sou · GQB3118d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Framför allt är det som har påtalat behovet av att an- vända ett så aktuellt basår som möjligt i beräkningarna. När den stora omläggningen av nationalräkenskaperna gjordes var det natur- ligt att ta upp frågan till förnyat beslut. Efter flera diskussioner med användarna, bl.a. i det dåvarande programrådet för ekonomisk statistik, beslöts att gå över till kedjeindexmetod. I diskussionerna vägdes för- och nackdelar med metoderna, eftersom båda meto- derna har uppenbara för- och nackdelar. Fördelarna med kedjeindex- metoden bedömdes klart uppväga nackdelarna och därför fattades beslutet att byta metod. Det visade sig sedermera att beslutet var framsynt. När diskussioner- na kom igång på allvar inom EU och mer detaljerade beslut fatta- des, blev beslutet att alla länder skall rapportera national- räkenskaper fastprisberäknade med kedjeindexmetod. Beslutet att införa kedjeindexmetod gäller i de nya national- räkenskaperna, . De mer aggregerade national- räkenskapsserier för tidigare perioder (f.n.1980–1992), som är an- passade till SNA 93/ENS 95, är beräknade med fast basår. Perioden –1985 är beräknad priser, 1985–1991 är beräknade priser och åren 1991–1993 är beräknade med 1991 som basår. De mer detaljerade räkenskaperna för den period som skall tas fram, kommer också att tas fram med basårsmetod. Oavsett vilken metod, basårsmetod eller kedjemetod, som an- vänts i de ursprungliga beräkningarna, kan serier för den period som önskas skapas med gemensamt referensår. Några av de beslut som fattades vid övergången till kedjeindex- metoden var följande: 1)Vilken metod som skall användas för att beräkna kvartals- värden i (löpande) mittårspriser, så att kvartalsvisa utvecklings- tal kan beräknas med år t-1 som bas. 2)Val av basår vid preliminära kvartalsberäkningar. Tre alternativ är möjliga: senaste definitiva årsberäkning, senaste preliminära årsberäkning eller senaste helår beräknat som summering av fyra kvartal. Eftersom ett av skälen att byta fastprismetod var att använda så aktuella vikter som möjligt, avfärdades de två första alternativen. 3)Publiceringspolicy, vad som skall publiceras och hur. Det som finns att välja på är: löpande priser, t-1 priser, volymutveck- lingstal och prisutvecklingstal samt värden i ett valt referensårs priser. Vad skall publiceras i faktiska, säsongrensade och/eller kalenderkorrigerade värden/utvecklingstal? Finns det skäl att dessutom tillhandahålla värden med basårsmetoden (additivi- tet)? Valet föll på att publicera löpande priser, volymutvecklings- tal och värden i ett valt referensårs priser. Beräkning av år och kvartal Här görs ett försök att översiktligt gå igenom hur själva beräknings- arbetet skiljer sig åt mellan tidigare fastbasmetod och kedjeindex som metod för fastprisberäkning. De största förändringarna av beräk- ningarna gäller kvartalsräkenskaperna. Beräkningen av de definitiva respektive preliminära årsräkenskaper- na görs med kedjemetoden i föregående års pris. gjor- des t.ex. årgång 1999 priser och årgång 2000 priser. Föregående års löpande priser är basår för beräkningarna. De flesta index som används i nationalräkenskaperna är kedjeindex och det är inget problem att få ettårslänkar. När det gäller beräk- ning av marginaler och skatter kan årliga basårsbyten som metoden innebär medföra visst merarbete. Sammanfattningsvis kan det dock sägas att övergången till att beräkna fasta priser med föregående år som bas förenklat arbetet på flera punkter. Kvartalsräkenskaperna fastprisberäknas med en blandning av meto- der. Vanlig är den gängse beräkningsmetoden med värden i löpande pris som deflateras med hjälp av prisindex. Så görs för huvuddelen av fasta bruttoinvesteringar och hushållens konsumtionsutgifter. Den andra huvudmetoden är en volymframskrivning med lämplig indikator. Det är den huvudsakliga metoden för förädlingsvärde- beräkningarna (FV). Viktiga egenskaper hos kvartalsräkenskaperna är att de skall till- låta jämförelser med och att det skall vara möjligt att göra tidsserieanalys, som t.ex. säsongrensning på sammanhängande tidsserier i fasta priser. Övergången till att be- räkna fasta priser med föregående år som bas har krävt en del för- ändringar och ställt krav på användning av nya metoder. Förädlingsvärdet (FV) i fasta priser beräknas som skillnaden mellan produktion och insatsförbrukning i fasta priser. I princip bör pro- duktionen och insatsförbrukningen deflateras var för sig. Det kallas för att förädlingsvärdet dubbeldeflateras. I brist på information är det ibland nödvändigt att deflatera förädlingsvärdet med en pris- index som avser produktionen. Detta innebär att produktionen och insatsförbrukningen antas ha haft samma prisutveckling. En annan möjlig metod är att extrapolera förädlingsvärdet med hjälp av en produktionsvolymindex. I det fallet antas att volymförändringen är densamma för insatsförbrukningen som för produktionen. I båda fallen är inputkoefficienten (insatsförbrukningens andel av produk- tionsvärdet) oförändrad i förhållande till basåret. Om förädlingsvärdet beräknas som skillnaden mellan produktions- värde och insatsförbrukning i referensårspriser, där produktion och insatsförbrukning är beräknade med t.ex. år t som basår och kedja- de till referensår, kan förädlingsvärdet få en helt annan utveckling än när det beräknas med årslänkar för förädlingsvärdet. Låt O0 vara referensårets produktion och I0 vara motsvarande insatsförbrukning. Om kedjeindex (volym) för produktion och in- satsanvändning år t betecknas Ct och Bt så kan problemet illustre- ras med följande ekvation: (O0Ct – I0Bt)/(O0 – I0) Om skillnaden mellan produktion och insats är liten vid referens- tidpunkten och produktionen respektive insatsanvändningen antar stora värden kan förädlingsvärdet (differensen) år t mycket väl ha bytt tecken i förhållande till referensåret trots att inputkoefficien- ten enligt basårsmetoden är densamma. Fenomenet hör samman med icke-additiviteten hos kedjeindex. Additivitetsproblemet visar sig på det viset att utvecklingen för insatsförbrukningen blir olika om den beräknas på totalen eller som summering av delarna. På samma sätt är det med förädlingsvärdet. Förädlingsvärdet kommer att visa olika utveckling när det mäts in- direkt (som saldot mellan produktion och insats) och när det mäts direkt. Fenomenet kan hänföras till den anomalin att där produktion och insats utvecklats lika mellan två avlägsna tidpunkter, men ut- vecklingen varit olika därför att viktsystemet (prisstrukturen) ändrats, ger kedjeindexmetoden (som utnyttjar den mellanliggande informationen) andra värden än basårsmeto- den. Därför rekommenderas bestämt att volymberäkningar av föräd- lingsvärden till ett gemensamt referensår görs med förädlingsvär- dets egna årslänkar. Det vill säga varje serie, produktion, insatsför- brukning och förädlingsvärde kedjas för sig. Detsamma gäller andra saldoposter som inte utgör en väldefinierad produktkorg utan är skillnaden mellan två eller flera produkter. För andra saldoposter som man vill beskriva i volym måste en passande produktkorg konstrueras för deflatering. Det gäller t.ex. disponibel inkomst. Konstruktionen av en årslänk av Laspeyretyp för förädlingsvär- det (FV) sker enligt följande: LqFV = (Spt-1Qt – Spt-1qt) / (Spt-1Qt-1 – Spt-1qt-1) Beteckningarna är enligt SNA. Q betecknar produktion och q insats- förbrukning. För lagerinvestering gäller att det värde som noteras i national- räkenskaperna avser förändring i lagerstockarna och förändringen kan vara positiv eller negativ. Det gör att utvecklingstal med lager- investeringar i nämnaren kan ge extrema värden. För att undvika det redovisas lagerinvesteringarna i relation till BNP. I försörjnings- balansen redovisas lagerinvesteringarna dels som bidraget i procent- enheter till BNP-tillväxten i t-1 priser, motsvarande förändringen av lagerinvesteringarna i procent av BNP före- gående år. Dessutom redovisas lagerförändringens värde i i fasta t-1 priser, som motsvarar samma andel av BNP som andelen i t-1 priser. Säsongrensning kräver långa tidsserier för att kvaliteten skall bli hög. Den kan i princip göras på vilka tidsserier som helst. Det väsentliga är att varje serie hänger ihop över år och kvartal. Att säsong- rensa värden eller index ger samma resultat. Vid säsongrensning av varje serie för sig går additiviteten förlorad oavsett hur indata ser ut. Den saknade additiviteten i kedjeindexserierna innebär inget principiellt problem. Beträffande kalenderkorrigering innebär metodbytet inga särskil- da problem. Korrigeringen avser att göra materialet mer jämförbart genom att ta hänsyn till att en del av produktions- och sysselsätt- ningsförändringen beror på förändring . Kalenderkorrigeringen kan kritiseras för att den inte tar hänsyn till förändringar i övertid och antal sysselsatta när dessa skiljer sig åt mellan åren. Dessutom är kalenderkorrigeringen olika för pro- duktion och sysselsättning (arbetade timmar), vilket påverkar pro- duktivitetsutvecklingstalen. Men detta är helt andra problem, som inte har med kedjeindexmetoden att göra. I de svenska nationalräkenskaperna används olika metoder för fast- prisberäkning. För många områden finns relevanta prisindex som används för att deflatera värden i löpande priser. För andra områ- den används volymindikatorer för fastprisberäkningarna. en kortfattad översikt över vilka metoder som används för olika områden. I kvartalsberäkningarna deflateras varje del av räkenskaperna för sig. Det görs ingen sammanvägning av olika prisindex inom syste- met, vilket däremot görs i årsräkenskaperna som beskrivs längre fram. För hushållens konsumtionsutgifter används i huvudsak olika delindex från KPI för deflatering. Deflateringen görs på ändamål. För några delområden som barn- och äldreomsorg, bensin och uppvärmning av bostäder, används volymindikatorer. Den sam- manvägda (implicita) indexen brukar ligga relativt nära den totala KPI. Prisutvecklingen skiljer sig oftast med endast några tiondels procent. Skillnaden har flera orsaker. En av skillnaderna är att vikterna i nationalräkenskaperna kan skilja sig något från de vikter som an- vänds i KPI. En annan skillnad är att bostäder behandlas olika i nationalräkenskaperna och i KPI. Dessutom har KPI och national- räkenskaperna lite olika täckning av hushållens konsumtion. I nationalräkenskaperna ingår t.ex. svenska hushålls konsumtion i ut- landet medan utlänningars konsumtion i dras ifrån. Svenska hushålls konsumtion i utlandet deflateras med en index som vägs ihop av KPI-indexar från länder där svenskar vanligen turistar, med korrigering för växelkursförändringar. De offentliga konsumtionsutgifterna deflateras på kostnadsslag. Insatsförbrukningen deflateras i huvudsak med olika delindex ur PPI och KPI. Lönerna, som svarar för en stor andel av den offent- liga konsumtionen, volymframskrivs med uppgifter om dagkorrig- rade arbetade timmar. Antag att lönerna i de statliga myndigheterna år t var , antalet arbetade tim- mar (kalenderkorrigerade) var 12 000 och antalet arbetade timmar år t+1 var 11 800. Då har volymen arbetade timmar minskat (volymindex 98,3). Lönerna år t+1 i fasta (år t) priser beräknas då som 5 000 x 0,983 = 4 915 Maskininvesteringar deflateras med inhemsk tillgångsindex från systemet för producentprisindex (PPI). Indexar hämtas på så låg produktnivå som PPI-systemet tillåter och vägs ihop med vikter från den senaste tillgångs- och användningstabellen. Datorer kan i kvartalsräkenskaperna inte urskiljas separat utan deflateras tillsammans med övriga maskiner. Datorprogramvara de- flateras med det prisindex som används för produktionen i dator- konsultbranschen, alltså med ett rent löneindex. För byggnadsinvesteringar används olika kombinationer av faktor- prisindex eller byggnadsprisindex beroende på när index är tillgäng- liga. Export och import av varor deflateras i allt väsentligt med export- och importprisindex från PPI-systemet. Deflateringen görs på de- taljerad produktgrupp. Export och import av tjänster beräknas i kvartalsräkenskaperna med samma indelning i produktgrupper som i årsräkenskaperna. Tjänsteexporten bryts på det viset ner i 48 produktgrupper och tjänsteimporten i 53 grupper. Det saknas för övrigt prisindex som direkt speglar prisutveck- lingen av tjänsteexport och tjänsteimport. Större delen av de tjänst- er som ligger inom utrikeshandeln deflateras per produktgrupp med de prisindex som används för produktionen i motsvarande bransch- er. Export och import av konsulttjänster deflateras exempelvis med det prisindex som används för produktionen i konsultbranschen, dvs. med inhemska löneindex. Provisioner vid varuförmedling deflateras med totala importpris- index när det gäller exportprovisioner, eftersom dessa uppkommer vid varuimport. På motsvarande sätt deflateras importprovisioner med totala exportprisindex. Bristen på tjänsteprisindexar medför att för flertalet importerade tjänster används samma prisdeflatorer som för motsvarande expor- terade tjänster, vilka alltså även används för att volymberäkna produk- tionen. Effekten på BNP-utvecklingen blir därför neutral. Produktionsberäkningen för näringslivet på kvartal görs så att man försöker beräkna en indikator för utvecklingen av förädlings- värdet i fasta priser. Beräkningen av indikatorn utgår ofta från nå- gon uppgift i löpande priser som deflateras, men i några fall används direkta volymindikatorer (kvantitetsuppgifter). Kvantitetsuppgifter används för jordbruk, skogsbruk, fiske, el och värme samt vissa tjänster inom transportområdet. Beräkningen av byggnadsverksamhet i fasta priser bygger på sysselsättningsupp- gifter, liksom produktionen av utbildnings- och sjukvårdstjänster. För några tjänstebranscher används särskilda tjänsteprisindex; det är fallet för uthyrning, restaurang, hotell, flygtjänster och tele- kommunikation. Ett sammanvägt maskinindex används för att de- flatera maskinuthyrningsverksamhet. deflateras med PPI- och KPI-index. För övriga producenttjänster används löneindex, utan någon korrigering för antagen produktivitets- utveckling. Det har bedömts som alltför godtyckligt att göra en så- dan korrigering. Det är svårt att motivera om den skall vara plus en eller , eller om den kanske skulle vara minus en eller annan procent. Lite längre fram i kapitlet görs en redovisning av hur en eventuellt felaktig deflatering kan påverka BNP. Volymberäkningen av gruvor och tillverkningsindustri görs med hjälp av IPI (Industriproduktionsindex). Den i sin tur bygger på uppgifter om leveranser, som deflateras med PPI. En detaljerad dokumentation av de fastprismetoder som används i årsberäkningarna gjordes för EU:s behov. Den doku- mentationen kommer också att bli tillgänglig för svenska använ- dare. Deflateringen går till på delvis annorlunda sätt i årsberäkningarna jämfört med kvartalsberäkningarna. Skillnaderna är minst vad gäller hushållens konsumtionsutgifter, export och import. Principerna för fastprisberäkning av hushållens konsumtions- utgifter är i stort desamma som i kvartalsräkenskaperna. Skillnader- na består i att deflateringen görs på en något finare detaljnivå i års- beräkningarna. Deflateringen av export och import görs däremot med samma metoder och med samma detaljeringsgrad som i kvartalsräkenska- perna. I övrigt finns det ett antal områden, för vilka deflatering sker med speciella index. Exempel på det är byggnadsinvesteringar och byggnadsreparationer. För övrigt görs en integrerad fastprisberäkning inom systemet för tillgångs- och användningstabeller. Beräkningsgången är följande: Uppgifter om näringslivets produktion av varor och tjänster finns, eller beräknas, i allt väsentligt i löpande priser, på de cirka 400 produktgrupper som är finaste nivå i T/A-tabellerna. Med pro- duktion avses här bruttoproduktion och inte förädlingsvärden. Produktionsvärden i löpande priser deflateras med prisindex. vissa produkter används i årsberäkningarna liksom i kvartalsberäk- ningarna kvantitetsuppgifter. Det gäller exempelvis jordbruks- och skogsprodukter samt elektricitet och fjärrvärme. Byggnadsproduktionen beräknas i årsräkenskaperna från använd- ningssidan i löpande och fasta priser. Det innebär att produktionen deflateras som summan av byggnadsinvesteringar och byggnads- reparationer. Tjänsterna deflateras på produktgrupp, med diverse olika index. Produkter som används huvudsakligen för privat konsumtion def- lateras med delindex från KPI. För de områden där det finns pro- ducentprisindex för tjänster (exempelvis hotell, flyg och telekom- munikation) används dessa. För många transporttjänster används faktorprisindex och för några används volymuppgifter. Övriga tjänster deflateras med löneindex. De löneindex som används i kvar- talsräkenskaperna (konjunkturlöneindex) är inte baserade på sam- ma underlag som årsindexen, då strukturlöneindex används. Därför kan indexen revideras i samband med årsräkenskaperna. Det görs ingen korrigering för antagen produktivitetsutveckling. Nationalräkenskapernas index för inhemsk tillgång När all tillförsel i form av produktion, import (inklusive tullar och jordbruksavgifter) och försäljning från offentliga myndigheter och dessutom exportanvändningen är beräknad i löpande och fasta pri- ser, härleds för varje produktgrupp ett index för inhemsk tillgång (IHT-index). Indexet beräknas enligt exemplet nedan. Löpande priser (LP): produktion i näringslivet + offentlig försälj- ning + import – export Fasta priser (FP): produktion i näringslivet + offentlig försäljning + import – export Exempel: produktgrupp 33101, medicinsk utrustning och instrument LP, milj kr FP, milj kr 8 596+216+6431+2–9 420 8 879+215+6220+2–9 723 * 100 = 104,1 Indexen korrigeras för eventuella förändringar i produktskatte- satser. IHT-index används för att produktvis deflatera insatsför- brukning i näringslivet och i offentliga myndigheter samt brutto- investeringar. IHT-index används där ingen annan specifik index- information är tillgänglig. Resultatet blir att insatsförbrukningen och bruttoinvesteringen i varje bransch deflateras med en index som är sammanvägd av de produkter som används i den aktuella branschen. Skatter och subventioner i fasta priser betyder att den skattesats som gällde för basåret skall tillämpas. I de svenska nationalräken- skaperna är det alltså de skattesatser som gällde föregående år. Att det är föregående års skattesats som gäller får effekten att det år en ny skatt införs, t.ex. om momsen breddas till att omfatta nya pro- dukter, kommer det att finnas ett skattebelopp i löpande priser me- dan beloppet i fasta priser är noll. Ofta påtalas bristen på adekvata prisindex för produktionen av s.k. producenttjänster, alltså sådana tjänster som i första hand används av andra företag. Det är sant att det för stora tjänsteområden saknas prisindex och i nationalräkenskaperna tvingas man då söka andra lösningar. I all- mänhet används då löneindex för deflatering. Exempel på sådana områden är ekonomiska och juridiska konsulttjänster, IT-konsult- tjänster, databehandlingstjänster, bevakning och finansiella tjänster. Det pågår emellertid ett utvecklingsarbete inom SCB med att ta fram relevanta prisindex för de flesta tjänstebranscher. Flera av des- sa nya index planeras att vara i produktion . Att använda ett löneindex innebär att man gör antagandet att prisutvecklingen på tjänsterna följer löneutvecklingen i branschen. Man antar alltså (implicit) att det inte sker någon förändring i pro- duktivitetsutveckling eller i driftsöverskott. Om antagandet är fel- aktigt och innebär att man missar att ta hänsyn till en faktisk pro- duktivitetsutveckling, får det naturligtvis effekter på beräkningarna i nationalräkenskaperna. I följande exempel (tabell 7.1 och 7.2) visas vad som händer om fel index används för att deflatera produktionen av en viss produkt, a. Produkt a produceras i bransch XX och den har bara två använd- ningsområden: den används dels som insats i den egna branschen och dels köps den som insatsförbrukning av bransch YY. I exemp- let används dels ett löneindex för att deflatera produktionen av produkt a (alternativ 1) och dels ett sant index för deflateringen (i alternativ 2). Löneindexet ligger på 106,5, medan den faktiska prisutvecklingen legat på 102,2. I exemplet kommer branschen, när den deflateras med löneindex, att visa en nedgång i volymutveck- lingen för förädlingsvärdet . Om deflateringen i stället görs med den sanna prisutvecklingen, visar förädlingsvär- det en volymökning . Sysselsättningen i branschen minskar och arbets- produktiviteten minskar då löneindexet används. Med det sanna indexet ökar däremot produktiviteten med 3 pro- cent. En ganska betydande skillnad. Det är också av intresse att se vad som händer i branschen YY, som använder produkten a (se tabell 7.2). Produktionen i bransch- en har ökat i volym och sysselsättningen har ökat . I det första fallet, när produkt a deflateras med löneindex, kommer branschen att visa en förädlingsvärdeutveckling på och en arbetsproduktivitetsutveckling på 1,4 pro- cent. I alternativ två, när produkten a deflateras med det sanna indexet, som visar en lägre prisutveckling, kommer bransch YY i stället att ha en lägre förädlingsvärdeutveckling, dvs. och en minskning i produktivitetsutvecklingen . Tabell 7.1 Effekter av att använda olika deflatorer, bransch XX -6,5 -0,9 -5,7 Tabell 7.2 Effekter av att använda olika deflatorer, bransch YY -0,8 Vad som händer i det här fallet är alltså, att tillväxten i förädlings- värde och produktivitet kommer att redovisas i fel bransch. Struk- turen i näringslivet blir felredovisad och den som arbetar med bransch- analyser blir vilseledd. Däremot påverkas inte den redovisade BNP eller BNP-tillväxten när produktionen används som insatsförbrukning, vilket är fallet för den största delen av producenttjänsterna. Värre är det med de producenttjänster som används för slutlig användning, exempelvis som bruttoinvestering eller som export. Där slår den felaktiga deflateringen direkt på BNP-utvecklingen. Det gäller i hög grad investeringar i programvara (åtminstone den köpta programvaran), i vissa arkitekttjänster samt i byggkonsult- tjänster samt en stor del av exporttjänsterna. var det BNP-påverkande belopp som deflaterades med löneindex strax . Om man som räkne- exempel antar att man därigenom missade två procents produk- tivitetsutveckling, skulle BNP-tillväxten ha blivit en tiondel högre än den redovisade. Då har inte motsvarande antagande gjorts för importen. Delar av importen av tjänster deflateras, i brist på annan information, med samma index som den svenska produktionen av motsvarande tjänst. En motsvarande justering på importen skulle ha påverkat BNP-utvecklingen åt andra hållet, dvs. dragit ned BNP- tillväxten något. Ett annat område som ibland diskuteras är hur valet av metod för deflatering av datorer påverkar den BNP-utveckling som redovisas. I de svenska nationalräkenskaperna deflateras datorer med pris- index från PPI-systemet. En stor del av de datorer, som köps i importeras. Importen av datorer och investeringar i datorer deflateras med samma index, och eftersom investeringen är en plus- post i beräkningen av BNP medan importen är en minuspost, är deflateringen av datorer i stort sett neutral för BNP-utvecklingen. Deflateringen av den offentliga konsumtionen har däremot en di- rekt påverkan på den uppmätta BNP-tillväxten. I kapitlet om produkträkenskaperna beskrivs hur den offentliga konsumtionen beräknas. I avsaknad av marknadspriser beräknas den från kostnadssidan enligt tabell 7.3 nedan. Tabell 7.3 Offentlig konsumtion beräknad från kostnadssidan, löpande priser, miljarder kronor, kvartalsberäkning för De offentliga lönerna utgör av de offentliga konsumtionsutgifterna och av BNP. Deflate- ringen har en direkt påverkan på utfallet av BNP-utvecklingen i fasta priser. I de svenska nationalräkenskaperna används arbetade timmar, utan något försök till korrigering för produktivitetsför- ändring, dvs. det berömda antagandet om att produktivitetsutveck- lingen är noll inom offentlig sektor.