sou · GQB360d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Därvid anges att om det är nödvändigt för att effektivisera den fortsatta överfö- ringen av allmänt tillgänglig information till andra mottagare av tjänsten på deras begäran, bör direktivet inte förhindra att sådan information får lagras längre, förutsatt att informationen i alla hän- delser skulle vara tillgänglig för allmänheten utan begränsning och att alla uppgifter som hänvisar till vilka enskilda abonnenter eller användare som begär sådan information utplånas. I artikel 5.2 anges att punkten 1 inte får påverka sådan inspelning av kommunikation och därmed förbundna trafikuppgifter som är tillåten enligt lag när den utförs i samband med laglig affärsverk- samhet för att tillhandahålla bevis på en affärstransaktion eller annan affärskommunikation. Artikel 5 innehåller således ett åläggande för medlemsstaterna att säkerställa ett skydd för hemligheten för elektroniska meddelan- den, i princip motsvarande det som tidigare gällt för telehemlighe- ten enligt teledataskyddsdirektivet. I finns ett förbud mot brytande av post- eller telehemlighet i 4 kap. 8 § . I samma kapitel i finns också andra bestämmelser som kan vara tillämpliga, såsom bestämmelsen om dataintrång i 9 c §. Det förbud som artikel 5.1 föreskriver sträcker sig emellertid i vissa avseenden längre än bestämmelser. Det föreslås där- för att det förs in en särskild bestämmelse om att inte någon annan än berörda användare får ta del av eller på annat sätt behandla upp- gifter i ett elektroniskt meddelande eller trafikuppgifter som hör till detta i ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgäng- lig elektronisk kommunikationstjänst, om användarna inte har samtyckt till behandlingen. Undantag måste göras för 1) behand- ling av trafikuppgifter enligt vad som föreskrivs om detta, 2) reglerna om undantag från tystnadsplikt i vissa fall och 3) beträf- fande den som i radiomottagare har avlyssnat eller på annat sätt med användande av sådan mottagare fått tillgång till ett radiobe- fordrat elektroniskt meddelande som inte är avsedd för honom eller henne själv eller för allmänheten. Det sistnämnda undantaget motiveras av de ställningstaganden som tidigare gjorts om rätten för var och en att inneha en radiomottagare och att det därmed inte vore en framkomlig väg att straffsanktionera själva avlyssningen i mottagare av radiomeddelanden. I förarbetena till telelagen angav också föredragande statsrådet att den huvudsakliga utgångspunkten för den dåvarande regleringen av tystnadsplikten i 3 a § radiolagen (1966:755) för den som i mottagare avlyssnat ett telemeddelande var att etern var fri och att envar enligt radiolagstiftningen i princip fritt kunde lyssna till radiobefordrade meddelanden; se betänkan- dena SOU 1992:70, sid. 331, och 1992:110, sid. 152 och prop. 1992/93:200 sid. 166 f. Det bör framgå av lagtexten att förbudet att behandla sådana uppgifter rörande ett elektroniskt meddelande inte utgör hinder mot sådan lagring som är automatisk, mellanliggande och tillfällig om den är nödvändig för överföring av ett elektroniskt meddelande, eller i den utsträckning det är nödvändigt för driften av att ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst. Förbudet skall inte heller hindra att andra får tillgång till innehållet i ett elektroniskt meddelande, om inne- hållet är allmän tillgängligt där den överförda informationen sändes ut, och det endast sker för att effektivisera den fortsatta överfö- ringen till andra mottagare samt under förutsättning att uppgifter om vem som begärt att få informationen utplånas. Slutligen skall förbudet enligt förslaget inte hindra en sådan inspelning av ett elektroniskt meddelande och trafikuppgifter som hör till denna som sker för att säkra bevis avseende ett avtal eller annan affärs- händelse. Behandling av cookies m.m. Kommunikationsdataskyddsdirektivet innehåller i artikel 5.3 en regel om behandling av cookies och andra företeelser där informa- tion skickas över ett elektroniskt kommunikationsnät för att lagras i mottagarens terminalutrustning. Cookies är datafiler där infor- mation lagras för att t.ex. användas vid ett senare elektroniskt meddelande för att kunna se om den som begär information tidi- gare har gjort detta. Genom informationen kan bl.a. innehållet på en webbsida anpassas efter olika användarmönster. Enligt artikel 5.3 skall medlemsstaterna säkerställa att använd- ningen av elektroniska kommunikationsnät för att lagra informa- tion eller för att få tillgång till information som är lagrad i en abon- nents eller användares terminalutrustning endast är tillåten på vill- kor att abonnenten eller användaren i fråga förses med klar och fullständig information, bl.a. om ändamålen med behandlingen, i enlighet med direktiv /46/EG, och erbjuds rätten att vägra sådan behandling av den dataregisteransvarige. Detta får inte förhindra någon teknisk lagring eller åtkomst som endast sker för att utföra eller underlätta överföringen av en kommunikation via ett elektro- niskt kommunikationsnät eller som är absolut nödvändig för att leverera en av informationssamhällets tjänster som användaren eller abonnenten uttryckligen har begärt. Det föreslås att det införs en bestämmelse i den nya lagen som motsvarar regeln. I artikel 6 kommunikationsdataskyddsdirektivet regleras behand- lingen av trafikuppgifter. Med trafikuppgifter avses såväl enligt direktivet som enligt förslaget till ny lag alla uppgifter som behandlas i syfte att överföra ett elektroniskt meddelande via ett elektroniskt kommunikationsnät eller för att fakturera den. Trafik- uppgifter om abonnenter och användare som behandlas och lagras av leverantören av ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst skall enligt artikel 6.1 utplånas eller avidentifieras när de inte längre behövs för sitt syfte att överföra en kommunikation, utan att det påverkar tillämp- ningen av punkterna 2, 3 och 5 i samma artikel samt artikel 15.1 (se ovan under Skydd för hemligheter för elektroniska meddelanden betr. sistnämnda hänvisning). Enligt punkten 2 får trafikuppgifter som krävs för abonnent- fakturering och betalning av samtrafikavgifter behandlas. Sådan behandling är tillåten endast fram till utgången av den period under vilken det lagligen går att göra invändningar mot fakturan eller kräva betalning. För att saluföra elektroniska kommunikationstjänster eller för att tillhandahålla mervärdestjänster får enligt punkten 3 en leveran- tör av en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst behandla de uppgifter som avses i punkt 1 i den utsträckning och som är nödvändig för sådana tjänster eller sådan marknadsföring, om den abonnent eller användare som upp- gifterna gäller har samtyckt till detta. Användare eller abonnenter skall ha möjlighet att när som helst dra tillbaka sitt samtycke till behandling av trafikuppgifter. Tjänsteleverantören skall informera abonnenten eller användaren om de typer av trafikuppgifter som behandlas och om behandling- ens varaktighet för de ändamål som anges i punkt 2 och 3. Beträf- fande punkten 3 skall detta ske innan samtycke lämnas. Behandlingen av trafikuppgifter skall begränsas till sådana perso- ner som fått i uppdrag av den som tillhandahåller allmänna kom- munikationsnät och allmänt tillgängliga elektroniska kommunika- tionstjänster att sköta fakturering, trafikstyrning, kundförfråg- ningar, spårning av bedrägerier, marknadsföring av elektroniska kommunikationstjänster eller tillhandahållande av en mervärdes- tjänst. Behandlingen skall begränsas till sådant som är nödvändigt för dessa verksamheter. Det föreslås att det tas in bestämmelser i lagen om elektronisk kommunikation om behandlingen av trafikuppgifter. Därvid måste undantag från begränsningarna enligt ovan göras för en myndighet eller domstol när den behöver få tillgång till sådana uppgifter för att lösa tvister om samtrafik och fakturering i enlighet med artikel 6.6. Detsamma gäller för den nämndprövning som vi föreslår skall införas; se avsnitt 10.9.6. Undantag behöver i enlighet med hänvisningen till artikel 15.1 göras för elektroniska meddelanden som befordras eller har expedi- erats eller beställts till eller från en viss adress i ett elektroniskt kommunikationsnät som omfattas av beslut om hemlig teleavlyss- ning eller hemlig teleövervakning för att åstadkomma motsvarighet till vad som anges i 50 § första stycket 1 telelagen. Undantag behöver också göras i den utsträckning det är nödvän- digt för att förhindra och avslöja obehörig användning av ett elek- troniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunika- tionstjänst. Även här utgör hänvisningen till artikel 15.1 stöd för bestämmelsen. Med lokaliseringsuppgifter avses enligt kommunikationsdata- skyddsdirektivet alla uppgifter som behandlas i ett elektroniskt kommunikationsnät och som visar den geografiska positionen för terminalutrustningen för en användare av en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst. Artikel 9 i direktivet avser lokaliseringsuppgifter som inte är trafikuppgifter. Till lokalise- ringsuppgifter som är trafikuppgifter hör framförallt information om i vilken cell i ett cellulärt uppbyggt mobilkommu- nikationssystem som t.ex. GSM som en användare befinner sig för tillfället. Sådana uppgifter regleras inte av artikel 9 utan av artikel 6 om trafikuppgifter. I artikel 9 regleras andra lokaliseringsuppgifter som avser användare eller abonnenter i ett elektroniskt kommuni- kationsnät. Det kan t.ex. avse positionsbestämning av en mobil- telefon via satellit, framförallt genom det amerikanska GPS- systemet. Bestämmelsen saknar motsvarighet i teledataskydds- direktivet. I artikel 9.1 anges att om andra lokaliseringsuppgifter än trafik- uppgifter som rör användare eller abonnenter av allmänna kommu- nikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunika- tionstjänster kan behandlas, får dessa uppgifter endast behandlas sedan de har avidentifierats eller om användarna eller abonnenterna givit sitt samtycke, i den utsträckning och för den tid som krävs för tillhandahållandet av en mervärdestjänst. Innan användaren eller abonnenten ger sitt samtycke skall tjänsteleverantören informera denne om vilken typ av andra lokaliseringsuppgifter än trafikupp- gifter som kommer att behandlas, behandlingens syfte och varak- tighet samt om uppgifterna kommer att vidarebefordras till tredje part för tillhandahållande av mervärdestjänsten. Användare eller abonnenter skall ha möjlighet att när som helst dra tillbaka sitt samtycke till behandling av andra lokaliseringsuppgifter än trafik- uppgifter. Vidare gäller enligt punkten 2 samma artikel att om användaren eller abonnenten samtyckt till behandling av sådana lokaliserings- uppgifter skall denne även fortsättningsvis ha möjlighet att på ett enkelt sätt och kostnadsfritt tillfälligt kunna motsätta sig behand- lingen av sådana uppgifter för varje uppkoppling eller för varje överföring av kommunikation (elektroniskt meddelande enligt för- slaget till ny lag). Liksom beträffande trafikuppgifter gäller här att endast vissa personer är behöriga att ta befattning med uppgifterna. Behand- lingen i enlighet med punkterna 1 och 2 skall begränsas till perso- ner som handlar på uppdrag av den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kom- munikationstjänst eller den tredje part som tillhandahåller mervär- destjänsten. Behandlingen skall begränsas till det som är nödvän- digt för att tillhandahålla mervärdestjänsten. Reglerna i artikel 9 bör genomföras genom att en bestämmelse med motsvarande innebörd tas in i den nya lagen. Specificerade räkningar, nummerpresentation och automatisk omstyr- ning Kommunikationsdataskyddsdirektivet innehåller vidare vissa bestämmelser om rätt för abonnenter att få ospecificerade räk- ningar (artikel 7), detaljerade bestämmelser kring nummerpresen- tation m.m. (artikel 8) samt om möjlighet att stoppa automatisk omstyrning (artikel 11). Motsvarigheter till dessa regleringar finns i teledataskyddsdirektivet. Reglerna innebär bl.a. att om nummer- presentation tillhandahålls, skall den som ringer upp ha möjlighet att hindra att hans eller hennes telefonnummer visas för den upp- ringde. Denne skall i sin tur, om operatören tillhandahåller num- merpresentation och numret visas innan samtalet etableras, ha möjlighet att på ett enkelt sätt avvisa inkommande samtal när nummerpresentationen åsidosätts. Om ett samtal styrs om till ett annat nummer, skall den uppringde på ett enkelt sätt och kost- nadsfritt kunna förhindra att det uppkopplade numret visas hos den som ringer upp. Det skall också vara möjligt för abonnenten att på ett enkelt sätt och kostnadsfritt kunna förhindra omstyrning som görs av andra till dennes telefonnummer. I artikel 3.2 kommunikationsdataskyddsdirektivet anges att bl.a. artiklarna 8 och 11 skall tillämpas på abonnentledningar anslutna till digitala stationer och, där det är tekniskt möjligt och inte krävs en oproportionerligt stor ekonomisk insats, på abonnentledningar anslutna till analoga stationer. Enligt nuvarande reglering i telelagen och teleförordningen finns inga undantag för analoga stationer vil- ket sammanhänger med de tekniska förhållandena i . I punkten 3 samma artikel anges vidare att medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om sådana fall där det skulle vara tekniskt omöjligt eller krävas en oproportionerligt stor ekonomisk insats för att uppfylla kraven i artiklarna 8, 10 och 11. Det föreslås att skyldigheterna enligt artiklarna 8 och 11 införs generellt. regleras rätten att erhålla ospecificerad räkning i telelagen medan regler om nummerpresentation m.m. och om automatisk omstyrning (vidarekoppling) ges i teleförordningen efter bemyndi- gande i 52 § telelagen. Vårt förslag till reglering är i enlighet med regeringsformen att hänföra till föreskrifter om förhållandet mellan enskilda och det allmänna, som gäller åligganden för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. Sådana föreskrifter meddelas enligt 8 kap. 3 § regeringsformen genom lag. Undantag från denna regel ges emellertid i 7 § samma kapitel. Enligt detta lagrum kan regeringen utan hinder av 3 § efter bemyndigande i lag genom förordning meddela föreskrifter om annat än skatt, om föreskrifterna avser vissa särskilda ämnen, där- ibland skydd för personlig integritet vid behandling av personupp- gifter. Vissa begränsningar finns dock beträffande rätten att före- skriva om rättsverkan av brott. Det är således möjligt att delegera frågor om nummerpresentation och om automatisk omstyrning till regeringen. Reglerna om nummerpresentation m.m. i artikel 8 kommunikationsdataskyddsdirektivet är detaljerade och tekniska, vilket kan tala för att de bör regleras i förordning med hänsyn till att ändringsbehovet kan vara större för regler som är avhängiga den tekniska utvecklingen. Å andra sidan är dessa artiklar i stort sett oförändrade sedan teledataskyddsdirektivets tillkomst och det finns inte någon särskild möjlighet att ändra just dessa artiklar i direktivet. Mot bakgrund av särskilt det sistnämnda anser vi att det inte finns anledning att behandla dessa artiklar på annat sätt än övriga i direktivet. De bör därför motsvaras av bestämmelser i lagen. Undantag beträffande nummerpresentation och lokaliseringsuppgifter i vissa fall Enligt artikel 10 kommunikationsdataskyddsdirektivet skall med- lemsstaterna säkerställa att det finns öppna förfaranden som regle- rar det sätt på vilket den som tillhandahåller ett allmänt kommuni- kationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunika- tionstjänst har möjlighet att temporärt åsidosätta skydd mot num- merpresentation, om en abonnent begär spårning av hotfulla samtal eller okynnessamtal. I så fall skall, i enlighet med nationell lagstift- ning, de uppgifter som identifierar den uppringande abonnenten lagras och hållas tillgängliga av den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kom- munikationstjänst. Denna regel, som har en motsvarighet i telelagen, bör införas i den nya lagen. Det skall således vara möjligt att temporärt åsidosätta skydd mot nummerpresentation och lagra uppgifter som identifierar den anropande abonnenten hos operatören för att kunna spåra okynnessamtal eller andra stö- rande samtal. Uppgifterna skall hållas tillgängliga för abonnenten på begäran. På samma sätt skall medlemsstaten säkerställa att det finns öppna förfaranden som reglerar hur det ska gå till att åsidosätta skydd mot nummerpresentation eller att behandla lokaliserings- uppgifter i sådana fall där samtycke saknas eller till och med om abonnenten eller användaren tillfälligt motsatt sig åtgärden när det sker för organisationer som handhar nödsamtal och som erkänts som en sådan organisation av en medlemsstat. Detta avser bl.a. rättsvårdande myndigheter, ambulanscentraler och brandkårer. Det bör därför införas en bestämmelse i den nya lagen om att den som bedriver anmälningspliktig verksamhet på begäran från Polisen eller en regional alarmeringscentral som avses i lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler skall åsido- sätta skydd mot nummerpresentation och utan samtycke eller trots vägran från abonnenten eller användaren tillhandahålla sådan orga- nisation lokaliseringsuppgifter vid nödsamtal. Den myndighet som regeringen bestämmer föreslås få meddela föreskrifter om det sätt på vilket skyldigheter enligt första stycket skall fullgöras. Reglerna i artikel 3 punkterna 2 och 3 kommunikationsdata- skyddsdirektivet (se föregående underavsnitt 10.7.1.8 ovan) gäller även för artikel 10. Några undantag beträffande abonnentledningar anslutna till analoga stationer torde dock inte heller här behövas i . Enligt artikel 12.1 kommunikationsdataskyddsdirektivet skall med- lemsstaterna säkerställa att abonnenterna kostnadsfritt informeras om ändamålen med tryckta eller elektroniska abonnentförteck- ningar som är tillgängliga för allmänheten eller kan erhållas genom en nummerupplysningstjänst som kan innehålla abonnenternas personuppgifter, innan personuppgifter om abonnenten tas in i den. Abonnenten skall också informeras om alla de användnings- möjligheter som bygger på sökfunktioner som finns i de elektro- niska versionerna av abonnentförteckningen. I punkten 2 anges principen om opt-in, dvs. krav på samtycke i förväg, beträffande abonnentförteckningar. Medlemsstaterna skall säkerställa att abonnenterna ges möjlighet att avgöra om deras personuppgifter skall finnas med i en allmän abonnentförteckning och i så fall vilka personuppgifter. De skall också ges möjlighet att bekräfta, rätta eller dra tillbaka sådana uppgifter. Bara sådana uppgifter som är relevanta för ändamålet med abonnentförteck- ningen enligt vad som fastställts av den som tillhandahåller förteck- ningen behöver tas med. Det skall vara kostnadsfritt att inte för- tecknas i allmänna abonnentförteckningar eller att kontrollera, rätta eller dra tillbaka personuppgifter från dem. Enligt punkten 3 får medlemsstaterna begära att abonnenterna ges tillfälle att lämna kompletterande samtycke för andra ändamål med en allmän abonnentförteckning än sökning av adressuppgifter för personer grundade på deras namn och, vid behov, ett minimum av andra identifieringsuppgifter. Punkterna 1 och 2 skall bara gälla för abonnenter som är fysiska personer. Medlemsstaterna skall dock enligt punkten 4 också, inom ramen för gemenskapslagstiftningen och tillämplig nationell lag- stiftning, säkerställa att berättigade intressen för abonnenter som inte är fysiska personer är tillräckligt skyddade när det gäller infö- rande av dem i allmänna abonnentförteckningar. Några bestämmelser om behandling av personuppgifter för juri- diska personer beträffande abonnentförteckningar föreslås inte. Beträffande s.k. omvänd sökning, t.ex. sökning av ett namn på ett telefonnummer, så har detta varit tillåtet i . Det har inte framkommit skäl att ändra denna ordning. Den möjlighet som artikel 12.3 ger bör därför inte utnyttjas. I övrigt föreslås att artikel 12 genomförs genom en motsvarande bestämmelse i den nya lagen. En särskild övergångsbestämmelse beträffande abonnentför- teckningar finns i artikel 16 i direktivet. Detta beaktas i övergångs- bestämmelserna. De ändringsbehov som kan uppkomma i svensk lagstiftning till följd av artikel 13 kommunikationsdataskyddsdirektivet kommer att behandlas i en särskild rapport till regeringen. Tillämpningen av vissa bestämmelser i dataskyddsdirektivet Bestämmelserna om rättslig prövning, ansvar och sanktioner i kapitel III i direktiv /46/EG skall enligt artikel 15.2 kommuni- kationsdataskyddsdirektivet gälla för de nationella bestämmelser som antas i enlighet med direktivet och för de individuella rättig- heter som kan härledas från detsamma. Motsvarande regel finns i teledataskyddsdirektivet. Regeln genomförs i telelagen genom 55 §. En motsvarande bestämmelse föreslås i den nya lagen. 10.8.2Hemlig teleavlyssning och teleövervakning Vårt förslag: Reglerna i telelagen angående hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning föreslås överförda till den nya lagen. Skyldigheten skall gälla dem som tillhandahåller allmänna telefonnät och allmänt tillgängliga telefonitjänster. En före- skriftsrätt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer samt möjlighet att medge undantag för enskilda fall föreslås också. I 17 § telelagen finns en bestämmelse om skyldighet för den som har tillstånd enligt telelagen att bedriva televerksamhet så att hem- lig teleavlyssning och hemlig teleövervakning kan verkställas och så att verkställandet inte röjs. Innehållet i och uppgifter om de avlyss- nade eller övervakade telemeddelandena skall göras tillgängliga så att informationen enkelt kan tas om hand. Skyldigheten enligt 17 § har således bara gällt i förhållande till större operatörer, eftersom bara sådana är skyldiga att ha tillstånd enligt telelagen. De i praktiken berörda tjänsterna torde vara fast och mobil telefoni. För att inte skyldigheten skall drabba mindre operatörer, t.ex. många Internetoperatörer, oskäligt betungande, bör skyldigheten begränsas till dem som tillhandahåller ett allmänt telefonnät eller en allmänt tillgänglig telefonitjänst. Beträffande telefoni som förmedlas med hjälp av internetproto- koll (IP-telefoni) bör däremot även den som tillhandahåller en sådan tjänst eller nätet över vilken tjänsten överförs kunna omfat- tas av skyldigheterna under förutsättning att kriterierna för allmänt telefonnät eller allmänt tillgänglig telefonitjänst är uppfyllda. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör bemyndigas att meddela föreskrifter om sådana skyldigheter som här är ifråga. En möjlighet att för enskilda fall medge undantag från kravet föreslås också. Denna möjlighet är avsedd för fall där skyldigheten skulle bli oskäligt betungande. Bestämmelserna i denna lag om integritetsskydd inverkar inte på de straffprocessuella tvångsmedlen i . Vårt förslag: Reglerna i telelagen om tystnadsplikt föreslås föras över till den nya lagen med endast mindre ändringar. Telelagens bestämmelser om tystnadsplikt och om undantag från denna bör föras över till lagen om elektronisk kommunikation med endast mindre ändringar. 10.9Tillsyn, tvistlösning m.m. Vårt förslag: Vi föreslår att det nya förfarande- regler om informationsskyldighet, samråd, handläggningstider, förfaranden för marknadsanalys m.m. införs i lagen om elektronisk kommunikation. Den myndighet som regeringen bestämmer skall kontrollera efterlevnaden av den nya lagen om elektronisk kommunikation och de föreskrifter och skyldigheter som har meddelats med stöd av lagen. Vi föreslår även att en särskild nämndprövning införs för slitande av tvister mellan enskilda. Vi föreslår att skall vara det tvistlösande organet utanför domstol som anvisas i USO-direktivet för konsumenttvister.