sou · GQB3108d4 · 2003-01-01 00:00:00 — 7Samverkan med andra länder Det militärtekniska samarbetet med andra länder var av stor betydelse för det svenska försvaret och därmed den svenska neutra- litetspolitiken 1989. Ambitionen om ett starkt svenskt försvar förutsatte en hög materiell kvalitet som i sin tur var beroende av en hög teknisk kompetens inom FMV, FOA och den svenska försvarsindustrin. En förutsättning för utveckling och produktion av kvalificerad svensk försvarsmateriel var att från utlandet överföra kunskaper och teknologi. I de fall egen utveck- ling eller tillverkning inte var möjlig, av kostnadsskäl eller andra anledningar, var det också av stor vikt att bereddes möjlig- heter att anskaffa nödvändig materiel från utlandet. Ett problem för försvarsindustrin i ett litet land som var att man ofta hade korta tillverkningsserier, eftersom det svenska försvarets be- hov var begränsat. Därför var man i allt större utsträckning tvungen att kompensera detta genom export för att minska de höga utveck- lingskostnaderna per tillverkad enhet. som utredningen har haft att studera var det svenska utlandsberoendet vad gällde militär teknologi markant och ansågs av svenska företrädare ofta vara ett problem. uppgick t.ex. FMV:s betalningar till utländska leverantörer till i genomsnitt av de totala årliga ut- gifterna. Av FMV:s betalningar för materiel gick till utlandet, fördelat på ett flertal länder. var den klart domine- rande samarbetspartnern och svarade för av FMV:s beställningsvolym i utlandet.1 Den tekniska delen av utlandssamarbetet hade främst två syften. För det första att inhämta kunskaper om den tekniska utveck- lingen, och för det andra, att säkerställa att nödvändig teknisk 1 Promemoria av , Militärtekniskt samarbete med utlandet, , samt två bilagor, LEDNING H A915:2952, . Samverkan med andra länder kompetens fanns tillgänglig i . Det förstnämnda gällde främst verifiering av utvecklingstendenser samt underlag för tekniska prognoser och hotbildsbeskrivningar, dvs. utgångsvärden för långsiktig planering. Den sistnämnda verksamheten omfattade säkerställandet av nödvändig information för FMV:s och FOA:s arbete, samt överföring av teknologi och komponenter för att öka den svenska försvarsindustrins förmåga att utveckla och producera modern försvarsmateriel. Detta skedde genom både informations- utbyte och industrisamarbete. Verksamheten omfattade som regel utväxling av hemlig information, vilket förutsatte avtal med mot- parten samt åtgärder för sekretesskydd.2 Den kommersiella sidan av utlandssamarbetet grundade sig på FMV:s ambition att genom samarbete med utländsk partner ut- veckla komponenter och delsystem för större materielsystem. Detta skapade möjligheter för svensk tillverkning utöver det egna försvarets behov. För att realisera industrisamarbetet beträffande utveckling av hemlig materiel, krävdes som tidigare nämnts, utbyte av sekretessbelagd information. Denna överföring av information mellan ansvariga försvarsmyndigheter skedde inom ramen för uppgjorda procedurer, detta för att undvika otillbörligt utnytt- jande.3 En viktig förutsättning för ett framgångsrikt militärtekniskt samarbete med utlandet var att skapa, och helst bibehålla, ett förtroende för den svenska säkerhetspolitiken och för vår tekniska kompetens. Till detta förtroende hörde även vår förmåga att skydda den sekretessbelagda information som överfördes. Politiskt sett var det angeläget att regeringen bestämde med vilka länder samarbete fick ske och att man godkände de områden inom vilka utbyte av hemlig information kunde tillåtas. Ett godkännande från regeringen var också nödvändigt i samband med marknadsföring och export av känslig materiel som erfordrade utbyte av hemlig information. Detta gällde även för industrisamarbete. Tillverkning av svensk materiel vid utländsk industri som krävde överföring av sekretessbelagda uppgifter fick inledas först sedan tillstånd för delgivning erhållits från regeringen. För att regelbundet utlandssamarbete skulle kunna äga rum inom flera teknikområden krävdes vanligtvis en säkerhetsskyddsöverens- kommelse mellan den och partnerlandets rege- ring, tillsammans med tillämpningsföreskrifter, fastställda av ÖB Samverkan med andra länder och samarbetslandets säkerhetsansvariga myndigheter. Detta följdes vanligtvis av olika projektavtal om informationsutbyte. Erfarenheterna visade att det var svårt att ta steget från dessa projektavtal (eller annex) till gemensam utveckling av olika typer av materiel och att den enda framkomliga vägen varit sam- arbete mellan industrierna i de båda länderna. hade vid utredningsperiodens slut överenskommelser på regeringsnivå om säkerhetsskydd med 16 länder, även om egentligt samarbete inte förekom med samtliga dessa länder.4 Det militärtekniska informationsutbytet kan delas in i tre mål- grupper – samarbete med högteknologiländer, samarbete med alliansfria länder och samarbete som syftade till att etablera industrikontakter och stödja svensk försvarsindustri. Samarbetet med högteknologiländerna – främst , , Storbri- tannien, , och – ansågs vara det viktigaste och mest omfattande. Det samarbete som bedrevs med alliansfria länder som , och , ansågs av FMV var av mindre värde. Formellt avtal med undertecknades först år 1989.5 Samarbetet med de alliansfria staterna var emellertid av betydande politisk vikt eftersom det låg i linje med den svenska neutralitetspolitiken och försök gjordes därför att stimulera ut- bytet med dessa länder. Det samarbete som syftade till industri- kontakter och stöd av svensk försvarsindustri var i mitten av 1980- talet varierande och omfattade länder som t.ex. , och Singapore.6 Det militärtekniska samarbete som bedrev med utlandet hade regeringens fulla stöd, även om man av resursskäl tvingades till vissa prioriteringar. Här nedan följer en beskrivning av det militärtekniska infor- mationsutbyte som förekom med ett antal, för , viktiga samarbetspartners. Tre länder har valts ut. Först redovisas en fördjupad beskrivning av samarbetet med (se tidigare avsnitt 4.3) emedan detta var det överlägset största och har stått modell för övriga länder med vilka samarbetade. Enligt en förteckning från FMV rörande svenska överenskommelser med andra länder fanns , 96 avtal med 21 länder där FMV var den svenska partnern och 39 övergripande avtal (MoU) med 16 länder, dvs. överenskommelser på regeringsnivå. Förteckning från FMV-AnalysInt, Internationella överenskommelser 1969 1989, , FMV. 5 Rörande avtalet med , se Protokoll vid regeringssammanträde, Bemyn- digande att underteckna promemoria om samförstånd angående utbyte av sekretessbelagd information med , , H 22/89, LEDNING H A915:4851/89, . 6 Promemoria av , Militärtekniskt samarbete med utlandet, , samt två bilagor, LEDNING H A915:2952, . Samverkan med andra länder Därefter presenteras översiktligt de militärtekniska kontakterna med respektive . Det militärtekniska informationsutbytet mellan och utgick som tidigare nämnts från notväxlingar och 1961. Med dessa regeringsöverenskommelser som grund under- tecknades även hemliga avtal om säkerhetsskydd och tillämpnings- föreskrifter, som möjliggjorde konkreta samarbeten inom olika annex. Redogörelse för det samarbete som ägde rum inom de olika vapengrenarna följer nedan. Informationsutbytet på armésidan var både utbrett och väl fungerade och överträffades endast av samarbetet på flygsidan. gjorde underrättelsecentralen vid (FMV:A) bedömning att annexverk- samheten totalt sett fungerade tillfredsställande och var av av stort värde. Man ansåg därmed att värdet av erhållen information för svensk del vida översteg den gjorda arbetsinsatsen för att erhålla informationen (administrativa kostnader etc.). Kvantitativt sett erhöll mer information än vi lämnade ifrån oss. I för- hållande till andra länder, med vilka hade överenskommelser om informationsutbyte, var bidrag, av amerikanska ut- talanden att döma, både kvantitativt och kvalitativt så pass attrak- tivt att det kunde bedömas vara ett starkt amerikanskt intresse att bibehålla verksamheten. Detta förhållande, liksom det att hade en hög standard inom flera militär-tekniskt viktiga områden, hade medfört att informationerna från var av hög kvalitet. Man noterade emellertid att värdet av informationsutbytet varie- rade mellan olika samarbetsområden.7 7 fanns det alltså nio samarbetsområden (annex) på armésidan mellan och . Annexen lyder som följer: 1) in the Northern Auroral ; 2) armed combat vehicles; 3) power plants for military vehicles; 4) armor defeating ammunition and countermeasures; 5) field army air defense weapons; 6) equipment and material for defense against CBR warfare; 7) combat surveillance and target acquisition equipment (materiel för stridsfältsövervakning); 8) communications and data processing for the field army (telekommunikationer och databehandling); 9) field artillery weapons system. Innehållsförteckning, odaterad, , Fst/Sek2, Serie F2:1, , Samverkan med andra länder Störst betydelse hade kategorin stridsfordon haft för svensk del och den information som erhållits från inom detta område hade varit av stort värde i utvecklingen av stridsvagn S och pansar- bandvagn 302. Vidare hade annexet om pansarvärnsammunition varit viktigt för den grundläggande forskningen inom det detonik- området (FOA) och för utvecklingen av svenska pansarvärnsvapen. Slutligen hade samarbetet inom skyddsmateriel och skyddsmetoder mot ABC-stridsmedel varit betydelsefulla varvid erhållen informa- tion hjälpt i uppbyggandet av det svenska skydd. Inom vissa andra annex hade samarbetet dock varit av ringa omfattning och detta kunde delvis förklaras med byte av projekt- officer, omorganiseringar och rationaliseringar på båda sidor. Enligt FMV:A hade man från amerikansk sida före- slagit att man skulle lägga ner de annex där aktiviteten var låg.8 Den nystart för samarbetet på armésidan, som blev följden av generalmajoren , vid US Material Command, besök i , gjorde emellertid att dessa tankar snabbt övergavs. Under visit i träffa- de han chefer inom den svenska armén, personal vid FMV och FOA, förevisades svenska vapensystem samt besökte diverse svenska försvarsindustrier. Speciell tyngdpunkt låg på forskning och utveckling där utformningen av annexen inom avtalet diskuterades. Enligt Sammet hade besöket varit intressant och givande på alla sätt. Han hade tagit starkt intryck av den öppenhet med vilken han och hans grupp hade bemötts. Den amerikanske generalmajoren ansåg vidare att det svenska försvaret, så vitt han hade kunnat överblicka, stod på en mycket hög nivå.9 Beträffande annexverksamheten hade Sammet stärkts i sin upp- fattning att det var av största intresse för US att fortsätta verksamheten och att arbeta för en ökad intensitet i samarbetet. Ett problem var dock att verksamhetens omfattning i hög grad var 1970, vol. 1; samt Promemoria av övlt B , Underrättelsecentralen, Armémateriel- förvaltningen, , , PM beträffande verksamheten inom ramen för Memorandum of Understanding Concerning Technical Information, HP24/, doss. 30, UD:s Arkiv. 8 Promemoria av övlt B , Underrättelsecentralen, , , , PM beträffande verksamheten inom ramen för Memo- randum of Understanding Concerning Technical Information, HP24/, doss. 30, UD:s Arkiv. 9 Kopia av promemoria inkommet till arméattachén i , , dnr. H 960; samt Skrivelse från till Chefen för (), , dnr. H 960, , Fst/Sek2, Serie F2:1, , 1970, vol. Samverkan med andra länder beroende av de enskilda projektofficerarnas personliga intresse och insatser. Sammet utfäste att för sin del försöka aktivera de projekt- officerare som verkade inom annex där det fanns skäl att göra så. Detta betydde dock inte att US bedömde annexens värde uteslutande på grundval av en kvantitativ balans i informations- flödet från ömse håll. Om exempelvis erhöll mindre infor- mation än man lämnade inom ett samarbetsområde var det därmed ingalunda givet att annexet var till svensk fördel och till amerikansk nackdel. Här måste man se på informationsutbytet som helhet. Sammet var vidare av åsikten att det inte räckte enbart med skriftväxling mellan projektofficerarna utan att personliga samman- träffanden borde äga rum minst en gång i något av länder- na.10 Enligt uppgift skulle general ha avrapporterat sitt besök i direkt till chefen för armén, general , vilket inte var den normala proceduren i sådana sammanhang. Besöket ledde till att en särskild diskussion inom arméstabens högsta ledning och resultatet blev ett återuppväckt intresse för datautbyte inom annexverksamheten. Westmoreland hade också konstaterat att det fanns ett direkt amerikanskt intresse att på alla sätt stödja och respektera en fortsatt svensk neutralitets- politik, grundad på ett starkt försvar. Det svenska försvaret ansågs vara av sådan styrka att det i väsentlig grad bidrog till stabiliteten i . Det låg i amerikanskt intresse att , i den mån landet så önskade, skulle delges information och krigsmateriel från för att kunna bibehålla denna nivå. I anslutning härtill kon- staterade försvarsattachén vid den svenska ambassaden i Washing- ton att som regel inte delgav icke alliansanslutna länder hemlig information såvida det inte fanns särskilda informations- avtal av annextyp. kunde således bättre garantera tillgången till hemlig information från inom annexverksamheten än utanför densamma och hade mycket att vinna på att aktivt utnyttja denna kanal i syfte att följa den tekniska utvecklingen. Det rekom- menderades att projektofficerarna skulle ges ökat stöd och upp- backning i flera av annexområdena samt att inte något arméannex borde läggas ner.11 10Skrivelse från till Chefen för (), , dnr. H 960, , Fst/Sek2, Serie F2:1, , 1970, vol. 11Skrivelse från till Chefen för (), , dnr. H 960, , Fst/Sek2, Serie F2:1, , 1970, vol. Skrivelse från till , , dnr. Hbr nr H 3, , Fst/Sek2, Serie F2:1, , 1971, vol. Samverkan med andra länder Delvis som en följd av Sammets besök i genomförde man från svensk sida ett stort antal annexresor , förutom av chefen för , , även av svenska projektofficerare inom samarbetsområdena för stridsfordon, pansarvärnsvapen samt telekommunikationer och databehandling. Vid den årliga annex- genomgången mellan svenska officerare vid FMV och armé- attachéerna vid den amerikanska ambassaden i kunde båda parter konstatera att samarbets- områdena rörande stridsfordon, motorer för stridsfordon, pansar- värnsvapen och artilleriammunition fungerade bra. Rörande annexområdet för luftvärnssystem slog svenskarna fast att ett amerikanskt besök hade varit värdefullt och att man fick den information man behövde, trots att det inte förekommit någon större aktivitet under året.12 Inom annexet för ABC-skydd hade denna verksamhet varit synnerligen värdefull för FOA, men aktiviteten hade varit något mindre . Beträffande samarbetsområdet för materiel för stridsfältsövervakning ansåg amerikanerna att verk- samheten varit relativt lam och armématerialförvaltningen gjorde bedömningen att ämnesområdet skulle bli föremål för vidare stu- dier under chefen för i , planerat till . Slutligen i annexet för utrustning för telekommunikationer och databehandling fanns långsiktiga problem som inte krävde täta kontakter eftersom de svenska anskaffningsbehoven var små . Enligt de amerikanska arméattachéerna var de båda ländernas målsättningar mycket olika vilket var en olycklig omständighet i sammanhangen. I fanns stora pro- jekt på detta område och intensiv aktivitet på datasidan.13 Sammanfattningsvis kunde man från svensk sida konstatera att resultatet från båda sidor i huvudsak varit tillfredsställande och inom vissa områden t.o.m. mycket tillfredsställande. Man framhöll vidare att årsrapporterna borde läsas mot bakgrund av att den period det handlade om, dvs. , ibland var för kort för att man därav skulle kunna bilda sig en säker uppfattning om annexets värde. Svenska och amerikanska representanter var dock eniga om att även i de fall när ett åsiktsbyte inte var motiverat borde projektofficerarna på bägge sidor ta kontakt med sin motpart 12 Skrivelse från till , , dnr. A:Und H A 915:128/71, , Fst/Sek2, Serie F2:1, , 1972, vol.19; samt Skrivelse från till , mottaget FöAvd . H 900:Und, , Fst/Sek2, Serie F2:1, , 1971, vol. Samverkan med andra länder åtminstone en gång . Man konstaterade avslutningsvis att ambitionen var att försöka få ekonomiskt utrymme för resor till minst för varje annex.14 Året därpå 1972 genomfördes flera svenska resor inom ramen för annexsamarbetet, där man bland annat förhandlat om ett nytt annex avseende militärt kamouflage och maskering, ett annex som godkändes av de båda ländernas regeringar (det fanns nu totalt tio arméannex i samarbetet mellan och ). Tre resor på armésidan ansågs som speciellt viktiga och lyckade, nämligen Försvarsdepartementets controller-resa, FOA:s långsiktsplaneringsresa och stridsvagnsresan med personal från FMV:A. Under den sistnämnda, som avslutades , bedömde den svenske försvarsattachén i att deltagarna fått veta praktiskt taget allt om den amerikanska arméns stridsvagnsprogram och att inga restriktioner verkade ha funnits. Härtill kom att generaldirektören vid FMV i brev till det amerikanska försvarsdepartementets forskningsavdelning erbjudit test av två svenska vilket mottagits av Pentagon med synnerligen positivt intresse. Detta var ett projekt som till stor del sysselsatte arméattachéerna vid försvarsavdelningen i vid denna tid.15 Det intensiva utbyte som förevarit inom stridsfordonsannexet skulle således fortsätta även in . observerade man från svensk sida ett amerikanskt intresse av att utveckla en lätt stridsvagn i samarbete med någon partner, företrädesvis eller . Anled- ningen till detta var att de amerikanska utvecklingskostnaderna skjutit i höjden samt att kvalitetsnivåerna inte varit tillfredsställande. Mer samarbete med militärt högt utvecklade försvarsmakter var därför den rätta medicinen, menade den ame- rikanske försvarsministern . En amerikansk besöks- grupp önskade därför komma till för att pröva möjligheter- na till samarbete med svensk försvarsindustri och främst då . Den svenske försvarsattachén rekommenderade en positiv behand- ling av detta förslag i sin rapportering hem till Stockholm.16 I 14Skrivelse från till , mottaget FöAvd . H 900:Und, , Fst/Sek2, Serie F2:1, , 1971, vol. 15Skrivelse från till , emottaget , dnr. H 900:Und/10; Skrivelse från till , , dnr. Hbr nr H7 A; samt Skrivelse från till , , dnr. Hbr nr H8 A, , Fst/Sek2, Serie F2:1, , 1972, vol. 16Chiffertelegram från , , dnr. 81:B 490, HP2/, . Samverkan med andra länder slutänden skulle det emellertid visa sig att amerikanerna inte var särskilt intresserade av den lätta stridsvagn som hade att erbjuda, dvs. Det ökade samarbetet på armésidan som föranletts av general besök följdes upp av fler högnivåbesök från den amerikanska armén under större delen av . besökte Sammet återigen FMV vilket bland annat resulterade i ett förslag om att annexet rörande artilleriammunition skulle breddas och även omfatta slutfasstyrda projektiler. Breddas skulle även annexsamarbetet om pansarvärnsvapen och tanken var nu att de skulle omfatta även minor och pansarvärnsrobotar. , , fanns totalt nio annex, där ett tionde hade tillkommit rörande militär kamouflage och maskering och där sam- arbetet beträffande motorer för stridsfordon hade utgått. Medan informationsutbytet inom vissa annex var klassificerade som hem- liga t.ex. inom stridsfordon (SECRET), maskering, samt strids- fältsövervakning och målinmätningsutrustningar (CONFIDEN- TIAL) var vissa klassificerade som öppna (UNCLASSIFIED) t.ex. annexet om långvågsutbredning. Det totala antalet annex var således nio vilket också varit fallet . Antalet annex skulle dock utökas senare på 1970-talet.18 Den svenske försvarsattachén i kunde konstatera att () var generellt sett positivt inställd till ett annexsamarbete med . Som jämförelse kunde noteras att det amerikanska informationsutbytet med exempelvis hade skurits ned väsentligt och att utbytet begränsats i sin omfattning med länder som och . Inom DA och Pentagon gjordes vid upprättandet av nya annex samt vid ändringar av texten i äldre överenskommelser, en bedömning av det ömsesidiga värdet av informationsutbytet [mutual benefits] som kunde förväntas. Sidorna eftersträvade där- vid jämlikt utbyte [equal exchange]. Naturligtvis kunde detta inte uppnås inom alla teknikområden, men behandlingen av som 17Samtal med , , Säkerhetspolitiska utredningens arkiv. Anledningen till det bristande amerikanska intresset för Stridsvagn S var främst att vagnen saknade torn vilket betydde att kanonen var tvungen att riktas i sidled med hjälp av banden, istället för som amerikanerna var van vid, med tornet. Det faktum att den svenska stridsvagnen inte heller kunde skjuta under gång, var en annan orsak till att den amerikanska armén valde en annan stridsvagnsmodell. 18Skrivelse från till , , dnr. H 900:Und, , Fst/Sek2, Serie F2:1, , 1975, vol. Rörande sekretesstatusen på arméannexen se , Fst/Sek2, Serie F2:1, , 1975, vol. Samverkan med andra länder SOU 2002:108 partner i detta militärtekniska informationsutbyte visade att amerikanerna var nöjda med det svenska samarbetet.19 kunde FMV, efter samråd från arméchefen, yttrande från ÖB och beslut från regeringen, inleda förhandlingar med amerikanska myndigheter rörande en utvidgning av det militära samarbetet/informationsutbytet på armésidan. Hela sex nya samarbetsområden övervägdes: lågeffektiva lasersystem, slut- fasstyrda projektiler, granatkastare, raketartilleri, mineringsgranater samt minor, minutläggning- och minröjningsmateriel. kunde arméannexen rörande granatkastare och lågeffekt laser- system undertecknas och godkände regeringen ytterligare tre annex som varit föremål för förhandlingar.20 fanns 15 annex på armésidan och ytterligare ett samarbetsområde rörande förplägnadsfrågor godkändes längre fram . hade även på amerikanskt initiativ diskussioner inletts angående annexet om luftvärnsfrågor i syfte att modernisera och uppdatera avtalet på detta område. Den nya avtalstexten godkändes slutligen av regeringen den 3 mars 1983.21 Inför den amerikanske armégeneralen besök i sammanfattade försvarsavdelningen i i en promemoria, förbindelserna mellan de båda ländernas arméer, annexutbytet, planerade materielanskaffningar och framtida besök. Uppgifter från US rörande en utvärdering av deras totala annexutbyte med omvärlden gav vid handen att hade ca 250 annex med ett trettiotal länder. Det svensk-amerikanska utbytet ansågs fungera väl med ett gott utbyte för båda länderna och samarbetet bedömdes som bättre . Försvarsavdel- ningen konstaterade vidare att den svenska armén, inom både DoD och , åtnjöt ett stort förtroende och att tilltron från amerikansk sida rörande svensk materielutveckling och svensk försvarsindustri var hög. 19Skrivelse från Ling-Vannerus till FMV-A:PC, , dnr. H 900:Und, , Fst/Sek2, Serie F2:1, , 1977, vol. 20FöD till FMV, , Tekniskt informationsutbyte med , dnr. H 179/76, HP24/, doss. 35, ; och FöD till FMV, , Utbyte av militär- tekniskt information med , dnr. H 159/77, HP24/, doss. Se också FöD till FMV, , Tekniskt informationsutbyte med , dnr. H 91/79; och FöD till FMV, , Tekniskt informationsutbyte med dnr. H 152/79, HP24/, doss. 21Skrivelse från H.Gard och till Regeringen, , ASYST H A915:45/83; och Regeringsbeslut, Tekniskt informationsutbyte med , , dnr. H 22/83, ASYST H A915:92/83, . Samverkan med andra länder granskning av teknologi medförde dock en strikt, byråkratisk, svårare och omständigare väg att få tillgång till avancerade system och teknik och ställer krav på dokumenterat köpintresse. I den mån detta förekom var möjligheterna fortfarande goda att ut- verka tillstånd alternativt påbörja diskussioner rörande olika mate- rielärenden, menade man vid försvarsavdelningen.22 Mot bakgrund av detta var det viktigt från svensk sida att vårt utvecklingssystem redovisades i syfte att skapa nödvändig för- ståelse för att vi tidigt visar intresse för amerikanska system trots att en eventuell tidpunkt för anskaffning kunde vara avlägsen.