sou · GQB352 · 2003-01-01 00:00:00 — SIL under vissa förutsättningar borde omfatta även aktier i aktiebolag till vilket sådan överlåtelse av tillgångar har skett. Möjligheterna att genom verksamhet i enskild näringsverk- samhet och handelsbolag omvandla vad som kan likställas med arbetsinkomster är emellertid normalt begränsade. Enbart det förhållandet att tillgångar har överlåtits till underpris till ett aktiebolag är alltså inte ett tillräckligt skäl att tillämpa bestämmel- serna i 3 § 12 mom. SIL vid en senare försäljning av aktierna. Reger- ingen är därför inte beredd att utan ytterligare överväganden lägga fram ett förslag i denna fråga. Även denna fråga prövades i RÅ 1999 not. 87 där bolagets verk- samhet uteslutande bestod i att förvalta dels de immateriella rättig- heter som hade tillförts bolaget vid dess bildande och hade sin grund i ett av delägarnas litterära verk, dels det kapital som genere- rats av denna förvaltning. Regeringsrätten uttalade i denna del föl- jande. Av den antagna förutsättningen att det är bolaget som är skattskyldigt för inkomsterna av de rättigheter som tillförts bolaget följer att in- komster som annars – i vart fall delvis – hade varit arbetsinkomster för Y (författaren) i stället kan komma att utgöra kapitalinkomster även om Y inte alls hade varit verksam i bolaget. Reglerna i 3 § 12 mom. SIL är emellertid inte inriktade på att motverka detta utan detta är en fråga att beakta när rättigheterna tillförs bolaget (jfr 26 § lagen (1998:1600) om beskattningen av överlåtelser till underpris). Enligt Regeringsrät- tens mening skall, vid bedömningen av om Y varit verksam i betydande omfattning i bolaget i den mening som avses i 3 § 12 a mom. SIL, endast arbetsinsatsen i bolaget beaktas. Målet gällde inte beskattningen av Y:s aktier i bolaget utan frågan var om 3:12-reglerna skulle tillämpas på ett barnbarns, X, aktie- innehav. Eftersom X:s far, Z, tillika Y:s svärson, var verksam i betydande omfattning i bolaget blev X:s aktier kvalificerade. Som framgår av lagtexten (57 kap. 4 § första stycket 1 IL) är det inte enbart delägarens egen verksamhet i företaget som kan leda till att hans andelsinnehav blir kvalificerat. Om någon närstående till honom är eller varit verksam i betydande omfattning i företaget smittas delägarens andelsinnehav. Även om han inte själv varit verksam i företaget blir hans andelar således kvalificerade. 87 framgår hur närståendes verksamhet kan smitta övriga delägares andelsinnehav. I målet ansågs inte författaren, Y, själv ha varit verksam i betydande omfattning i bolaget. Y:s svärson, Z, arbetade emellertid som verkställande direktör i bolaget. Z:s verk- samhet ansågs av Regeringsrätten vara av betydande omfattning varför hans sons, X, (X var klagande i målet) aktier i bolaget var kvalificerade. Även Y:s aktieinnehav smittas av Z:s verksamhet och blir, trots att Y inte anses ha varit verksam i betydande omfattning i bolaget, i alla fall kvalificerat. Även i RÅ 2000 not. 164 (överklagat taxeringsbeslut) prövades frågan om en styrelseledamot skulle anses kvalificerat verksam. Regeringsrätten hänvisade åter till förarbetsuttalandet om styrelse- ledamots verksamhet. Förutom sitt uppdrag som styrelseledamot hade den aktuella personen inte varit delaktig i den dagliga verk- samheten i bolaget. Han hade heller inte varit delaktig i det lång- siktiga arbetet att bygga upp en butikskedja. Av praktiska skäl hade han undertecknat handlingar avseende förvärv av två butikslokaler och i övrigt endast uppträtt som finansiär. Hans arbetsinsats i bola- get ansågs dock inte ha haft betydelse för vinstgenereringen. Han hade alltså inte varit verksam i betydande omfattning i den mening som avses i 3:12-reglerna. Regeringsrätten har i dom (mål nr 7283-1999) prövat frågan om ende ägaren, tillika verkställande direktör, i ett fåmansföretag varit verksam i betydande omfattning. Omständig- heterna i målet var följande. En revisor, , bildade ett bolag, , som köpte ett försäljnings- bolag med tillhörande rörelsedrivande bolag. registrera- des A som styrelseledamot i de förvärvade bolagen men eftersom han skulle avveckla sitt engagemang som revisor tog han inte aktiv del av driften av det rörelsedrivande bolaget förrän . avyttrade A sina aktier i . Han deklarerade den uppkomna vinsten på som inkomst av kapital. Länsrätten, som fann att A var företagsledare och den enda verksamma perso- nen i FIAB, ansåg att det inte kunde hävdas att A inte varit verk- sam i företaget i betydande omfattning. Kammarrätten konstate- rade i sina domskäl inledningsvis att det är skattemyndigheten som har bevisbördan för att förutsättningarna för tillämpning av 3:12- reglerna föreligger. A hade genom sitt aktieinnehav och ställning haft ett bestämmande inflytande i bolaget. Enbart den omständig- heten att A haft möjlighet att påverka resultatet i det rörelsedri- vande dotterbolaget kunde dock inte medföra att han skulle anses ha varit verksam i betydande omfattning i bolaget. I stället skulle enligt kammarrättens mening en samlad bedömning göras av vilken ekonomisk betydelse för vinstgenereringen A:s arbetsinsatser haft för bolaget. Arbetsinsatserna hade utförts – – och bestått i datorisering och administration. hade A tagit ut lön med sammanlagt . Sub- stansvärdet i bolaget hade A ägde aktierna i koncer- nen ökat med . Mot denna bakgrund ansåg kammarrät- ten att A:s arbetsinsats inte haft en påtaglig betydelse för vinst- genereringen i bolaget. 3:12-reglerna skulle därmed inte tillämpas vid beskattningen av vinsten från försäljningen av andelarna i FIAB. RSV överklagade domen. Regeringsrätten, som avslog över- klagandet, hänvisade i sina domskäl till förarbetsuttalandena om verksamhetsrekvisitet och anförde därefter. Mot denna bakgrund och med hänsyn särskilt till det grundläggande syftet bakom bestämmelserna - att motverka att arbetsinkomster tas ut i form av lägre beskattad realisationsvinst m.m. i stället för som lön – finner Regeringsrätten att omständigheterna i [UJ]:s fall är sådana att han inte kan anses ha varit verksam i betydande omfattning i företaget i den mening som avses i 3 § 12 mom. femte stycket lagen om statlig inkomstskatt. Den omständigheten att han har haft den ställning han haft i företaget föranleder inte annan bedömning. Realisationsvinsten skall därför, som också kammarrätten funnit, i sin helhet tas upp till beskattning i inkomstslaget kapital. En ledamot var skiljaktig och ansåg med följande motivering att RSV:s talan skulle bifallas. Av förarbetena till de aktuella bestämmelserna framgår att en person alltid skall anses verksam i betydande omfattning i ett företag om hans arbetsinsatser har stor betydelse för vinstgenereringen i företaget och att till denna krupp av kvalificerat verksamma naturligtvis hör före- tagsledare och andra högre befattningshavare (prop. 1989/90:110 s. 703). Den närmare innebörden av det i lagtexten använda uttrycket verk- sam i företaget i betydande omfattning är oklar. Någon klarhet skapas inte heller av det återgivna uttalandet i förarbetena. Det är dock berättigat att dra den slutsatsen av uttalandet att, vid sidan av personer vars arbetsinsatser är av stor betydelse för vinstgenereringen i företa- get, andra personer kan anses verksamma i företaget i betydande om- fattning. Det är ofrånkomligt att bedömningen av om en person är verksam i ett företag i betydande omfattning måste göras med ett stort inslag av schablonisering. Så får beträffande vissa befattningshavare i företaget, t.ex. den verkställande direktören, presumeras att de är verksamma i företaget i betydande omfattning, även om deras arbetsinsatser i ett enskilt fall inte har stor betydelse för vinstgenereringen i företaget. Mot denna bakgrund får [UJ], som varit företagsledare, ende an- ställd, ende aktieägare och ende ordinarie styrelseledamot i [FIAB], anses ha varit verksam i företaget i betydande omfattning. Den omständigheten att hans verksamhet i företaget varit av begränsad omfattning i tiden leder inte till annan bedömning. Regeringsrätten har i dom (hemligt mål nr)prövat frågan om den s.k. utomståenderegeln (se avsnitt 7.4) var tillämp- lig. Den skattskyldige ansåg att vissa delägare i företaget inte skulle anses uppfylla verksamhetsrekvisitet, varvid företaget skulle anses ägas av utomstående till . Omständigheterna var föl- jande. Den fysiska personen är anställd som konsult i ett dotterföretag till fåmansföretaget . I XAB bedrivs konsult- verksamhet. Samtliga anställda erbjuds delägarskap efter viss tids anställning. förvärvade YAB samtliga andelar i XAB. Före avyttringen ägdes av andelarna i XAB av konsulter (varav var s.k. säljande konsulter), av VD-gruppen, av styrelsen, av tidigare anställda och av den administrativa personalen. Antalet delägare var ca 90 personer. N ville veta om en kapitalvinst på de i XAB avyttrade andelarna skulle omfattas av 3:12-reglerna, dvs. närmare bestämt om utomståenderegeln kunde åberopas. Han ville även ha besked om andelsbyteslagen. Den senare frågan berörs inte här. som i beslut fann att 3:12- reglerna skulle tillämpas på de avyttrade andelarna anförde bl.a. följande. Verksamheten i det av XAB ägda dotterbolaget bedrivs av ett antal konsulter som utför ett självständigt arbete i en organisation som sak- nar andra chefer än respektive bolagschef. Samtliga konsulter synes ha samma ställning i företaget, förutom att vissa av dem är något mer in- riktade på att anskaffa uppdrag från potentiella kunder. Enligt nämn- dens mening måste samtliga konsulter i en sådan organisation anses verksamma i betydande omfattning i den mening som avses i 3:12- reglerna. N:s andelar är således kvalificerade enligt 3 § 12 mom. SIL för honom. N:s fråga är om den s.k. utomståenderegeln i 3 § 12 e mom. SIL är tillämplig Enligt nämndens mening är det inte visat i ärendet att XAB var utomståendeägt i den omfattningen att utomståenderegeln är tillämplig. N överklagade beslut i denna del. Till stöd för sitt yrkande att 3:12-reglerna inte skulle tillämpas i målet anförde han följande. bedömning av de icke säljande konsulternas betydelse för företaget förefaller bygga på en bedömning där ett lägre krav på verksamhet kan ställas på delägare vid det som nämnden benämner gemensam verksamhet. I XAB drivs verksamheten av företagsledningen/arbetsledningen. Cheferna/arbetsledarna torde där- för vara kvalificerat verksamma i XAB. Icke säljande konsulter saknar dock särskild koppling till vinstgenereringen eftersom varken budget-, fakturerings- eller säljansvar åvilar dessa. Sammantaget finns det inget som talar för att de icke säljande konsulterna i X AB skall klassas på något annat sätt än vanliga anställda vad gäller betydelsen före företa- gets vinstgenerering. Prövningen av verksamhetskravet är individuell och vid denna prövning är tillräckligt många delägare i XAB att betrakta som utomstående för att utomståenderegeln skall vara till- lämplig. Regeringsrätten gjorde utan egen motivering samma bedömning som och fastställde därmed förhandsbeskedet. Kammarrätten i (mål nr 1102-1999) har i en dom meddelad prövat frågan om verksamhet i form av fastighets- och aktieförvaltning innebar att verksamhets- rekvisitet var uppfyllt. Den skattskyldige gjorde gällande att före- tagets aktieportfölj förvaltats av en banks fondav- delning och av en fondkommissionär. Även förvalt- ningen av företagets fastigheter hade så gott som uteslutande om- besörjts genom upphandling av tjänster. Under det aktuella beskattningsåret hade den skattskyldige dessutom varit sysselsatt i sina övriga anställningar i sådan omfattning att han i praktiken inte haft möjlighet att vara verksam i betydande omfattning i företaget. Länsrätten anförde bl.a. följande. Det åligger styrelsen och – om sådan finns utsedd – den verkställande direktören att förvalta ett aktiebolags angelägenheter. Företagsled- ningen får normalt sett anses vara av stor betydelse för vinstgene- reringen i ett bolag och därmed även i betydande omfattning verksam i bolaget. Att den löpande förvaltningen av ett bolags angelägenheter ombesörjs genom upphandlandet av externa tjänster kan inte anses förta ledningen dess betydelse för bolagets styrning, utveckling och resultat. Inte heller den omständigheten att ett bolags omsättning och avkastning är beroende av yttre förutsättningar – i föreliggande fall bl.a. hyresnivå och ränte- och aktiekursutveckling – kan medföra en sådan bedömning. Kammarrätten delade länsrättens bedömning. Verksamhetsrekvisi- tet var alltså uppfyllt. Den skattskyldige har överklagat domen (Regeringsrättens mål nr 299-2002). Även i Kammarrättens i dom (mål nr 8046--48-2000) ansågs verksamhetsrekvisitet uppfyllt. I målet var fråga om ett företag vars verksamhet bestod i förvaltning av ett patent och därtill hörande licensavtal. Företagets förmögen- hetsförvaltning skedde diskretionärt av företagets bank. Kammar- rätten anförde bl.a. följande. Bolagets ändamål är att bedriva förvaltning av royaltyavtal ävensom idka därmed förenlig verksamhet. I praktiken investerar bolaget de royaltyinkomster som härrör från försäljningen av ett patent. Enligt kammarrättens bedömning är bolaget därmed inte ett bolag som ägnar sig åt sådan kapital- eller fastighetsförvaltning som skulle kunna för- anleda att bestämmelserna i 3 § 12 mom. SIL inte är tillämpliga [A]rbetsinsatserna [får] bedömas såväl i sig som ställda i relation till de arbetsinsatser som överhuvudtaget utförs och behövs i bolaget. Det kan därmed konstateras att även om [NN:s] insatser i sig kan synas in- skränkta så har han såsom ensam styrelseledamot i bolaget, och i avsaknad av verkställande direktör eller anställda, det fulla ansvaret för bolagets angelägenheter liksom även att utföra i bolaget förekom- mande sysslor. Vad han företar sig i bolaget får således sägas vara av stor betydelse för bolagets vinstgenerering och han får därmed anses vara verksam i bolaget i betydande omfattning. Det förhållandet att hans åtgärder i dessa avseenden inskränker sig till att uppdra åt externa uppdragsgivare att sköta sysslorna föranleder enligt kammarrättens mening inte annan bedömning. Den skattskyldige har överklagat domen (Regeringsrättens mål nr ). I ett förhandsbesked behandlade frågan om kapitalförvaltning konstituerar verksam- het i den mening som avses i 3:12-bestämmelserna. Omständighe- terna var följande. Två personer ägde andelarna i ett företag. Ingen av dem var anställd i företaget vars styrelse bestod av de två personerna. Före- taget ägde en värdepappersportfölj bestående av sju aktiefonder. Fonderna förvaltades diskretionärt. Förvaltningen skedde enligt de riktlinjer som ursprungligen drogs upp av företagsägarna. De hade därefter då och då angett en modifierad investeringsinriktning på så sätt att en till två fonder bytts ut. Så hade skett ca en gång vart- annat år. hade de dock överhuvudtaget inte givit några instruktioner om förvaltningen. Företagsägarna planerade nu att avveckla verksamheten i företaget och ville veta om deras andelar var kvalificerade. besvarade frågan nekande med följande motivering: Av de uppgifter som sökandena lämnat framgår att de är styrelseleda- möter i företaget. De har inte utfört något kontinuerligt arbete i före- taget utan enbart då och då gett besked till förvaltaren om ändrad verksamhetsinriktning genom byte av någon fond. I övrigt har verk- samheten skötts av förvaltaren självständigt inom ramen för givna instruktioner. De arbetsinsatser som sökandena utfört medför enligt nämndens mening inte att de kan anses verksamma i betydande om- fattning i den mening som anses i 3 § 12 mom. Det kvantifierande uttrycket betydande Kvantifierande uttryck som t.ex. huvudsaklig, övervägande, väsent- lig och betydande används på många håll i skattelagstiftningen för att formulera rekvisit. Orden har ingen exakt språklig innebörd vil- ket gör det svårt att med bestämdhet veta vad som avses med dessa. I skattelagstiftningen används uttrycken ofta för att ange kvanti- teter eller en viss andel. avses en kvalitativ innebörd. Uttrycken används således inte på ett enhetligt sätt (, Skattenytt 1999, s. 614 ff.). över- vägde i sitt betänkande möjligheten att redogöra för vad som avses med uttrycken t.ex. genom att i stället uttrycka dem i en procent- sats eller att använda ett uttryck i stället för flera med samma eller liknande betydelse. Bl.a. av tidsskäl genomfördes dock inte någon genomgång av samtliga bestämmelser med kvantifierande uttryck (SOU 1997:2, Del 1, s. 357 f.). De kvantifierande uttrycken behölls därför i IL (prop. 1999/2000:2, Del I, s. 504). När det gäller uttrycket betydande används detta i skattelagstift- ningen med växlande innebörd i olika bestämmelser. preci- seras uttrycket motivledes, vilket t.ex. är fallet med den s.k. utom- ståenderegeln i 57 kap. 5 § IL. Enligt denna bestämmelse skall 3:12- reglerna inte tillämpas om utomstående i betydande omfattning äger del i företaget och har rätt till utdelning. Av förarbetena fram- går att om de utomståendes andelsinnehav i företaget uppgår till är undantagsregeln tillämplig (prop. 1989/90:110 s. 468 och 704). Beräkningsbasen är alltså den samlade ägarbilden. Enligt (Fåmansaktiebolag, 1999, s. 274 f.) varierar den kritiska punkten där en utdelning är mera lönsam än lönealternativet beroende bl.a. på skatte- och avgiftsbelastningar samt den skattskyldiges inkomster. Till följd av att skattesatserna ändrats skattereform borde kravet på utomståendes andelsinnehav därför numera vara större än . Detta skulle innebära att med uttrycket betydande kan avses åtminstone . Det sagda innebär att den i förarbetena angivna gränsen på endast kan ses som ett riktmärke. infördes (prop. 1990/91:167, bet. 1990/91:SkU34, SFS 1991:42). Enligt bestämmelserna kunde utdelning som utgjordes av andelar under vissa förutsättningar vara skattefri för mottagaren. Det krävdes bl.a. enligt det s.k. verksam- hetsvillkoret att den verksamhet som efter utdelningen bedrevs i vartdera bolaget var av betydande omfattning i förhållande till den verksamhet som bedrevs i det utdelande bolaget. I specialmotiver- ingen till bestämmelsen uttalades att med betydande avsågs (prop. 1990/91:167 s. 26). Verksamhetsvillkoret var föremål för prövning i RÅ 1996 ref. 101, det s.k. Swedish Match-målet. I rätts- fallet uppgick verksamheten i det avskilda dotterbolaget endast till av den verksamhet som före delningen bedrevs i moder- bolaget. Trots denna avvikelse från det i förarbetena angivna mini- mitalet ansåg Regeringsrätten att verksamheten i dotterbolaget uppfyllde lagtextens krav på betydande omfattning. änd- rades (prop. 1998/99:15, bet. 1998/99:SkU2, SFS 1998:1606). Bl.a. ändrades verksamhetsvillkoret eftersom innebör- den av detta ansågs vara oklar. krävs att dotterbolagets verksamhet till huvudsaklig del består av rörelse eller direkt eller indirekt innehav av andelar som representerar en röstmajoritet i företag som till huvudsaklig del bedriver rörelse. Ofta saknas emellertid en beräkningsbas. Så är fallet i 11 kap. 22 § IL, som behandlar frågan om skattefria inkomster hos utländska forskare. Ett rekvisit för skattefrihet är att anställningen eller uppdraget avser kvalificerat forsknings- eller utvecklingsarbete med sådan inriktning eller på sådan kompetensnivå att det innebär betydande svårigheter att rekrytera inom landet. I andra fall är det oklart vad som är beräkningsbasen. I 17 kap. 31 § IL regleras konsekvenserna av att underlåta att slutredovisa eller fakturera. Om den skattskyldige i betydande omfattning har låtit bli att slutredovisa eller fakturera belopp som enligt god redo- visningssed hade kunnat slutredovisas eller faktureras, skall de belopp som skäligen hade kunnat slutredovisa eller faktureras tas upp som intäkt. Varken av lagtext eller förarbeten framgår vad den underlåtna slutredovisningen eller faktureringen skall ställas i rela- tion till. I 16 kap. 5 § IL, som innehåller den s.k. utredningsregeln när det gäller garantiåtaganden, är det ännu mera oklart vad som är beräk- ningsbaserna. I första stycket stadgas att avdrag skall göras med ett högre belopp än som följer av schablonregeln (16 kap. 4 § IL) om ett betydligt större avdrag är motiverat av vissa omständigheter. Här skulle det gå bra att uttrycka andelen i en procentsats eftersom beräkningsbasen är det avdrag som följer av schablonregeln. I utredningsregelns tredje strecksats finns villkoret att en betydande ökning av garantiåtagandenas omfattning skett under beskattnings- året. Även om man skulle kunna ange ökningen av omfattningen i en procentsats uppstår frågan vad som avses med omfattning. Det framgår inte om det är antal garantiåtaganden, de belopp som garanteras eller riskstorleken. I femte strecksatsen anges slutligen villkoret att en väsentlig del av garantiåtagandena avser som betydligt överstiger . Beräkningsbasen är år vilket skulle leda till att tiden kan beräknas till och drygt om betydligt innebär eller och knappt om uttrycket innebär . Hur beräkningen exakt skall gå till framgår inte av förarbetena. Av vad som sagts framgår att de kvantitativa preciseringar som i olika förarbeten finns av uttrycket betydande varierar mellan och . 7.3.3Samma eller likartad verksamhet Som framgår av föregående avsnitt kan en andel vara kvalificerad om andelsägaren eller någon närstående till honom är eller har varit verksam i ett annat fåmansföretag eller i ett fåmanshandelsbolag som bedriver samma eller likartad verksamhet. Bestämmelsen avser att förhindra att verksamhet flyttas mellan olika företag och de upparbetade arbetsinkomsterna därefter sparas i det vilande före- taget. Bestämmelsen är intimt kopplad till bestämmelserna om karenstid, vilka behandlas i avsnitt 7.3.5. omfattade bestämmelsen endast verksamhet i ett annat fåmansföretag. I sam- band med att definitionen av kvalificerade andelar i 57 kap. 4 § 2 IL utvidgades till att även omfatta andelsägares verksamhet i ett indirekt ägt fåmanshandelsbolag (se nästföljande avsnitt) änd- rades även bestämmelsen i 57 kap. 4 § 1 IL (prop. 2001/02:46, bet. 2001/02:SkU13, SFS 2001:1176). En andel i ett fåmansföretag anses numera kvalificerad även i det fall andelsägaren eller någon honom närstående är eller har varit verksam i ett fåmanshandels- bolag som bedriver samma eller likartad verksamhet som fåmans- företaget. På samma sätt som uttrycket verksam i betydande omfattning inte är definierat i lagtexten är inte heller uttrycket samma eller likartad verksamhet definierat. I förarbetena har uttrycket inte närmare berörts. Någon ledning vid tolkningen av rekvisitet finns inte heller att hämta i RSV:s allmänna råd. Regeringsrätten har där- emot tagit ställning till uttryckets innebörd i rättsfallen RÅ 1997 ref. 48 I och II och RÅ 1999 ref. 28. I RÅ 1997 ref. 48 I och II var huvudfrågan om särskilda skäl förelåg för att underlåta uttags- beskattning. Rättsfallen handlar således inte i första hand om till- lämpningen av 3:12-reglerna. I RÅ 1997 ref. 48 (I) avsåg ett fåmansföretag (X AB), som hade ett moderbolag vars aktier kunde vare kvalificerade enligt 3:12- reglerna, att till ett annat fåmansföretag (NYAB) överlåta närings- betingade aktier till ett pris under marknadsvärdet. Vid bedöm- ningen av om uttagsbeskattning kunde underlåtas uppkom frågan om även aktierna i efter överlåtelsen skulle bli kvalificerade. Bedömningen av den senare frågan var beroende av om X AB och NYAB kom att bedriva samma eller likartad verksamhet enligt 3:12-reglerna. Enligt Skatterättsnämndens uppfattning borde rekvi- sitet samma eller likartad verksamhet ges samma innebörd såväl före som 1995 (lagändringen, som redovisas i avsnitt 7.3.5, innebar i korthet att den regel som vid överflyttning av verksamhet mellan olika företag medgav förlängning – utöver karenstiden – av den tid som gällde för tillämpning av 3:12-reglerna ersattes av en ren karenstidsbestämmelse). Endast sådan verk- samhet som ligger inom ramen för den tidigare av aktieäga- ren/närstående bedrivna verksamheten borde därför anses som samma eller likartad.