sou · GQB3121d5 · 2003-01-01 00:00:00 — Bilaga 1: Begreppen utbildning och undervisning................. Bilaga 2: Fristående skolor............................................... Bilaga 3: Rektor i enskilda skolor ................................... Bilaga 4: Överklagande enligt nuvarande skollagstiftning .. Bilaga 5: Överklagande av betyg i andra länder ................ Bilaga 6: Växelvis boende – konsekvenser med avseende på barnomsorg, grundskola och skolskjuts ......... Bilaga 7: Skolan och arbetsmiljölagstiftningen................. Bilaga 8: Skolans samarbete med andra huvudmän då det gäller elever i behov av särskilda stödåtgärder. Särskilda skäl för personlig assistans i skolan........ Begreppen utbildning och undervisning Skolförfattningar och förarbeten .......................................... I denna bilaga lämnas en redogörelse för hur utbildnings- och undervisningsbegreppet används i olika konventioner och författ- ningar. I tilläggsprotokoll till den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna stad- gas i artikel 2 följande. Ingen får förvägras rätten till undervisning. Vid utövandet av den verk- samhet som staten kan ta på sig i fråga om utbildning och undervis- ning skall staten respektera föräldrarnas rätt att tillförsäkra sina barn sådan utbildning och undervisning som står i överensstämmelse med föräldrarnas religiösa och filosofiska övertygelse. Den engelska lydelsen är följande. No person shall be denied the right to education. In the exercise of any functions which it assumes in relation to education and to teach- ing, the State shall respect the right of parents to ensure such educa- tion and teaching in conformity with their own religious and philo- sophical convictions. Från boken of Convention on Human Rights av P. van Dijk och G.J.H. van Hoof kan återges föl- jande. In its and Cosans judgment the Court has also given a defi- nition of the words education and teaching: the education of children is the whole process whereby, in any society, adults endeavour to transmit their beliefs, culture and other values to the young, whereas teaching or instruction refers in particular to the transmission of knowledge and to intellectual development.1 I Fri- och rättighetskommitténs delbetänkande Fri- och rättighets- frågor (SOU 1993:40) Del B Inkorporering av Europakonventio- nen sägs följande. (Här skall uppmärksammas att betänkandet ut- går från den då föreliggande översättningen av konventionen. Härefter gjordes en nyöversättning varvid bl.a. uttrycket upp- fostran byttes ut mot utbildning.) I artikelns första mening stadgas att ingen må förvägras rätten till undervisning. Enligt andra meningen skall staten, när den påtager sig verksamhet ifråga om uppfostran och undervisning, respektera föräld- rarnas rätt att ge barnen en uppfostran och undervisning som står i överensstämmelse med föräldrarnas religiösa och filosofiska övertygel- se. Då konventionstexten utformades synes man ha utgått från att det i alla berörda stater redan fanns ett skolsystem som kunde erbjuda till- fredsställande grundläggande undervisning till hela befolkningen. Syf- tet med artikeln är således inte att ålägga staterna att inrätta skolor utan att se till att de skolor som finns skall vara tillgängliga för alla. På grundval av Fri- och rättighetskommitténs förslag framlades proposition 1993/94:117 om inkorporering av och andra fri- och rättighetsfrågor. Detta föranledde vidare förslag i propositionen om tillägg till regeringsformens kapitel 2 om Grund- läggande fri- och rättigheter. Där infördes en ny bestämmelse som garanterar alla barn som omfattas av den allmänna skolplikten rätt att kostnadsfritt få grundläggande utbildning i allmän skola. I sam- ma bestämmelse anges också att det allmänna skall svara för att det finns högre utbildning. Paragrafen (2 kap. 21 §) har följande lyd- else. Alla barn som omfattas av den allmänna skolplikten har rätt att kost- nadsfritt erhålla grundläggande utbildning i allmän skola. Det allmänna skall svara också för att högre utbildning finns. 1 Dom , A.48, p.14. I den allmänna motiveringen (prop. 1993/94:117 s. 27) anfördes bl.a. följande. Genom den föreslagna rätten till utbildning skall det allmänna åläggas att hålla ett offentligt skolväsende där själva undervisningen garanteras. Däremot garanteras inte den enskilde rätt till fritt skolmaterial, fria skolmåltider eller skolskjutsar. Av dessa förmåner är rätten till skolmaterial och skolskjutsen reglerad i skollagen och är beträffande skolskjutsar inte undantagslös. Såvitt gäller den åsyftade omfattningen av regleringen har remissinstanserna inte framfört några synpunkter. Inte heller regeringen har här någon annan uppfattning än kommittén. Att rätten till den i bestämmelsen åsyftade utbildningen skall vara kostnadsfri skall dock inte hindra att det i sådan utbildning kan förekomma enstaka inslag som kan föranleda kostnader för elever- na såsom t.ex. särskilda gymnastikkläder och entréavgifter vid musei- besök (jfr prop. 1985/86:10 del A s. 101). I specialmotiveringen anfördes i samma proposition (s. 52) bl.a. följande. I den nya paragrafens första mening slås fast att alla barn som omfattas av den allmänna skolplikten har rätt att kostnadsfritt erhålla grund- läggande utbildning i allmän skola. Vilken personkrets som omfattas av den allmänna skolplikten framgår av 3 kap. skol- lagen. Undantagna från skolplikten och den där angivna motsvarande rätten till utbildning är barn, som varaktigt vistas utomlands eller vars förhållanden är sådana att det uppenbarligen inte kan begäras att bar- net skall gå i skolan. I grundlagsbestämmelsen anges den berörda per- sonkretsen på ett klart och kortfattat sätt. Härav följer att det endast är personer som befinner sig inom skolpliktig ålder som skall garan- teras rätt till fri grundläggande utbildning. Den utbildning som det all- männa genom bestämmelsen åläggs att svara för kostnadsfritt omfattar utbildning som sker i allmänna skolor. Härmed kommer stadgandet även att omfatta rätt till grundläggande undervisning i särskola eller specialskola för de barn som har behov av det. För klarhetens skull skall anmärkas att det endast är rätten till själva undervisningen som garanteras. Som framgått faller utanför tillämpningsområdet rätten att kostnadsfritt erhålla undervisningsmaterial, skolmåltider och skol- skjuts eller andra liknande förmåner, liksom även sådana enstaka inslag i utbildningen som kan föranleda kostnader för eleverna. I artikel 29 i stadgas följande: 1.Konventionsstaterna är överens om att barnets utbildning skall syfta till att a)utveckla barnets fulla möjligheter i fråga om personlighet, an- lag och fysisk och psykisk förmåga; b)utveckla respekt för de mänskliga rättigheterna och grund- läggande friheterna samt för de principer som uppställts i stadga; c)utveckla respekt för barnets föräldrar, för barnets egen kultu- rella identitet, eget språk och egna värden, för vistelselandets och för ursprungslandets nationella värden och för kulturer som skiljer sig från barnets egen; d)förbereda barnet för ett ansvarsfullt liv i ett fritt samhälle i en anda av förståelse, fred, tolerans, jämställdhet mellan könen och vänskap mellan alla folk, etniska, nationella och religiösa grupper och personer som tillhör urbefolkningar; e)utveckla respekt för naturmiljön. 2.Ingenting i denna artikel eller i artikel 28 får tolkas så att det medför inskränkningar i den enskildes och organisationers rätt att inrätta och driva utbildningsanstalter, dock alltid under förutsättning att de i punkt 1 i denna artikel uppställda principerna iakttas och att kraven uppfylls på att undervisningen vid dessa anstalter skall stå i överensstämmelse med vad som från statens sida angivits som minimistandard. anför i sitt betänkande Barnets bästa i främsta rum- met (SOU 1997:116) följande. Rätten till utbildning innehåller inte enbart en rätt att få delta i under- visning utan också en rätt till kunskap och personlig utveckling. I de internationella konventionerna som tar upp rätten till utbildning görs en åtskillnad mellan begreppen skolundervisning (schooling, droit a linstruction) och utbildning (education, droit a leducation). Med utbildning avses den process genom vilken samhället överför inte bara kunskaper och färdigheter utan också kultur, etik och andra värden. Skolundervisning är ett snävare begrepp som innefattar överföring av kunskaper och färdigheter. I ses utbildning som en process genom vilken barnet ges möjligheter att utveckla sin personlig- het, sina anlag och sin fysiska och psykiska förmåga, vilket formuleras i artikel 29. Förarbetena till skollag behandlar särskilt begreppen undervisning och utbildning som uttryck för skolans verksam- het. I delbetänkandet Skollagen (Ds U 1981:4) skriver skolförfatt- ningsutredningen (s. 67 f.): Ordet undervisning används i skollagen utan att innebörden anges närmare. I andra författningar på skolområdet används undervisning med varierande och ibland osäker betydelse. Undervisning leder säkert för de flesta tankarna till den lärarledda lektionsundervisningen. Emellertid omfattar skollagens undervisningsbegrepp utan tvekan många andra verksamhetsformer. // Enligt skolförfattningsutred- ningens mening är skollagens undervisningsbegrepp närmast att upp- fatta som en samlingsbeteckning för all verksamhet som skolan bedri- ver i syfte att uppnå målsättningen enligt 1 § skollagen. Utredningen skriver vidare: Det är främmande för det allmänna språkbruket att benämna många av de verksamhetsformer som omfattas av undervisningsbegreppet såsom undervisning. Enligt utredningens mening är ordet utbildning den lämpligaste samlingsbeteckningen. Utbildning uppfattas allmänt som ett mera vidsträckt begrepp än undervisning. I sitt förslag till ny skollag använde utredningen genomgående ordet utbildning. I propositionen 1985/86:10 Ny skollag m.m. Del A (s. 30) anslöt sig föredragande statsrådet till utredningens upp- fattning att undervisning kan vara missvisande och att i stället utbildning bör användas. Föredraganden anförde dock vidare: Det bör emellertid uppmärksammas att utbildning används även i betydelser som inte syftar på själva verksamheten. Med utbildning åsyftas ofta resultatet från elevens synpunkt. Man talar också ofta om en viss utbildning till skillnad från en annan, som t.ex. inte har samma lärokurs (t.ex. olika linjer i gymnasieskolan) eller samma organisatoris- ka form. Ordet utbildning måste även i lagtext kunna användas i olika betydelser som anknyter till det allmänna språkbruket. I skollagens nuvarande lydelse används ordet utbildningen som samlingsbeteckning på vad som sker i skolan. Men lagen använder även uttrycken verksamheten i skolan och skolarbetet. Ordet undervisning används i skollagen främst i betydelsen den verksamhet som lärare, förskollärare och fritidspedagoger bedriver (2 kap. 3 §). Men i t.ex. 11 kap. om vuxenutbildning används undervisning omväxlande med utbildning i samma betydelse. Motsvarande bruk av orden undervisning och utbild- ning finns i 12 kap. som reglerar särvux. Även i 13 kap. som behandlar svenskundervisning för invandrare (sfi) används under- visning omväxlande med utbildning. Att språkbruket i just dessa kapitel avviker från övriga delar av skollagen kan ha sin förklaring i att dessa kapitel har tillkommit . Före innehöll inte skollagen bestämmelser om komvux, sär- vux och sfi. Dessa utbildningsformer reglerades tidigare i vuxen- utbildningslagen (1984:1118) och i lagen (1986:159) om grund- läggande svenskundervisning för invandrare. Det kan särskilt nämnas att utbildning är det begrepp som skollagen använder för att benämna verksamheten i förskoleklass- en. I 2 a kap. skollagen används begreppet utbildning genom- gående för att benämna förskoleklassens i skollagen reglerade verk- samhet. Ett omfattande utrednings- och lagstiftningsarbete har under sena- re delen av pågått för att sammanlänka förskola och skola och för att ge förskola och förskoleklass läroplaner. I regeringens proposition 1997/98:6 Förskoleklass och andra skollagsfrågor (s. 51 f) behandlas undervisningsbegreppet under punkt 8.2. Undervisningsbegreppet har av tradition varit förbehållet skolan, medan man i förskola och fritidshem använt begreppet verksamhet eller peda- gogisk verksamhet. Med ett synsätt som utgår från att barns utveck- ling och inlärning pågår ständigt och i nära samspel med omgivningen och att barn upptäcker och söker nya kunskaper genom erfarenheter och upplevelser, inte bara i arrangerade inlärningssituationer, blir undervisningsbegreppet så som det traditionellt används i skolsamman- hang problematiskt. Regeringen anför vidare att den anser att: verksamheten i förskoleklassen skall betraktas som undervisning i samma formella mening som den verksamhet som bedrivs i övriga skolformer inom det offentliga skolväsendet. Förskolans bredare syn på vad som anses vara pedagogisk verksamhet, där bl.a. leken, ska- pandet och barnets eget utforskande är viktiga beståndsdelar, bör in- rymmas i undervisningsbegreppet. BOSK har därför i tilläggsdirektiv (dir. 1997:30) fått i uppdrag att se över undervisningsbegreppet i syfte att skapa förutsättningar för ett gemensamt synsätt på hur barn och unga utvecklas och lär. I sitt förslag till läroplan för förskolan, SOU 1997:157, behandlar Barnomsorg och skolkommittén, BOSK, i kapitel 6 sin uppgift att göra en översyn av skollagen utifrån de krav integrationen av för- skola, skola och skolbarnsomsorg ställer och utifrån förslagen till nya måldokument för verksamheterna. I förslagen diskuteras begrep- pen skola/skolform, utbildning, undervisning och pedagogisk verk- samhet. Kommittén föreslog att förskolan bildar en egen skolform och kommittén använder i förslaget till läroplan begreppet under- visning synonymt med pedagogiskt arbete. I de olika skolformsförordningarna används både begreppet utbild- ning och undervisning. Grundskoleförordningens sätt att använ- da begreppen visar hur de dels har olika betydelser, dels är överlap- pande. Grundskoleförordningen använder genomgående begreppet under- visning som beteckning på den verksamhet som inryms i, och ut- gör, . Men förordningen har också en definition av undervisningsbegreppet. I 1 kap. 2 § definieras, bland flera, begrep- pet undervisningstid sålunda: arbete som planerats av lärare och elever tillsammans och som eleverna genomför under lärares led- ning. I gymnasieförordningen används begreppen undervisningen och utbildningen mycket frekvent. Av sammanhangen framgår ofta om det är helheten eller viss undervisningsverksamhet som avses men det kan för läsaren lätt framstå som om de båda begreppen kan användas synonymt. Även i övriga skolformsförordningar förekommer utbildning- en och undervisningen rikligt. De uppvisar samma mönster som grundskoleförordningen och gymnasieförordningen. Läroplanerna för det obligatoriska skolväsendet och förskoleklassen och för de frivilliga skolformerna är av sent datum. Begreppet ut- bildning förekommer sparsamt och när det används syftar det på hela den samlade verksamheten. Så sker främst i läroplanernas inledande delar under rubrikerna En likvärdig utbildning och Rättig- heter och skyldigheter. Begreppet undervisning förekommer mer frekvent och är då, rimligen, främst att förstå som en benämning på verksamheten i skolan, och i en snävare bemärkelse den undervisande personalens verksamhet, själva lärprocessen. Men läroplanerna talar också om skolans verksamhet och om skolans arbete. I förarbetena till läroplanerna för det obligatoriska skolväsendet och för de frivilliga skolformerna (SOU 1992:94, prop.1992/93:220 och 250, betänkandena /94 UbU:1 och UbU:2) finns inte några närmare förklaringar till hur olika, här aktuella, uttryck och begrepp används. En jämförelse med förordningen (SKOLFS 1998:16) om läroplan för förskolan visar att i denna läroplan förekommer inte begreppen utbildning och undervisning och inga särskilda begrepp för att benämna förskolans verksamhet. Där talas enbart om verksam- heten och om förskolan. I ett sammanhang finns dock en avvikande formulering. Denna finns under , där det i det tredje styckets inledning finns begreppet Den pedagogiska verksam- heten. Vad som skiljer just detta verksamhetsbegrepp från andra begrepp och uttryckssätt som används i förskolans läroplan framgår inte av läroplanstexten men i Barnomsorg och skola- kommitténs, BOSK, förslag till läroplan för förskolan (SOU 1997:157), används begreppet undervisning synonymt med pedago- giskt arbete. Slutligen kan nämnas vad som anförts i regeringens proposition 1999/2000:135 s. 18, En förnyad lärarutbildning: Konsten att undervisa inrymmer allt det som lärare gör för att skapa så goda betingelser som möjligt för att främja barns och elevers möjlig- heter att tillägna sig kunskaper. Skolor och framåt ........................................... 1.3Utredningar och ställningstaganden om fristående och i sammandrag....................................................... 1.6Aktuella utredningar och forskningsresultat om Villkor för och omfattning av fristående skolor ............... Enskild förskola och enskilt fritidshem.................................. Enskild förskoleklass och fristående förskoleklass................ Fristående skolor för årskurserna 1 till 9................................ 2.5Fristående gymnasieskola och fristående Skolor med kompletterande utbildningar .............................. Jämförelser mellan fristående skolor och det 3.1Skolans värdegrund – mål och riktlinjer i läroplaner och Kunskaper och färdigheter – kursplaner och timplaner ....... Rektor och lärare...................................................................... Skolhälsovård och sekretess .................................................... Antagningsvillkor och urvalsgrunder...................................... Nationella prov, betyg och prövning ...................................... Huvudman för skolan .............................................................. arbete med fristående skolor....................... Remiss till kommunen ............................................................. Negativa följder för kommunens skolväsende ....................... Villkor för godkännande och rätt till bidrag........................... Tillsyn av fristående skolor...................................................... Lagrum för fristående skolor................................................. 2Jämförelser mellan offentliga skolväsendet och skall bl.a. föreslå hur skollagen kan modernise- ras genom att förenklas och förtydligas samt föreslå förändringar för att harmonisera skollag, läroplaner, andra förordningar och före- skrifter. Hur fristående skolor skall hanteras i detta sammanhang har kommittén inte fått några uttryckliga direktiv om. Kommittén har därför utgått ifrån att skollagsöversynen även gäller fristående skolor. För att få ett underlag till ställningstaganden om hur de friståen- de skolorna skall regleras i samband med detta arbete har denna PM tagits fram. Syftet har varit att redovisa de aktuella förhållan- den som gäller för fristående skolor . I denna PM definieras fristående skolor som skolor som har en- skild huvudman dvs. inte har kommun, stat eller landsting till huvud- man. Det finns olika slag av fristående skolor. I denna redovisning benämns de: fristående grundskola (eg. fristående skola som motsvarar grundskola osv. internationella skolor (finns på både grundskolenivå och gym- nasienivå), riksinternatskolor (med undervisning i årskurserna 7 till 9 och på gymnasienivå) samt skolor med kompletterande utbildningar (vanligen utbildningar på eftergymnasial nivå). I föreliggande PM redovisas något om den historiska bakgrunden till fristående skolor, aktuell lagstiftning, villkor för godkännande och rätt till bidrag för olika fristående skolor samt hur många fri- stående skolor som finns inom de olika skolformerna. Ett önskemål från kommittén har varit att få en jämförelse av vilka regler som gäller för det offentliga skolväsendet och för de fristående skolorna. Vissa av skillnaderna mellan det offentliga skol- väsendet och fristående skolor för olika skolformer redovisas i PM samt i översiktlig form i appendix 2. Slutligen redovisas enligt uppdraget arbete med fri- stående skolor vad avser godkännande, rätt till bidrag samt tillsyn. Det har alltid funnits fristående skolor i kallades dessa skolor privatskolor eller enskilda skolor. I propositionen 1982/83:1 Skolor med enskild huvudman m.m. änd- rades beteckningen till fristående vilket ansågs vara mera värde- neutralt och entydigt än privatskola och enskild skola. Av de många privatskolor som inrättades under 1700- och 1800- talen är endast ett fåtal verksamma . Här kan nämnas Katolska skola () och Franska skolan (1862), båda i , Bladins skola (1868) i , i (1871), Drottning (numera Katolska Skolan av ) i (1873) och i (1885). Tyska skolan i räknar sina anor . 1612 fick i privilegium av konung med tillstånd att holla een tydsk Skoola. Den nuvarande internationella skolan Tyska skolan öppnades . Motiven för att inrätta eller välja en fristående skola i äldre tid har varit flera. Här skall endast ges några exempel. De äldsta fri- stående eller enskilda skolorna hade sannolikt en substitutions- funktion det vill säga de kom till därför att offentlig undervisning saknades eller var otillräcklig. Ett typiskt exempel på detta är flickskolorna. För flickor fanns och en bit in bara privata pensioner och fattigskolor. inrättades dock ett antal högre flickskolor. Efterhand kom praktiskt taget varje stad att ha en flickskola. in var fortfarande enskilda skolor i stort sett den enda möjligheten för flickor att förbereda sig för inträde till de statliga läroverken. fick flickor till- träde till realskolan och 1927 till gymnasiet. Några av ledarna för dessa flickskolor har även kommit att spela en central roll i den pedagogiska utvecklingen t.ex. fanns 19 595 flickor i enskilda flickskolor. Ett annat motiv för att inrätta en enskild skola, är att en person, en grupp lärare eller föräldrar velat utveckla en viss pedagogisk metod och t.ex. startat Waldorf-, Montessori-, Reggio Emilia- eller Freinet- skolor. Den första , Lilla inrättades 1935 i och den första , Mikaelsgården kom 1936 i . Även den grupp fristående skolor som vi kallar skolor med konfessionell inriktning har haft föregångare. fanns t.ex. i fem s.k. magnatskolor dvs. folkskolor som inrättats av enskilda personer och var avsedda för barn till grundarens underlydande. Som exempel kan nämnas valloner som arbetade vid bruken och var kalvinister. De ville att barnen skulle undervisas i sina föräldrars trosuppfattning. De första lärarna vid dessa magnatskolor var sannolikt kalvinistiska präster. De bestämmelser som reglerar de fristående skolorna går till- baka till äldre bestämmelser. Folkskolestadgan (1921:604) i dess lydelse 1951, 9 kap. Enskilda skolor 62 § anger följande: Önskar någon inrätta enskild skola för meddelande av undervisning åt barn, skall ansökan därom göras hos distriktets skolråd, vilket ej må vägra tillstånd till skolans upprättande, såframt sökande är medlem av och känd för hedrande vandel samt befinnes äga den skicklighet, som för undervisningens meddelande erfordras. Enskild skola, skall stå under skolrådets inseende. Finner skolrådet, att sådan enskild skola ej motsvarar det därmed avsedda ändamålet eller att undervisningen därstädes är anordnad i strid med de i denna stadga givna föreskrifter, äger skolrådet förbjuda fortsättande av skolans verksamhet.