sou · GQB386d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Av dem framgår att antalet ledamöter i en djurförsöksetisk nämnd inte får överstiga 14 personer och att en djurförsöksetisk nämnd skall bestå av 1 ordförande och 1 vice ord- förande som företrädesvis skall vara lagfarna och ha erfarenhet av dömande verksamhet och att resterande antal ledamöter i nämnden skall vara fördelade så att 6 ledamöter är forskare eller försöks- Krav på veterinär kompetens i de djurförsöksetiska nämnderna djurspersonal och 6 är lekmän. Av lekmännen skall 2 ledamöter representera djurskyddsorganisationer. Bestämmelserna bör därför ändras så att det av dem klart framgår att även 1 sakkunnig ledamot som är veterinär skall ingå i varje djurförsöksetisk nämnd och att antalet ledamöter i de djurförsöksetiska nämnderna inte får över- stiga 15 ledamöter. I fråga om sammansättningen i de djurförsöksetiska nämnderna uttalade regeringen i prop.1987/88:93, s. 82 följande. För att få en snabb men ändå korrekt bedömning av ansökningar om djurförsök bör nämnderna inte vara för stora. Jag bedömer att antalet ledamöter i en nämnd, om nämndens skall fungera tillfredställande, inte bör överstiga fjorton personer med ordförandena inräknade. Jag delar uppfattningen att de djurförsöksetiska nämnderna inte får vara alltför stora om de skall kunna handlägga sina ärenden på ett snabbt och smidigt sätt. Men enligt min bedömning medför inte en utökning av antalet ledamöter med 1 ledamot att nämnden blir så stor att den inte kommer att kunna fungera på ett tillfredställande sätt. Enligt min mening föreligger därför av det skälet inte något hinder mot att genomföra förslaget. Mitt förslag föranleder också vissa ändringar i reglerna om beslutförhet. gäller enligt 45 § djurskyddsförordningen och 14 § Centra- la försöksdjursnämndens föreskrifter (LSFS 1988:45) om den etiska prövningen av användningen av djur för vetenskapliga ända- mål m.m. att nämnden är beslutför då ordföranden och minst sex av övriga ledamöter, varav tre lekmän och tre forskare/försöks- djurspersonal, är närvarande. Är fler än sex av de övriga leda- möterna, förutom ordföranden, närvarande får inte fler delta i beslutet än att hälften är lekmän och hälften är forskare/försöks- djurspersonal. Jag anser att veterinärens deltagande vid nämndens sammanträ- den är så viktigt att veterinären eller dennes suppleant skall vara närvarande för att nämnden skall vara beslutför. I linje med detta föreslår jag att bestämmelserna om beslutförhet ändras så att det framgår att nämnden är beslutför endast om ordföranden, den sakkunnige ledamoten och minst sex av de övriga ledamöterna är närvarande. 9Krav på utbildning för ledamöterna i nämnderna Jag anser att det bör vara ett krav att ledamöterna i de djur- försöksetiska nämnderna, senast efter att de har förord- nats, genomgår en basutbildning som bl.a. skall innehålla utbild- ning om vad arbetet i nämnderna innebär. Ledamöterna bör vidare i större omfattning än vad som är fallet erbjudas att delta i fortsatt utbildning i frågor som rör djurförsök och den djurförsöksetiska prövningen. 9.1Obligatorisk basutbildning för alla nyförordnade ledamöter En grundläggande förutsättning för att de djurförsöksetiska nämnder- na skall fungera väl är att alla ledamöter har kunskap om vilket uppdrag de djurförsöksetiska nämnderna har att sköta och vad som förväntas av ledamöterna. Av de uppgifter som ledamöter i de djurförsöksetiska nämnder- na har lämnat till utredningen har det kommit fram att det i nämn- derna råder delade uppfattningar om och förväntningar på den djurförsöksetiska prövningen. Det finns därför ett behov av att göra syftet med prövningen och de krav som vilar på de djurförsöks- etiska nämnderna tydligt. Jag anser att det lämpligaste sättet att tydliggöra de djurförsöks- etiska nämndernas syfte och uppgifter är att erbjuda ledamöterna utbildning i dessa frågor. Genom utbildning kan ledamöterna på ett enkelt sätt få grundläggande och nödvändig information och sam- tidigt få tillfälle att diskutera viktiga frågor och ställa egna frågor. Krav på utbildning för ledamöterna i nämnderna De ovan nämnda frågeställningarna bör ingå som en del i en grundläggande basutbildning för ledamöterna. Basutbildningen bör innehålla en noggrann genomgång av: N de svenska målen för verksamhet med djurförsök, N de djurförsöksetiska nämndernas uppdrag och uppgifter, N de regler i författningar som gäller för de djurförsöksetiska nämndernas verksamhet och handläggning av ärenden, N hur de djurförsöksetiska nämnderna arbetar och vad som för- väntas av ledamöterna, samt N de senaste rönen om smärta och lidande hos djur. Den bör också innehålla de utbildningsmoment som ingår i den internatsutbildning som CFN ordnar för de djurförsöksetiska nämnderna, dvs. N djurförsök och försöksdjur, N författningarna om djurförsök, N biomedicin, N alternativa metoder till djurförsök, och N etik. För att arbetet i de djurförsöksetiska nämnderna skall fungera så bra som möjligt är det enligt min mening angeläget att alla leda- möter får tillgång till grundläggande information och att alla får i princip samma information. Genom en enhetlig information och genom möjligheten att ställa frågor och diskutera bör förutsätt- ningarna öka för att ledamöterna i nämnderna och nämnderna sinsemellan får en enhetlig bild av vad den djurförsöksetiska pröv- ningen innebär och innehåller. Detta bör i sin tur leda till en mer enhetlig tillämpning och inverka positivt på arbetsklimatet i de djurförsöksetiska nämnderna. Jag föreslår därför att det skall vara ett obligatoriskt krav att en ny ledamot i nämnden genomgår en basutbildning och absolut senast från det att ledamoten förordnades. Bakgrunden till förslaget om obligatorium är att jag anser att det är väsentligt att alla som deltar i nämndens arbete verkligen går utbildningen och att de går den i ett tidigt skede. Deltagandet i de utbildningsinsatser som på frivillig väg erbjuds ledamöterna i de djurförsöksetiska nämnderna är lågt. Endast omkring hälften av alla ledamöter och sekreterare i nämnderna deltar i CFN:s utbildningar. Så har det varit Krav på utbildning för ledamöterna i nämnderna tillbaka, trots att CFN har haft kampanjer om utbildningen och trots att CFN har erbjudit flera olika alternativa tidpunkter för utbildningen. Försöksdjurspersonal och lekmannaledamöter är de grupper i nämnderna som deltar flitigast i utbildningen. Forskarna svarar för ett något lägre deltagande. (Skrivelse från CFN, 2002-09- 11 om kompetenskrav och utbildning m.m.) Det obligatoriska kravet på utbildning omfattar inte sekreterarna i de djurförsöksetiska nämnderna eller de ledamöter som redan är förordnade. Dessa personer bör dock också erbjudas att delta i utbildningen. Den centrala försöksdjursmyndigheten bör som huvudman för de djurförsöksetiska nämnderna få till uppgift att ordna utbildning- en. Utbildningen bör hållas en gång . För deltagande i utbild- ningen bör, liksom , ersättning utgå. För att upprätthålla en hög kompetens i de djurförsöksetiska nämn- derna är det viktigt att ledamöterna erbjuds fortbildning. Utbild- ning ger nya kunskaper och nya tankar och kan därmed stimulera till mer diskussion. Den årliga internatsutbildning för ledamöterna i de djurförsöks- etiska nämnderna som CFN anordnar bör enligt mitt förslag er- sättas av den s.k. basutbildningen. anordnar CFN också med jämna mellanrum fortbildningsseminarier. har fyra seminarier hållits och ett seminarium om vilda djur i forsk- ningen är planerat att hållas . Seminarierna finns dokumenterade i CFN:s skriftserie, nr 42 för Etiska aspekter på forskning och försöksdjursanvändning, nr 36 för Beteende- behov och välbefinnande – några etologiska principer, nr 31 för Smärta och smärtlindring, och nr 28 för Genteknik och transgena djur. Seminarierna är bra och de har varit uppskattade av ledamöterna i de djurförsöksetiska nämnderna. Jag anser därför att utbildnings- insatserna bör ökas. Ledamöterna bör erbjudas vidareutbild- ning. Utbildningen kan gärna även i fortsättningen ha den tematiska karaktär den har men den bör också rymma information för att uppdatera de djurförsöksetiska nämnderna om sådant som är viktigt för nämndernas verksamhet, t.ex. information om nya regler Krav på utbildning för ledamöterna i nämnderna och råd på området, nya kunskaper och erfarenheter om metoder och tekniker som används vid djurförsök eller om djurs smärta och lidande och alternativa metoder. Under utbildningen bör myndig- heten även ta upp eventuella frågor och problem på området och redovisa sin syn på dessa. För att den centrala myndigheten skall få god inblick i vilka frågor som de djurförsöksetiska nämnderna är intresserade av och på vilka områden de önskar få fördjupad information bör de djur- försöksetiska nämnderna lämna förslag på sådana ämnen som de gärna ser att myndigheten tar upp vid utbildnings- tillfällena. För att viktiga löpande frågor och eventuella svårigheter inte skall falla i glömska mellan utbildningstillfällena bör det också vara en stående punkt på dagordningen för de djurförsöksetiska nämndernas sammanträden att ta upp och föra till protokollet even- tuella problem, frågor och punkter som nämnden önskar diskutera eller få besked om. Genom protokollen (som alltid skickas till CFN för kännedom) kan den centrala myndigheten få en relativt detaljerad uppfattning om utbildningsbehovet i de djur- försöksetiska nämnderna. På så sätt får också myndigheten en hjälp att rikta sina resurser så att de djurförsöksetiska nämnderna får ett så bra stöd som möjligt. Utöver den vidareutbildning som jag har diskuterat här bör myndigheten ordna sådan etikutbildning och etikdagar som jag tidiga- re har tagit upp. Ersättning bör utgå för deltagande i dessa utbildningar och etik- dagar. 10Mer information och kunskap om djurförsök Den centrala myndigheten för försöksdjursfrågor bör arbeta för att allmänheten skall få en korrekt bild av de djurförsök som utförs. Myndigheten bör vidare arbeta för att de personer som i sin verksamhet kommer i kontakt med djurförsök får den information och utbildning de behöver för att kunna utföra sina uppgifter så att det främjar ett gott djurskydd. Arbetet med att sprida information till allmänheten bör bedrivas genom att den centrala myndigheten för försöksdjursfrågor arbetar fram ett informationsmaterial med grundläggande fakta om djurförsök. Informationsmaterialet bör spridas genom informationsfoldrar hos myndigheten och genom myndighetens hemsida samt genom riktade informationskampanjer till grund- skolor och utbildningar med anknytning till djurförsöks- verksamhet. Den centrala myndigheten bör dessutom bistå allmänheten med svar och råd i frågor som faller inom myndig- hetens kompetensområde och aktivt tillhandahålla fakta och information i den allmänna debatten om djurförsök. Den centrala försöksdjursmyndigheten bör också arbeta för att öka kunskapen och kompetensen hos de som arbetar i verksam- heter med anknytning till djurförsök. Arbetet bör bedrivas genom att myndigheten identifierar grupper, yrkeskategorier, myndigheter, institutioner etc. som har behov av kunskap om djurförsök. Myndigheten bör därefter tillsammans med de iden- tifierade grupperna utreda deras behov av utbildning och information och i samråd med dem utarbeta ett informations- material som myndigheten kan publicera och distribuera. Mer information och kunskap om djurförsök Myndigheten bör också bistå grupperna med råd om hur de kan utforma sin utbildning för berörd personal. Det är viktigt för allmänhetens förtroende för verksamheten med djurförsök och för den djurförsöksetiska prövningen att de som på ett eller annat sätt kommer i kontakt med djurförsök har goda kunskaper, t.ex. om vilka bestämmelser som gäller för djurförsök och vilken verksamhet som pågår i . Att de som arbetar i verksamheter som har anknytning till djur- försök eller försöksdjur har goda kunskaper på området är också viktigt från djurskyddssynpunkt. Djurskyddet riskerar att urholkas om inte varje berörd person eller grupp på ett snabbt och korrekt sätt vidtar de åtgärder som behövs för att se till att försöksdjuren har det så bra som möjligt och för att förhindra att försöksdjuren orsakas ett onödigt lidande. Väl utbildad och informerad personal på alla nivåer bör också gagna forskningens kvalitet. För att alla som önskar skall få tillgång till grundläggande informa- tion om djurförsök bör den centrala myndigheten för försöksdjurs- frågor utarbeta ett informationsmaterial som riktar sig till allmän- heten. Informationsmaterialet bör innehålla grundläggande informa- tion om djurförsök, t.ex. vilka djurförsök som utförs i , hur många djur som används, vilka regler som gäller och hur verksamheten administreras samt annan information som myndigheten bedömer att allmänheten kan ha intresse av. Enligt min mening bör informationen spridas på två sätt. Dels genom att hållas allmänt tillgänglig på den centrala försöksdjurs- myndighetens hemsida och i form av informationsfoldrar om djur- försök hos myndigheten. Dels genom riktade insatser, t.ex. genom distribuering av informationsfoldrar och/eller genom muntlig information eller föreläsningar för vissa målgrupper. De målgrup- per som jag främst har i åtanke är elever i och studen- ter som går utbildningar i vilka djurförsök ingår som ett moment eller som leder till yrken vars arbetsuppgifter ofta innefattar kontakter med djurförsök eller försöksdjur. Mer information och kunskap om djurförsök Viss information om djurförsök till allmänheten finns redan. Bl.a. innehåller en ganska utförlig infor- mation om de delar av djurförsöksverksamheten som Jordbruks- verket ansvarar för. , , lämnade regeringen en skrivelse till med information om användningen av försöks- djur (regeringens skrivelse 2001/02:48). Bakgrunden till skrivelsen är det förslag som lämnade i sitt betänkande om att regeringen kontinuerligt bör lämna en skrivelse till riks- dagen med upplysningar om försöksdjursfrågorna och om målen med försöksdjursverksamheten. Syftet med skrivelsen är att ge en fördjupad information om användningen av försöks- djur samt att redogöra för det arbete som pågår med att begränsa försöksdjursanvändningen. Skrivelsen tar upp bl.a. bestämmelserna på området, den djurförsöksetiska prövningen, verksamhetens ända- mål och omfattning och de resultat som kan uppnås genom användningen av försöksdjur. Skrivelsen innehåller således den information som jag efterfrågar. Med hänsyn till att skrivelsen är både omfattande och detaljerad lämpar den sig dock mindre väl som ett grundläggande informa- tionsmaterial om djurförsök till allmänheten. Skrivelsen kan där- emot utgöra ett utmärkt komplement för de som är särskilt intres- serade av djurförsök och för de som önskar få en fördjupad kun- skap på området. Enligt den gemensamma åtgärdsplan som CFN och Jordbruks- verket överlämnade till regeringen om att förstärka djur- skyddet på försöksdjursområdet skall de båda myndigheterna arbeta för att ta fram ett informationsmaterial riktat till allmän- heten, skolor, forskare, journalister och andra särskilt intresserade. Informationsmaterialet skall enligt åtgärdsplanen beskriva det skydd som försöksdjuren har i den svenska djurskyddslagstift- ningen, det arbete som CFN och svarar för, vilka tillstånd och godkännanden som krävs för djurförsök och för upp- födning, förvaring och tillhandahållande av försöksdjur, hur den djurförsöksetiska prövningen går till och hur djurskyddstillsynen utförs. Något färdig material finns ännu inte men enligt uppgifter från pågår arbete med att sammanställa informationsmaterialet. Om materialet kommer att innehålla de frågor som omnämns i åtgärdsplanen borde det kunna lämpa sig väl som bas för information på försöksdjursmyndighetens hemsida och för de informationsfoldrar för allmänheten som jag förordar. Mer information och kunskap om djurförsök 10.2Varför är information till allmänheten så viktigt? Information om djurförsök till allmänheten är angeläget för att all- mänheten skall kunna få insyn i verksamheten med djurförsök. Insyn är viktigt både för att allmänheten skall kunna diskutera och få svar på frågor om djurförsök och för att allmänheten skall få en reell möjlighet att arbeta för att påverka och åstadkomma föränd- ringar på området. Den centrala myndigheten för försöksdjursfrågor har här en viktig uppgift att fylla, bl.a. genom att svara på frågor från allmän- heten och genom att bistå allmänheten med råd i sådant som omfattas av myndighetens kompetensområde. Enligt min uppfatt- ning bör den centrala myndigheten dock inte stanna vid detta utan myndigheten bör också aktivt bidra till den allmänna debatten om djurförsök genom att tillhandahålla fakta och information om djur- försök. Det är av flera skäl viktigt att den centrala försöksdjursmyndig- heten är verksam även på en sådan generell nivå. För det första för att allmänheten skall få en riktig och balanserad bild av djur- försöken. För det andra för att debatten om djurförsök skall kunna bli så innehållsrik och meningsfull som möjligt. För det tredje för att korrekta uppgifter om djurförsöken är ett viktigt verktyg för att försöka förebygga sådant motstånd mot djurförsök som tar sig uttryck i olagliga aktioner, t.ex. att sätta försöksdjurslokaler i brand, att släppa ut djur i det fria eller att hota personal som arbetar med försöksdjur. Att förebygga olagliga åtgärder är viktigt, inte minst för de personer som arbetar med försöksdjur. Flera personer, bl.a. ledamöter i de djurförsöksetiska nämnderna, har utsatts för trakasserier och hot och en del av dem har till och med valt att sluta sitt arbete på grund av det. 10.3Arbete för att sprida mer kunskap om djurförsök till yrkesverksamma Inte minst av djurskyddsskäl är det viktigt att alla grupper och yrkeskategorier som kommer i kontakt med djurförsök är väl informerade och har en god kunskap om djurförsök och gällande regler på området. Exempel på grupper och yrkeskategorier som kommer i kontakt med verksamhet med djurförsök är: Mer information och kunskap om djurförsök N forskare som gör djurförsök, N personalen på försöksdjursinrättningar, dvs. personalen på in- rättningar där djurförsök utförs och på inrättningar som föder upp, förvarar eller tillhandahåller försöksdjur, N personer som transporterar försöksdjur, N personer som studerar eller undervisar i ämnen och utbildning- ar i vilka djurförsök ingår som ett inslag, N personal vid myndigheterna som utövar tillsynen över djur- skyddslagen, dvs. djurskyddsinspektörerna vid de kommunala nämnder som har ansvaret för miljö- och hälsoskyddsfrågor och veterinärer och handläggare på länsstyrelserna och Jord- bruksverket, N personer som har en beslutsfattande position i kommuner och länsstyrelser, och N rättsvårdande myndigheter som polis, åklagare och domstolar. För de yrkeskategorier som har en nära eller relativt tydlig anknyt- ning till verksamhet med djurförsök eller försöksdjur (forskare, försöksdjurspersonal, godkända föreståndare och försöksdjurs- veterinärer) gäller enligt djurskyddslagen och dess följdförfatt- ningar vissa krav på utbildning, kompetens och erfarenhet. Det är särskilt viktigt att personer som hör till dessa kategorier har en god kunskap om reglerna på området och om hur verksam- heten skall administreras. Det är ju här som utformningen och uppföljningen av djurförsöken sker. Av uppgifter som utredningen har fått genom kontakter med bl.a. forskare och veterinärer vid några av de inrättningar som bedriver verksamhet med djurförsök har det dock framgått att den information som finns från de centra- la myndigheterna på området har svårt att nå fram till all personal i dessa grupper. För ett flertal forskare är det t.ex. obekant att CFN har givit ut en vägledning till hur ansökningsblanketten om djur- försök skall fyllas i. Av detta drar jag slutsatsen att det finns ett behov av att förbättra kanalerna för information, dels mellan de centrala myndigheterna (CFN och ) och för- söksdjursinrättningarna och dels inom inrättningarna. För att en inrättning med djurförsöksverksamhet skall få till- stånd att bedriva verksamhet med försöksdjur krävs att det vid inrättningen finns en av godkänd föreståndare som ansvarar för verksamheten (godkänd föreståndare) och en veterinär som ger råd och anvisningar om hur verksamheten skall Mer information och kunskap om djurförsök bedrivas och som bistår vid behandlingen av djuren (försöksdjurs- veterinär). Enligt min uppfattning bör de godkända föreståndarna och försöksdjursveterinärerna kunna fylla en nyckelfunktion i att sprida information inom försöksdjursinrättningarna. Enligt 20 § djurskyddslagen är den godkända föreståndaren och försöksdjursveterinären skyldiga att se till att verksamheten på inrättningen bedrivs i enlighet med djurskyddslagen och de författ- ningar som har meddelats med stöd av lagen. Det bör ses som en del i det uppdraget att se till att all personal på inrättningen har den information den behöver för att kunna följa författningarna på området. Enligt min mening finns det anledning att anta att även andra personer och grupper än de som diskuterats har behov av mer kunskap och information om djurförsök. Regeringen pekade så sent som på att bl.a. landets djurskyddsinspektörer, veterinärer, rådgivare, poliser och jurister har ett direkt behov av utbildning eller fortbildning i ämnet djurskydd. (Se prop. 2001/02:189, s. För att samtliga som har behov av goda kunskaper om djur- försök verkligen skall kunna få den information de behöver för att kunna upprätthålla ett gott djurskydd är det väsentligt att alla grupper, yrkeskategorier, myndigheter, institutioner etc. får sitt behov av kunskaper på området utrett. Den myndighet som ligger närmast till hands för att leda detta arbete är den centrala myndigheten för försöksdjursfrågor. Som ett första steg i arbetet bör den centrala myndigheten identifiera vilka grupper etc. som kan antas ha behov av kunskaper om djurförsök. Sedan myndigheten identifierat relevanta grupper bör myndigheten ta kontakt med dessa och tillsammans med dem utreda deras behov av utbildning och information om djurförsök. När utbildnings- och informationsbehovet är utrett bör nästa steg vara att myndigheten i samråd med de identifierade grupperna utarbetar ett informationsmaterial som den centrala myndigheten kan publicera och distribuera. Informationsmaterialet bör innehålla en allmän del med grundläggande information om djurförsök och de regler som gäller för djurförsök samt delar med mer specifik information som är inriktade på att ge en fördjupad men ändå över- siktlig kunskap i frågor som är relevanta för de identifierade grup- perna. Den centrala myndigheten bör även bistå grupperna med råd Mer information och kunskap om djurförsök om hur de kan utforma utbildningar för sin personal/sina yrkes- grupper. 10.4Nu gällande krav på utbildning, kompetens och erfarenhet Forskare, försöksdjurspersonal och andra personer som använder försöksdjur, deltar i sådan användning eller som vårdar försöksdjur skall ha en sådan kompetens och utbildning som CFN föreskriver. CFN:s föreskrifter gällande kompetens och utbildning finns i Centrala försöksdjursnämndens kungörelse (SJVFS 1992:11) med föreskrifter och allmänna råd om utbildningskrav vid användande av djur för vetenskapliga ändamål m.m. Föreskrifterna har karaktär av rambestämmelser och det är upp till de olika försöksdjursinrätt- ningarna (myndigheter, universitet, institutioner och företag) att se över det egna utbildningsbehovet och att genomföra utbildningen i enlighet med riktlinjerna i föreskrifterna. Enligt föreskrifterna gäller som huvudregel att en person skall ha genomgått en utbildning som innehåller moment om lagstiftning, myndighetsutövning, försöksdjursbiologi, hållande av försöksdjur, djurexperimentell metodik och alternativa metoder till djurförsök samt etik, senast efter att personen ifråga börjat arbeta med djurförsök.