sou · GQB340d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Först flyttade chefen för skogsbruket över till Forststyrelsen för att förbereda sammanslagningen. När det praktiska tillvägagångssättet utarbetats för samgåendet har resten av förvaltningen flyttats över. Forststyrelsen arbetar med långsiktiga planer för skogsbruk och na- turvård. Naturresursplanering och ekologisk landskapsplanering om- fattar rullande 10-årsperioder. har separerat kommersiellt skogsbruk och skötsel av national- parkerna. Huvudsyftet med det kommersiella skogsbruket är att för- valta naturresursen skog för att behålla alla dess viktiga funktioner. Bland dessa kan nämnas: skogens gynnsamma inverkan på klimatet, luften, vattnet och livs- betingelserna för människan bevara biologisk mångfald, genetiska resurser och landskapsbilden Skog och skyddad mark i andra länder Den statliga skogsmyndigheten liksom förvaltaren av nationalparker betalar en skogsskatt till kommunerna, vilket kan ses som ett sätt att förankra skogsinnehavet i den kommunala verksamheten. Även i förvaltar ett statligt verk det kommersiella skogsbru- ket. I är varje nationalpark självständig. Den statliga skogs- myndigheten används som förvaltare av dessa och förvaltar också kommunernas skogsmarker. De är främst rekreationsskogar och sköt- seln betalas till av staten. Denna ordning innebär att skogsförvaltaren alltid begär delfinansiering av samtliga åtgärder som görs i de kommunala skogarna. Stora arealer skyddad mark ägs i av privatpersoner. Staten kompenserar virkesbortfall i form av bidrag. Skogsskötseln på statens mark handlar i till stor del om att erbjuda attraktiva rekreationsområden. Statliga medel finns endast till skogsskötsel. Rekreationshöjande åtgärder måste därför bekostas med medel från annat håll. Den statliga skogsförvaltningen samarbe- tar vad gäller finansieringen av sådana åtgärder med privata företag och kommuner. I förvaltas så gott som all statlig skogsmark, inklusive den skyddade marken, av The Forestry Commission, som är landets skogsdepartement. I går skogsarbetet mycket ut på att plan- tera ny skog och där har man stor hjälp av olika intressegrupper. Fi- nansiering kommer både från staten och från andra parter. Mycket skogsskötsel bedrivs i partnerskap med privata och ideella företag el- ler organisationer. I förvaltas all statlig skog och även en del privata skogar av ett statligt ägt aktiebolag. Bolaget drivs helt av vinstintresse och leve- rerar av vinsten till staten. I är provinserna för- valtare av nationalparkerna. Om vissa kriterier för skötseln uppfylls bidrar staten av kostnaden, resten betalas av provin- sen. Skog och skyddad mark i andra länder En stor del av skyddade mark ägs av privata personer el- ler bolag. I reservaten sker en del mindre avverkning och vinsten av detta går till markägaren. Dessutom kan markägaren få bidrag för att undanta skog från kommersiellt skogsbruk. Eftersom en viss avverk- ning behövs och också är tillåten i reservaten har det varit svårt för myndigheterna att utöva tillsyn. Konsultens bedömning (se Bilaga 2) är att med många privatägda reservat haft svårt att uppfylla de statliga naturvårdsmålen. Även om skogsbruk och reservat inte förvaltas tillsammans i , och rapporteras de olika verksamheterna till samma minister. I rapporterar skogsbruket till miljöministeriet och i övriga länder till jord- och skogsbruksministeriet. I , där de båda verksamheterna sköts av samma myndighet, rapporteras skogsbruk till jord- och skogsbruksministeriet och skötseln av den skyddade skogsmarken till miljöministeriet. Det är endast i som skogsbruket rapporteras till . De olika ländernas förvärv av särskilt värdefull skogsmark i syfte att säkerställa biologisk mångfald undersöktes. I , , och förekommer så gott som aldrig några sådana inköp. I och köper staten upp mark för att bilda natio- nalparker och naturreservat. I finns en särskild enhet inom Forststyrelsen som ansvarar för inköp och försäljning av skogsmark. Myndigheten är den största parten på marknaden och åtnjuter stor trovärdighet. Både inköp för reservatsbildning och inköp av mark för egen omarrondering görs inom denna enhet. Beslut om vilka områden som ska köpas in för att bli reservat och nationalparker tas av miljöministeriet. Forststyrelsen effektuerar beställningen. anslår 3,3 miljoner för inköp av skogsmark för reservatsbildning. Genom att Forst- styrelsen säljer vanlig kommersiell skogsmark i takt med att ny mark köps in tillkommer ytterligare 1 miljon . Konsulten hade även i uppdrag att studera hur de olika statliga skogs- ägarna hanterar konflikter i samband med förvaltning av statlig skogs- mark. har utvecklat en hög nivå av delaktighet i plane- Skog och skyddad mark i andra länder ringen och där finns ett stort lokalt engagemang i skogsbruket. I skiljer man på fyra kategorier av delaktighet: informativt, operationellt, rådgivande och medverkande. De olika kategorierna kräver olika aktiviteter från statens sida. För att öka det lokala engage- manget och inflytandet utvecklas metoder för att bevara biologisk mångfald, bedriva skogsbruk med småskalig teknik och utveckla mångbruk. I och är det främst FSC-certifiering av skogsbruket som ökat kraven på delaktighet på såväl nationell som lokal nivå. måste staten arbeta för att intressegrupper och berörda medborgare informeras och får möjlighet att framföra sina åsikter. Principer har också utarbetats för att hantera konflikter mellan skogsbruket och an- dra intressenter. I har renskötseln inom samernas hemområden särskilda rättigheter gentemot skogsbruket och andra näringar. Renskötseln får inte begränsas och skogsbruk, turism och annan verksamhet måste därför underordnas renskötseln. Skogsmarken i samernas hemområ- den ägs av staten och Forststyrelsen måste ha godkännande från sam- erna för att få avverka. Det kräver stor framförhållning och samråd med samerna. Inom samernas hemområden finns en rad svåra konflikter som inte bara gäller Forstyrelsen. Forststyrelsen pekade särskilt ut en svårlöst konflikt. Den gällde ett sågverk vars verksamhet i hög grad är bero- ende av timmer och avverkning av den kringliggande skogen. Många samer arbetar i sågverket och är beroende av denna arbetsplats. Ofta uppstår konflikter med renägare om avverkning inom området. Om alltför låg avverkningsvolym godkänns kan inte sågverket överleva. Man har därför i samernas hemområden diskuterat att eventuellt överlåta skogens avkastning till samerna. Då överlåts prioriteringen mellan olika försörjningsmöjligheter till samerna själva. I har de nordliga länen inrättat delegationer för att erbjuda intresserad allmänhet, naturvårdsorganisationer samt turist- och såg- verksnäringen samråd om skogsbrukets planer. Delegationerna sam- manträder . Skogen är betydelsefull för svenska folket och betydelsen ökar i takt med att allt fler flyttar till tätorterna. Skogen är viktig för rekreation, upplevelser och folkhälsan. Den behövs som livsmiljö för många djur och växter och rymmer rika kulturmiljövärden. Skogen är också viktig för att producera virke och för sysselsättningen. För utredningen har det varit av intresse att ta reda på hur svenska folket anser att staten ska sköta sitt skogsbruk. På olika sätt har synpunkter samlats in. För att få ett statistiskt säkerställt material över svenska folkets attityder till skogen och särskilt till hur den ska brukas beställde utredningen en opinionsundersökning som redovisas nedan. Därefter redovisas andra synpunkter som kommit in till utredningen via seminarier, mö- ten och brev. Varken regering eller riksdag har ansett att statens skogsbruk ska hanteras annorlunda än det privata. Den undersökning som ut- redningen beställt från Forskningsgruppen för Samhälls- och Infor- mationsstudier (FSI) visar att svenska folket har en annan uppfatt- ning. Svenska folket anser att skogen ska skötas med hänsyn till biologisk mångfald, landskapsbilden och friluftslivet rent allmänt. Men de stäl- ler ännu högre krav på staten som skogsägare. Det är bara en fjärdedel som anser att statens skogsbruk ska drivas enbart utifrån företagseko- nomiska aspekter. På frågan om vad landets skogar ska användas till svarade en över- väldigande majoritet () att den till mer än hälften ska an- vändas för biologisk mångfald och för att främja djur- och växtlivet m.m. En något mindre andel () ville att skogen skulle an- vändas med inriktning på friluftslivet. På frågan om skogen i huvudsak ska användas för produktion av pappersmassa och byggvirke svarade att mindre än hälften av skogen ska användas på detta sätt. Det fanns dock ingen opinion som helt vill undanta denna uppgift för skogen. Sannolikt anser många att de olika nyttjandealternativen kan kombineras, dvs. man ska kunna producera virke och ändå behålla skogens olika värden. När det gäller frågan om skogens nyttjande för virkesproduktion är det skillnad mellan åldersgrupper och var i landet de bor. De som är födda och de som bor på landsbygden anser i högre utsträckning än andra att skogens främsta syfte är produktion av virke och pappersmassa. De som är födda under 1970- och 1980- talen och bor i storstäder värnar jämförelsevis mer om friluftsliv och biologisk mångfald. Det var få som hade någon uppfattning om hur mycket skog staten borde äga. Trots att kunskaperna om vem som äger skogen är låga har de flesta mycket bestämda uppfattningar om hur staten ska sköta sitt skogsinnehav. En majoritet anser att brukandet av den statliga skogen i första hand ska ta hänsyn till biologisk mångfald och till landskaps- bilden. Efter det prioriteras friluftsliv och kulturmiljön. Alternativet jakt och fiske kommer inte långt efter, men det finns ändå ett stort av- stånd mellan dem som t.ex. prioriterar friluftsliv och dem som priori- terar jakt och fiske. Att lägga företagsekonomiska aspekter på skogs- innehavet får inte särskilt stort stöd. Rennäringen får ett visst stöd, trots att den berör få. Det finns en skillnad mellan kvinnor och män och mellan äldre och yngre om hur staten ska sköta sitt skogsinnehav. En äldre man anser oftare att produktionen är viktig. En yngre kvinna tänker mer på biologisk mångfald och friluftsliv. Av opinionsundersökningen framgår att det finns en könsrelaterad skillnad i attityderna till skogen. Kvinnor vill i lägre grad än män ut- nyttja skogen för produktion av pappersmassa och byggvirke. De läg- ger också större vikt vid biologisk mångfald än män. Detta kan spegla skogsbrukets tradition av att vara en starkt mansdominerad bransch. var det ett hårt och tungt arbete, som inte ansågs passa kvin- nor med sina sämre fysiska förutsättningar. Den ökade mekanise- ringen har ändrat detta förhållande. Först har skogsnäringens mansdominans brutits. Kvinnor har börjat söka sig till skogliga utbildningar och kva- lificerade skogliga arbeten. Andelen kvinnliga utexaminerade jägmäs- tare, skogsmästare och skogstekniker är dock fortfarande låg. Det finns kvinnor inom alla yrkesfunktioner, enligt enkätundersök- ningen Skogsutbildade kvinnors och mäns villkor i arbetslivet (SLU, 1998). Bland de skogsutbildade som jobbar på skogsbolagen är könsfördelningen relativt jämn. Däremot är andelen skogsutbildade kvinnor högre inom jämfört med Skogs- sällskapet och Skogsägarföreningarna. Det var av kvinnorna i undersökningen som ansåg att de blivit negativt särbehandlade på grund av sitt kön. Främst handlar det om lönesättning och att de kände sig osynliggjorda på arbetsplat- sen. har kvinnor i högre grad än män lämnat sina befattningar inom skogsnäringen. En annan kategori kvinnor med anknytning till skogen är de kvinn- liga skogsägarna, som utgör ca en tredjedel (129 000) av alla skogsägare. De har bildat en intresseförening för kvinnliga skogsägare, Spillkråkan. Medlemmarnas ambition är att få större in- flytande över skogsindustrin, bl.a. genom att ta plats i företagsled- ningar och styrelser. Förutom opinionsundersökningen har utredningen försökt samla synpunkter från allmänheten och olika intresseorganisationer om hur statens skogar ska skötas. Många synpunkter fördes fram under semi- narierna (Bilaga 10). Andra har via hemsidan, skrivelser och brev till utredningen framfört sina synpunkter. Under seminarierna framkom att många önskade sig ett ökat stat- ligt ägande. Den lokala förankringen av skogsbruket poängterades på samtliga seminarier. Opinionsundersökningen har bekräftat en del av de synpunkter som kommit utredningen till handa. I ansåg många att främsta syftet med ett statligt skogs- ägande var att garantera virke till sågverken för att därmed värna om sysselsättningen. Ett statligt skogsägande ansågs också kunna minska konflikterna med rennäringen och naturvården. I var perspektivet annorlunda. Där ville deltagarna ha mer statlig skog främst för att garantera ökat rekreationsvärde i de tätortsnära sko- garna. Många menade att ett statligt skogsbruk ska skötas annorlunda än det privata, med lägre avkastningskrav beroende på användningen. Det gällde t.ex. biologisk mångfald, kulturmiljö och åtgärder för fri- luftslivet. Flera tog upp frågan om att staten borde vidta åtgärder för att underlätta möjligheterna till jakt och att staten bör hålla jaktarren- dena låga. Många ansåg att staten bör upplåta mark även för andra ändamål än skogsbruk och ta en ledande roll för att utveckla skogens mångbruk tillsammans med det lokala näringslivet. De samer som deltog ville ha längre planeringstider före avverk- ning för att göra det möjligt att låta renarna beta av marklav före träd- fällningen. Femåriga planeringscykler efterlystes. Samerna efterlyste också en mer aktiv röjning och gallring av skogen samt en skonsam- mare markberedning. Synpunkter har också inkommit från flera naturvårdsorganisatio- ner. De anser bl.a. att större arealer av den statliga marken ska undan- tas skogsbruket, särskilt gäller det de kvarvarande urskogarna. i har erbjudit sig att ta ansvar för viltvår- den i landet och bekosta den med intäkter från jaktkort och arrenden. Fackliga representanter har hört av sig och är framför allt oroade över de ökade förslitningsskadorna inom skogsnäringen. Sågverken i Norr- lands inland oroar sig över att kört mycket virke till kusten och att det därmed inte kommit inlandssågarna till del. De är också oroade över de låga flispriserna. På samtliga seminarier poängterades vikten av lokal förankring av det statliga skogsbruket och naturvården. Det fanns intresse av att veta när de statliga förvaltarna planerar gallring, föryngringsavverkning, markberedning m.m. Det fanns också önske- mål om lokalt inflytande i bevarandearbetet. Det finns olika sätt att skapa lokal förankring och dialog. I riksda- gens skrivelse (rskr. 2001/02:173) beskrivs den lokala dialogen som en del i demokratin, dvs. alla berörda ska ha rätt att framföra sin uppfatt- ning. I skrivelsen poängteras vikten av att information går ut i ett ti- digt skede för att ge berörda möjlighet att reagera och lägga fram syn- punkter. Genom tidig och fyllig information underlättas konflikthan- tering. Det finns etablerade former av samråd på olika områden i samhäl- let. Samråd med samerna är ett exempel. enligt respektive samråd i samband med miljö- konsekvensbeskrivningar enligt är andra exempel. I de två senare fallen är samråden formaliserade och det finns regler för hur berörda ska kallas och hur samråden ska dokumenteras och följas upp. I flera andra länder arbetar man mycket med s.k. public participa- tion för att de som berörs av skogsbruket ska kunna bli mer delaktiga. Särskilt i och har man arbetat mycket med dialog och samråd kring skogsbruks- och naturvårdsplanering (se Bilaga 2). Skogen har i flera avseenden stor betydelse för svenska folket. var skogen i många landsdelar enbart en källa till försörjning i form av mat och ved eller viktig som bränsle bl.a. till bruken. Fortfa- rande är skogens virkesproduktion av stor vikt för landet och för våra exportinkomster. I takt med att en stor majoritet av befolkningen flyt- tat till tätorter har skogens värden kommit att handla om landskaps- bilden, kulturmiljön, olika värden för friluftslivet, men också om be- varandet av biologisk mångfald. Skogen har alltmer blivit en källa för rekreation och upplevelser. Förståelsen har också ökat för skogens värde som skydd för ökad miljöförstöring. Det gäller bl.a. skogen som bullerskydd, skogsmarkens förmåga att lagra vatten och därigenom minska risken för översvämningar samt skogens förmåga att binda koldioxid och därmed sänka koldioxidhalten i atmosfären. För ekonomi och framför allt för landets export är skogs- näringen alltjämt av avgörande betydelse. Få har sin direkta ut- komst av skogsbruket, men skogens virkesproduktion är en viktig för- utsättning för skogsindustrins utveckling. Skogsbruket och skogsindu- strin utgör tillsammans kärnan i den kanske viktigaste ekonomiska klusterbildningen inom svenskt näringsliv. I det skogsindustriella klustret finns många av dagens snabbväxande högteknologiska och tjänsteproduktionsinriktade företag. Speciellt viktigt är det för gles- bygden att upprätthålla denna dynamik och framtidstro. En säker- ställd virkesproduktion är en av de viktigaste förutsättningarna för detta. Därtill kommer skogens betydelse för att klara en energiförsörjning baserad på förnybara källor. Utbyggnadstakten när det gäller fjärr- värme, kraftvärme och mottryck baserad på biobränslen är stark. Marknaden för olika typer av biobränslen har gått från ett klart överskott till brist. Konkurrensen om vedråvaran ökar. har svensk industri klarat en ökad produktion genom import av virke, främst från och . 6.1Skogen, industrin och sysselsättningen Skogen har haft stor betydelse för den svenska ekono- min. Skogs- och skogsindustriprodukter utgör fortfarande en viktig exportnäring av den totala varuexporten och 55 pro- cent av nettoexporten. Totalt uppgick exporten av skogs- och skogsin- dustriprodukter till . Inom skogsnäringen arbetade detta år ca 97 000 personer. Om man ser till hela skogsnäringen med sågverk samt massa- och pappersindu- strin har antalet anställda varit stabilt den senaste . Pro- duktiviteten i industrin har ökat i takt med att pro- duktionsvolymen ökat. som industrin expanderat har den andel som arbetar inom själva skogsbruket minskat. Den senaste har sys- selsättningen mer än halverats och var nere i 16 500 personer. Även i extrema skogsbygder har antalet anställda inom skogsbruket sjunkit drastiskt. I , som tidigare hade huvuddelen av syssel- sättningen inom skogen, bidrar skogsbruket nu med av arbetstillfällena. Anledningen till det är att mekaniseringen tagit över många av de tidigare uppgifterna. Staten som virkesleverantör till massa- och pappersindustrin Sågtimmer utgör och massaved av den totala virkesvolymen på marknaden. Värdemässigt svarar sågtimret för och massaveden för av det totala virkesvärdet på virkesmarknaden. Volymmässigt är virkesförbrukningen större i massa- och pappersindustrin än för sågverken, men värdemässigt är det lägre då sågtimret har ett mycket högre värde än massaveden, ca. Inom massa- och pappersindustrin fanns 484 arbetsställen med totalt 40 200 anställda. Det fanns 46 massabruk 1999 med en to- tal produktionskapacitet på och med ett samlat ex- portvärde på . Pappersindustrins samlade export- värde uppgick till . Svenska massa- och pappersbruk producerade knappt papper och ca. massa av vilket 3 miljo- ner ton var avsalumassa. Det gick åt 42 miljoner m3fub fiberråvara fördelat på 30 miljoner m3fub massaved och 12 miljoner m3fub flis. Den svenska massa- och pappersindustrin har genom- gått stora strukturella förändringar. Två trender kan skönjas, dels sam- gåenden mellan företag, dels en fokusering på produktområden. Ett exempel på det senare är bildandet av där och slog samman sina kraftpappersbruk till ett bo- lag. svarade för av förbrukningen av massaved i . En jämförelse visar att förbrukade , Södra , SCA och . (inklusive ) producerar ca 2,5 miljoner m3fub massaved från den egna skogen och ca 2,15 miljoner m3fub flis från sågtimmer – totalt 4,65 miljoner m3fub fiberråvara. Statens fas- tighetsverk producerar ca 130 000 m3fub och Fortifikations- verket ca 118 000 m3fub fiberråvara. Sammantaget levererar de största statliga skogsförvaltarna knappt 5 miljoner m3fub fiberråvara, vilket motsvarar av det totala årsbehovet i den svenska massa- industrin. Dock är volymen från inom överskådlig tid i princip bunden i leveransavtal med egen och extern massa- och pap- persindustri. Statens betydelse som virkesleverantör till sågverken En av anledningarna för staten att äga skog i inland är att öka volymen sågtimmer som bjuds ut på marknaden och därmed ga- rantera köpsågverken råvara (prop. 2001/02:39). Av rapporten lys av betydelsen av statligt skogsägande för landets köpsågverk kopp- lat till sysselsättningen (Bilaga 7) framgår i vad mån de 36 köpsågver- ken är beroende av timmerutbudet från de statliga skogarna. Av dessa köper två sågverk statligt timmer till och två köper statligt timmer till . Övriga köper en mindre andel statligt timmer. , och Fastighets- verket FD Skog räknas här som statliga leverantörer av timmer. Slutsatsen av rapporten är att det inte i första hand är vem som äger skogen som är det viktiga för inlandssågverken. Mer betydelse- fullt är att det finns tillgång till timmer på marknaden som inte är bundet i t.ex. interna leveransavtal, återköpsavtal för sågverksflisen el- ler i bytesaffärer mellan bolag. Det nya har åtagan- den i leveransavtal som innebär att en årlig leverans av drygt 8 miljo- ner m3fub. Det är mer timmer än vad den statliga skogen producerar och innebär att behöver köpa virke från andra för att säkra leveransavtalen. Detta förhållande kan minska snarare än öka det fria timret på marknaden. Sågverken är kostnadsmässigt beroende av priset på flis. Eftersom priset genom oligopolet kan hållas lågt är den oligopolsituation som gäller på den svenska marknaden för cellulosaflis ett problem. I rap- porten jämförs flispriset mellan och . Det svenska pri- set är lägre än det finska. I rapporten redovisas också problem att få bankgarantier för sågver- ken i inland. Utan sådana är det svårt att köpa timmer för de mindre sågverken. Ytterligare en viktig faktor för de här sågverkens överlevnad är förmågan till profilering och marknadsföring av nisch- produkter. Det finns således många andra faktorer än tillgång till tim- mer som utgör problem för inlandets köpsågverk. De svenska sågverken har ökat sin produktion jämfört med slutet av . var produktionen sågad vara . Det är mer än under produktionstoppen . Trots expansionen har antalet arbetsställen minskat och av produktionen sker nu i sågverk med en årsproduktion som överstiger . Av den totala sågverksproduktionen sker i inland och där är förädlingsgraden högre än för sågverk i andra delar av landet. Sågutbytet av en stock är 45–. Resten blir biprodukter i form av cellulosaflis och spån. En stor andel av inlandssågarnas bi- produkter går till skivindustrin och egen bränsleförsörjning. Vid några få anläggningar framställs förädlade biobränslen. När sysselsätt- ningen diskuteras är det nödvändigt att också diskutera biproduk- terna. En industri som är beroende av t.ex. spån kan ha byggts upp nära sågverket. Inom trävaruindustrin arbetade 36 000 personer . Av dessa arbetade 1 700 personer på sågverk i inland. Sågverkens kraftiga expansion har lett till att den svenska råvaran inte alltid räcker till. importerades av köpsågverkens virke. Det finns en viss oro över att den svenska skogen inte ska räcka till i inland, enligt författarna till rapporten. Av den framgår även att arbetstillfällena i vissa mindre arbetsmarknadsregioner kan vara starkt beroende av ortens sågverk och tillhörande industri. I större och medelstora regioner är sågverken mindre betydelsefulla. Renskötsel är i vissa områden en viktig sysselsättning som är bero- ende av skogsmarken och dess lavproducerande förmåga. Sameby- arna har renskötselrätt på skogsmarker som brukats sedan urminnes tider.