sou · GQB388 · 2003-01-01 00:00:00 — Att det i aprilförslaget inte nämns någonting om organisationstillhörighet torde dock otvivelaktigt höra samman med den av regeringen utfärdade kommunikén om att särskilda skäl skulle föreligga för registrering av medlemskap i politisk ytterlighetsorganisation. I sammanhanget kan det nämnas att man inom säkerhetspolisens personalkontrollavdelning tycks ha märkt en förändring i lekmannaledamöternas i bedöm- ningar om vilka uppgifter som kunde lämnas ut för personalkon- troll. Detta antyds i ett referat från föreståndarmötet då rotelchefen beskrev läget på personalkontroll- fronten för sina kolleger. Delar av referatet av hans redogörelse, som enligt protokollet rönt stort intresse hos mötesdeltagarna, skall här citeras. Han gav några personliga kommentarer ang vissa förändringar i den s.k. samrådsnämndens bedömningar, som man kan spåra efter Strand- kommissionens offentliggörande av sitt betän- 379Ibid, s. 66. 380Förslag till personalkontrollkungörelse . HSC nr 218/68. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Den fortsatta utvecklingen berördes. Ett stort framsteg ligger i uppdelningen i två olika skyddsklasser. Härigenom blir kontrollen av dem som skall få - eller redan har - insyn i verkligt kvalificerade hemligheter betydligt mera skärpt. Vidare kan man vänta sig en skärpning av förutsättningarna för utlämnande av uppgifter ang politisk hemvist. Man kom- mer sannolikt att ställa större vikt vid politisk aktivitet.381 Med tanke på säkerhetspolisens bedömning av det kommunistiska hotet som vidarebefordrats till offentligheten av den parlamenta- riska nämnden torde alla förslag till inskränkningar av registre- ringsverksamheten ha betraktats med klar skepsis av säkerhetspoli- sen. Att säkerhetspolisen ansåg att det rådande läget krävde fortsatt hög polisiär beredskap mot den svenska vänstern framgår av en före- dragning av i försvarsrådet den 3 december 1968.382 I fö- redragningen påkallade han vikten av största vaksamhet särskilt mot de marxist-leninistiska organisationerna. När han med hjälp av diabilder höll sitt anförande ställde han följande framtidsprognos: Om utvecklingen - som - fritt får fort- sätta , kommer den marxist-leninistiska (kineskommunistiska) rö- relsen att i skydd av bl.a. FNL-rörelsen och dess eventuella efterträdare - utvecklas till en förhållandevis stark politisk rörelse, som med bl.a. utomparlamentariska medel kommer att bedriva en alltmer ökande samhällsomstörtan- de verksamhet. Icke minst farlig är rörelsen genom att den har så stark förankring hos de 381Referat av föreståndarmötet av den 27/6 1968. HSC nr 315/68. För förändringarna efter 1969 se SOU 2002:89 av . 382I försvarsrådet ingick bl.a. statsministern, , rikspolischefen och verkschefer inom to- talförsvaret. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 unga intellektuella vilka kan väntas bekläda ledande poster inom samhället.383 Drygt - - gav säkerhetspo- ledning ett liknande budskap till de riksdagsmän som satt som lekmannaledamöter i . Av minnesanteck- ningarna från sammanträdet - sannolikt upptecknade av - framgår det att säkerhetspolisen då hävdat att KFML, Clarté och FNL fick ekonomiskt stöd av kineserna samt att maoister infiltre- rat försvaret. hade man låtit förstå att infiltrationen svår- ligen skulle låta sig upptäckas om säkerhetspolisen skulle åläggas restriktioner för registreringsverksamheten. Inledningsvis anfördes att en skickligt genom- förd infiltration, vare sig den har militär eller civil inriktning, normalt inte böra kunna utan vidare konstateras , blir i regel beroende av inriktningen på det insamlande av detaljupp- gifter som kan äga rum ifråga om personliga, politiska och organisatoriska ageranden.384 Som exempel på den pågående infiltrationen hänvisades till att vänsterextremistiska värnpliktsvägrare ändrat taktik och i stället som bästa metod valt att fullgöra militärtjänstgöringen och s.a.s. verka från insidan genom destruktiv propaganda. Enligt säker- hetspolisen kunde KFML sägas ha anammat denna metod vid den hemliga kongressen i då det beslutades att man skulle avslöja och bekämpa den borgerliga militärappara- ten. Med hänvisning till detta menade säkerhetspolisen att infiltra- tionshotet nu inträtt i ett nytt allvarligare läge. Anfördes sammanfattningsvis, att ett fullföl- jande av de nämnda kongressbesluten synes komma till att innebära infiltration inom för- svaret av en art och omfattning som för bara skulle ha bedömts som helt ore- alistiskt.385 383Diabild nr 15, Föredragning i försvarsrådet den 3/12 1968. HSC nr 565/68. Minnesanteckningar från Parlamentariska nämndens sammanträde i . Redogörelse för den aktuella situationen bland de svenska kommunisterna. HSC nr 175/69. Formuleringen om den borgerliga militärapparaten upptogs som punkt 2 i det handlingsprogram som antogs vid . Detta står att läsa i en 66-sidig rapport Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Vid mötet nämndes dessutom två specifika fall där maoister sades ha infiltrerat känsliga poster inom totalförsvaret. Det första fallet handlade om en forskningsingenjör vid FOA, här kallad A. Till nämnden gavs följande information om A: Hans MAO-beundran och kontakt med kine- siska ambassaden konstaterad genom den allra senaste tidens rutinmässiga spaningsverksam- het. Han är knuten till FOA, men intet politiskt var tidigare känt om ho- nom.386 Enligt uppgifter i A:s personakt hade han velat framföra gratulationer till den kinesiska ambassaden med anledning av födelsedag. A hade frågat om det fanns någon lista som man kunde skriva sitt namn på för att hylla honom men då fått svaret att det inte fanns någon sådan lista emedan man för att förhindra personkult inte firade sina ledares födelsedagar.387 Med anledning av dessa uppgifter inhämtades information om A:s arbete vid FOA. Säkerhetspolisens kontaktman hade då meddelat att A varit anställd som ingenjör och att det var svårt att säga huruvida hans arbete kunde betraktas som hemligt eller öppet då detta var beroende av vilket projekt han arbetade med.388 Detta var således vad som var känt när han nämndes som ett exempel på infiltration vid föredragningen för . Vid den där- efter vidtagna personövervakningen som arrangerades av säker- hetspolisen fann man inga tecken på som upprättades inom säkerhetspolisen efter det att man låtit bugga kongressen (JWK 15:4/5d, löpnr 1. Att mötet buggades framgår bl.a. av ett protokoll från en regions- konferens . Där angavs det att en befattningshavare informerat om vissa tekniska lösningar i samband med övervakningen av och att säkerhetspolisen helt kunnat följa upp densamma. Protokollet fick sig tillsänt av chefen för säkerhetssek- tionen i (HSC 199/69. Se även Lampers, , : Buggning och andra former av teknisk inhämtning. Säkerhetstjänstkommis- sionen 2002. Minnesanteckningar från Parlamentariska nämndens sammanträde i . Redogörelse för den aktuella situationen bland de svenska kommunisterna. HSC nr 175/69. 387PM ang uppgifter från källa. HS 32/69. 388PM beträffande forskningsingenjören [A] den 27/1 1969 av E G. HS 32/69. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 att A hade några misstänkta illegala kontakter med främmande makt.389 Vad var då känt om den andra personen som av säkerhetspolisen nämndes som ett exempel på en maoistisk infiltratör? Inför nämn- den namngavs i detta fall en ingenjör vid flygtekniska försöksan- stalten (FFA), här kallad B, som betecknades som konsta- terad Mao-ist. De första uppgifterna om B hade inkommit vid be- arbetningen av överskottsinformation från telefonkontrollen. En- ligt telefonkontrollkällan E hade B ringt till () och beställt fyra exemplar av skriften Hur man blir VUF-are. Månaden därefter hade några personer som bodde på samma studenthem som B anmält till FFA att denne var fanatisk MAOist. FFA hade då i sin tur kontaktat säkerhetspolisen och begärt personalkontroll av B.390 Eftersom den enda information säkerhetspolisen hade om B var att han beställt en skrift från VUF kontaktades B:s grannar samt en arbetskamrat vid FFA för samtal. Vid samtalen framkom att B i studenthemmet brukade spela kubanska kampsånger, uttalade sig positivt om familjepolitik, umgicks med socialisterna på studenthemmet och en gång blivit iakttagen när han pressade ett sidentryck av . B betecknades dessutom som asoci- al, naiv och labil. Dessa uppgifter sammanställdes och utlämnades för personalkontroll till FFA enligt beslut i styrelse den 10 januari 1969.391 Även om det i båda fallen kunde konstateras att personer som sympatiserade med den kinesiska kommunistledaren hade säker- hetskänsliga befattningar är det svårt att se att de utgjorde några bra exempel på det säkerhetspolisen ville påvisa. Säkerhetspolisen kunde varken visa att de båda personerna medvetet sökt sig till des- sa befattningar för att förbereda sig för brottslig verksamhet eller att de placerats där av främmande makt eller någon kommunistisk organisation. Fallen kan därför inte utgöra något belägg för att kommunister planmässigt infiltrerade det svenska totalförsvaret. 389Tre veckors spaning sammanfattades på följande sätt: Nämnas kan att [A] följt en dam till Västeråståget samt att han själv medföljt ett tåg mot Väs- terås. PM ang [A] den 11/3 1969 av L O E. HS nr 32/69. 390E den 7/11 1968, O L samt PM den 28/11 1968 av . HS 20/69. 391PM den 20/1 1969 av . HS 20/69. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 I detta kapitel har jag behandlat de interna och offentliga diskus- sionerna om säkerhetstjänsterna och personalkontrollen. Jag har också redogjort för säkerhetspolisens reaktioner på den offentliga kritiken samt dess försök att anpassa sig efter regeringens kommu- niké som aviserade nya, mer restriktiva registrerings- regler. omprövades personalkontrollen utifrån två di- ametralt skilda ståndpunkter. Den offentliga kritiken från vänstern och liberalerna hade FN:s deklaration om de mänskliga rättigheter- na och de demokratiska idéerna om öppenhet som utgångspunkt, medan säkerhetstjänsternas interna utredningar närmat sig frågan utifrån ett statligt säkerhetsperspektiv. Såväl den militära säker- hetsutredningen som kritikerna uppmärksammade att personalkon- trollsystemet brast i noggrannhet och öppenhet. En central punkt i den offentliga kritiken var att eftersom perso- nalkontrollen var hemlig, så hade de som kontrollerades inte någon möjlighet att försvara sig. Kritikerna väckte också frågan om inte säkerhetstjänsterna i sin jakt på misstänkta säkerhetsrisker tende- rade att bli överdrivet misstänksamma mot alltför många grupper i samhället. En alltför vittomfattande kontroll medförde att pröv- ningen av människors nationella pålitlighet blev summarisk och slarvig och kunde resultera i att åtskilliga medborgare på oklara grunder blev utpekade som säkerhetsrisker. Att personalkontrollen dessutom pågick i hemlighet gjorde saken ännu allvarligare. Även den militära säkerhetsutredningen (MSU) ansåg att perso- nalkontrollen var alltför slentrianmässigt utförd och ifrågasatte om inte sekretessen kring handläggningen av personalkontrollen var alltför sträng. Det huvudsakliga skälet till denna interna kritiska omprövning står emellertid inte i första hand att finna i omsorgen om enskilda personers rättssäkerhet. För säkerhetstjänsterna var inte det primära problemet att alltför många personer av politiska skäl förhindrades att tjänstgöra i vissa befattningar. Problemet var snarare att de former för personalkontrollen som gällt inte motsvarade de krav på noggrannhet som borde ställas på en på- litlighetsprövning. Detta gällde i synnerhet de personer som skulle tjänstgöra i befattningar som betraktades som särskilt viktiga för rikets säkerhet. Från säkerhetstjänsternas sida förespråkades därför att man i större utsträckning skulle hålla samtal med de kontrolle- rade personerna. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Liksom MSU föreslog den parlamentariska nämnden i Wenner- strömaffären att kommunicering skulle tillämpas i större utsträck- ning. Den parlamentariska nämnden poängterade särskilt att kom- munikationsprincipen inte skulle åsidosättas utan starka skäl.392 Bestämmelser om att det i viss utsträckning skulle hållas samtal med kontrollerade personer utfärdades av regeringen personalkontrollkungörelse. Den kritiska opinionen påverkade regeringen att i strid med den parlamentariska nämndens förslag skärpa registreringsbestämmel- serna. I linje med budskapet i en presskommuniké upptogs i personalkontrollkungörelsen ett förbud mot att registre- ra personer enbart på grund av organisationstillhörighet eller att de på annat sätt gett uttryck för politisk uppfattning. Personalkon- trollkungörelsens s.k. åsiktsregistreringsförbud infördes trots att säkerhetspolisen sade sig ha konstaterat att kommunisterna i stor utsträckning försökte infiltrera totalförsvaret. De exempel som sä- kerhetspolisen anförde som bevis utgör inga belägg för att det på- gick någon planmässig kommunistisk infiltration. 392 SOU 1968:4, s. 75. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 8Personalkontrollens omfattning och praktik 1948-1969 I samband med den kritiska debatten om säkerhetspolisen lämna- des det inför offentligheten klart besked om att de uppgifter som utlämnades från säkerhetspolisen i personalkontrollen var fullt på- litliga. När den socialdemokratiske riksdagsmannen och ledamoten i samrådsnämnden 1967 av tidskriften i poli- tiken fick frågan om det var riktigt att människor stoppas i sitt ar- bete och i sin karriär, därför att de finns i registret gavs följande svar: Också en myt! Det finns klara regler - allmänt kända - om viss personalkontroll. Det gäller nyckeltjänster inom en del grenar av totalför- svaret. Man har i sådana fall rätt att begära fak- ta - inte omdömen - från rikspolisstyrelsen.393 Vad var det då för uppgifter som karaktäriserade som fak- ta? Vilken typ av uppgifter betraktades som väsentliga för att sä- kerställa pålitligheten hos arbetare, tjänstemän, värnpliktiga och militärer som avsågs för arbeten med betydelse [eller särskild be- tydelse] för rikets säkerhet? Ytterligare frågor som kan ställas är i vilken mån uppgifternas kvalitet diskuterades och prövades innan de lämnades ut från säkerhetspolisen och hur de utlämnade uppgif- terna bedömdes av den myndighet som begärt personalkontroll. Kom de utlämnade uppgifterna automatiskt innebära att den kon- trollerade personen inte godkändes? ansågs det inre hotet i hög grad vara knutet till SKP och dess s.k. täckorganisationer och hotbilden torde då i 393 Aktuellt i politiken nr 3/1967. Klipp i akt 3:7003, löpnr 17, s. 939. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 säkerhetstjänsternas ögon i stort sett inte ha förändrats . SKP hade ännu inte på allvar påbörjat den omorientering som efter 1964 under ledning innebar att man i större ut- sträckning förklarade sig stå självständiga gentemot . såg bilden annorlunda ut. Den revolutionära vänstern hade blivit allt starkare. Denna vänstervåg gag- nade dock inte det svenska , som då bytt namn från SKP till VPK. Grundandet av nya kommunistiska organisatio- ner, värnpliktsvägrarrörelsen och FNL-rörelsen hade gjort att den politiska kartan ritats om. Att säkerhetspolisen och militären var starkt oroade av denna vänstervåg har visats i föregående kapitel. En viktig fråga är då hur denna hotbildsförändring ger utslag i de bedömningar som gjordes i personalkontrollen. I vilken mån på- verkades tillämpningen av personalkontrollbestämmelserna av 1960-talets politiska förändringar på vänsterkanten? I detta kapitel skall jag redogöra för säkerhetstjänsternas hand- läggning av personalkontrollen . Redo- görelsen baseras dels på uppgifter i säkerhetstjänsternas interna be- skrivningar av verksamheten, dels på en studie av några av de per- sonalkontrollpromemorior som utlämnades från säkerhetspolisen till försvarsstaben för den militära personalkontrollen under 1960- talet. När det konstaterats att det i säkerhetspolisens centralregister fanns uppgifter om de personer som var föremål för personalkon- troll gjorde säkerhetspolisens personalkontrollrotel en bedömning om uppgifterna kunde utlämnas enligt gällande regelverk. I den mån som roteln ansåg att uppgifterna eventuellt kunde bli föremål för utlämnande i personalkontrollen skrev den en promemoria där uppgifterna sammanfattades. Dessa personalkontrollpromemorior redovisade därefter för statspolisintendentens samrådsnämnd (från styrelse) där det beslutades om uppgifterna skulle lämnas ut eller inte.394 Samtliga namn på de per- soner vars ärenden redovisades inför samrådsnämnden liksom de beslut som fattades i respektive ärende protokollfördes och kan 394 Den 29/6 1964 bestämde regeringen att samrådsnämndens funktion i personalkontrollen skulle övertagas av lekmannarepresentanter. Liksom för samrådsnämn- dens sammanträden för avgörande av personalkontrollärenden gällde regeln att minst två av lekmannarepresentanterna skulle vara närvarande. InD till RPS den 29/6 1964. HK 141/61. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 återfinnas i de s.k. plenumprotokollen i säkerhetspolisens arkiv. Plenumprotokollen ger dock inga upplysningar om vad som sagts i nämnden och de interna diskussionerna vid sammanträdena går så- ledes inte att redovisa. Beträffande de personalkontrollpromemorior som upprättades av personalkontrollroteln är emellertid arkivläget hos sämre. Den arkivserie i säkerhetspolisens arkiv som innehåller personal- kontrollpromemorior gallrades som en följd av personalkontrollkungörelsens s.k. åsikts- registreringsförbud. Av de 39 000 promemorior som sparats förstördes 35 800 st.395 Uppgifter om personer som en- ligt säkerhetspolisens bedömningar var mindre politiskt belastade som lämnats i personalkontrollen återfinns endast i begränsad om- fattning. Det är således inte möjligt att basera en systematisk empi- risk studie av säkerhetspolisens utlämnandepraxis på grundval av det material som finns i arkiv.396 Försvarsmakten har emellertid i stor utsträckning i mikrofilmad form sparat de promemorior som efter förfrågan lämnades ut för den militära personalkontrollen. Materialet - som består av 15 rullar med mikrofilm - är särskilt omfattande av un- dersökningsperioden (1961-1969). Jag har för att undersöka graden av fullständighet av detta material gjort en stickprovskontroll med hjälp av namnen på de personer som blev föremål för uppgiftsut- lämnande vid två sammanträden och som åter- finns i samrådsnämndens och plenumprotokoll. Det har då visat sig att av de totalt 34 promemoriorna som efter förfrågan utlämnades till försvarsstaben efter ett nämndsamman- träde har 32 återfunnits på mikrofilm. För ett an- nat nämndsammanträde - - då uppgifter om 21 personer lämnades ut från säkerhetspolisen har 19 personalkon- trollpromemorior återfunnits.397 I sammanhanget kan det noteras att försvarsstabens säkerhetsav- delning låtit förstöra papperskopiorna av personal- kontrollpromemoriorna. Detta meddelades till säkerhetspolisen i en förstöringsrapport . Enligt rapporten hade samtliga PM rörande personalkontroll erhållna från RPS (statspo- 395PM den 17/5 1976. , Ö V, vol. 396Promemoriorna kan emellertid ibland återfinnas i den kontrollerade personens akt i sä- kerhetspolisens register. 397Dessa protokoll återfinns i Säkerhetspolisen nr , Plenum vol. Mik- rofilmerna (Säk 2 PM) förvaras i . Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 lisen) - 30/9 1969 förstörts.398 Säkerhetspolisen torde således ha varit ovetande om att försvarsstabens säkerhetsav- delning hade behållit promemoriorna i mikrofilmad form. Med hjälp av de mikrofilmade promemoriorna går det att bilda sig en uppfattning om vilken typ av uppgifter som lämnades ut för den militära personalkontrollen. Eftersom det dessutom på varje PM gjorts anteckningar om hur försvarsstaben ansåg att ärendet skulle hanteras av försvarsgrenscheferna eller de militära myndighe- terna går det dessutom att följa den militära handläggningen en bit på vägen. En liknande studie för de civila myndigheternas och företagens personalkontroll är inte genomförbar då säkerhetspolisens underlag har gallrats. I den civila delen av personalkontrollen förmedlades uppgifterna från säkerhetspolisen antingen per telefon eller genom att ansvarig säkerhetschef personligen inställde sig hos säkerhets- polisen för att få ett papper (utan stämpel eller underskrift) med de uppgifter som skulle lämnas ut.399 Av säkerhetspolisens statistik framgår det att antalet årliga perso- nalkontrollslagningar i säkerhetspolisens register ökade från 87 000 (1951) till 114 000 (1959). Efter det att personalkontrollbestämmelser utfärdats ökade antalet personalkon- troller ytterligare. 1962 gjordes 169 000 personalkontrollslagningar och uppgick antalet till 184 000. av dessa registerkontroller utfördes för den militära personalkontrollens räkning. I av slagningarna återfanns den kontrol- lerade personen i registret. Till exempel återfanns ungefär 3300 av de efterfrågade personerna 1951, uppgick mot- 398Förstöringsrapport från Fst/Säk (major ) till RPS/Säk den 4/4 1972. JWK 5:9/4a, löpnr 2a, s. 14/88. 399Intern handledning för verksamheten vid säkerhetsavdelnings (RPS/Säk) personalkontrollrotel (AIV), s. 13. , radio, F 19, vol. I den mån det utlämnades skriftligt material i den civila personalkontrollen var det viktigt att informationen inte skulle kunna spåras till säkerhetspolisen i efterhand. I en intern beskriv- ning av denna handläggning står följande att läsa: Säkerhetsmannen får själv infinna sig hos intendenten för erhållande av uppgifter. Väsentliga delar av dessa ha av intendenten av prak- tiska skäl omskrivits på ett papper, som varken genom någon stämpel eller underskrift eller på annat sätt röjer vem som utskrivit det eller varifrån det kommer. Säkerhetsmannen med- delas vid mottagandet av papperet, att det skall betraktas som hans egna efter intendentens muntliga meddelande nedskrivna anteckningar, som han får göra tillägg till efter strykningar i eller eljest handhava efter eget gottfinnande (Spörsmål som diskuterats hos pint Andermark onsdagen den 11/10 1961. Handlingar ang personalkontroll 1953-1971, F I, vol. 1, s. 12. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 svarande siffra till omkring 4 400 och fick säkerhetspolisen 5 900 träffar i registret. Ungefär en till av det totala an- talet personalkontrollförfrågningar resulterade i att uppgifter ut- lämnades från säkerhetspolisens register. uppgick exem- pelvis antalet utlämningsfall till 1 851 och var motsvarande siffra 1 844 st.400 I totala siffror lämnade säkerhetspolisen ut över 26 000 personalkontrollpromemorior om medlemmar eller misstänkta medlemmar i kommunistiska organi- sationer. utlämnades totalt 1 200 promemori- or om medlemmar eller misstänkta medlemmar i nazistiska organi- sationer.401 Frågan om hur många befattningar inom det svenska totalförsva- ret som omfattades av bestämmelserna om personalkontroll är betydligt svårare att besvara. Några sam- manställningar som kan bringa klarhet i saken har inte påträffats. Det finns dock anledning att ifrågasätta de upplysningar som gavs i denna fråga av den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffären i Handläggningen av säkerhetsfrågor. Nämnden poängterade att det hos de flesta myndigheter endast var ett fåtal befattningshavare - ibland kanske endast två eller tre - som omfattades av personal- kontroll.402 Några skriftliga belägg för detta påstående har inte på- träffats och torde heller inte ha funnits.403 En genomgång av stati- stiken över de olika myndigheternas årliga personalkontrollför- frågningar ger ett resultat som pekar i en annan riktning än de uppgifter som lämnats av den parlamentariska nämnden. Totalt gjorde endast ett fåtal av myndigheterna mindre än femtio stycken förfrågningar. Detta tyder således på att det i flertalet av de myndigheter som hade rätt att utföra personalkontroll fanns åtskilliga befattningsha- vare vars arbete ansågs vara av betydelse för rikets säkerhet.