelare - bl.a. inom kommunistpar- tiet - under de år som säkerhetspolisens kommunistövervakning haft uppehåll.222 219VPM den 25/4 1950 av till statssekreterare . Sp 3:s arkiv, S nr 175/50. 220Tjänsteföreskrift HA 30 utfärdad av statspolisintendenten den 12/2 1963. 221Anteckningar från sammanträde ang gallringsförfarandet, RPS/Säk 18/2 1971. JWK 5:770, löpnr 6, s. 223/61. 222På försvarsstabens exemplar på en inom statspolisen upprättad promemoria om SKP:s verksamhet har försvarsstabens inrikesavdelning således kunnat konsta- tera att uppgifterna i promemorian i huvudsak baserats på rapporter som skickats från för- svarsstaben till säkerhetspolisen. Se blyertsanteckning på PM om kommunismen den 20/10 1948. av och . Fst/Säk:s arkiv (H) F VIII b vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Vid de lokala statspolisavdelningarna påbörjades ett tidsödande arbete med att kartlägga kommunisterna i de olika distrikten. Av den till säkerhetspolisen i inkommande rapporteringen att döma hade några statspolisavdelningar ute i lan- det ganska god beredskap för att knyta förbindelser med personer som kunde lämna uppgifter om de lokala kommunisterna. I okto- ber 1948 rapporterade kriminalöverkonstapel i Norrkö- ping att han för registrering av odemokratiska element planerat att dels återuppta kontakten med en socialdemokratisk riksdags- man, dels anlita två förtroliga meddelare inom SKP som han haft förbindelse med under kriget.223 Från landsfogde Strandmark i insändes namn på sex stycken lämpliga kontaktmän inom fackföreningsfolket bl.a. en arbetsförmedlingsföreståndare, en rälsbussförare och en fabriksarbetare.224 Att arbetet med att knyta till sig rapportörer för insamling av uppgifter om kommunister gick betydligt långsammare i andra di- strikt noterades av statspolisintendent . Till hade det förvisso inkommit uppgifter i betydande ut- sträckning men frekvensen av insända uppgifter hade varit ojämn och ännu saknades det uppgifter från ett stort antal län.225 I en cirkulärskrivelse bad han därför - med hänvisning till den politiska händelseutvecklingen - alla landsfogdar samt po- lismästarna i , och att lämna rapport om det rådande arbetsläget och när den lokala kommunistinventer- ingen kunde beräknas vara avslutad.226 Med hjälp av de rapporter som därefter inkom löpande går det att bilda sig en viss uppfattning om hur de lokala statspolisavdel- ningarna hade lagt upp återupptagandet av det registreringsarbete som legat nere . En metod som tillämpades