sou · GQB395d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Mycket riktigt sonderade svenska militärer huruvida det var möj- ligt att delta i MWDP, i synnerhet då det gällde, som det heter i ett dokument , technical advice in developing advan- ced weapons.67 Frågan hade nu också rests inom den avdelning som ansvarade för att den politik som försvars- och utrikesdepar- tementen hade formulerat, då det gällde handhavandet av ameri- kansk hemlig militär information, efterlevdes – State-Defense Mili- tary (S-DMICC).68 Även om i sin promemoria tydligt pekat på att krävde en ny överenskommelse med skärpta krav på sekre- tesskydd, verkade flera av de involverade svenska militärerna tro att skulle kunna förvärva de efterfrågade krigsmaterielen utan några nya avtal. Det var i och för sig inte så märkligt med tanke på att flera amerikanska representanter, med vilka svenskarna förde samtal, inte ansåg att något nytt avtal behövdes. I slutet av novem- ber 1957 meddelade den svenske försvarsattachén i , , chefen för försvarsstabens sektion II, , att behandlingen av de svenska förfrågningarna gick trögt.69 rapport är mycket informativ av flera anledningar. För det första visar den att frågan hade utvecklats från att ha handlat om svenska önskemål om teknisk hjälp för att utveckla sina egna robo- tar till att köpa mer eller mindre färdiga robotsystem. För det andra att diskussionerna mellan och dittills hade förts ge- nom underrättelsetjänstkanaler. Eftersom det var de båda ländernas underrättelsetjänster som dittills skött frågan är det fullt möjligt att 66Wennerström till chefen för försvarsstaben, , HP 24, V I/1955 juli- 1957, . 67Beam till , 758.5/1-957, NA. Om S-DMICC, se Memorandum for the Secretary of Defense, Continuation of on an interdepartemental Committee, RG 218, Records of the U.S. Joint Chiefs of Staff, Chairman´s File, box 27, NA. 69Löfgren till , 25/11 1957, HP 24, VI/1955 juli-1957, . säkerhetsaspekterna inte bara diskuterades utan blev föremål för åtgärder från svensk sida. tog istället de båda ländernas flygva- pen över samordningen av det fortsatta arbetet. För att komma fram till ett lämpligt handhavande av de svenska önskemålen, bestämdes att ett antal konferenser skulle hållas där olika aspekter av en sådan procedur ventilerades. Tanken var att en preliminär konferens skulle äga rum , där de ameri- kanska representanterna presenterade en översikt över de robotsy- stem som överhuvudtaget skulle kunna komma i fråga: Avsikten vore inte att vid detta första meningsutbyte gå in på tekniska detaljer utan att ge svenska vederbörande ett underlag för vidare diskussioner. Den svenska sidan skulle därpå välja ut de vapen, som vore av intresse. Vid en senare konferens skulle mer detaljerade diskussioner föras beträffande de utvalda vap- nen. Vid den första konferensen, vilken lämpligen borde äga rum i , skulle även formerna för det fortsatta meningsutbytet diskuteras. För det tredje är rapport informativ mot bak- grund av att den klart visar att skulle komma att kräva säker- hetsgarantier för att de hemliga uppgifterna skyddades. Om dess- utom svenska krigsmaterielprodukter skulle bli föremål för export där amerikanskt tekniskt know-how ingick, måste även denna hem- liga information skyddas mot insyn från tredje makt. Det var första gången som detta krav tydligt uttrycktes. Vad innebar då de steg som tagits i konkret mening? Diskussio- nerna hade gjort framsteg, men det innebar inte att Förenta stater- na hade gett grönt ljus för en försäljning av robotsystem eller att skulle få ta emot hemliga tekniska informationer. uttryckte det på följande vis till : Genom att upptaga diskussioner av detta slag förbinder sig amerikanska försvarsdepartementet inte till några materielleve- ranser. Sådant får bli en senare fråga.71 efter det att skrev sin rapport, framgår det i ett utkast till ett memorandum inom State Department att svenska flygvapnet hade varit i kontakt med Joint Chiefs of Staff (JCS). JCS hade gett klartecken till en försäljning och därmed kunde det amerikanska försvarsdepartementet påbörja preliminära komparati- va studier av olika missilvapen som kunde komma i fråga. Men det fanns en restriktion i valet av tänkbara missiler: The weapons under discussion will be limited to the types being made available to our NATO allies.72 Förmodligen var det möte (vilket beskrivs i rapporten till ) som här avsågs. Av den amerikanska promemorian fram- går det inte med vilken svensk representant som samtalen fördes. besökte överste för att bekanta sig med de svenska önskemålen. Överste ställde sig positiv till att det svenska försvaret utrustades med amerikanska robotar. De robotsystem som diskuterades var följande: Air-to-air: i form av och ; Surface-to-air: Hawk och ; Surface-to-surface: Honest och ; Bomarc. hävdade att avtal var tillräckligt, men att måste kunna garantera att den förvärvade krigsmaterie- len inte vidareexporterades samt att informationen om vapenkon- struktionerna hölls hemlig.73 ägde den andra konferensen rum i Wash- ington. Chefen för flygvapnet, , ledde den svenska delegationen bestående av representanter från alla tre vapenslagen. Från svensk sida hävdades att det svenska flygvapnets svaghet främst bestod i att man inte kunde försvara sig mot attacker från mycket höga höjder och från jämförelsevis låga nivåer. En komplet- tering av det svenska vapensystemet med amerikanska robotar kunde råda bot på denna svaghet, hävdade de svenska officerarna. Under en av besöksdagarna presenterades olika typer av ameri- kanska missiler. Även kostnader och försäljningsvillkor diskutera- des. lämnade en officiell förfrågan till utrikesminister, , om att den svenska 72Memorandum (DRAFT), , RG 59, files 72 D 339, Box 3, European Affairs. Records Relating to , NA. 73Lundberg till Boheman och . , HP 24 V I/, . 74Office Memorandum, Talks on Swedish need for Missiles, January 20-22, 1958, 31 janu- ari 1958, 758.5611/1-3158, NA. regeringen nu önskade att få tillgång till luftrobotsystem samt ett luftburet varningssystem (airborne warning and control systems for air defense). Han hänvisade bl.a. till överenskommelsen från 1952.75 behandlades förfrågan av State Depart- ment. Av promemorian framgick det att nästa steg i processen var att inspektera det svenska säkerhetssystemet med avseende på skyddet av sekretessbelagd information. som denna kon- troll gjordes, rekommenderade den amerikanska utrikesförvalt- ningen att en analys av kostnader och tillgänglighet för de efterfrå- gade robotsystemen borde göras. Den svenska motparten skulle inte meddelas att sådana analyser utfördes. Inte heller skulle vidare samtal få föras i robotfrågan med svenskarna förrän resultatet av kontrollen av det svenska säkerhetskontrollsystemet var klart.76 planerade de berörda svenska myndigheterna det kommande besöket av den amerikanska expertgruppen från State-Defense Military Information Control Committé (S- DMICC). 77 Av ett program som utarbetats för expertgruppens be- sök framgår det att en bred genomgång av det svenska säkerhets- tjänstsystemet presenterades. Först lämnades en allmän orientering av de statliga myndigheter vilka ansvarade för denna verksamhet samt en redogörelse för vilken lagstiftning som gällde och hur den fungerade i praktiken. Det var chefen för vid Försvarsstaben (Fst/In), respektive kapten (Fst/In) som höll dessa genomgångar. Chefen för säkerhets- frågor vid Kungliga flygstyrelsen, kommissarie , redo- gjorde därefter för säkerhetsavtal med andra stater. Intressant att notera är att föreläste om den allmänna opinionen i samt över huvud taget om statligt anställdas attityd till sä- kerhetsfrågor. De nationella säkerhetstjänsternas arbete och orga- nisation presenterades av Grudemark och åtgärder vid säkerhets- skydd föredrogs av Gruvhammar och kapten (Fst/In). Grudemark lade ut texten om personskydd och kapten och redogjorde för industriskydd. berättade om hur arbetet med sekretessbelagd information var utformat i . Övrig tid ägnades åt besök vid vissa industrianläggningar och militära förband.78 (se S-DMICC:s rapport nedan). 75Boheman till Dulles, , 758.5612/3-2158, NA. 76Memorandum for: Director, Office of Programming and Control Office of the Assistant of Defense (), . 758.5612/3-2158, NA. 77Preliminary Plan for conference , av , och 5/5-9/5 1958, HP 24, V I/, . Besöket ägde rum 5-9 maj 1958. Den amerikanska expertgruppen leddes av chefen för vid , . Hammond. Övriga deltagare utgjordes av representanter från utrikes- och försvarsdepartementen samt från armén, marinen och flygvapnet, med observatörer från Joint Chiefs of Staff och CIA.79 S-DMICC ansvarade för kontrollen av vilken hemlig infor- mation som fick och inte fick överlämnas till andra stater samt att den policy som hade bestämts i säkerhetsfrågor efterlevdes.80 Rapporten blev godkänd av S-DMICC vid ett möte den 13 au- gusti 1958. Inledningsvis konstaterar gruppen att nuvarande över- enskommelser med den enbart tillät att överlämna en begränsad mängd hemlig militär information till Sve- rige. Den amerikanska kunskapen om den svenska kompetensen att skydda hemlig information hade dittills varit otillräcklig: The Government has had scanty knowledge of the capability of the Swedish Government to protect classified information.81 Förutom att gruppen träffade de ansvariga för säkerhetstjänsterna i , gjordes besök vid i , Svenska flygmotor AB i och vid LM anläggningar i . De tre företagen var alla involverade i sekretesskyddat militärt arbete. Gruppen besökte och inspekterade även en underjordisk hangar av- sedd för stridsflygplan av jettyp. Rapportens innehåll och struktur stämmer kronologiskt med det ovan refererade svenska programmet över besökets uppläggning. Efter en allmän inledning under punkt I följde en redogörelse för den svenska lagstiftningen på säkerhetsområdet, där sekretessfrå- gor och lagar som reglerar skydd och spionage med straff och på- följder ventilerades (II.). Det rörde sig om en mycket allmän 79Övriga deltagare: , Director, Office of Security Policy; , Per- sonnel, and Reserve, , Colonel , Chief, Security of Information Branch, Security Division, , Captain O F Salvia, Assistant and Control Staff, Office of Naval Intelligence, Depart- ment of the Navy, Colonel , Chief, Security Policy, Directorate of Intelli- gence, , , och , Assistant to Director, Office of Munitions Control, ; Team Secretary, . An Evaluation of the , (RG 59, 67 D 75, Box 1. Re- cords Relating Swedish Affairs 1958-1964 . to and (EUR/), NA. 80Memorandun for the Secretary of Defense, Continuation of on an interdepartemental Committee, RG 218, Records of the U.S. Joint Chiefs of Staff, Chairman´s File, box 27, NA. Under punkt III NATIONAL ORGANIZATION FOR SECURITY behandlades den civila och militära säkerhets- tjänsten. Enligt rapporten var ansvarigt för den interna säkerheten i . Under sor- terade den civila polisen med olika avdelningar specialiserade på kontraspionage. Statspolisintendenten, vilken var chef för statspo- lisen, kontrollerade de centrala säkerhetsakterna i . Kontrol- len av utlänningar sköttes av , som förde ett register utländska medborgarna som vistades i . Sektion II vid Försvarsstaben var den avdelning som ansvarade för den militära säkerhetstjänsten i landet. Enligt rapporten existe- rade ett mycket aktivt samarbete mellan säkerhetspolisen och den militära säkerhetstjänsten. Den militära säkerhetstjänsten var bero- ende av den civila polisen, då det gällde att ansvara för och utföra personalkontroll av militär personal. Ingen formell organisation fanns för koordinering av säkerhetsfrågor mellan olika departe- ment. Även om inget formellt samarbete ägde rum, fortsatte rap- porten, kunde man tala om ett gränsöverskridande samarbete mel- lan de olika departementens säkerhetsorganisationer. Den ameri- kanska gruppen fick veta att regeringsorganisationen var liten och därför fanns ett utvecklat informellt samarbete. Regelbundna mö- ten hölls mellan säkerhetsansvariga vid de olika departementen. När det gällde arbetet med sekretessbelagd information vid för- svarsindustrin var det försvarsdepartementet som var ansvarigt. Ci- vilförsvaret skötte säkerhetsaspekterna i den icke försvarsinriktade industrin. Under punkten IV. PHYSICAL SECURITY redogjordes för hur det yttre säkerhetsskyddet var reglerat. Den svenska klassifika- tionen av sekretess jämfördes med den amerikanska och de två sy- stemen hade, trots olika etiketter, en snarlik uppbyggnad, enligt rapporten. Reglementena för överlämnande, distribution och förvaring samt förstörelse av hemligstämplade dokument gicks igenom. Det rörde sig om hur säkerhets- vakter arbetade, alarmsystem fungerade, vilka typer av byggnader som utrustats med skyddsstängsel etc. Gruppen kunde konstatera att: The foregoing descriptions of security procedures and practices apply equally to government and industry.82 Personalkontrollen sammanfattades under punkt V (PERSON- ). Varje departement ansvarade självt för god- kännandet av personal som skulle arbeta med sekretessbelagd in- formation. Alla departement fick hjälp av säkerhetspolisen för att få den nödvändiga informationen för att kunna ge tillstånd för ar- bete med skyddsklassad verksamhet i statliga myndigheter och i de industrier där sekretessbelagd verksamhet ägde rum. Därefter re- dogjordes för rutinerna vid personalkontroll, där rapporten konsta- terade att en fullständig kontroll för tjänst med kvalificerat hemlig information kunde jämföras med en amerikansk kontroll för arbe- ten under beteckningen top secret: A full investigation may be compared, in general to a U.S. När väl säkerhetspolisen överlämnat informationen till departe- menten, påbörjades en utvärdering av denna. När det gällde militär personal och anställda vid försvarsindustrin var det Fst/In som ut- värderade de från säkerhetspolisen mottagna uppgifterna. Perso- nalkontrollens bedömningsgrund bestod av flera kriterier, exem- pelvis kriminellt förflutet, homosexualitet, alkoholism, medlem- skap i möjlig landsförrädisk organisation (framförallt det svenska ) och äktenskap med utländsk medborgare. Under rubriken Disposition of Security Risks, rapporterade expertgruppen att de personer vilka ansågs vara säkerhetsrisker nekades att få de sökta tjänsterna utan att or- sakerna angavs för de drabbade. Därefter lämnades följande mycket intressanta upplysning rörande hur den svenska fackföreningsrörel- sen samarbetade med regeringen i syfte att stoppa säkerhetsrisker på arbetsplatserna: Swedish officials said that in the industrial area the labor unions bear the brunt of complaints on refusals of security risks. It was stated that labor union leaders cooperate with the government in this matter. The Defense Ministry has told the labor leaders that the communists are not eligible for classified work, al- though this disqualification is not made public.84 Vad som sägs i detta citat är att fackföreningarna samarbetade med regeringen i syfte att förhindra att kommunistiska arbetare fick tjänster som ansågs ha betydelse för rikets säkerhet. I direkt an- slutning till detta påstådda samarbete meddelades att fackförening- arna även hjälpte till att få bort säkerhetsrisker som redan var an- ställda: No Swedish employee can be dismissed without cause and without due form. However, administrative transfers can be made, and Swedish officials state that this method is used to remove security risks from sensitive jobs. Labour union leaders are said to understand the necessity for such transfers.85 Vad som förklarades här var alltså dels att svenska arbetare genom sina kollektivavtal var skyddade mot godtyckligt avskedande, dels att omflyttningar ändå kunde ske och att de fackliga ledarna var in- förstådda med detta. De amerikanska gästerna har fått en inblick i det industriskyddssystem som inom ramen för personalkontrollen successivt växt fram efter 1945. Det sista området som rapporten behandlade var det svenska in- dustriskyddet. Rapporten hävdade att det ytterst var försvarsdepar- tementet som ansvarade för att säkerheten efterlevdes i de företag som i någon mening var involverade i hanteringen av statligt sekre- tessbelagd information. Varje vapenslag kontrollerade att säkerhe- ten efterlevdes i de företag som anlitats. Leverantörer och underle- verantörer förpliktade sig att efterleva sekretessreglerna. Ett säker- hetsavtal ingick i varje kontrakt: When a firm is being considered for classified contract, the firm´s officials are cleared for contract talks. If a contract is let, the firm appoints an official who will be responsible for security of information. Names of all employees who are to have access to classified information are then sent to the cognizant military service which forwards the names to the State for inves- tigation. Clearances are determined by the military service.86 landade i följande slutsatser då det gällde värderingen av det svenska säkerhetstjänstsystemet: 86An Evaluation of the , RG 59, 67 D 75, Box 1. Re- cords Relating Swedish Affairs 1958-1964. to and (EUR/), NA. The Swedish government is acutely alert to the threat of espionage. Physical security arrangements in , although differing from U.S. systems, are considered highly developed and are exellent by U.S. Personnel security practices in are considered to be adequate and effectively applied. Industrial security in is adequate for the protection of all classified information.87 Dessa slutsatser ledde till följande sammanfattande bedömning: The over-all security system of the Swedish Government and industry is considered competent to protect whatever informa- tion the may deem appropriate for release to that country.88 Den viktiga frågan att besvara är nu: Stämmer den bild som repre- sentanterna för de svenska säkerhetstjänsterna målade upp för den amerikanska expertgruppen? Att både den civila och den militära säkerhetstjänsten hade genomgått stora förändringar under 1950- talet är helt klart. De spionaffärer som skakat om landet hade lett till att de s.k. spionlagarna drivits igenom i . Både den särskilda polisverksamheten och den militära säkerhetstjänsten hade tillförts ytterligare anslag för att genomföra de behövliga för- ändringarna i takt med den upplevda allt mer tilltagande hotbilden. En särskild tillsattes även 1957 mot bakgrund bl.a. av att en ingenjör vid LM son, föregående år gripits för spionage för räk- ning.89 Men hade alla de åtgärder som beskrivs i S-DMICC:s rapport verkligen vidtagits? Att avsikten var att det svenska säkerhets- tjänstssystemet skulle fungera som det presenterades är nog riktigt, men hade alla igångsatta reformer lett till dessa resultat i praktisk mening? Vad som talar emot detta är ett par omständigheter som måste be- röras. För det första är det, som sagt, tveksamt om personalkon- trollen verkligen fungerade på det sätt som det beskrevs i presenta- tionen för S-DMICC. Exempelvis företogs inte fältundersökningar 89Se , , Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969. Säkerhetspolisens medverkan i den politiska personalkontrollen, SOU 2002:88. fullt ut enligt de principer som den amerikanska rapporten beskrev.90 Den andra omständigheten rör industriskyddet. Funge- rade det verkligen på det sätt som framgår av S-DMICC:s rapport? hade tillsatts 1957 och ett delbetän- kande kom redan den 31 augusti 1957.91 Två delbetänkanden var klara först efter det att S-DMICC:s besök hade ägt rum, nämligen . Visserligen utesluter inte detta att förbättringar redan hade ägt rum och då möjligen i synnerhet vid de försvarsin- dustrier som var av intresse för . Men hade det verkligen skett vid alla försvarsanläggningar och företag som i någon mening skulle hantera amerikansk hemlig information? Det är tveksamt. Det finns ytterligare en omständighet som möjligen talar emot att det svenska säkerhetstjänstsystemet fungerade på det sätt som S-DMICC:s rapport beskrev. Under punkt III, NATIONAL ORGANIZATIONS FOR SECURITY angavs att ett mycket ak- tivt samarbete ägde rum mellan den civila och militära säkerhets- tjänsten. Men rimmade inte denna uppgift illa med hur de aktörer som representerade den särskilda polisverksamheten och den mi- litära säkerhetstjänsten själva såg på det dåtida samarbetet. som S-DMICC:s besök i inleddes fär- digställde chefen för /In, , en promemoria över tänkbara samarbetsformer mellan den militära säkerhetstjänsten och den civila polisen. Promemorian lämnades till cheferna vid den särskilda polisverksamhe- ten. Grudemark hävdade i promemorian att det lätt kunde uppstå definitionsproblem ute på fältet. Exempelvis började ofta ett sabo- tage i den civila sektorn men det yttersta syftet var att skada det svenska försvaret. Vem skulle då agera – den militära säkerhets- tjänsten eller polisens särskilda verksamhet? Inrikesavdelningens chef föreslog att syftet med en aktion borde definiera vem som skulle agera: Avgörande för en företeelses hänförande till den militära säker- hetstjänstens informationsområde bör sålunda vara det mål som riktar sig mot eller det syfte, som ligger bakom. Självfallet kommer gränsfall uppstå, där bägge parters - den militära och den civila sektorns - intressen äro berörda. I sådana fall uppstår frågan om fallet skall tas upp som ett gemensamt arbete eller 91PM ang ordnande av sekretesskydd vid vissa industrier m.m., , uppgiften är hämtad från övervakning och personalkontroll 1945-1969. Säkerhets- polisens medverkan i den politiska personalkontrollen, SOU 2002:88. om det kan delas upp och sålunda bearbetas eller lösas delvis av de olika parterna. Lösningen i sådana fall torde helt enkelt ligga i ett långt drivet samarbete och gemensam utvärdering av ar- betsmaterial för det slutgiltiga resultatet.92 Påpekandet kan verka trivialt. Ute på fältet uppstår, om inte alltid så väldigt ofta, intressekollisioner, eftersom problemet består i att avgöra vad ett sabotages egentliga syfte är. Det intressanta med promemorian är de förslag som Grudemark pre- senterade för hur samarbetet kunde förbättras. Först följde en lista på vad den militära säkerhetstjänstens mål borde vara när det gällde att förhindra skadlig verksamhet riktad mot det svenska försvaret. Därefter konstaterade att inrikesavdelningen inte hade tillräckliga resurser för att själv att klara den uppgiften. Av den an- ledningen borde inrikesavdelningen få upplysningar och hjälp av statspolisen för att kunna göra relevanta utvärderingar: Inför dessa problem har det synts önskvärt, att från inrikesav- delningens sida något klarlägga i vilken utsträckning från stats- polisen eller andra håll lämnade uppgifter eller informationer kan tjäna syftet att göra inrikesavdelningens eller rättare den militära säkerhetstjänsten effektivare i sitt arbete.93 Det var främst hjälp med följande upplysningar Grudemark var in- tresserad av: Upplysningar om använda metoder Upplysningar om utnyttjad materiel Upplysningar om bedriven verksamhet.94 Mot ovanstående bakgrund kan man fråga sig om den bild som må- lades upp för den amerikanska expertgruppen av ett aktivt samarbe- te mellan den militära säkerhetstjänsten och statspolisen verkligen stämde. Ett aktivt och effektivt samarbete mellan den militära sä- kerhetstjänsten och statspolisen var en förutsättning för att den be- skrivna personalkontrollen skulle kunna göras i försvaret, i för- svarsindustrin och överhuvudtaget i de civila sektorer som var in- 925/5 1958 Avdelningschefen angående önskvärda uppgifter (informationer) för Fst/In, HK 18 1960, (SPA). gjord av 26/9 2000. volverade i den svenska försvarsplaneringen. Samarbetet mellan den militära säkerhetstjänsten och statspolisen fungerade i allmänhet väl i avseende på personalkontrollen . Det fanns väl utarbetade rutiner för hur detta samarbete skulle gå till. Vad kon- flikten handlade om var att Grudemark ville ha uppgifter från statspolisen som rörde spaningsverksamheten vid sidan av det rena personalkontrollarbetet. Avsikten var att utveckla den militära sä- kerhetstjänstens metoder för att få fram uppgifter för en effektiva- re säkerhetstjänst. Revirstriden kom att fortsätta .