sou · GQB327d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Enligt vår bedömning bör resurser motsvarande 2 årsarbetskrafter inledningsvis avsättas för denna del av verksamhet. Rådgivning, information och upplysning förstärks Vi föreslår att språkråd ges de uppgifter inom funktionen rådgivning, information och upplysning som framgår av kapitel 19. Även i betänkandet i övrigt lämnas flera förslag om ökade in- formationsinsatser. skall t.ex. verka för ökad medveten- het om språkets betydelse i arbetslivet, ta initiativ till informa- tionsinsatser om våra attityder till språk och språklig variation, ut- arbeta former för att snabbare nå ut till medierna med svenska ord och begrepp samt verka mer utåtriktat och delta mer i den allmänna språkdebatten. Sammanfattningsvis innebär våra förslag och bedömningar väsentligt ökade krav på arbete med information och folkbildning, varför denna funktion enligt vår bedömning måste förstärkas betydligt jämfört med de resurser som nuvarande språk- nämnder har till sitt förfogande. Till en början bör resurser som motsvarar minst 2 årsarbetskrafter avsättas för informationsfunk- Det bör här betonas att informerande verksamhet är en naturlig del av den mesta språkvårdsverksamheten, och att därför också delar av de resurser som anslås åt t.ex. korpusverksamhet kommer att tas i anspråk för rådgivning, information och upplys- ning. De två årsarbetskrafter som här föreslås skall alltså ses som en förstärkning utöver den verksamhet som antingen redan nu sker eller som kommer att sättas igång. Terminologiverksamhet skall utgöra ett eget verksamhetsområde inom Vi vill inledningsvis betona vikten av att knyta ihop terminologi- verksamhet med övrig språkvård. Detta har framförts till kommit- tén både från TNC och . På flera håll i detta betänk- ande pekar vi på behovet av samverkan, bl.a. när det gäller språk- teknologi, rådgivning, språkbanksverksamhet, statusarbete, korpusarbete och myndighetsspråkvård. Vi har gjort följande över- väganden när det gäller terminologiarbetets framtida organisation. Ett alternativ har varit att bibehålla dagens organisatoriska lös- ning, där är ett aktiebolag som dels mot be- talning från näringslivet utför olika terminologiuppdrag, dels får statsbidrag för den allmännyttiga verksamheten. Denna lösning innebär enligt vår bedömning flera problem. Vi menar att term- inologiarbete är en viktig funktion som närmare bör knytas till övriga språkvårdande funktioner för att ges en större tyngd. Dess- utom kan det från konkurrensutgångspunkter innebära vissa pro- blem att en inrättning utför både uppdragsfinansierad verksamhet och statligt finansierad verksamhet. Ett annat alternativ har varit att sammanföra nuvarande term- inologiverksamhet inom med den övriga språkvårdande verksamheten inom språkråd. Från Term- inologicentrum har man under utredningsarbetets gång framfört invändningar mot en sådan lösning. Bland annat har man menat att en sådan lösning försvårar den uppdragsverksamhet som bekostas av näringslivet. Ett tredje alternativ är att renodla de olika delfunktionerna inom terminologiverksamheten. språkråd ges då ansvaret för den allmännyttiga terminologin medan in- riktas mot uppdragsfinansierad verksamhet, där uppdragen ges både från näringslivet och från staten i form av . Vi anser att den bästa lösningen är att föra ansvaret för den all- männyttiga terminologiverksamheten till enligt det tredje alternativet. Detta innebär att TNC kvarstår som ett aktie- bolag med nära koppling till näringslivet. språkråd ges ett överordnat ansvar för den allmännyttiga terminologiverksamheten i . förutsätts antingen upphandla uppdrag inom detta område från olika aktörer, däribland eller ge bidrag till TNC för den allmännyttiga terminologin. Vi överlåter till organisationskommittén att ta ställning till om skall upphandla terminologiverksamhet eller ge bidrag till TNC. Vårt förslag innebär att fortsätter sin verksamhet som tidigare, men under delvis andra finansierings- former. Det statsbidrag som går till TNC ges i stället till Sve- riges språkråd som ges det överordnade ansvaret för den allmännyttiga terminologiverksamheten. Om en upphandlings- modell väljs innebär det att språkråd kommer att upp- handla allmännyttiga terminologiuppdrag på marknaden, men det kan förutsättas att TNC kommer att bli en av anbudsgivarna. verksamhet blir därmed mer konkurrens- utsatt, projektinriktad och uppdragsfinansierad även för den all- männyttiga terminologiverksamheten. Detta innebär att TNC kan tillämpa samma arbetssätt när det gäller både den allmännyttiga delen och den näringslivsinriktade delen av terminologiverksam- heten och att verksamheten blir enklare att styra. Om en bidrags- modell väljs innebär det att ges uppgiften att betala ut statsbidraget till TNC och att följa upp och utvärdera resultaten av terminologiverksamheten. TNC:s verksamhet inom det allmän- nyttiga området bör i sådant fall styras genom ett avtal mellan stat- en och TNC. Vi föreslår att terminologiverksamhet skall utgöra ett separat verksamhetsområde inom språkråd. Vi menar att det är viktigt att det i instruktionen till den nya myndigheten särskilt skrivs in att skall ha ett ansvar för terminologifrågor. Vi vill också betona att terminologiverksamhet är en egen profession och skall så vara även fortsättningsvis. För att tillförsäkra termino- logiverksamheten resurser kan regering och riksdag välja att inrätta ett eget anslag eller en anslagspost för denna verksamhet. Genom mål och återrapporteringskrav i regleringsbrevet till kan terminologiverksamheten vidare uppmärksammas av statsmakt- erna. Det kan dessutom övervägas om en särskild nämnd eller referensgrupp för terminologifrågor bör inrättas vid språk- råd. En sådan referensgrupp skulle bl.a. ha som syfte att säkra fort- satt samverkan och samarbete med standardiseringen, branschen, myndigheter och andra viktiga aktörer. Vi menar att det även fortsättningsvis behövs statligt stöd för den allmännyttiga terminologiverksamheten. Denna del av term- inologiverksamheten är alltför arbetsintensiv och de direkta vinst- erna alltför små för att den skall kunna vara företagsekonomiskt vinstgivande. Det är viktigt att kvalitetskraven på terminologiverk- samheten även fortsättningsvis är höga. Vårt förslag innebär att ges det överordnade ansvaret för t.ex. rådgivning i termfrågor, utveckling av termdatabaser för allmänna ändamål m.m. Detta förutsätter dock ett nära samarbete med TNC och eventuellt andra aktörer inom terminologiområdet. Det bör ingå i ansvar att bevaka att flerspråkiga termbaser utvecklas. I den mån sådana inte kan skapas kommersiellt eller av andra aktörer skall antingen upphandla sådana eller ange som bidrags- villkor att sådana skall tas fram. skall även kartlägga myndigheternas begreppsansvar (se kapitel 6). Termgrupperna är viktiga och enligt vår bedömning bör sådana inrättas inom betydligt fler områden än vad som är fallet . Dessa grupper behöver olika former av stöd från den terminolog- iska sakkunskapen. Enligt vår bedömning bör ges resurser motsvarande 1 årsarbetskraft för rådets egen terminologiverksamhet samt resurs- er för att bl.a. upphandla eller ge bidrag till terminologitjänster, följa upp och utvärdera resultaten och att stödja termgrupper. Vi har tidigare diskuterat vikten av att det finns en allmänt tillgäng- lig språkbank att tillgå i landet. En sådan inrättning är en central del av språkvårdsresurserna för svenskans del. Vi har i våra överväg- anden kring organiseringen av en nationell språkbank vägt för- och nackdelar med olika alternativ. Ett alternativ har varit att bygga vidare på den befintliga Språkbanken i som redan har ett uppdrag från staten att fungera som språkbank. Språkbanken har lång erfarenhet av arbetsuppgifterna och dessutom erfarenhet av publicering på Internet. Språkbanken har även upparbetade kon- takter, både nationellt och internationellt. Ett annat alternativ har varit att föra över ansvaret för en nationell språkbank till språkråd. Detta skulle innebära att de språkliga resurserna samlas och samordnas med de övriga språkteknologiska insatser som före- slås i kapitel 17. Vi anser att en kombination av dessa alternativ är att föredra. Vi föreslår därför att den del av vid som fortsättningsvis skall utgöra den nation- ella språkbanken organisatoriskt förs över från till språkråd, men att den behåller sin placering i . ges i uppgift att genom Språkbanken vidareutveckla verksamheten när det gäller att samla in, lagra, bearbeta och till- handahålla språkliga resurser i form av en nationell språkbank. En sådan organisatorisk lösning förutsätter ett omfattande och nära samarbete mellan Språkbanken och övriga aktörer med svenska språkresurser. Det förutsätter även ett gott samarbete mellan de olika delarna av , särskilt med det språk- teknologiska sekretariatet som bl.a. skall ha överblicken över till- gången på svenska språkresurser. Vi har i det tidigare även betonat behovet av nordiskt samarbete i dessa frågor. Vi menar att bör arbeta för att språkliga korpusresurser byggs upp på nordisk nivå. Hur detta nordiska sam- arbete skall utvecklas när det gäller den nationella språkbanken bör diskuteras och genomföras av . Enligt vår bedömning bör resurser motsvarande 2 årsarbetskrafter avsättas för språkbanksverksamhet. Ett språkteknologiskt sekretariat inrättas inom Vi har i vårt utredningsarbete övervägt vilka olika organisatoriska alternativ som finns för det språkteknologiska sekretariat som vi föreslog i kapitel 17. Vi har utgått från följande. För det första krä- ver uppgifterna att sekretariatet har goda kontakter med både när- ingslivet, forskningen, andra myndigheter och aktörer inom såväl EU som det nordiska samarbetet. För det andra behövs mycket god kompetens inom det språkliga området. För det tredje behövs kompetens inom teknikområdet. För det fjärde har vi gjort be- dömningen att vissa av uppgifterna är av den arten att verksam- hetsformen myndighet bör väljas. En möjlighet är att placera sekretariatet vid en befintlig myndig- het såsom eller Statskontoret. Vi anser att både och Statskontoret har fördelar. Båda är myndigheter. har mycket goda kontakter med forskningen och Statskontoret har en god kompetens i IT-frågor. En nackdel är att dessa myndigheter inte har den språkliga kompetens som skulle finnas vid språkråd. Den språkteknologiska forskningen skulle därmed inte inlemmas i ett språkligt sammanhang i lika stor utsträckning som vid en placering vid . Från språkpolitiska utgångspunkter framstår detta som mindre lyckligt. En annan möjlighet är att bilda en egen, ny myndighet för dessa frågor. Enligt vår bedömning är det dock inte lämpligt att bilda en ny myndighet enbart för dessa frågor. Dels är detta dyrt, dels skulle det innebära en risk för att språkteknologin skiljs ut från sitt språkliga sammanhang. I utredningsarbetet har dessutom språktek- nologins nära koppling till bl.a. terminologiarbetet betonats, lik- som behovet av att tydligare framhäva de språkliga frågorna snarare än de tekniska frågorna. En tredje möjlighet är att förlägga det språkteknologiska sekreta- riatet till språkråd, vilket vi i kommittén har kommit fram till är det bästa. En sådan placering skulle tydliggöra språkets och språkvårdens roll i den tekniska utvecklingen och i informations- samhällets infrastruktur. Det finns klara kopplingar mellan språk- teknologin och det språkvårdande arbete som utförs av bl.a. och . Denna koppling liksom de övriga behov som framkommit under kommitténs arbete kom- mer enligt vår bedömning att bli än tydligare i det framtida språk- politiska arbetet. Behov av mer språkteknologisk kompetens inom språkvården har framförts från bl.a. myndigheter. I har ett första steg tagits mot ett sådant sekretariat genom att man har gett extra resurser till Norskt språkråd. Vi föreslår därför att språkråd ges de uppgifter inom funktionen språkteknologi som framgår av kapitel 17 och 19. Språkteknologin är en viktig del i handlingsprogrammet för svenska språket, inte bara språkpolitiskt, utan även näringspolitiskt, forskningspolitiskt, förvaltningspolitiskt och handikappolitiskt. Vi menar därför att denna funktion bör ges statliga resurser att driva ett aktivt arbete utifrån handlingsprogrammets olika bedömningar och förslag. Vi har gjort bedömningen att resurser motsvarande minst 3 årsarbetskrafter inledningsvis bör tillföras för de uppgifter som vi har föreslagit att sekretariatet skall utföra. I detta ingår även t.ex. stöd till myndigheterna i språkteknologifrågor. Stödet till myndighetsspråkvården förstärks och förs till Stödet till myndighetsspråkvården har bedrivits i form av tidsbegränsade projekt. Åren 1989–92 drev dåvarande SIPU det s.k. språkvårdsprojektet, där en av språkexperter deltog. Efter det att SIPU lagts ned inrättades det inom Finans- departementet en arbetsgrupp med uppgift att främja språkvården hos myndigheterna. Denna arbetsgrupp – Klarspråksgruppen – är förlagd till . Gruppens förordnanden förlängs årsvis. Gruppens sekreterare är anställd inom (granskningsenhet). I diskussionen om var det centrala stödet till myndighetsspråk- vården skall placeras har framför allt tre olika möjligheter upp- märksammats: att det förläggs till och dess grupp av språk- experter (som ) att det placeras vid () att det förs till språkråd. Att som förlägga det centrala stödet för myndighetsspråkvården till har flera fördelar. Genom att ansvaret för myndighetsspråkvårdens genomförande har knutits till ett av land- ets centrala politiska och administrativa organ betonas den vikt som regeringen lägger vid språkvårdsfrågorna. Vidare har verksam- heten enligt vår bedömning fungerat väl och det ligger självfallet ett värde i att inte onödigtvis bryta upp en välfungerande verksamhet. Det är dessutom ett faktum att genom sina språkexperter har stor kompetens inom området. Klarspråksgrupp- en har bedrivit ett målmedvetet och intensivt arbete för att med- vetandegöra myndigheterna om vikten av språkvård. Dagens orga- nisation innebär också att språkexperter kan användas som viktiga resurspersoner. Mycket av verksamheten bygger på den kunskap som språkexperterna besitter. Det finns dock även vissa nackdelar med dagens lösning. Språk- experterna har en ansträngd arbetssituation och från Justitie- departementet har det framförts att arbetet med Klarspråksgruppen medför merarbete för egna språkexperter. Det upplevs t.ex. som ett problem att språkexperterna måste svara på så många frågor från myndigheterna; språkexperternas huvudarbets- uppgift är ju att genom bl.a. granskning, rådgivning och utbildning se till att regeringens förslags- och beslutstexter är klara och över- skådliga. Enligt vår bedömning är det därför svårt för att leva upp till det behov av språkvårdsstöd som myndigheterna har. Möjligheterna att utöka resurserna till språkvårdsarbete gent- emot myndigheterna inom anslag torde enligt vår bedömning dessutom vara små. Vad gäller de nya behov som uppmärksammats i utredningsarbetet är det i vissa fall inte lämpligt att dessa uppgifter läggs på (t.ex. uppföljning och utvärdering) medan i andra fall områdena ligger utanför de språk- liga frågor som f.n. sysslar med (t.ex. mång- språkighets- och IT-frågor). är regeringens egen myndighet som bildades när de olika departementen slogs samman. Att direkt med- verka i regeringens uppdrag att styra landet och att förverkliga dess politik ställer särskilda krav. I en studie av dimensionering, Vad kostar det att regera (2000), pekar utredaren på att nya uppgifter tillkommit, arbetsmängden ökat och ambi- tionsnivån stigit, medan resurserna inte har ökat i proportion till detta. Vi kan konstatera att det arbete som utförs av Klarspråksgrupp- ens sekretariat är uppgifter som i stället kan åläggas en myndighet, särskilt som denna uppgift även riktar sig till landsting och kom- muner. Det är enligt vår bedömning inte tillfredsställande att en central, språkpolitisk arbetsuppgift utförs av en tillfälligt tillsatt arbetsgrupp inom med begränsad varaktighet. Detta förhållande gör gruppens arbete känsligt för förändringar och omprioriteringar. Vi menar att det är viktigt att ge myndighets- språkvården en större organisatorisk stadga än vad som är fallet med dagens lösning. Den andra möjlighet som har framförts är att placera den cen- trala myndighetsspråkvården vid KKR. Detta alternativ skulle innebära att den inlemmades i annan förvaltningspolitisk verksam- het med betydelse för myndigheter. KKR har till uppgift att ge stöd i förvaltningspolitiskt angelägna frågor och verka för en statsförvaltning i medborgarnas tjänst. saknar dock KKR kompetens inom och erfaren- het av arbete med språkliga frågor, varför en placering av det cen- trala stödet till myndighetsspråkvården här skulle innebära initiala kostnader för att bygga upp ny kompetens och ett nytt nätverk. Kommittén bedömer inte att KKR skulle kunna tillmötesgå myndigheternas nya behov av stöd, såsom det har framställts. Det är alltså svårt att se att en placering av denna verksamhet vid KKR skulle innebära förbättrade möjligheter för myndighetsspråkvården att utvecklas enligt de behov som framkommit. Från språkpolitisk synpunkt är KKR således inte något bra alternativ. En tredje möjlighet är att förlägga det centrala stödet till språkråd. Enligt vår bedömning är detta ett naturligt alternativ när man nu samlar delar av den centrala, statligt finansierade språkvård- en till en myndighet. Detta skulle liksom dagens lösning ge mynd- igheterna tillgång till stor språklig kompetens. För staten skulle det vara en från språkpolitisk utgångspunkt verksamhetsmässig fördel att samla all språkvårdande verksamhet. Att närmare knyta samman den verksamhet som riktar sig mot myndigheterna med den som riktar sig mot samhället i stort bör också enligt vår bedömning innebära fördelar för verksamheten. De verksamheter som kommer att ingå i har dessutom redan erfarenhet av arbete med många olika typer av avnämare. kan fungera som ett rådgivande organ även till kommuner och landsting. En sådan ny organisatorisk hemvist för stödet till myndigheternas språkvård innebär att möjligheterna att tillfredsställa de behov som finns hos myndigheterna ökar genom att språkvård är den huvudsakliga arbetsuppgiften. En viktig uppgift blir vidare att upprätthålla och utveckla det nätverk mellan språkvårdare vid myndigheterna som Klarspråksgruppen har byggt upp. När det gäller de nya behoven till följd av internationaliseringen och datorisering kan följande framföras. Vi föreslår i detta betänk- ande att språkvården förstärks när det gäller IT-frågor och språk- teknologi, vilket bör kunna bidra till att möta nya behov inom myndighetsspråkvården. Vidare föreslår vi att det skall ingå i Språk- rådets uppgifter att bl.a. följa utvecklingen och ha en god överblick över språkteknologiska produkter och tjänster. Även beträffande mångspråkigheten lämnar vi förslag till förstärkningar, vilket inne- bär att får förutsättningar att t.ex. lämna stöd och följa utvecklingen när det gäller efterlevnaden av minoritetsspråks- lagstiftningen i de s.k. förvaltningsområdena i norra . behöver bygga upp kompetens när det gäller textarbete som är en viktig del av myndighetsspråkvården. Vårt förslag till handlingsprogram innebär att tillförs nya uppgifter, bl.a. uppföljning och utvärdering. Att följa upp myndighetsspråket, utvärdera effekter av olika insatser, följa upp språklagstiftningen och rapportera om utvecklingen till regeringen är uppgifter som har ett nära samband med det centrala stödet till myndighetsspråkvården. Dessa nya uppgifter ökar kraven på språk- vårdens allmänna kunskap om tillståndet och utvecklingen för myndighetsspråket och myndighetstexterna. Om en myndighet för språkvård inrättas är det naturligt att denna även får ta hand om stödet till andra myndigheter i språkvårdsfrågor. En viktig del i myndigheternas språkvårdsarbete är termer och begrepp. Vad gäller myndigheternas begreppsansvar föreslår vi i kapitel 6 att språkvården ges en samordnande roll för detta arbete. Vi föreslår även att språkvården skall samarbeta med Direkt och andra myndigheter, för att på olika sätt ge stöd till statliga och kommunala verksamheter när det gäller hur information skall kunna tillgängliggöras via nätet så bra som möjligt utifrån språkliga aspekter. När det centrala stödet till myndighetsspråkvården förläggs till innebär detta att rådet behöver ha ett nära samarbete med språkexperter. Det är viktigt att de erfaren- heter som språkexperterna har även fortsättningsvis kommer myndighetsspråkvården till godo. Detta kan lösas på olika sätt, bl.a. genom att ingår i någon form av referensgrupp och genom fortsatta informella kontakter. Statskontoret avvisar i sin undersökning av begripligheten i myn- digheternas texter att stödfunktionen knyts till . Vad gäller valet mellan och språkråd är Statskontorets huvudförslag att det centrala stödet till myndighetsspråkvården förläggs till . Stats- kontoret föreslår dock att kommittén slutligt skall pröva vilken av dessa två myndigheter som bör tilldelas den centrala stöd- funktionen för myndigheternas språkvård. När vi har vägt för- och nackdelar med de olika alternativen har vi liksom Statskontoret kommit fram till att är det bästa alternativet. Vi föreslår därför att ansvaret för att stödja språkvården inom olika myndigheter m.m. förs till språkråd. Vi menar att resurser motsvarande ca 4 årsarbetskrafter bör ställas till förfogande för stödet till myndighetsspråkvården. ges ansvar för uppföljning och utvärdering och resurser för kvalificerat utredningsarbete Det kan diskuteras var de uppföljnings- och utvärderingsuppgifter som vi föreslår i kapitel 19 skall läggas. Det kan konstateras att detta är en verksamhet som i normalfallet bedrivs i myndighets- form. Ett alternativ har varit att inrätta en ny myndighet med an- svar enbart för sådana uppgifter. Enligt vår bedömning finns det flera nackdelar med en sådan lösning. För det första vore det kost- samt. För det andra vore det inte heller ändamålsenligt att skilja dessa uppgifter från korpus-, status- och informationsarbetet efter- som dessa hänger så nära ihop. Särskilt myndighetsspråkvården är nära knuten till uppföljning och utvärdering. Det framstår som ett mycket mer ekonomiskt tilltalande och språkpolitiskt intressant alternativ att förlägga uppföljningen och utvärderingen till Språk- rådet. Detta skulle ge språkvården en språkpolitisk helhet som olika delar av verksamheten kan dra nytta av. kan vi kon- statera att även detta alternativ kräver mer resurser; skulle t.ex. behöva bredda sin kompetens. Vi föreslår att språkråd ges de uppgifter inom funktionen uppföljning och ut- värdering som framgår av kapitel 19. Enligt vår bedömning bör 2 årsarbetskrafter avsättas för uppföljning och utvärdering. Det nya bör bygga sin verksamhet på gedigna kun- skaper. saknas en hel del kunskap inom framför allt status- området. Forskning om både svenska och andra språk, språk- förhållandena i etc. sker vid en rad universitet och högskol- or runt om i landet. Mycket av den kunskap som därvid framkom- mer har relevans för språkvården, och det är därför viktigt att det finns ett nära samband mellan språkvården och språkforskningen. Det är också självklart att det är vid universitet och högskolor som språkforskningen till allra största delen skall bedrivas – det är där kompetensen finns och det är där resurserna bör satsas. Från språkpolitisk utgångspunkt kan det emellertid finnas behov av faktaunderlag som inte med nödvändighet behöver framstå som akademiskt intressanta och som är mer styrda till sin inriktning. Det finns också behov av kontinuerlig uppföljning av utvecklingen inom vissa fält. Vi menar därför att bör ha medel till sitt förfogande för att kunna lägga ut beställningar på språkpolitiskt relevanta, kvalificerade utredningar till olika forskare som på så sätt under kunde verka vid . Dessa utredningar kan ha olika inriktning och längd och organisatoriskt lösas på olika sätt.