sou · GQB344 · 2003-01-01 00:00:00 — Förenklingar i brottsutredning vid snatteribrott............................. Utvidgning av ordningsbotsinstitutet.............................................. Civilanställda som utredare av snatteribrott.................................... 1.Förslag till lag om försöksverksamhet med förenklad handläggning vid snatteribrott ................................................ 2.Förslag till förordning om försöksverksamhet med förenklad handläggning vid snatteribrott ............................... Förslag till lag om ändring i ........................ 4.Förslag till lag om ändring i lagen (1998:621) om 2.2.1 Gällande rätt, särskilt om gränsdragningen mellan stöld och snatteri .......................................................... Fullbordanspunkt vid butikstillgrepp ......................... Något om brottsutvecklingen................................................. Utredning och lagföring av snatteribrott......................... Hur går det till ?............................................................... Arbetet mot butiksbrott på ......................................... Några avgöranden meddelade av JO ...................................... 4.2Vilka förbättringar innebär förslagen i vårt andra Vad återstår att göra?............................................................... Förenklingar i brottsutredningen vid snatteri .................. Stöld och bedrägeri....................................................... Bestämmelser om ordningsvakter ............................... Bestämmelser om väktare ............................................ Ingripanden vid butikstillgrepp.................................... Ingripande vid butikstillgrepp...................................... Ingripande vid viss annan brottslighet......................... Överlämnande av den gripne till närmaste En polismans möjlighet att häva ett Möjlighet att anmäla ett gripande till en polisman ..... Polismannens prövning efter det att anmälan om gripandet har skett ........................................................ Lagöverträdare som är ............................... Hanteringen av den tillgripna varan............................. Butikskontrollanters och andra enskildas roll i samband med anmälan om gripandet........................... 5.4.10 Ordningsvakters roll när det gäller ingripanden i samband med butikssnatterier...................................... 5.4.11 Förhör med den misstänkte ....................................... 5.4.12 Förhör med målsäganden och vittnen ....................... 5.4.13 Formen för brottsutredningen................................... Utvidgning av ordningsbotsinstitutet........................... 6.2.4 Riksåklagarens föreskrifter om ordningsbot m.m. ... 6.2.5 föreskrifter om ordningsbot...... 6.2.8 Registrering av strafförelägganden och 6.3.1 lag om föreläggande av ordningsbot 6.4Viss statistik gällande strafföreläggande och föreläggande av ordningsbot................................................. Ordningsbot för snatteri............................................ 6.5.3 En polismans förmåga att bedöma om ett snatteribrott har begåtts............................................. 6.5.5 Brottsutredningen som föregår ett föreläggande 6.5.6 Beslag, förverkande och enskilda anspråk................. Åtalsunderlåtelse och rapporteftergift...................... 6.5.9 Registerfrågor och frågan om sammanträffande Förhör under förundersökningen......................................... 7.3.1 Promemorian med utkast till 7.3.4 JO 1979/80 s. 121....................................................... 7.4.2 Möjligheten att – i stället för att hålla förhör - infordra skriftliga berättelser ..................................... Civilanställda som utredare av snatteribrott ................. Princippropositionen (prop. 1980/81:13) ................. Förnyelsepropositionen (prop. 1989/90:155)........... 8.3.5 Den pågående översynen om polisens 8.4Polishögskolans utbildning i brottsutredning för utbildning i brottsutredning för civilanställda...................... Förslag till lag om försöksverksamhet med förenklad handläggning vid snatteribrott .............................................. Förslag till förordning om försöksverksamhet med förenklad handläggning vid snatteribrott ............................. Förslag till lag om ändring i ...................... Förslag till lag om ändring i lagen (1998:621) om Bilaga 1, Dir 2000:90...................................................... Bilaga 2, Dir. 2001:61 Lagen (1974:191) om bevakningsföretag Betänkande i departementsserien från Föreskrifter och allmänna råd för polisväsendet Förundersökningskungörelsen (1947:948) Lagen (1976:511) om omhändertagande av Lagen (1980:578) om ordningsvakter Lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om Polisförordningen (1998:1558) Polislagen (1984:387) Vi har i uppdrag att undersöka möjligheterna att öka effektiviteten och kvaliteten i rättsväsendets arbete. När det gäller lagföringen av brott skall vi särskilt undersöka möjligheterna att förkorta den ge- nomsnittliga genomströmningstiden från brottsanmälan till dom och straffverkställighet. Vi skall också särskilt överväga på vilket sätt den brottsutredande verksamheten kan förbättras. Detta fram- går av våra huvuddirektiv (Dir. 2000:90) som återfinns som bilaga 1 till betänkandet. Genom våra tilläggsdirektiv (Dir. 2001:61) – som återfinns som bilaga 2 till betänkandet - har vi getts i uppdrag att undersöka möj- ligheterna att med bibehållen rättssäkerhet förenkla utredningen och lagföringen av i första hand snatteribrott. I uppdraget har in- gått att närmare analysera vissa rättsliga frågeställningar som Justi- tieombudsmannen (JO) har uppmärksammat i ett antal beslut som rör utredningar av snatteribrott. JO:s beslut rör huvudsakligen utredningar av snatterier i butiker eller varuhus. Genom delbetänkandet SOU 2001:93 redovisade vi en del av vårt uppdrag enligt tilläggsdirektiven. Det gällde bl.a. möjligheten att använda det förenklade utredningsförfarandet enligt 23 kap. 22 § (RB) vid utredning av snatteribrott. I förevarande betänkande redovisas våra överväganden i återstående delar. Förenklingar i brottsutredning vid snatteribrott anmäldes ca 52 000 butiksstölder i landet som helhet. Med butiksstöld avses stölder och snatterier i butiker eller varuhus. Det finns inte någon statistik som visar hur många av dessa som utgörs av just snatteri. När det gäller snatteri meddelades emellertid drygt 13 000 lagföringsbeslut (dvs. beslut om åtalsunderlå- telse, strafföreläggande eller dom). Merparten av dessa avsåg san- nolikt snatteri i butik eller varuhus. Butiksstölder anmäls i stort sett enbart om det finns en gär- ningsman som har gripits av en enskild person. En sådan anmälan sker i regel skriftligen. är det i praktiken nämli- gen så att polisen överhuvudtaget inte kontaktas i samband med att en person som misstänks för snatteri har gripits av en butikskon- trollant eller annan enskild person. Polisen kontaktas dock om identiteten på den gripne inte går att fastställa. Om den tillkallade polismannen inte lyckas fastställa den gripnes identitet, kan polis- mannen överta gripandet (24 kap. 1 och 2 §§ jfrd med 24 kap. 7 § första stycket RB). Enligt gällande rätt skall emellertid den som grips av en enskild person skyndsamt överlämnas till närmaste polisman (24 kap. 7 § andra stycket RB). Polisen har dock inte resurser att komma till platsen för varje snatteribrott där någon har gripits. Möjlighet att anmäla ett envarsgripande till en polisman Att en polisman överhuvudtaget inte prövar en enskild persons gripande är från rättssäkerhetssynpunkt inte helt tillfredsställande för den gripne. Ett sätt att öka rättssäkerheten som själva förfarandet effektiviseras och sker snabbare vore att skapa en möj- lighet att - i stället för att fysiskt överlämna den gripne – muntligen anmäla själva gripandet till en polisman. Att en polisman kontaktas i princip varje gång en person gripits misstänkt för snatteri skulle sannolikt även ha vissa brottspreventiva effekter. Vi föreslår därför att det skall införas en möjlighet att till en polisman muntligen an- mäla att en person har gripits misstänkt för snatteri. En sådan an- mälan får ske per telefon. I 35 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) finns en bestämmelse om rätt för envar att gripa den som inte har fyllt . Den möjlighet att muntligen an- mäla ett gripande som vi nu föreslår skall dock inte omfatta lag- överträdare som är . Polismannens prövning efter det att anmälan om gripandet har skett Efter det att gripandet muntligen har anmälts till en polisman skall polismannen pröva gripandet. Vi har övervägt att låta den polisman till vilken gripandet anmäls per telefon, pröva gripandet i hela dess omfattning. Det är enligt vår bedömning inte möjligt att låta en polisman per telefon meddela ett beslut om att han övertar gripandet. Det skulle ju innebära att en enskild person – ibland kanske under flera tim- mar - fick verkställa ett beslut om frihetsberövande som en polis- man meddelat per telefon. Det framstår inte som särskilt lämpligt. Polismannens prövning av gripandet skall därför endast avse om det finns skäl att häva detta. Gripandet skall hävas, om det är up- penbart att det saknas skäl för ett fortsatt frihetsberövande. Om gripandet inte hävs, skall den gripne överlämnas till en polisman enligt vanliga regler, dvs. i regel får då en polisman inställa sig på plats för att där pröva gripandet. Identifiering av den misstänkte Den gripnes identitet skall alltid fastställas av polismannen innan det avgörs om det finns förutsättningar att häva gripandet. Identifi- eringen kan gå till så att polismannen vid telefonsamtalet ställer kontrollfrågor till den misstänkte med hjälp av olika register. Om den misstänkte kan ge korrekta svar på dessa frågor och det dess- utom inte finns något som tyder på att det råder någon oklarhet beträffande identiteten, är identiteten på ett tillräckligt betryggande sätt fastställd. Hanteringen av den tillgripna varan Att en enskild i samband med att han griper en person misstänkt för t.ex. snatteri då kan ta föremål i beslag framgår av 27 kap. 1 § och 4 § första stycket RB. I praktiken är det dock vanligt att den person som för butikens räkning har ingripit återfår det tillgripna föremålet utan att det blir aktuellt med beslag. Vi bedömer att ett sådant informellt förfarande kan accepteras i fall med envarsgri- pande vid misstanke om snatteri. En förutsättning för det måste dock vara att den gripne som har föremålet i sin besittning inte gör gällande någon rätt till det. Därtill fordras att föremålet snabbt skall kunna återställas till den rätte ägaren. Om den enskilde tar det misstänkt tillgripna föremålet i beslag, t.ex. av det skälet att den misstänkte gör anspråk på föremålet, skall dock gripandet inte kunna anmälas till en polisman per telefon. Det beror främst på att en polisman inte har rätt att pröva ett sådant beslag. Vi anser inte heller att han bör ges denna rätt. Det innebär att en polisman då i regel måste inställa sig på plats för att ta hand om det beslagtagna och se till att beslaget prövas av en behörig per- son, i detta fall undersökningsledaren hos polismyndigheten. Om nu en polisman ändå måste inställa sig för att ta hand om det miss- tänkt tillgripna föremålet, anser vi att denne polisman också skall pröva gripandet och företa andra brottsutredande åtgärder. Butikskontrollanters och andra enskildas roll i samband med anmälan om gripandet Ingripanden i samband med misstanke om butikssnatterier görs i regel av butikskontrollanter eller anställda i butiken. Det kommer att vara dessa personer som per telefon för polismannen får beskri- va den händelse som har inträffat. Såväl butiksanställda som butikskontrollanter har redan en viss utbildning i de frågor som här har relevans. Det utesluter förstås inte att det kan behövas ytterligare informations- eller utbildnings- insatser när våra förslag genomförs. Ordningsvakters roll när det gäller ingripanden i samband med butikssnatterier Ordningsvakter har tillagts en antal uppgifter av polisiär na- tur. Det gäller bl.a. möjligheten att avvisa, avlägsna eller omhänder- ta en person med stöd av 13 § polislagen (1984:387), Pl, (29 § Pl) samt att omhänderta någon på grund av berusning (1 och 10 §§ la- gen [1976:511] om omhändertagande av berusade personer m.m. [LOB]). En ordningsvakt har dessutom rätt att verkställa en kroppsvisitation i samband med frihetsberövande eller avlägsnande, s.k. provisorisk skyddsvisitation (19 och 29 §§ Pl). Vi anser att ytterligare en sådan uppgift kan anförtros ordnings- vakter i samband med att ett snatteri uppdagas. Om en person, som har gripits av en enskild, misstänkt för snatteri inte är villig att upp- uppge sin identitet eller uppger en identitet vilken direkt kan sägas framstå som osann får en ordningsvakt kroppsvisitera honom. Kroppsvisitationen skall ha till syfte att fastställa den gripnes iden- titet. Om identiteten på den gripne efter det att kroppsvisitationen har genomförts alltjämt är okänd eller oklar, saknas förutsättningar för den polisman till vilken anmälan om gripandet görs att häva gri- pandet. Förhör med den misstänkte och andra En av fördelarna med den utredningsmetod som vi nu föreslår vid misstanke om snatteri är att förutsättningarna att genomföra för- hör under brottsutredningen ökar. Efter det att gripandet har an- mälts till en polisman per telefon och efter det att polismannen har prövat om gripandet skall hävas och därvid funnit att den gripne skall friges skall därför – som huvudregel – ett förhör hållas med den misstänkte. En förutsättning för att genomföra förhör med den misstänkte är att han är villig att medverka till det. Om han inte är villig att underkasta sig ett förhör , skall något förhör inte genomföras. Förhör skall inte heller äga rum , om den misstänkte är så påverkad av något berusningsmedel att han inte kan förhöras. Förhör skall i regel inte heller då äga rum, om förhöret inte kan genomföras p.g.a. språksvårigheter eller om den misstänkte är . Även förhör med vittnen och målsäganden skall i regel ske per telefon i omedelbar anslutning till det att den misstänkte har hörts. En brottsutredning kan verkställas genom en fullständig förunder- sökning eller genom en s.k. förenklad utredning enligt 23 kap. 22 § RB. En form av utredning är s.k. primärutredning enligt 23 kap. 3 § tredje stycket RB. Denna kan utmynna i en förundersökning eller en förenklad utredning. Vid en utredning rörande snatteri ankommer det i första hand på polismyndigheten att fatta ett beslut i frågan om formen för själva brottsutredningen (23 kap. 3 § RB). Den polisman, som i samband med att han tar emot anmälan om gripandet prövar om det skall hävas, kommer sannolikt inte att inneha en sådan befattning inom polismyndigheten att han är behörig att avgöra frågan om formen för själva brottsutredningen. Eftersom vi föreslår att utredningsåtgärder skall kunna vidtas per telefon i omedelbar anslutning till att anmälan om envarsgripandet görs uppstår ett behov av att klargöra att dessa utredningsåtgärder skall kunna vidtas utan hinder av att förundersökning eller förenk- lad brottsutredning ännu inte hunnit inledas. Vi föreslår att detta klargörs genom en uttrycklig lagbestämmelse. Den förenklade handläggningen vid snatteribrott inleds med en försöksverksamhet som skall bedrivas i de län som regeringen be- stämmer och pågå . Den skall följas och ut- värderas av (). En grundläggande förutsättning för att kunna lagföra ett brott ge- nom ordningsbotsföreläggande är att det för brottet inte är före- skrivet svårare straff än penningböter. Brott på vilka dagsböter kan följa kan således inte tas in i ordningsbotssystemet, även om de i det enskilda fallet skulle förskylla penningböter. Vi anser att det numera inte möter några betänkligheter från rättssäkerhetssyn- punkt att föra in dessa brott i ordningsbotssystemet. En anledning till detta är att poliser är har en god utbildning i bland annat straffrätt. Brott som i detta sammanhang bör uppmärksammas är snatteri och då främst butikssnatterier. Snatteribrottet lämpar sig för ord- ningsbotssystemet eftersom såväl brottsutredningen som påföljds- bestämningen kan schabloniseras. När det gäller snatteribrott är det enligt dagens praxis aktuellt med penningböter som påföljd om värdet av det tillgripna under- stiger , då påföljden enligt praxis blir böter . Denna gräns vid kan naturligtvis komma att ändras till kanske det dubbla värdet och även mer än så. Det har emellertid inte ingått i vårt uppdrag att se över påföljden för snatteribrottet. Förslaget innebär inte någon förändring när det gäller snatteri- brottets straffvärde. Det innebär inte heller någon inskränkning eller förändring i övrigt när det t.ex. gäller den misstänktes möjlig- heter att få sitt ärende prövat av domstol. Vidare skall de förutsätt- ningar som gäller för att utfärda ordningsbotsföreläggande alltjämt gälla. Den utvidgning av tillämpningsområdet för ordningsbotsinstitu- tet som vi föreslår skall inte omfatta lagöverträdare i åldern 15 – . Vi är medvetna om att det kan komma att hävdas att snatteribrottet trivialiseras, om det blir möjligt att utfärda ordningsbotsföreläg- gande för brottet. Dessa farhågor förefaller dock överdrivna. leder ett anmält snatteri ibland inte till någon reaktion alls från samhällets sida. I de fall en reaktion i form av lagföring kommer till stånd har i många fall passerat sedan den aktuel- la gärningen begicks. Det skall också framhållas att enbart det för- hållandet att ett visst brott kan lagföras genom ordningsbotsföre- läggande i stället för genom strafföreläggande inte innebär att det aktuella brottet trivialiseras. Brottsutredningen som föregår ett föreläggande av ordningsbot Ett föreläggande av ordningsbot skall – om inte annat så av effekti- vitetsskäl - föregås av en förenklad brottsutredning enligt 23 kap. 22 § RB. De flesta ordningsbotsförelägganden avseende snatteri kommer sannolikt att ske genom ett s.k. kontorsföreläggande (48 kap. 16 § tredje stycket RB) och inte genom att en polisman på plats utfärdar ett föreläggande. Vid kontorsföreläggande finns det en möjlighet för den som är behörig att leda förundersökningen avseende brottet att besluta att detta skall utredas genom det för- enklade utredningsförfarandet. Därmed blir det också möjligt – om förutsättningarna härför i övrigt är för handen - för en polisman att utfärda ett föreläggande av ordningsbot beträffande det aktuella brottet. Beträffande de fall där polisen trots allt inställer sig vid platsen där en person misstänkt för ett sådant snatteri som omfattas av vårt förslag har gripits bör det emellertid även då finnas en möjlighet att på plats – och utan allt för stor omgång - utfärda ett föreläggande Denne polisman är dock inte alltid behörig att fatta beslut när det gäller formen för brottsutredning. I vårt betänkande SOU 2001:93 har vi föreslagit bl.a. att polis- myndighet (eller åklagare) inte skall behöva fatta beslut om att in- leda en förenklad brottsutredning när en polisman utfärdar ett fö- reläggande av ordningsbot (SOU 2001:93 s. 169 och den föreslagna utformningen av 23 kap. 22 a § andra stycket RB). Det aktuella brottet kommer i den situationen således ändå att kunna utredas genom en förenklad brottsutredning. Det är en förutsättning att vårt tidigare förslag i den delen genomförs för att en polisman, som inställer sig vid brottsplatsen, på ett smidigt sätt skall kunna utfärda ett ordningsbotsföreläggande. Vi har övervägt om tillämpningsområdet för bestämmelsen i 8 § förundersökningskungörelsen (1947:948, FUK) – som handlar om möjligheten att under en brottsutredning infordra en skriftlig be- rättelse i stället för att hålla ett förhör - behöver utvidgas. Vi har kommit fram till att det inte finns skäl att göra någon ändring i be- stämmelsen. Civilanställda som utredare av snatteribrott Inom polisen är det inte enbart polisutbildad personal som arbetar med brottsutredningar. Det finns uppgifter om att det för närva- rande finns ca 200 civilanställda som arbetar med sådana utredning- ar. Med civilanställd avses huvudsakligen sådana anställda inom po- lisorganisationen som inte har polis- eller polischefsutbildning. Vi har övervägt om denna personalkategori kan användas för själv- ständiga utredningsuppgifter - som t.ex. att hålla förhör - vid ut- redningar rörande snatteribrott. Det finns inte särskilt många hinder i nuvarande lagstiftning mot att använda civilanställd personal för självständiga brottsutredande uppgifter i en utredning rörande snatteri. Det skall dock påpekas att den förenklade brottsutredning som vi nu har föreslagit beträf- fande snatteribrottet innebär att den utredning som görs per tele- fon skall genomföras av en polisutbildad person. Vid en samlad bedömning anser vi att behovet av en ökad utred- ningskapacitet inom polisen samt de positiva erfarenheter som hit- tills har vunnits när det gäller att använda civilanställd personal som brottsutredare talar mycket starkt för att sådan personal skall kun- na användas som utredare vid snatteribrott. Det förutsätter givetvis att de får adekvat utbildning – bl.a. i straffrätt - för sin uppgift. En sådan utbildning bedrivs nu också av bl.a. i . 1.Förslag till lag om försöksverksamhet med förenklad handläggning vid snatteribrott 1 § Vid ingripande mot brott som avses i 8 kap. 2 § och vid utredning av ett sådant brott får denna lag tillämpas i de län som regeringen bestämmer. Om ett föremål har tagits i beslag med anledning av brottet, får denna lag dock inte tillämpas. 2 § I stället för vad som föreskrivs i 24 kap. 7 § andra stycket rätte- gångsbalken om att den som gripits skyndsamt skall överlämnas till närmaste polisman gäller att gripandet skall muntligen anmälas till en polisman. En sådan anmälan får ske per telefon. Sedan en anmälan har skett enligt första stycket skall polisman- nen skyndsamt pröva om gripandet skall hävas. Polismannen skall häva gripandet, om det är uppenbart att det inte finns skäl för fort- satt frihetsberövande. Om gripandet inte hävs, skall den gripne skyndsamt överlämnas till en polisman. 3 § Om polismannen efter det att anmälan om gripandet har skett beslutar att gripandet skall hävas, får han därefter hålla förhör och vidta andra utredningsåtgärder som är av betydelse för utredningen. Bestämmelsen i första stycket gäller även innan förundersökning eller sådan utredning som avses i 23 kap. 22 § har hunnit inledas. 4 § En ordningsvakt får i anslutning till att en person har gripits enligt 24 kap. 7 § andra stycket första meningen kroppsvisitera den gripne i den utsträckning som är nödvändig för att den gripnes identitet skall kunna fastställas. 5 § Protokoll skall föras över kroppsvisitationen. Av protokollet skall framgå 1.vem som har fattat beslutet, 2.grunden för beslutet och tidpunkten när det har fattats, 3.vem eller vilka som har deltagit vid ingripandet, 4.vem eller vilka som beslutet har riktat sig mot samt 5.vad som i övrigt har förekommit. Ansvarig för att protokollet upprättas är den ordningsvakt som har fattat beslutet om kroppsvisitation. Protokollet skall skickas till polismyndigheten i det distrikt där kroppsvisitationen skett. Denna lag träder i kraft och gäller fram till utgången av . 2.Förslag till förordning om försöksverksamhet med förenklad handläggning vid snatteribrott 1 § Försöksverksamhet enligt lagen (0000:000) om försöksverk- samhet med förenklad handläggning vid snatteribrott skall bedrivas i XX län. Denna förordning träder i kraft och gäller fram till utgången av . Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 48 kap. 13 § skall ha följande lydelse. Föreläggande av ordningsbot får utfärdas beträffande brott, för vilket ej stadgas annat straff än böter i penningar och ej heller normerade böter och för vilket ordningsbot bestämts på sätt föreskrives i 14 §.