sou · GQB327d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Undervisning på minoritetsspråk förekommer i sameskolan och de sverigefinska fristående skolorna samt de få kvarvarande tvåspråkiga klasserna i kommunala skolor. Viss temaundervisning förekommer också på meänkieli. Studiehandledning på modersmålet spelar en viktig roll vid undervisningen av romska elever, men annars har studiehand- ledning på modersmålet drabbats hårt av nedskärningarna på nittiotal- et. För sådan undervisning är de språkpolitiska förhållandena de omvända mot vad som gäller för svenska och engelska. Här be- finner sig svenskan entydigt i överläge maktmässigt. Från utgångs- punkten att främja svenskan kan därför sådan undervisning inte sägas vara problematisk. Tvärtom kan det finnas anledning att tro att ökade möjligheter till undervisning på det egna modersmålet ofta stärker chanserna att tillägna sig en god svenska (se vidare kapitel 13). Dessutom är sådan undervisning naturligtvis ett sätt att stärka de aktuella språken, och ge barn från minoritetsspråksgrupp- er större möjlighet till en allsidig utveckling av sitt modersmål. Lärare med utländsk utbildning Enligt tidigare bestämmelser i skollagen (1985:1100) gällde som krav för att få anställas utan tidsbegränsning i det offentliga skol- väsendet bl.a. att den sökande skulle behärska svenska språket. Varje kommun, eller i vissa fall landsting, avgjorde om kravet på språkkunskaper var uppfyllt. Genom en ändring i skollagen (1999:887) gäller fr.o.m. att en lärare som har ett annat modersmål än svenska, danska, färöiska, isländska eller norska för att få ett behörighetsbevis av skall ha de kunskaper i svenska som behövs. Den nya ordningen innebär att prövar om en lärare med utländsk utbildning har de kunskaper i svenska som be- hövs. Den som har ansökt om behörighetsbevis kan överklaga ett negativt beslut av till de allmänna förvaltnings- domstolarna. meddelar närmare föreskrifter om tillämpningen av skollagens bestämmelser om krav på kunskaper i svenska språket. hävdar i sitt förslag till handlingsprogram för att främja svenska språket att man bör precisera lärarnas be- härskning av svenska för behörighet till olika slags undervisning på skilda nivåer. menar att detta i första hand gäller för lärarna i svenska under de tidigare skolåren i . I alla skolor där undervisning bedrivs på främmande språk () skall verksamheten noga följas och fortlöpande utvärd- eras. Den rättsliga grunden för skall regleras när sådan under- visning bedrivs i betydande omfattning. Regelverket för gymnasieskolan skall ändras så att det blir obligatoriskt att ge svenskundervisning under alla år av gymn- asieutbildningen. Vi anser att situationen inom förskolan är god när det gäller svenska språkets ställning i förhållande till engelskan. Några tydliga tend- enser till att svenskspråkiga barn sätts i förskola på engelska (eller andra språk) går inte att spåra. Några förslag till förändringar i dessa avseenden har vi därför inte. Det är dock en brist att det inte finns språkstatistik för förskoleområdet. Vi föreslår i kapitel 13 att språkstatistik för förskoleområdet skall tas fram. Ser man därefter till och gymnasieskolan är ett viktigt mål att eleverna tillägnar sig goda färdigheter i både svenska och engelska och dessutom andra främmande språk. kan vara ett sätt att förbättra inlärningen av engelska och andra främmande språk. Den kan bidra till att öka det kommunikativa inslaget i undervisningen och den kan tidigt introducera eleverna till fack- språkliga begrepp på främmande språk. Men den kan också ha negativa konsekvenser för elevernas ut- veckling av färdigheter i svenska, och för deras inhämtande av ämneskunskaper. En starkt utbredd på engelska kan också vara en faktor i en process som försvagar svenskans ställning som komplett och samhällsbärande språk. Vi anser att det inte finns tillräcklig kunskap för att man skall kunna ta ställning till om allmänt sett är en bra undervis- ningsmodell eller inte. Som en generell metod för undervisningen kan därför inte rekommenderas. som bedrivs i mindre omfattning kan enligt vår mening knappast på- verka svenskan negativt, och vi ser därför inga skäl till att avråda från när den bedrivs på detta vis. Fler undersökningar skall göras De undersökningar av effekter som gjorts är alla av tämlig- en begränsad omfattning och kan tolkas på olika vis. Det behövs därför fler, mer omfattande och djupgående studier. Sådana under- sökningar måste innefatta både språkvetenskapliga och pedagogiska forskare. Enligt uppgifter som kommittén inhämtat planeras också projekt på området just , och forskningsmedel har be- viljats. Ett flertal olika frågeställningar behöver enligt vår mening belys- as ytterligare. För det första måste effekterna för elevernas inhämtande av ämneskunskaper studeras. Från allmänna utgångspunkter finns det goda skäl att anta att undervisningen sker effektivast på moders- målet. Vidare finns det klara belägg för att en allsidig utveckling av modersmålet är nödvändig för att en god kognitiv utveckling skall kunna komma till stånd. För det andra måste effekterna för elevernas utveckling i svenska uppmärksammas. De undersökningar som antyder försämrade fär- digheter i bl.a. skriftlig framställning är utan tvekan illavarslande, även om de bygger på ett bräckligt material. Vad som händer med elevernas tillägnande av ett svensk fackspråk är också av betydelse. En angelägen fråga är även elevernas attityder till svenskan. Atti- tydmässiga förhållanden har stor betydelse för ett språks ställning och funktion inom ett visst samhälle. Framstår svenskan som ett språk som inte duger i vissa sammanhang? För det tredje är det viktigt att uppmärksamma hur elevernas kunskaper i målspråket utvecklas. Att svenska elever måste vara duktiga i engelska är ovedersägligt. Om är ett bra sätt att ut- veckla deras engelska är detta därför ett starkt argument för att till- lämpa i en eller annan form. Men om inlärningen av engelska är svag, eller om lika goda resultat kan nås på annat vis, framstår det som mindre lämpligt att tillämpa . Vi menar att det bör undersökas närmare vilka möjligheter som finns att utveckla språk- undervisningen och om det är lämpligare att sträva efter att för- bättra undervisning i främmande språk, snarare än att undervisa på ett sådant språk. En ambition måste vara att hitta en undervis- ningsmodell som främjar både svenska och kunskaper i främmande språk. En central fråga i sammanhanget är också lärarnas kunskaper och färdigheter i språket. Håller t.ex. den engelska eleverna får möta i tillräckligt hög kvalitet? För det fjärde bör man undersöka vilken påverkan får på undervisningssituationen. En mer lärarstyrd och mindre interaktiv undervisning, genom att läraren blir mer bunden till en förberedd plan, till läromedel m.m., står på många vis i motsatsställning till centrala pedagogiska ambitioner. Användningen av främmande språk skall följas Det är också viktigt att det finns ordentliga kunskaper om utbredning, vilka ämnen den omfattar, vilka språk som ingår m.m. Vi förslår därför att ges i uppdrag att noggrant följa detta. Uppgifter som behövs är bl.a. hur många skolor, klasser och elever som berörs på skilda nivåer och vilka ämnen som omfattas. Det är i detta sammanhang centralt att på olika språk hålls isär. Med utgångspunkt i ambitionen att svenskan skall vara ett komplett och samhällsbärande språk är det på grund av engelskans speciella ställning både internationellt och inom en skillnad mellan på engelska och andra språk. En ökad användning av engelska som undervisningsspråk skulle kunna vara ett led i en process som försvagar svenskans ställning i i förhållande till engelskan, medan detsamma inte kan hävdas om andra språk. Däremot måste man naturligtvis anta att en eventuell negativ på- verkan på den enskilde elevens språkutveckling kan ske på liknande vis oavsett om bedrivs på engelska eller t.ex. tyska. negativa effekter av på engelska kan konstateras, bör mot- svarande gälla för på andra språk. Vidare är det viktigt att undervisning på elevernas modersmål inte blandas samman med . Tvåspråkig undervisning där minoritets- och invandrargrupper i någon utsträckning ges utbild- ning på sitt modersmål kan medföra stora vinster för de elever som ges denna möjlighet. I den mån på exempelvis finska eller spanska involverar modersmålselever måste detta särhållas från fall där elever med svenska som modersmål ges undervisning på dessa språk. Den rättsliga grunden för skall regleras Vi föreslår att den rättsliga grunden för skall regleras. Om en huvudman vill anordna undervisning på annat språk än svenska i betydande omfattning, kan en särskild och tidsbegränsad dispens meddelas av . skall löpande följa upp under- visningen. Dispens skall inte krävas för att anordna s.k. tvåspråkig under- visning på svenska och något annat modersmål. Svenskundervisning skall vara obligatorisk under samtliga år i skolan Vi anser att det är viktigt att eleverna ges möjligheter att utveckla sin svenska . Vi föreslår därför att regel- verket skall ändras så att det blir obligatoriskt att ge svenskutbild- ning under alla år i gymnasieskolan. 3.2Högre utbildning och forskning Högre utbildning och forskning hör till de samhällssektorer inom vilka det svenska språkets tillstånd och utveckling [] skall ana- lyseras, enligt den uppräkning som görs i kommitténs direktiv. Regeringen anger också att vi skall belysa behovet och vikten av svenska både som ett väl utvecklat allmänspråk och som ett språk inom olika fackområden. Universitets- och högskoleområdet är ett av de områden som speciellt uppmärksammar i sitt förslag till handlingsprogram för att främja svenska språket. för en rad åtgärder och krav avsedda att stärka svenskans ställning. Bland annat föreslås följande. 1.Gymnasiets C-kurs i svenska skall vara obligatoriskt förkun- skapskrav för behörighet till teoretiska högskolestudier. 2.De studerande skall kunna tala och skriva om sitt ämne på svenska. 3.I högskoleförordningen skall införas krav på att doktorer skall dokumentera sin förmåga att både tala och skriva om sitt ämne på svenska. 4.Konsekvenserna av engelska som läroboks- och föreläsnings- språk inom högskoleutbildningar skall studeras. 5.Pedagogiskt utvecklingsarbete som gynnar parallell användning av svenska och engelska inom högskoleutbildning och forsk- ning skall främjas. 6.Yrkesexamina skall garantera att den utexaminerade har för yrket tillräckliga kunskaper i svenska i såväl tal som skrift. 3.2.1Engelskan dominerar inom flera fält Att engelska i hög grad används inom högre utbildning och forsk- ning – särskilt naturvetenskap, teknik och medicin – är väl känt. Inom många ämnen publiceras avhandlingar i det närmaste uteslut- ande på engelska. Studier av publiceringsspråk för avhandlingar har exempelvis gjorts av (1992) för Lunds del och av Thelan- der (2000) för . Båda visar på en närmast hundraprocentig användning av engelska inom de medicinska, naturvetenskapliga och tekniska fakulteterna. Inom humaniora, teologi och juridik samt i viss mån samhällsvetenskap står sig svenska bättre. Det är mycket sällsynt med avhandlingar på tyska eller franska, med visst undantag för språkämnena (där också andra språk kan förekomma). (1997) redovisar en undersökning av språkbruk och språkval vid . Författarna kon- staterar att anglifieringen har kommit långt, speciellt inom teknik, naturvetenskap, medicin och farmakologi. Anpassningen till engelskspråkig undervisning, litteratur och produktion är i första hand tydlig inom forskning och forskarutbildning. Även om bilden är något mer splittrad vad gäller den samhällsvetenskapliga fakul- teten och den historisk-filosofiska sektionen, intar engelskan också inom dessa en framskjuten position. Sammantaget används inte svenska som vetenskapligt språk inom en stor del av , och andra främmande språk brukas inte heller i någon större ut- sträckning. Engelska är alltså det dominerande vetenskapliga språk- et. (1999) menar sammantaget att det svenska veten- skapssamhället utvecklas mot att engelska används i de mer ren- odlade vetenskapliga sammanhang och på högre nivåer inom ut- bildningen, medan svenskan används för popularisering och under- visning på lägre nivå. I den tidigare berörda rapporten till Nordiska ministerrådets språkpolitiska referensgrupp (2001) redovisas svaren på en rundfråga till ett antal institutioner och fakulteter vid olika uni- versitet. Av de svar som lämnats framgår sammanfattningsvis att högre utbildning och forskning generellt sett är en domän där engelska används mycket frekvent. Andelen engelska varierar dock mellan olika fakulteter och institutioner. Överlag har anglifieringen nått längst inom naturvetenskap, teknologi och medicin. Inom dessa vetenskaper har engelska en självklar ställning som vetenskapligt språk. Juridik är det ämne som mest utmärker sig för sin låga andel engelska, både på grundutbildningsnivå och på forskarutbildningsnivå. Vidare finns det en klar tendens till ökad användning av engelska ju högre upp i utbildningen man kommer. Inom många ämnen är en stor del av kurslitteraturen engelskspråkig redan på grundut- bildningsnivå, men framför allt ökar andelen på engelska drastiskt efter den första grundkursen. På de flesta forskarutbildningarna dominerar engelskspråkig kurslitteratur, undervisning och semin- arier är på engelska och studenterna skriver rapporter, artiklar och avhandlingar på engelska. Ett fåtal institutioner kräver samman- fattningar till avhandlingarna på svenska. De lärare och studenter som besvarat Falks enkät uttrycker ingen vilja till ökad användning av engelska på grundutbildningsnivå (a.a. s. 38). Lärare uppger tvärtom att de helst undervisar på svenska så långt det är möjligt, och studenterna att de helst läser kurslitteratur på svenska om de får välja. En allmän uppfattning är att man undervisar bättre på det språk man behärskar bäst. Man har märkt att undervisning på andra språk (i praktiken engelska) påverkar kommunikationen mellan föreläsare/lärare och studenter; både lär- are och studenter känner sig mer hämmade inför att diskutera på engelska och diskussionen når ofta inte samma vetenskapliga nivå. En del påpekar att det inte bara är kommunikationen som hämmas i detta sammanhang utan även inlärningen genom att studenterna inte får utveckla tankar på sitt eget modersmål. Dessutom uppges att många lärare och studenter överskattar sina kunskaper i engel- ska och därmed kanske lite väl lättvindigt överger svenskan till förmån för engelskan. menar vidare att en konsekvens av engelska som det enda vetenskapliga språket är att man inte upplever något behov av att kunna bruka ytterligare språk, vilket medför en viss likriktning av den vetenskapliga debatten; engelskspråkig får bli liktydigt med internationell. Ännu en aspekt som har uppmärksammats av många institutio- ner som deltagit i rundfrågan är att studenterna har luckor när det gäller svensk terminologi. Dessutom påpekas att studenterna inte kan att uttrycka sig korrekt i skriftliga sammanhang. En tillfrågad lärare konstaterar att studenterna inte behärskar svenska termer och uttryck, och från annat håll framförs åsikten att det är sorgligt att studenterna inte längre har ett svenskt vetenskapligt språk att tillgå. menar att diskussionen kring dessa frågor borde fördjupas ute på universitet och högskolor; nu stannar man vid ett så här är det och det är ju oroväckande på något vis. Det förefaller vara få som funderar över konkreta åtgärder för att inom grundutbild- ningen underlätta och förbereda studenterna på mötet med engel- skan, eller för att vidmakthålla svenskan som vetenskapligt språk på forskarnivå. Det huvudsakliga argumentet för den utbredda användningen av engelska är att den nationella och internationella rörligheten inom forskarvärlden måste förbättras och öka. I propositionen Den öppna högskolan (prop 2001/02:15) framhåller också regeringen följande i samband med en genomgång av åtgärder för att öka rekryteringen av utländska studenter till : och högskolor har ett betydande antal kurser och program på engelska. ligger långt framme inom detta om- råde vid en jämförelse med andra EU-länder. har ut- budet av engelska kurser och program ökat markant. I en enkätstudie utförd av utredningen framgår att efterfrågan av utbildning på engelska stadigt växer och att utbildningsalternativ på engelska med största sannolikhet också kommer att öka framöver. Regeringen ser detta som en riktig och positiv utveckling. 3.2.3Reglering av språkförhållanden i universitets- och högskoleutbildning De grundläggande bestämmelserna för universitets- och högskole- verksamheten i finns i högskolelagen (1992:1434). Några direkta bestämmelser om språkförhållandena ges inte. har dock i 1 kap. 9 § infört målet att den grundläggande högskoleutbildningen bl.a. skall utveckla förmågan att utbyta kun- skaper även med personer utan specialkunskaper inom området (bet. 2001/02:UbU4). I högskoleförordningen (1993:100) behandlas sådant som hög- skolornas organisatoriska uppbyggnad, vilka typer av lärartjänster som får finnas samt behörighetsvillkor och anställningsförfaranden för dessa, behörighetsregler för studerande, regler för kurs- och studieplaner m.m. I bilaga 2 (Examensordning) ges bestämmelser för vilka examina som får avläggas och vilka krav som skall uppfyll- as för respektive examen (utöver de ovan citerade allmänna målen i högskolelagen). Några språkbestämmelser finns inte här. Därutöver bestämmer varje högskola på skilda nivåer och vis egna mål för utbildningen för olika examina, program och kurser. Någon central reglering av språkval etc. för doktorsavhandlingar finns inte. Enligt högskoleförordningen (8 kap. 5 §) ligger huvud- ansvaret för forskarutbildningen på fakultetsnämnden vid respekti- ve universitet och högskola. Vissa allmänna regler för doktors- avhandlingen anges (8 kap. 13 §), men språkfrågan berörs inte. 3.2.4Lokala regler för avhandlingsspråk En genomgång av reglerna om avhandlingsspråk vid de skilda läro- sätena visar att dessa varierar. Det vanligaste förefaller vara att fak- ultetsnämnder eller motsvarande bestämmer på vilket språk en av- handling får skrivas, som en del av det övergripande ansvaret för forskarutbildningen inom skilda områden vid respektive universitet och högskola. I något fall tillämpas dock mer centrala bestäm- melser. har exempelvis regler för utformning m.m. av doktorsavhandlingar som gäller för samtliga fakulteter. andra fall finner man regler på lägre nivå, som i de studieplaner som respektive institution utformar för forskarutbildningen inom sitt ämne. En vanlig bestämmelse är att avhandlingar får skrivas på svenska, danska, norska, engelska, franska och tyska. Det är dock inte ovan- ligt att engelska utpekas som det föredragna språket: Doktorsav- handlingen skall normalt skrivas på engelska. Skall annat språk an- vändas, anges det i den individuella studieplanen. (inom matematisk-naturvetenskapliga fakultet- en, , 2000) eller Doktorsavhandling skall i regel skrivas på engelska. Det är dock möjligt att skriva avhandlingen på annat språk, men för detta krävs dekanus godkännande (Studie- . KTH, 1997). Ännu starkare formuleringar återfinns också: Avhandlingen skall skrivas på engelska. Den kan i undantagsfall skrivas på svenska. , 1999). I vissa fall godtas endast engelska: Avhandling skall författas på engelska språket. (Studieplan för forskarutbildning i ämnet etologi. SLU, 2001). Det är heller inte ovanligt att det påpekas att de uppsatser som ingår i en sammanläggningsavhandling (en avhandling som består av en sammanställning av separata artiklar) i största möjliga ut- sträckning skall ha varit publicerade i internationella, engelsk- språkiga tidskrifter, för att en tillräckligt hög kvalitet skall kunna garanteras, och att sammanläggningsavhandlingar rekommenderas av samma skäl. Detta innebär i praktiken att engelska anbefalls som avhandlingsspråk. Sammanläggningsavhandlingar är helt dominer- ande inom naturvetenskap, teknik och medicin. 3.2.5Goda kunskaper i både svenska och engelska efterfrågas Att det krävs goda kunskaper i engelska för att man skall kunna genomgå en högre utbildning inom många områden är uppenbart. Lika klart är det att god förmåga att läsa, skriva och tala engelska krävs för den yrkesverksamhet som många högutbildade ägnar sig åt efter examen. Men goda kunskaper i svenska språket behövs också. () genomförde en enkätundersökning där ca 5 500 doktorander, 5 500 personer som avlagt doktors- eller licentiatexamen och 700 arbetsgivare inom relevanta branscher fick svara på frågor om utbildningens innehåll, vilka krav yrkeslivet ställer m.m. (En genomlysning av svensk forskarutbildning, 1999). De tillfrågade personerna har utbildning inom alla universitetsområden. En uppsättning av frågor rörde hur viktiga man ansåg olika om- råden vara. Sammanlagt 19 olika områden presenterades. Student- erna fick svara på om området i fråga prioriterades inom ut- bildningen och om det borde prioriteras. De utexaminerade svarade på om området hade prioriterats under deras utbildning och om de nu uppfattade det som viktigt i yrkeslivet. Arbetsgivarna fick kryssa för fem områden de ansåg vara viktiga då de anställde pers- oner. Två områden som man fick ta ställning till var muntlig och skriftlig färdighet i svenska respektive engelska. Tabell 3:1 sam- manfattar resultatet för just dessa områden. Svar på frågor om områden som prioriterats under ut- bildningen, bör prioriteras resp. är viktiga för yrkesverksamhet Källa: En genomlysning av svensk forskarutbildning. Som framgår tycker samtliga grupper att engelska är viktigt. Un- gefär hälften av doktoranderna anser att engelskan prioriteras , och att den bör prioriteras. Av de utexaminerade pekar på att engelskkunskaper är viktiga i arbetslivet. Även arbets- givarna värdesätter engelskan; markeringar placerar sig muntlig och skriftlig språkfärdighet i engelska på en delad åttonde- plats bland de egenskaper arbetsgivarna anser vara viktiga (högst rankas social kompetens och samarbetsförmåga). Uppenbart är dock att också svenskan anses vara viktig. Arbetsgivarna sätter den t.o.m. högre än engelskan (markeringar). Av de utexaminer- ade uppger svenskan vara viktig. För doktoranderna gäller att drygt hälften anser att svenskan bör prioriteras i utbildningen. 3.2.6Utbildning i vetenskapligt skrivande Strand (2000) redovisar en inventering av undervisning i veten- skapligt skrivande vid . Även om det natur- ligtvis kan finnas skillnader mellan olika lärosäten, är det svårt att tro att situationen i är radikalt annorlunda än den som råder på annat håll. Därför kan den bild som ges förmodligen vara giltig även för andra lärosäten. Av rapporten framgår att förhållandena fullt naturligt skiljer sig åt mellan olika institutioner och fakulteter. På vissa institutioner ges smärre kurser i vetenskapligt skrivande, men det vanligaste är att skrivträningen sker genom att studenterna producerar rapport- er, PM, projektarbeten m.m. som en del av den ordinarie undervis- ningen. I många fall förekommer också rena uppsatskurser av skilda slag. Här ingår ibland undervisning i det vetenskapliga skriv- andets formalia (referenser, litteraturlistor o.d.). Från många håll framförs också att studenterna har varierande förkunskaper och språkfärdigheter. Vissa har ett korrekt språk och kan skriva texter som också i andra avseenden uppfyller kraven på en vetenskaplig framställning. Andra har betydligt större problem att producera välfungerande texter, och i en del fall gäller problemen även helt elementära saker som stavning och meningsbyggnad. Det övergripande intrycket är att det inte sker någon direkt, heltäckande och systematisk träning av förmågan att skriva veten- skaplig text, på vare sig svenska eller engelska. framstår det som om det i många fall finns behov av ytterligare insatser.