sou · GQB327d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Den vetenskapliga kompetensen i minoritets- och invandrar- språk samt teckenspråket bör garanteras och i vissa fall ökas. Modersmålsämnets didaktik bör bli föremål för forsknings- och utvecklingsarbete. Som nämnts är svenskan ett väl utforskat språk. Svenskans gram- matik är ingående studerad. Svenskans ordförråd är påfallande väl dokumenterat i ordböcker av skilda slag. Språkets historia har stu- derats . Stora samlingar av dialektmaterial har byggts upp vid våra dialektarkiv. Det finns en livaktig forskning om svenskans nutida bruk, pågående språkutveckling, sociala variation m.m. Att svenskan studerats ingående är ingen slump. Svenskan har varit det officiella språket – i praktiken om än inte formellt jurid- iskt – i en självständig nation. En sådan position skapar behov av forskning om språket. Exempelvis brukar ett av de viktiga stegen då ett språk utvecklas till ett fullvärdigt nationalspråk vara att språket i fråga standardiseras, vilket i sin tur kräver att det doku- menteras och beskrivs. Men nationalspråksställningen skapar också incitament till forskning. Det är mer än en tillfällighet att profes- surer inriktade mot svenskan kom till andra hälft; detta kan ses som ett led i den tidens nationalstatsbygge. Forskning om svenskan bedrivs vid en rad institutioner vid univer- sitet och högskolor. Universiteten i , , och har institutioner för nordiska språk, dvs. danska, färöiska, isländska, norska och svenska; tyngdpunkten i verksamheten ligger i samtliga fall på svenskan. Vid finns en institu- tion för litteraturvetenskap och nordiska språk och uni- versitet har en språket. Vid universiteten i , , och är inrättningarna för svenskan en del av större institutioner för språk, humaniora etc. Forskningsverksamheten är här mindre, men uppbyggnad av forskningsresurser och forskningsprogram pågår i flera fall. Professurer i nordiska språk finns vid universiteten i , , , och . Vid samtliga dessa univer- sitet har man också professurer i svenska (med lite varierande be- nämningar och specificeringar av inriktningen). Vid för svenska språket i finns en professur i svenska som andraspråk, och här finns också andra- språk. Likaså har man vid institutionen i en professur i språklig databehandling. Vid för nordiska språk i finns en professur i svenska som andraspråk för döva och vid institutionen i en professur i nordskandinavisk språketnografi. i har en professur i nordiska språk, särskilt namnforskning, och en profes- sur i modern svenska, särskilt sociolingvistik; i finns också forskningsavdelningar för namnforskning respektive socio- lingvistik. () är en statlig myndighet vars uppgift är att på vetenskaplig grund öka kunskaperna om dia- lekter, folkminnen, folkmusik, ortnamn och personnamn. Deras samlingar utgör en viktig forskningsresurs för många olika ämnen, och man bedriver också egna undersökningar och projekt. Avdel- ningar inom finns i , , och . Även inrättningar som , , olika museer m.m. bör nämnas i detta sammanhang. Vården av kultur- arvet tjänar också till att bevara vår språkliga historia såsom den dokumenterats i allt från runstenar till äldre skrifter och hand- lingar. Forskning om svenskan utförs också vid andra typer av univer- sitetsinstitutioner. Institutioner för lingvistik finns vid universitet- en i , , , och , och den verksamhet som bedrivs vid dessa omfattar bl.a. forskning om svenskan. Vid för tema vid utförs också forskning som har betydelse i sammanhanget, exem- pelvis inom temat kommunikation. forskning vid , liksom Tolk- och över- sättarinstitutet (TÖI) vid samma universitet är andra exempel på institutioner där för svenskan viktig forskning utförs. Ytterligare ett prov på inrättningar där forskning utförs är de skilda lärar- utbildningsinrättningarna, samt de institutioner för pedagogik etc. som finns vid flera universitet runt om i landet. Viss språkvårdsinriktad forskning utförs också vid . Också forskningen inom språkteknologi och datalingvistik måste nämnas i sammanhanget. Här finns flera olika forsknings- inrättningar med olika inriktning. För en översikt över sådan forskning hänvisas till kapitel 17, där språkteknologiska frågor av- handlas. Forskning om svenskan sker även utanför vårt land. Framför allt kan här framhållas den forskning som bedrivs vid olika universitet och högskolor i , liksom den verksamhet som utförs inom Forskningscentralen för de inhemska språken med placering i . Även i andra länder studeras svenskan. Svensk- undervisning (vilket naturligtvis inte alltid innebär att man också forskar om svenskan) bedrivs vid ca 200 universitet i 43 länder runt om i världen. Antalet studerande uppskattas till ca 40 000 och antalet lärare till drygt 1 000 (Svenskundervisning vid universitet och högskolor i utlandet. /2001). Trots att det alltså finns utbildning i svenska på alla nivåer och forskning sker på många håll förefaller det finnas behov av för- stärkningar av olika slag. I en utvärdering av utbildningar i svenska/nordiska språk i publicerad av pekas på att få av dem som studerar inom grundutbildningen väljer att fördjupa sig på C- och D-nivå. Av de ca 3 3000 helårsstudenter som studerar svenska och nordiska språk går vidare till C- eller D-nivå. Ännu färre fortsätter till forskarutbild- ning. Bedömargruppen menar att det hotar svenskans ställning att så få väljer att fördjupa sig i ämnet. Bland annat mot bakgrund av den diskussion om domänförluster till engelskan som förs menar man att det är viktigt att det finns personer med djupa kun- skaper om svenska språket och därmed med förmåga att vårda, analysera och bevara språkets ställning. Man skriver: I ljuset av sådana iakttagelser och ställningstaganden kan bedömargruppen tycka att svenska akademiska lärosäten, och berörda fakulteter inom dessa, i handling inte tycks visa ett märkbart större ansvar för verksamheten inom svenska språket än för exempelvis ämnet eng- elska, där flera engelsktalande länder måste anses ha ett huvud- ansvar för forskning och högre utbildning. Tvärtom synes ex- empelvis tilldelningen av resurser för forskarutbildning i svenska språket (nordiska språk) vara så liten, att det är uppenbart att de doktorer som kommer att utexamineras inte kommer att förslå till att ens förse de akademiska lärosätena med behöriga befattningshavare. saknas i viss utsträck- ning disputerade lärare, och betydande pensionsavgångar ligger nära. (Utvärdering av utbildningar i svenska/nordiska språk, 2002 s. 32–33.) Vidare framför man: Intressenter inom ämnet – och det rör sig här både om forskare, lärare och studenter – måste på en nationell arena öka medvetenheten om vikten av att staten gör det attraktivt att studera svenska språket på fördjupningsnivå och framför allt satsar resurser på forskning och forskarutbildning inom svenska språket. Ett språk kan studeras från många olika utgångspunkter: man kan undersöka äldre språkskeden eller nutida språk, man kan studera språkets struktur eller dess användning, man kan behandla talspråk eller skriftspråk m.m. Forskningen inom ämnet nordiska språk har också stor spännvidd. I en utvärdering av svensk forskning inom nordiska språk som utfördes –99 på uppdrag av Humanistisk- samhällsvetenskapliga forskningsrådet () urskiljs följande områden (Från till e-post, 2000): Språkhistoria, fornsvenska, runologi Svenska i skolan. Lägger man till denna lista den forskning som bedrivs inom de andra ämnen och vid de andra typer av forskningsinrättningar som omnämnts i föregående avsnitt, blir förstås variationen ännu större. Som berörts kan forskning generellt ses som något som förbätt- rar ett språks position. I den meningen kan all forskning om sven- skan sägas vara viktig för vården av vårt språk. Men naturligtvis finns det forskning som mer har anknytning till fråge- ställningar som aktualiseras av de tre övergripande ambitioner som vi i detta betänkande har uppställt för svenskans del – att det skall vara ett komplett och samhällsbärande språk, att den offentliga svenskan skall vara korrekt och välfungerande och att alla skall ha rätt till språk – och av den förändrade språkliga situationen i Sve- rige. Forskning om språkvalet i olika sammanhang behövs exem- pelvis om vi skall kunna förstå de processer som gör att andra språk kan komma att ta över användningsområden från svenskan, liksom vilka konsekvenser detta får. Forskning om det offentliga språket behövs som underlag för adekvata språkvårdsinsatser. Forskning kring språkinlärning och språktillägnande, språket i skolan, språklig variation, attityder till olika varieteter m.m. behövs om vi skall kunna förbättra allas möjligheter att tillägna sig ett rikt språk och få sitt eget språk bemött med respekt. Forskning om två- och fler- språkighet, minoritetsspråksfrågor, språkbevarande och språkdöd m.m. behövs om vi skall kunna hantera en mångspråkig situation och förbättra möjligheterna för de språk i vars fortlevnad är hotad. Ser vi till forskning som på sådant sätt har anknytning till språk- vårdsarbete har en hel del utförts i . har gjort en kort översikt över olika organ vilkas verksamhet man menar har betydelse för vår kommittés utredningsuppdrag (Prin- cipskiss om svensk språkvård och språknämndens framtida organi- sation, 2000 s. 13–14). Denna är naturligtvis inte uttömmande, men den kan ändå förtjäna att refereras som ett axplock som ger en viss orientering om situationen, speciellt inom universitetsämnet nord- iska språk/svenska. pekar först på att det vid iska språk vid sedan ett trettiotal år finns en avdelning som nått mycket betydelsefulla språksociologiska forskningsresultat om svenskt talspråk : regional, åldersmässig och social variation, attityder och bruk. Man nämner också avdel- ningen för tema kommunikation vid och den forskning som där utförts om framför allt det talade språk som används vid kontakter med företrädare för det allmänna som skola, läkarvård, polisväsende, socialbyråer m.m. Likaså visar man på forskning om språket i arbetslivet vid i , och den verksamhet som utförs av TÖI vid samma universitet. För del pekar man på avdelningen för språkdata vid och den forsk- ning inom lexikologi som där utförs, och de språkliga databanker som man byggt upp. Beträffande redovisas bl.a. forskning om förskjutningar i offentligt språkbruk , också vad gäller EU:s betydelse för språkutvecklingen. framhåller också att betydelsefull forskning om svenska som andraspråk utförs vid i och andraspråk i . Nämnas kan också att det vid vid finns ett lokalt utbildningsprogram för språkkonsulter. Utbildningen är fem terminer lång och man ut- examinerar ca 20 språkkonsulter . Det är visserligen en grundutbildning, men den ger behörighet till forskarutbildning i svenska, och viktiga delar av utbildningen är forskningsorienterade. Många språkvårdare som är verksamma t.ex. vid Svenska språk- nämnden eller statliga myndigheter har utexaminerats från språk- Utbildningen har i hög grad medverkat till att yrkes- verksamma språkvårdare har en relevant utbildning på vetenskaplig grund och kan hålla kontakt med pågående forskning. Denna typ av forskning är en nödvändig grund för språkvården att stå på när beslut av olika slag skall fattas. I allt väsentligt har dock de olika forskningsinsatserna inte tillkommit av språkvårds- skäl, utan har andra motiv, i vissa fall mer språkvetenskapligt teo- retiska, i andra mer praktiskt tillämpade. Svensk språkvård har därför ett ojämnt kunskapsmässigt underlag att utgå ifrån beträf- fande den moderna svenskans ställning och bruk. I vissa stycken finns ganska mycket information samlad, medan i andra avseenden kunskapen är mindre eller nästan helt obefintlig. Ser man till den forskning som direkt ägnat sig åt språkvårds- frågor är bilden att aktiviteten varit liten. I den nämnda utvärder- ingen av svensk forskning i nordiska språk framförs under rubriken att detta är ett område som inte frambringat några tungt vägande bidrag, åtminstone inte [1992–1998] (Från till e-post, 2000 s. 53). Sammanfatt- ningsvis hävdas: Man kunde tycka att språkvårdens praktiska och teoretiska innebörd och svenskans framtid i den moderna världen är viktiga ämnen som förtjänar att behandlas med större allvar och uthållighet än vad som verkar vara fallet. 15.2Forskning om minoritets- och invandrarspråk samt teckenspråket Finska, meänkieli och samiska Finska kan f.n. studeras som akademiskt ämne vid fem lärosäten i : universiteten i , , och samt . I fanns tidigare en språk. Denna har förts över till institutionerna för nordiska språk (hit fördes finska) och slaviska språk (som fick an- svaret för estniska och ungerska). Någon professur i finska eller finsk-ugriska språk har inte funnits, utan ämnet företräds av en universitetslektor. För del gäller att institutionen heter , och här finns även en professur i finska. I finns en avdelning för finska inom språk, och likaså en professur i finska. I är be- nämningen , och den tillhörande profes- suren är även den i finsk-ugriska språk. I finns en adjunkts- tjänst för undervisning i finska. gavs lektorsundervisning i finska vid , men denna har lagts ned. Undervisning i meänkieli sker i , och i viss ut- sträckning – verksamheten är under uppbyggnad – i . För samiskan gäller att undervisning sker i , där det finns en avdelning för samiska inom och samiska och i , vid . I finns också en professur i samiska. För forskningens del kan sägas att de fasta resurserna i princip följer professurerna. Forskning i finska, och i mindre utsträckning även meänkieli, sker alltså vid , och uni- versitet. Dessutom har lektorn i finska vid ett visst utrymme för forskning inom sitt lektorat. Samiskan studeras i och . Forskning om finska och andra minoritets- språk bedrivs också inom ramen för andra ämnen, bl.a. allmän språkvetenskap. Från sverigefinska representanter har framförts att man är be- kymrad för de neddragningar som skett vad gäller finskan vid de svenska universiteten, och att man gärna skulle se en förstärkning av forsknings- och utbildningsresurserna. Även från finländskt håll har liknande synpunkter framkommit, liksom en önskan om en förstärkt ställning för det finska språket generellt i . Inom finns samlingar av både finskt och samiskt material. Arkiven i och har samlingar av bandinspelningar, utskrifter och uppteckningar för finska dialekter, främst från och . I och finns vidare om- fattande samlingar om samisk kultur både när det gäller dialekter, folkminnen och ortnamn. För del finns en särskild arkiva- rietjänst för det samiska materialet. Någon undervisning på akademisk nivå finns f.n. inte i för jiddisch och chib, och heller inte fasta forskningsresurser för dem. Situationen för teckenspråket i beskrivs i kapitel 7, Det mångspråkiga . Som framgår där finns teckenspråket som akademiskt ämne med grund- och forskarutbildning vid Institu- tionen för lingvistik vid . Där finns också en professur i ämnet teckenspråk. De språk som här förts samman under benämningen invandrar- språk har en mycket varierande ställning. Vissa av dem är stora och väletablerade språk som är officiella språk eller motsvarande inom ett eller flera länder, medan andra har en svag ställning också i de länder där de ursprungligen brukas. I en del fall sker undervis- ning i dem på akademisk nivå i och även forskning utförs, medan i andra fall sådana resurser helt saknas. Från företrädare för (Samarbetsorganet för etniska organi- sationer i ) har framförts att man ser behov av forsknings- och utvecklingsarbete vad gäller modersmålsundervisningen, speci- ellt beträffande ämnesdidaktik. I kapitel 13 i detta betänkande pekar vi också på behovet av mer forskning om modersmålsunder- visning, och på hur forskning dels kan utveckla området, dels bidra till att höja dess status. I betänkande Steg mot en mino- ritetspolitik (SOU 1997:192) redovisas det krav kon- vention om historiska minoritetsspråk ställer på stöd till utbildning och forskning i de språk som omfattas av konventionen. Man på- pekar att huvudregeln i är att varje högskola och universi- tet självt bestämmer vilken utbildning och forskning som skall be- drivas vid respektive universitet och högskola (s. 206). För de tre språk som föreslog skulle få mino- ritetsspråksstatus (finska, samiska och chib) gällde därför att det inte fanns någon garanti för att utbildning och forskning skulle komma att bedrivas för dessa språk, med undantag för samiska, där genom sitt regleringsbrev hade ett särskilt åtagande; hade dessutom ett sär- skilt uppdrag att erbjuda grundskollärarutbildning i samiska och finska (och dessutom meänkieli). föreslog därför att åtgärder skulle vidtas för att säkerställa att ut- bildning och forskning i samiska, finska och chib långsikt- igt kan äga rum vid åtminstone ett universitet eller en högskola i (s. 207). I propositionen Nationella minoriteter i (prop. 1998/99:143) framför regeringen att man finner det väsentligt att universitetsutbildning och forskning i minoritetsspråk och om de nationella minoriteterna fortsätter och kan utvecklas (s. 60–61). Regeringen anför vidare att i första hand bör nuvarande utbildning och forskning i samiska, finska och meänkieli fortsätta (s. 61). Beträffande chib och jiddisch hänvisas till en kommande samlad bedömning av hur ämnen som har få lärare, forskare och studenter skall hanteras. Detta ärende är nu under beredning. I regleringsbrevet till för har universi- tetet getts ett särskilt uppdrag att erbjuda forskning och utbildning i meänkieli och finska (utöver det åtagande man tidigare haft för samiskans del). En särskild satsning skall göras på språkvårdsforskning. En resurs för svensk forskning inom terminologi skall byggas Den vetenskapliga kompetensen i minoritets- och invandrar- språk samt teckenspråk bör garanteras och i vissa fall ökas. Modersmålsämnets didaktik bör bli föremål för forsknings- och utvecklingsarbete. Särskild satsning skall göras på svensk språkvårdsforskning Vi anser att det är mycket viktigt att forskningen om det svenska språket generellt håller hög klass och att det finns tillräckliga resur- ser för detta ändamål. Betraktas situationen från en mer renodlad språkvårdsutgångspunkt är det uppenbart att det finns ett flertal angelägna forskningsuppgifter. Vi har i de föregående kapitlen på skilda vis berört följande områden där olika typer av forsknings- insatser och forskningssatsningar behövs kring frågor relaterade till svensk språkvård: förutsättningar och resultat. Bruket av engelska inom arbetslivet. Konsekvenserna av att högskolestudenterna undervisas på eng- elska och läser engelska kursböcker. Främjande av parallell användning av svenska och engelska i högskoleutbildningen. Attityder till språkliga varieteter och om språklig variations be- tydelse socialt, pedagogiskt och språkriktighetsmässigt. Kvaliteten på den textade översättningen i TV. Språklig utformning på webben. Språkets roll i skolan från ett könsperspektiv. Kvinnors och mäns språkliga situation i offentligheten. Denna uppräkning uttömmer självfallet inte listan på angelägna forskningsinsatser inom området språkvårdsforskning. Exempelvis behövs undersökningar av språkbruket inom en rad områden för att en rättvisande bild av de eventuella domänförlusterna för sven- skan skall kunna nås. Förutom de redan något berörda områdena arbetsliv och högre utbildning och forskning kan man nämna ex- empelvis kulturlivet och administration och förvaltning. Språket i offentliga dokument m.m. behöver undersökas mera. Inte minst är den påverkan som EU-svenskan kan ha på inhemska offentliga texter viktig att studera. Likaså behövs undersökningar av språkliga attityder inom en rad områden. Också själva språkvården bör göras till föremål för kritisk granskning och forskning. Hur har de ideo- logier sett ut som styrt språkvården och vilka konsekvenser får olika hållningar i detta avseende för mål som språklig jämlikhet, allas rätt till språket m.m.? Forskning av detta slag kan dels ge svar på frågor av relevans för språkvården, dels hjälpa till att öka det allmänna intresset för språkliga frågor. Det är också väsentligt att den språkvårdande praktiken, till exempel råd och rekommendationer från , har stöd i en bakomliggande forskning som inte enbart är av utredningskaraktär. Vi anser därför att det finns goda skäl att stimulera till ytterligare forskning inom fältet svensk språkvårdsforskning. regeringen i sitt anslag till avsätter medel för en särskild satsning på språkvårdsforskning. En resurs för svensk forskning om terminologi skall byggas upp Vi noterar också att saknar fasta forskningsinrättningar för terminologifrågor. Någon professur eller annan liknande befattning med inriktning mot terminologiforskning finns inte i , till skillnad från bl.a. och . Från internationellt per- spektiv är bilden densamma: utbildningar i terminologi finns ex- empelvis i , , och . Vi finner det önskvärt att sådan verksamhet kan bedrivas också för svenskans del, bl.a. för att säkra tillgången till kvalificerade terminologer . Vi föreslår därför att det skall byggas upp forskning om och utbildning i terminologi. Detta kan t.ex. ske i form av att någon högskola eller något universitet ges i uppdrag att i samverkan med språkvården utveckla ett nationellt centrum eller dylikt för terminologiforskning. Vi vill i detta sammanhang också påpeka att svensk fackspråks- forskning över huvud taget har en svag institutionell bas, om man jämför med våra nordiska grannländer där det framför allt vid många handelshögskolor bedrivs forskning om och undervisning i fackspråk. Den vetenskapliga kompetensen i minoritets- och invandrarspråk samt teckenspråket bör garanteras och i vissa fall ökas För finska, samiska och meänkieli finns resurser för forskning och utbildning vid svenska universitet och högskolor. Till vissa delar är detta garanterat genom att särskilda uppdrag skrivits in de olika lärosätenas regleringsbrev. Vi anser att det är viktigt att sådana garantier finns, och att de måste bibehållas . Det bör betonas att denna åtgärd har som syfte att ge en yttersta garanti för att utbildning och forskning i de olika språken bedrivs inom landet, och inte skall uppfattas som en bedömning av hur omfattande universitetsverksamheten totalt bör vara. Ser man ex- empelvis till finskan är den nu representerad vid flera universitet. Vi menar att det för finskans del snarare vore lämpligt med en ökning än en minskning, bl.a. med tanke på de neddragningar som skett på olika håll. För teckenspråkets del finns universitetsforskning etablerad. i har också i sitt regleringsbrev fått i särskilt åtagande att på försök anordna lärarutbildning för döva och hörselskadade samt lärarutbildning i teckenspråk. Det bör dock övervägas om något universitet – lämpligen där resurserna nu finns – skall ges ett särskilt uppdrag för detta språk, för att garantera en fortsatt forskning inom ämnet. För jiddisch och chib saknas nu akademiska resurser helt. Vi anser att den vetenskapliga kompetensen för dessa språk bör ökas. Forskning- och utvecklingsarbete bör ske för modersmålsdidaktik Kommittén gör också bedömningen att det är viktigt att forsk- ningen kring modersmålsundervisningen ökas, speciellt vad gäller didaktiska frågor (se vidare kapitel 13 där bl.a. modersmålsunder- visningsfrågor behandlas).