sou · GQB3100 · 2003-01-01 00:00:00 — The Contribution to the Greenhouse Effect from the Use of Peat and Coal for Energy. IVL Rapport 1237. , L., , S.-O., & , K., 1997.Torvbränsle och växthuseffekten. , Rapport 1997/8. Uppenberg, S., , L. & , M., 2001. Climate Impact from Peat Utilisation in . IVL Rapport 1423. själva täktperioden och vid förbränningen. Osäkerheten kring efterbehandlingens effekter är dock fortfarande stor speciellt vad gäller våtmarksåterställning. I den senast gjorda studien – den av Uppenberg m.fl. – definie- rade man vad som anges som bästa möjliga beräkningsunderlag för en genomsnittlig orörd myr men gjorde dessutom känslighetsana- lyser för att se vilka faktorer som har störst inverkan på slutresul- tatet. Följande slutsatser kunde dras enligt Uppenberg m.fl.: Tidigare studier av klimatpåverkan från torvutvinning har kommit fram till att torv från klimatsynpunkt kan jämföras med såväl kol, olja som skogsbränsle (avverkningsrester). Resultaten visar att alla dessa resultat är möjliga beroende på förutsättningarna för en specifik myr. Klimatpåverkan vid utvinning av torv påverkas i första hand av två förhållanden: metanemissionen i den ursprungliga våtmarken samt bindningen av kol vid återbeskogning eller anläggande av våtmark. Även den långsiktiga metanavgången i anlagda våtmarker har stor betydelse. Utsläppen av dikväveoxid spelar dock en relativt liten roll. Som bästa uppskattning för en genomsnittlig myr kom man fram till att torvutnyttjande med efterföljande skogsodling på torvtäk- ten ger en ackumulerad klimatpåverkan som kan jämföras med naturgas upp till . faller torven mellan naturgas och avverkningsrester. Vid efterbehandling genom anläggande av våtmark är osäkerheten i resultaten större och varierade mellan en ackumulerad klimatef- fekt motsvarande den för kol och 2/3 av naturgas i ett 300-årigt perspektiv. En ytterligare slutsats som anges i studien är att alla studerade bränslesystem – kol, olja, naturgas, torv och även i mindre utsträckning avverkningsrester – ger en ackumulerad klimatpåver- kan som ökar över tiden vid kontinuerlig användning. Torvan- vändning med anläggande av våtmark som efterbehandling skulle under de mest gynnsamma förutsättningarna kunna utgöra ett undantag men detta resultat är osäkert. De genomförda analyserna visar således att klimateffek- terna av torvutnyttjande varierar avsevärt beroende på vilken typ av myrar som utnyttjas. Den gynnsammaste effekten när det gäller val mellan orörda myrar – dvs. lägst klimatpåverkan – får man genom att utnyttja myrar med hög metanavgång, eftersom dräneringen under brytningsskedet reducerar metanbildningen. Härigenom öppnar sig också möjligheten att i viss mån styra utvinningen till sådana objekt. får beaktas de målkonflikter som kan uppkomma mellan klimatintresset och intresset att bevara en viss myr orörd. Efterbehandlingen av täkten efter avslutad utvinning har också stor betydelse för den samlade klimateffekten. Såväl efterbehand- ling i form av skogsodling som återställande av våtmark innebär att den tidigare torvtäkten blir en kolsänka som motverkar utsläppen av själva förbränningen. En ny myrmark kan ta avsevärd tid att återskapa fullt ut, varför klimatet påverkas . Om täkten efterbehandlas genom skogsodling övergår marken till skogsmark, vars användning efter hand kommer att påverka hur klimateffekten kommer att utvecklas. Torvscenariot övergår då successivt till att bli ett rent skogsscenario. Valet av tidshorisont i analyserna är därför avgörande för beräkningsresultaten. Det finns ingen självklar bortre gräns för en täkts inverkan på växthusgasflö- dena. Oavsett hur den utvunna täkten används i fortsättningen så får man en fortsatt påverkan på klimatet som indirekt beror på den tidigare torvutvinningen och på förhållandena före utvinningen. Därför kan man inte bortse från efterbehandlingsfasen i denna typ av analyser, men ju längre tidsperspektiv som anläggs desto mindre betydelse får själva utvinningsfasen för det samlade resultatet. Mycket långa tidsperspektiv – tusentals år – är därför knappast relevanta. Dagens kunskap om växthusgasflöden i svenska myrar indikerar – för den valda kombinationen av torvtäkt och efterbehandling – enligt Uppenberg m.fl. att i ett tidsperspektiv upp till efter att en torvtäkt öppnas kan användningen av energitorv från klimatsynpunkt jämföras med naturgas. Med en längre tidshorisont tenderar påverkan att bli relativt sett lägre än fossila bränslen. Vari- ationen mellan olika myrar är dock relativt stor och genom att välja andra typer av myrar med andra indata och kombinera med viss efterbehandling kan resultaten för torven på lång sikt bli jämför- bara med biobränslen. Utsläppen av växthusgaser kan reduceras om man, förutom att välja att bryta torv från myrar med hög metanavgång eller från redan dikade torvmarker, lyckas skapa en växtlig skog under efter- behandlingsskedet. Efterbehandling genom återskapande av våt- mark kan också reducera utsläppen av växthusgaser betydligt under förutsättning att man lyckas skapa hög kolbindning i den nyska- pade våtmarken som metanavgången kan bibehållas på en låg nivå. Erfarenheterna kring växthusgasflödena i samband med våtmarksrestaurering är dock ännu begränsade och det krävs därför en fortsatt forskning och utredning för att nå större säkerhet. Sammanfattningsvis visar redovisningen ovan att dagens använd- ning av energitorv från tidigare orörda myrar genomsnittligt sannolikt ger en klimatpåverkan motsvarande naturgas i ett tidsperspektiv av upp till . Variationen mellan olika typer av myrar och mellan typer av efterbehandling är dock stor. På ligger utsläppssiffrorna mellan naturgas och avverkningsrester. En slutsats av kunskapssammanställningen i bilaga 3 är att man vid val av utvinningsobjekt från synpunkten växthusgasutsläpp bör prioritera torvmarker med höga utsläpp av metan och andra växthusgaser. Det kan röra sig både om orörda myrar och om torvmark som redan dikats och använts för jordbruk eller skogsbruk. Utvinningen bör ta tillvara så mycket som möjligt av torven i det aktuella området. Efterbehandling med skog är från klimatsynpunkt ett bra alternativ i vart fall där tillväxten kan antas bli god. Efterbehandling till våtmark där koldioxidupptaget blir högt och metanavgången låg kan också vara positivt från växthusgassynpunkt, men det är oklart om det långsiktigt går att uppnå en sådan situation. 5.2.4Påverkan på natur- och kulturmiljö samt biologisk mångfald Utvinning och användning av energitorv har en påverkan på miljön både genom den förändrade natur- och kulturmiljön i samband med utvinningen och vad avser påverkan på klimatet vid använd- ningen av energitorv genom utsläpp av växthusgaser. Även frilufts- livsintressen kan påverkas liksom andra näringar, främst rennärin- gen. De arealer som påverkats av torvutvinning är dock relativt små. Påverkan på naturmiljön av torvutvinning på de arealer som utnyttjas är drastisk eftersom den ursprungliga biotopen utplånas. Även i närområdet kring själva täktområdet kan förutsättningarna påverkas för djur- och växtliv genom att hydrologin ändras. Genom lämplig efterbehandling kan dock negativa effekter begränsas långsiktigt och miljön kan efter avslutad utvinning få nya kvaliteter. Det ursprungliga ekosystemet kan dock inte återskapas. Torvutvinningens påverkan på kulturmiljön, såväl på kulturland- skapet som på enskilda fornlämningar, kan också vara påtaglig men graden av negativ påverkan beror på var man väljer att utvinna torv och hur utvinningen går till. Av de energikällor som används i vårt land är torven det som vid utvinning har den mest påtagliga effekten på natur- och kulturmiljön i . Även täkt av odlingstorv påverkar natur- och kulturmiljön. Mot denna inhemska miljöpåverkan står att importerade bränslen har miljöeffekter av motsvarande slag i andra länder. skördas energitorv på mark, vilket motsvarar mindre än av den totala torvmarken på ca . Arealen jordbruksmark på dikad torvmark har bedömts vara ca . Förlusten av ursprungliga ekosystem är densamma vid uppodling av torvmark för jordbruksändamål som vid etablerande av torvtäkt. En del tidigare torvtäkter har lämnats utan fullständig utbrytning; i äldre tider också utan aktiva åtgärder för återställning. Resultaten har blivit varierande. Det finns dock exempel på att sådana marker återgått till att vara intressanta naturområden som t.o.m. ansetts skyddsvärda med sin förändrade natur. Lämningar från tidigare torvutvinning, såsom torvlador, smedjor och transportsystem kan också ha kulturhistoriskt värde. I andra fall har aktiv skogsplantering skett eller öppet vatten bildats efter utvinning. En översikt över torvtäkternas miljöeffekter, såväl för landmiljön som vattenmiljön, har redovisats av Stenbäck.12 I Stenbäcks rapport redovisas även åtgärder för att mildra miljöeffekterna. De hydrologiska aspekterna på torvbruket har bl.a. redovisats av Lundin.13 Torvtäkt innebär att hydrologin i såväl själva täktområdet som i omgivande dränerade områden påverkas. Studier som genomförts vid visar hur dikning och torvbruk påverkar hydrologin och vattenkemin i den nyttjade torvmarken och i det avrinnande bäckvattnet. Förändringarna beror till stor del på att dräneringen av en myr ändrar vattnets flö- desvägar från mycket ytliga, sidoriktade flöden till nedåtriktade flöden i den övre delen av torven. I vissa fall avsänks grundvatten- 12Torvbruk – Miljö, Effekter och åtgärder, 4596. 13Lundin, L., 1996. Effekter av torvbruk på hydrologi och vattenkemi. ytan så mycket att de nedåtriktade vattenflödena når ned i mine- raljorden, vilket påverkar kemin på det avrinnande vattnet. Effekterna av enstaka torvtäkter har måttlig påverkan på årsav- rinningen och medför sannolikt små förändringar av vattenflödena i större vattendrag, eftersom torvtäkter utgör en mindre del av avrinningsområdet. Dikning ger dock en ökad lågvattenföring, som kan betraktas som positiv för små vattendrag nedströms. Vattenföringen vid höga vattenflöden minskar i regel också på grund av att dränerade myrområden normalt inte är vattenmättade. Vid stor vattentillgång i marken kan å andra sidan extra höga vattenflöden uppstå. Sådana höga vattenflöden kan ge allvarliga effekter på mindre vägar etc. i närområdet, men är av liten bety- delse för större vattendrag. Först när torvtäktsmyrarna utgör en relativt stor andel av större avrinningsområden kan mer betydande effekter uppstå. Dikning och pågående torvbruk ger vanligen ökande halter av de flesta ämnen i det avrinnande vattnet. Ökad utlakning av kväve har noterats från svenska och estländska myrar. Ökande koncentratio- ner och utlakning av alkalinitet och baskatjoner har också påvisats, dvs. en viss minskning av försurningsgraden. Detta sker speciellt om dikningen påverkar grundvattennivån i mineraljorden under och omkring torvtäkten. Ett viktigt globalt och nationellt intresse i sammanhanget är bevarandet av den biologiska mångfalden. Konventionen om biolo- gisk mångfald (CBD) är ett uttryck för detta. beslutade om en strategi för biologisk mångfald (prop. 1993/94:30, bet. 1993/94:JoU9, rskr 87). Denna resulterade i aktionsplaner för fem olika myndigheter, bl.a. . I åtgärderna ingår inventering av sjöar och vattendrag, rödlistor avseende arter och livsmiljöer, utbildningsinsatser, vidgat förbud mot markavvattning och intensifiering av arbete med åtgärder beträffande djur och växter inom skyddade arter. I arbetet ingår också nationalparker och naturreservat och Natura 2000. Inom EU är fågel-, samt art- och habitatdirektiven viktiga instrument. Även våtmarkskonventionen med Ramsar-listan, Naturvårds- verkets myrskyddsplan, arbetet med identifiering av rödlistade arter (ArtDatabankens rödlistor) är olika led i arbetet med att bevara biologisk mångfald. Också vid hävdandet av riksintressen för naturvård kan intresset av biologisk mångfald komma in. Miljökvalitetsmålet Myllrande våtmarker är ytterligare ett sätt att framhäva den biologiska mångfalden inte minst i torvmarkerna. Enligt detta mål heter det: Torvbrytning sker på lämpliga platser och med hänsyn till natur- och kulturmiljön och den biologiska mångfalden. 2000/01:130). Wallentinus14 har för utredningen presenterat följande uppgifter baserade på en preliminär studie av hur utvinning av torv påverkar den biologiska mångfalden, om effekterna kan mildras eller kompenseras samt vilken biologisk mångfald som kan uppnås genom efterbehandling och hur en sådan efterbehandling förhåller sig till den ursprungliga mångfalden. Den biologiska mångfalden brukar definieras på tre olika nivåer: genetisk variationsrikedom (mångfald av gener inom en art), art- rikedom (mångfald av arter) och biotoprikedom (mångfald av eko- system). Målet med att bevara den biologiska mångfalden bör då vara att bevara mångfalden på alla tre nivåerna. Det finns flera olika skäl som framförs för att bevara den biologiska mångfalden: etiska, estetiska, nyttoaspekter, försiktighetsprincipen. Det går det inte att generellt besvara frågan hur utvinningen påverkar den biologiska mångfalden utan detta måste beskrivas i samband med en tillståndsansökan. Generellt påverkas dock områden som redan är utdikade, är små och inte innehåller hotade arter eller biotoper mindre än stora, ostörda välutbildade myrtyper eller områden med hotade biotoper eller rödlistade arter. Mot denna bakgrund ska MSP-områden undvikas. Villkor kan ställas som mildrar effekterna. Viktigast när det gäller den biologiska mångfalden är att hålla nere storleken på täktområdena och begränsa utbredningen av hydro- logiska och vattenkemiska förändringar. Av de olika alternativen till efterbehandling ger sjöar/våtmarker den största artmångfalden. Det är svårt att kompensera en aktivitet genom att anlägga en ny natur men det kan vara positivt för den biologiska mångfalden att efterbehandla gamla täkter. har använts för olika ändamål , medan en mer omfattande utvinning har uppstått först i sen tid. Dagens mer storskaliga torvutvinning kan i vissa fall medföra en kraftig påverkan på kulturmiljön och på enskilda fornlämningar. första årtionden var det vanligt med torvutvinning i Syd- och , såväl för husbehov som i industriell skala. Vid äldre torvtäkter kan finnas omfattande industrimiljöer med 14 Wallentinus är förståndare för , . torvlador, smedjor, arbetarbostäder och tillhörande transport- system som är av kulturhistoriskt intresse, då de visar på förutsätt- ningarna för äldre tiders torvberedning. Det kulturhistoriska värdet kan på sådana ställen bestå i torvtäkten med tillhörande anlägg- ningar tillsammans med det biologiska kulturarvet som formats av markernas kontinuerliga hävd. Av kulturhistoriskt intresse är även de ofta välbevarade arkeologiska föremål som kan finnas i torvmos- sar tack vare torvens konserverande egenskaper. Dessa fornläm- ningar ligger oftast dolda till dess utvinning påbörjas. Risken för skador och möjligheterna för upptäckt är avhängigt av utvinnings- metod och kunskaper hos den som utför arbetet. Regler om skydd för fornlämningar finns i kulturminneslagen, KML (Lag 1988:950 om kulturminnen m.m.). Regeringen betonar i miljömålspropositionen (prop. 2000/01:130) också vikten av att våtmarksinventeringen komplet- teras och att myrskyddsplanen revideras vad gäller kul- turhistoriska värden. Kunskapsläget vad gäller dessa värden kom- mer därmed att förbättras. 5.2.5Sameldning av torv och trädbränslen och trädbränslen fungerar inte främst som alternativa bräns- len utan som varandra kompletterande bränslen. Vanligtvis eldas nämligen inte torv som det enda bränslet i en panna utan som en beståndsdel i en bränslemix där trädbränsle står för större delen. Inblandning av torv har enligt olika studier och erfarenheter visat sig fördelaktigt. Vissa av fördelarna kan uppkomma även vid sam- eldning av kol och trädbränsle. I är det vanligt med större andelar torv vid sameldning med trädbränsle än i , bl.a. beroende på god torvtillgång och sämre tillgång till skogsflis. Om torven i nu sameldade anläggningar inte längre skulle vara ett alternativ kan enligt värmeverken (se bilaga 2) förutses en ökning av oljeförbrukningen för att nå samma värmeeffekt. Även kol kan bli aktuellt som sameldningsbränsle tillsammans med träd- bränsle. I takt med att förbränningen av trädbränslen har ökat i har ett antal negativa konsekvenser och problem uppmärksammats (se bilaga 2). Jämfört med fossila bränslen och torv ger trädbränslen generellt större problem med slaggning, sintring, beläggningar och korrosion i pannor. Praktiska erfarenheter och forskning15, 16 har visat att sameldning av torv och trädbränslen minskar dessa problem. innehåller också lermineraler och svavel som kan ha positiv betydelse för askans egenskaper inne i anläggningen. Sintring av bäddmaterial kan vara ett problem vid förbränning av trädbränsle i fluidbäddpannor. Genom sameldning med torv mins- kar problemet och därmed sänks stilleståndskostnaderna. I de an- läggningar där sameldning förekommer beräknas besparingen genom minskad sintring uppgå till totalt 20–. Potentialen för besparingar i övriga anläggningar beräknas till ungefär samma storleksordning16. Generellt medför inblandning av torv att asksmälttemperaturen höjs vilket innebär minskad risk för slaggbildning och beläggningar i pannan. Korrosionsproblem i överhettare, där ånga för elproduktion genereras, minskar vid sameldning av torv och trädbränsle jämfört med förbränning av enbart trädbränslen. För att möjliggöra effektiv elproduktion från trädbränslen i moderna anläggningar med höga ångdata kan inblandning av torv användas för att begränsa riskerna för överhettarkorrosion. Detta medför i sin tur möjligheter till fler drifttimmar och lägre underhållskostnader samt större el- produktion. Den ökade elverkningsgraden kan uppgå till ett par procentenheter eller cirka 6–högre elproduktion bero- ende på ångdata, anläggningens storlek etc. Kostnadsreduktionen i anläggningar som har korrosionsproblem med trädbränslen kan uppgå till totalt tiotalet miljoner kr per år16. Flera leverantörer av anläggningsutrustning rekommenderar inblandning av torv till sina nya trädbränsleeldade kraftvärmeanläggningar. Vid trädbränsleförbränning har det också varit problem med de katalysatorer som används för att minska utsläppen av kväveoxider. Genom inblandning av torv har drifterfarenheter visat att en bättre funktion och ökad livslängd på katalysatorn erhålls. Detta beror på bl.a. minskad kaliumkloridhalt och en viss ökning av halten svavel- dioxid i rökgaserna. Ett typiskt sett högre värmevärde i stycketorv än i trädbränslen (flis och GROT) medför mindre krav på dimensioner på utrust- 15Wrangensten, , Förbränningstekniska aspekter på torv. Rapport till Energimyndig- heten, 2002. 16Burvall, J., ,M., Systemstudie över askegenskaper i förbränningsanläggningar vid samförbränning av torv och biobränslen. Rapport till , 2002 Sameldning medför också minskad sandförbrukning i pan- nor med fluidiserad bädd. Torven är vidare lättare att finfördela än trä vilket är en fördel vid pulvereldning. Hur mycket torv som ska blandas med trädbränslen för att före- bygga sintring och korrosion beror på askhalten samt askans kemiska sammansättning hos respektive bränsle. Positiva effekter kan uppnås redan vid inblandning av viss typ av torv medan andra torvsorter kräver inblandning, beräknat på askinnehållet (viktsprocent av total mängd aska i bränslet). Inblandningen på basis av torrsubstans och energi- innehåll varierar i de undersökta fallen (utom i ett fall där torvens andel var betydligt högre). Vissa förbränningstekniska nackdelar med torv i jämförelse med trädbränsle förekommer också. Torven innehåller en stor del fin- fraktion, vilket ställer stora krav på luftfördelningen i pannan. Torven betraktas som dammande vilket medför en ökad explo- sionsrisk. Torvaskans egenskaper varierar mycket. Dessutom är torven slitande på viss hanteringsutrustning i anslutning till pan- nan, t.ex. skruvar och skrapor. Sammanfattningsvis visar de studier som gjorts att det finns betydande fördelar med att samelda torv med trädbränsle. De nackdelar som redovisats kan till stor del motverkas genom dimen- sionering och utformning av utrustning och noggrann driftkon- troll. Fördelarna gäller såväl driftssäkerhet som energiutbyte och undvikande av kol och olja som tilläggsbränsle vid behov av hög effekt. Detta är positivt för både ekonomi och miljö. 5.2.6Torv och alternativa bränslen på marknaden Vid dagens prisbild konkurrerar torven med trädbränsle, inhemskt och importerat. Kostnadsstrukturen för produktion och transport av trädbränsle liknar den för torv men andelen fasta kostnader för oförädlade trädbränslen är lägre. Både för torv och för trädbränsle påverkas kostnaderna av transportavstånd och bränslets specifika volymvikt och förädlingsgrad. I bilaga 2 finns exempel på relationer mellan transportkostnader för olika typer av trädbränslen och torv vid användning av lastbil resp. båt och vid olika avstånd. Uppgifter om tågtransporter (och därmed inhemska torvbriketter) har inte varit tillgängliga. Kostnadsökningen vid stora avstånd med bil- transport av oförädlade bränslen är tydlig. Prisutvecklingen för olika bränsleslag enligt officiell statistik framgår av nedanstående diagram, exklusive och inklu- sive skatter. Bränslen för energiproduktion. Prisutveckling i –2001, pris exklusive energiskatter Källa: , 2002 Bränslen för energiproduktion. Prisutveckling i –2001 pris inklusive energiskatter Källa: , 2002 Relationerna 2001 framgår också av nedanstående figur. Bränslen för energiproduktion. Källa: , 2002 Vid nuvarande skatteuttag vad avser energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt ligger priset på stycketorv ungefär i nivå med priset på avverkningsrester men högre än returflis. Skatteuttaget på de fossila bränslena olja, kol och gas gör att dessa bränslen ligger betydligt högre i pris. 5.2.7Effekter av ändrat skatteuttag framlade en modell för ett reformerat energiskattesystem som därefter utvärderats (Ds 2000:73). Baserat på förhållandena (exklusive energiskatt) framkom att torven skulle förlora sin konkurrenskraft om den skulle beläggas med koldioxidskatt oavsett vilken nivå som valdes. I Bilaga 2 görs en liknande analys 2001. Denna visar att i ett scenario utan energiskatt med uttag av koldioxidskatt på torv och fossila bränslen samt svavelskatt skulle oförädlad torv prismässigt kunna konkurrera endast med olja och Vid full koldioxidskatt och energiskatt enligt förhållan- dena skulle torven kunna konkurrera prismässigt endast med olja. Vid ett uttag av koldioxidskatt på för torv skulle den prismässigt komma i nivå strax under förädlat trädbränsle men fortfarande över avverkningsrester. Bland övriga statliga utredningar som belyst eller belyser styr- medel som rör konkurrenssituationen mellan olika bränslen kan nämnas de som avser handeln med elcertifikat (SOU 2001:77), handeln med utsläppsrätter (dir. 2001:56) samt översynen av ener- gibeskattningen i avvaktan på skattenedsättningskommitténs (dir. 2001:29) förslag. Denna översyn avser energibeskattningen för kraftvärme i fjärrvärmesystem. skickade ut på remiss ett förslag om ändrad beskattning vid kraftvärme och vindkraftproduktion (Fi 2002/2634). Förslaget är indirekt kopplat till införandet av ett elcertifikatsystem. Förslaget innehåller förändringar av energiskat- ten för fjärrvärmeproduktion. Det nuvarande avdraget för energi- skatt på bränslen som förbrukas för värmeproduktion i kraft- värmeverk höjs från som avdrag införs för koldioxidskatten på bränslen . Vid kraftvärmeproduktion avses företagen inte längre få välja fritt mellan olika bränslen vid beräkning av skatteavdrag utan regler om proportionering införs av samma slag som för elcertifikat. Nuvarande avdrag för energiskatt på el som produceras i kraftvärmeverk och som används i egen verksamhet avses upphöra.