sou · GQB3108d2 · 2003-01-01 00:00:00 — I sina rekommendationer föreslog man att beviljade inköps- order av amerikanska luftvärnsmissiler av typen skulle sägas upp [be cancelled], att ingen vidare export av detta vapensystem skulle genomföras som var involverat i , samt slutligen att ett speciellt undantag skulle göras i fallet och att denna transaktion måste skötas diskret. Dessa rekommendationer var en bekräftelse på en tidigare begäran från generalen (fr.o.m. nyutnämnd till US Chief of US Staff) och från chefen för den amerikanska Stillahavsflottan om att stoppa exporten av Redeyesystemet för att undvika att dessa vapen kom i fiendens händer, något som skulle kunna hota lågt flygande plan och helikoptrar i . , Deputy Secretary of Defense, som tillskrev utrikesminister i frågan om JCS:s 152 Vapensystem som förutom ansågs som känsliga av den amerikanska regeringen var Chaparral, SAM-D och . Således fanns en tyngdpunkt på luftvärnsvapen. Se Skrivelse från till (FMV), – leveranser, , dnr. Hbr nr H 1, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1968, Vol. 153 till C Fst, , dnr. H 810, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, Försvars- attachéarkiven, 1968, vol. rekommendationer, medgav att ett sådant beslut skulle innebära delikata politiska problem, men att nationens säkerhet i detta fall enligt Nitze, måste anses som viktigare än eventuella komplika- tioner i relationerna med Sverige.154 I efterföljande svar från Rusk till , den amerikanske försvarsministern, samtyckte den ame- rikanske utrikesministern till Pentagons rekommendationer vad gällde annullering av Redeyeaffären till . Rusk hade dock, efter konsultationer inom State Department och med ambassadör i , vissa förslag rörande formerna för hur detta ärende skulle hanteras i förhållande till svenskarna. Först rekom- menderade han att ett tillkännagivande skulle skjutas fram, till efter det svenska riksdagsvalet som skulle äga rum . För det andra ansåg Rusk, borde det ske via militära kanaler (DoD channels). Vidare hoppades han att orsakerna till säljstoppet skulle formuleras på så sätt att svenskarna inte fick intrycket att det var riktat endast mot dem, utan att försäljningen av skulle stoppas också till andra länder, med undantag av som pressades av amerikanerna att slutföra sin affär bestående av ca 200 missiler innan , dvs. innan svenskarna skulle underrättas. Slutligen föreslog han att amerikanska tjänste- män personligen skulle hantera frågan med australienska och svenska militärattachéer i D.C. Det var således önsk- värt att frågan sköttes informellt och inte kom till allmänhetens kännedom.155 På svensk sida intensifierade man ansträngningarna för att få loss de kontrakterade luftvärnsrobotarna och amerikanernas tydliga önskan att stoppa affären ledde snart till att nya problem uppstod. , då avtalet ursprungligen skrivits under, hade parterna bestämt att robotarna skulle levereras april och ambitionen från svenskarnas sida var nu därför att om möjligt tidigarelägga en stor del av denna överföring till . Men när den svenske arméattachén var på besök vid US Material Command i syfte att låna övningsversionen av , meddelades att frågan inte längre var förvaltningsteknisk utan politisk och man hän- visade till det amerikanska försvarsdepartementet. 154Nitze to Rusk, 5 1968, DEF SWE 1967 1969, Box 1625, Central Files, RG 59, National Archives 2. 155Rusk to , 3 1968, DEF SWE 1967 1969, Box 1625, Central Files, RG 59, National Archives 2. med representanter från DoD fick den svenske arméattachén beskedet att Redeyeaffären med var i fara och detta på grund av hänsyn till national security. För tillfället kunde man dock inte redogöra för några detaljer. framhöll för svensk del den ytterst besvärande situation som skulle uppstå för det svenska försvaret om ett sådant beslut verkställdes och i synnerhet vid en så känslig tidpunkt i det militärpolitiska läget i (läs: invasionen av ). Representanterna för DoD förklarade då att frågan fortfarande var under beredning och att några definitiva beslut om den slutgiltiga hanteringen ännu inte fastslagits. lovade å sin sida att inte göra några nya fram- ställningar som skulle kunna störa en omprövning av beslutet och att avvakta med sin rapportering till för att invänta utgången av denna beredningsprocess.156 , , meddelade utrikesminister försvarsminister att deras båda staber nu internt hade enats om en procedur för att hantera frågan. DoD skulle enligt denna uppgörelse meddela den svenske militärattachén att försäljningen av hade ställts in, att detta formellt orsakats av att den amerikanska armén behövde alla befintliga missiler för eget behov, men att det informellt (on a classified basis) hade att göra med att försäljningen av hade blivit militarily unacceptable och att inga nya leveranser kunde ske så länge kriget i pågick. Svenskarna gavs därefter två alternativ: Att omgående avbryta affären utan kostnad för eller att förvara luftvärnsmissilerna i i väntan på att leverans kunde ske (until such time as delivery can be made). kallades till ett sammanträde i DoD där man från amerikansk sida relativt detaljerat beskrev de beslut som tagits av regeringen och de alter- nativ som stod svenskarna till buds.157 De amerikanska representanterna läste vid detta möte högt från brevet som Rusk skrivit till klassificerat TOP SECRET, där man enligt konstaterade att beslutet att t.v. inte leverera sammanhänger helt med kriget i och är inte riktat mot . Om då leverans enligt kontraktet skall påbörjas, krigshandlingar inte längre äger 156Skrivelse (KH) från A.att. till FMV-A, , dnr. H810, HP 24/, UD:s Arkiv; och to , , no. 246077, DEF SWE 1967 1969, Box 1625, Central Files, RG 59, National Archives 2. FMV informerades om Ståhls samtal med amerikanska företrädare . 157Rusk to , 18 October 1968; och to , 28 October 1968, nr. 262453, båda i DEF SWE 1967-1969, Box 1625, Central Files, RG 59, 2. rum i , kommer leverans att äga rum utan dröjsmål. Om kriget alltjämt pågår som kommer amerikanska staten att utan kostnad för förrådsställa de svenska robotarna efterhand som de levereras från fabrik, beredd att på kort varsel överföra dem till . I anslutning till detta gjordes också vissa andra klarlägganden, bland annat att det för tillfället var sannolikt att kriget i troligen kommit till en lösning tills och att riskerna för att leveranserna skulle försenas ansågs vara små. Man tillade också att om situationen i skulle försämras i ett läge då robotarna var förrådsställda i , och ansåg sig behöva dem för att garantera sin försvarsberedskap, skulle man med all sannolikhet släppa dessa även om kriget i pågick. Man avsåg vidare att ge till- stånd att överlämna de av svenskarna begärda utredningar som rörde underhåll och service samt för viss underhållsutrustning. Av begärda trainers (övningsvapen) skulle också överlämnas. Således skulle eventuella förseningar endast omfatta själva strids- robotarna. Man nämnde slutligen återigen att detta beslut inte var riktat mot och att endast fått ett mindre undan- tag med ett begränsat antal stridsrobotar för träningssyften.158 Den svenske arméattachén sade sig vara nöjd med hante- ringen av frågan och synnerligen tacksam för de beslut som tagits. Han konstaterade i sin rapportering hem till att efter omständigheterna fick antas ha uppnått en godtagbar lös- ning på frågan om , och att stora ansträngningar hade gjorts från amerikansk sida att tillgodose svenska intressen i en för svår situation. Vidare fanns risken, menade den svenske attachén, att , om inte godtog denna lösning, troligen skulle säga upp kontraktet helt och hållet. Denna bedömning biträddes av ambassadör de Besche. Frågan övergick nu till den samt företrädare för försvarsmakten som hade att ta ställning till hur ärendet skulle hanteras och hur skulle svara på de amerikanska besluten om Redeyeaffären.159 behandlades frågan om i där den allmänna linjen var att man skulle fullfölja affären från svensk sida och avvakta om ändringar av något 158Skrivelse (KH) från A.att. till FMV-A, , dnr. H810, HP 24/, UD:s Arkiv. För en sammanfattande redogörelse av dessa förhållanden se Skrivelse från till FMV, , dnr. H 50-1205/UDY, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, Försvarsattaché- arkiven, 1968, vol. 159Skrivelse (KH) från A.att. till FMV-A, , dnr. H810, HP 24/, doss. 30, UD:s Arkiv. slag skulle inträffa . Om affären skulle brytas, så skulle den brytas av och inte av Sverige.160 Vid mötet konstaterade försvarsminister att man inte kunde göra annat än att acceptera läget som det var" och att det inte förelåg några eko- nomiska risker. Han ansåg vidare att amerikanerna var hyggliga och att man fick akta sig för att få frågan politiskt infiltrerad. Därmed var det klokast om FMV även i fortsättningen fick hand- lägga frågan själv eftersom man, enligt , var rätt instans för detta ärende. I ett efterföljande möte dis- kuterade statssekreteraren vid Försvarsdepartementet, , och representanter från FMV, samt , hur man skulle agera i det fall robotarna inte levererades enligt planerna, . Det fanns planer på att försöka övertyga US om att det svenska försvaret var kapabel att förrådsställa materiel med hög skyddsgrad161,med andra ord Redeyesystemet, bl.a. genom förslag om friliggande förråd. Vidare fanns tanken att man , i samtal med Pentagon, skulle föra fram kravet att den svenska försvarsmakten inte kunde godta ett definitivt exportstopp av på grund av beredskapsskäl. Slutligen be- stämde man, i det fall kriget i fortfarande pågick och den svenska armén inte fick sina luftvärnsrobotar , att skylla på leveransförseningar, snarare än att redovisa de verkliga orsakerna till dröjsmålet. Besluten förankrades även inom Utrikesdeparte- mentet.162 informerade sina amerikanska kontakter vid DoD om vad som framkommit vid mötena i . Han konstaterade att den ansåg att den föreslagna lösningen om att hålla kontraktet flytande till vidare var rimlig, men att Försvarsdepartementet hoppades att man inte skulle be- 160Skrivelse från Synnergren till Jödahl, , dnr. 318/68, HP 24/, doss. 30, UD:s Arkiv. 161Dåvarande Försvarsstabschefen har senare i intervju med Neutra- (SOU 1994:11) sagt att amerikanarna, i samband med att de gjorde ett undantag för svenskarna vad gällde exportstopp på , ställde krav på att få inventera lagren, för att vara säkra på att vi inte hade sålt eller gjort oss av med några robotar på ett otillbörligt sätt. Detta krav godkändes också av regeringen. Intervju med , , Arkiv. 162Promemorian PM angående , stämplat Chefen , , låg till grund för de möten som skedde i ärendet. Referenser till vad som av- handlades finns att tillgå i Anteckningar från sammanträde hos C FMV-A 19/11 1968 ang. , dnr. 50-1205/UDY. Båda dokumenten kommer från , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1968, Vol.23. Briefingen som de amerikanska DoD-representanterna fick av efter novembermötet finns att tillgå i to , Chronology, , Records relating to 1975, Box 2, 72 D 339, National Archives 2. höva förrådsställa luftvärnsmissilerna i , vilket kunde skapa en besvärlig situation för svenskarna. noterade vidare att den nu bestämt att det amerikanska beslutet om skulle klassificeras som kvalificerat hemligt och DoD lovade att göra detsamma. Den svenske representanten utryckte slutligen det stora behovet av de tio övningsvapen som enligt tidigare överenskommelse skulle levereras i april 1969.163 Medan den svenska försvarsmakten hade ambitionen att hålla en låg profil i frågan och diskret arbeta via repre- sentanter från FMV och den svenska arméattachén i , , i syfte att förmå amerikanerna att släppa Redeyerobotar till , skulle ett antal politiska händelser in- verka menligt på försöken att lösa problemen. till- kännagav den sitt beslut att upprätta diplo- matiska förbindelser med , vilket skapade åtskillig irritation bland politiker i och militärerna i Pentagon. I anslutning till detta hade även svenska politiker beslutat att utöka representationen i , vilket inte heller uppfattades som en USA-vänlig handling. Detta föranledde samtliga försvarsgrenar inom Pentagon, och framför allt , att dryfta frågan huru- vida tiden var mogen att frysa ner förbindelserna med , vilket även skulle inkludera ett stopp för alla materielleveranser. En källa inom State Department skulle ha framfört till diplomater vid den svenska ambassaden, att om erkännandet av hade kom- mit innan det amerikanska regeringsbeslutet , hade aldrig fått behålla Redeyekontraktet. stod situationen och vägde huruvida slutleveransen av roboten skulle kunna genomföras. Till fördel arbetade tveklöst det faktum att vårt land inte var en prioriterad fråga för den nya Nixonadmi- nistrationen, även om ett visst tryck att se över relationerna med säkerligen skulle uppstå . uppmanades därför lite skämtsamt av kollegor vid DoD att så fort som möjligt ta hem den materiel som redan var kontrakterad.164 inträffade ytterligare problem rörande kontraktet med . Bland annat presenterade amerikanerna ett reviderat kontraktsförslag som stipulerade att simulatorer inte kunde leve- 163Hughes to , Chronology, , Records relating to 1957- 1975, Box 2, 72 D 339, National Archives 2. 164Skrivelse från till C Fst, plus bilaga, , dnr. H 810, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1969, vol. Rörande källan från State Department se, Skrivelse från till , , dnr. Hbr nr H 1, Krigs- arkivet, Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1969, vol. reras förrän tidigast , då tio blev tillgängliga. Resten kunde sedan levereras . Denna försening var dock inte föranledd av politiska ingripanden utan berodde sanno- likt på fördröjningar i produktionen hos i Pomona, Kalifornien.165 Allvarligare för svenska intressen var emellertid att en inflytelserik kongressledamot, en republikan från vid namn , intresserat sig för fallet med de svenska luftvärnsmissilerna. Denne hade via infor- mationsläckor från fabriken i erfarit att leveranser av övningsvapen till var planerade. Eftersom nu hade erövrat makten i Vita Huset ökade också möjligheten för Sverigekritiska republikaner som Lipscomb att påverka ameri- kanska regeringsbeslut i fallet Redeye.166 skrev Lipscomb brev till både Secretary of State . och of Defense . Laird, där han krävde att affären med rörande skulle av- brytas. Han menade att den amerikanska missilen var ett känsligt vapen som riskerade att komma i fientliga händer (Vietcong, Nord- ) via . Det svenska beslutet att lätta på teknikexport- kontrollen och erkännandet av , samt det faktum att offentligt gjort klart att det svenska erkännandet inte gagnade strävandena efter fred i , var anledningar som fick honom att yrka på att all försäljning av Redeyemissiler till skulle stoppas.167 I brevsvaret från det amerikanska , efter samordning med DoD, fann man, trots de senaste svenska besluten till vilka den amerikanska regeringen förhållit sig negativ, att den svenska exportkontrollen när det gällde vapen- och krigsmateriel bedömdes som mycket restriktiv. Det fanns sålunda inga indika- tioner som tydde på att hade exporterat krigsmateriel till 165Ståhl till FMV, , dnr. H 50-1205/UDY, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1969, vol. 166Promemoria från , , dnr. H 50-1205/UDY, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1969, vol. 167Lipscomb to Laird, 6 1969, Records relating to , Box 2, 72 D 339, National Archives 2; och Lipscomb to , 6 1969, DEF SWE 1967 1969, Box 1625, Central Files, National Archives 2. Lipscomb hade även skickat ett brev till Secretary of Commerce , daterat där han förhört sig huruvida export av känsliga amerikanska varor och överföring av teknisk data hade skett till . Han hade då fått till svar att handeln mellan och var minimal (1968) och att det inte förelåg någon risk för att icke tillåtna varor eller tekniska data skulle exporteras till . Nehmer to Lipscomb, , Records relating to 1975, Box 2, 72 D 339, National Archives 2. och man var fast övertygad om att den svenska rege- ringen inte skulle missbruka hanteringen av sina Redeyemissiler. Tvärtom var man noga med att påpeka att ett starkt svenskt försvar, vilket krävde export av amerikanska vapen och teknologi till , var betydelsefullt för . Sammantaget var därför uppfattningen i State Department att fortsatt vapenexport till , med beaktande av säkerhetsmässiga aspekter, gynnade de övergripande amerikanska intressena. Inget antyddes i svaret om de beslut som tagits angående det överenskomna leve- ransstoppet. Det amerikanska försvarsdepartementets svar var mer specifikt hållet och poängterade att beslutet att tillåta export av till ursprungligen hade tagits gemensamt av State och DoD i syfte att främja politiska, militära och ekonomiska mål i en känslig och strategiskt viktig del av den fria världen. Efter vidare studier i frågan hade man dock av säkerhets- skäl kommit fram till att leverans under rådande omständigheter inte var möjlig och att den hade accepterat detta. Avslutningsvis konstaterade man att vidare diskussioner i ämnet av sekretesskäl endast kunde göras muntligen.168 Enligt uppgifter som inhämtat från sina amerikanska kontakter bedömde man att proble- men med Lipscomb skulle vara avklarade. fick emellertid av samma källa som tidigare reda på att den republikanske kongressledamoten ännu inte givit upp och att han via kontakter i () i Pomona erhållit kopior på korrespondensen mellan FMV och det amerikanska företaget , rörande underhållsutrustning för avsedd för . DoD arbetade för högtryck med hur man på bästa sätt skulle kunna neutralisera Lipscomb och hans anhängare i den amerikanska kongressen.169 rapporterade den svenske armé- attachen att han arbetat i uppförsbacke när det gäller våra svensk-amerikanska affärer. Antalet Vietnamveteraner sades ha ökat i den amerikanska försvarsledningen, vilket inte förbättrat uppfattningen om . Redeyeaffären hade därvid tjänat som en betydelsefull barometer för att kontrollera stämningarna. 168Macomber (State) to Lipscomb, 27 1969; and Nutter (DoD) to Lipscomb, 26March 1969, Records relating to 1975, Box 2, 72 D 339, National Archives 2. 169Promemoria från , , dnr. H 50-1205/UDY; och Skrivelse från till FMV, , dnr. H 50-1205/Underhåll, båda i , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1969, vol. Sverigevänliga krafterna inom Pentagon kämpade mot ett allt starkare motstånd. Försök att stjälpa uppgörelsen om sedan den beslutat att erkänna , hade gjorts ett flertal gånger av kongressmän såväl som av högt uppsatta chefer inom DoD och det militära etablissemanget. Generalen har dock troget stått fast vid överenskommelsen rörande ett svenskt undantag och kunde numera ironiskt nog räknas som en av våra försvarare. berättade vidare att han som rapporten skrevs, blivit informerad av sina kontakter inom DoD att återigen var illa ute och att starka krafter var igång för att riva upp oktoberbeslutet. Den svenska försvarsmaktens främsta tillskyndare i detta sammanhang var enligt , generalen . Wheeler. föreslog i detta läge att försvarsstabschefen skulle göra ett in- officiellt besök till för att diskutera svensk-amerikanska problem med Wheeler (men officiellt för att besöka sin dotter).170 Ett besök genomfördes också senare i november 1969.171 fortsatte den svenska ambassadens försvars- avdelning att rapportera om handläggningsläget gällande . Man konstaterade att bakgrunden till svårigheterna med nämnda luftvärnsrobot var att de allmänt försämrade relationerna Sverige- , samt i synnerhet det svenska erkännandet av , hade fått till följd att kretsar inom kongressen börjat intressera sig för svenska krigsmaterielinköp i . Denna grupp ansåg att inte längre var pålitligt från amerikansk synpunkt och att allvarlig risk fanns för att Redeyesystemet skulle kunna komma att utlämnas till amerikanarnas motståndare, dvs. FNL och Nord- . DoD hade dock försvarat överenskommelsen som träffats 170Skrivelse från till C Fst, , dnr. Hbr nr H 9, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1969, vol. 171Försvarsstabschefen genomförde ett längre besök i , 6 , och träffade då bland annat chefen för (Operations) Joint Staff, generallöjtnant general och Commander-in-Chief SAC, general . För vidare information se samtalsuppteckningar över dessa möten i Skrivelse från till C Fst, , H810, bilagor, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1970, vol.6. Dessa uppteckningar innehåller dock ingen- ting rörande , utan uppehåller sig främst vid operativa aspekter av kriget i . Se också intervjun med Synnergren i , nätverk i arbetar- rörelsen (, , 2001), s. 467. Synnergren säger, att han i flera omgångar har vistats i och skaffat sig erfarenheter. I stort sett var umgänget med den amerikanska militären problemfritt, men just i samband med en del vapenaffärer uppstod det trassel. Han erinrar sig ett tillfälle, då han hade förhandlat sig till ett köp av en robot med namnet : Leveransen hade redan kommit till , då den stoppades. Synnergren betecknar detta stoppbeslut som politiskt. Efter en del för- handlande lyckades han ändå förmå amerikanarna att fullfölja leveransen. med FMV och hävdat att det inte fanns någon grund för misstankarna mot . Oron hos vissa kongressledamöter hade dock tvingat fram ett avbrott i förhandlingarna mellan FMV och GD i Pomona. Frågan var också varför skulle få köpa ett vapensystem som inte ens Natoländerna hade tillgång till. beskriver vidare hur de nya tjänstemännen i Nixonadministrationen var uppenbart mindre sympatiskt inställda till och att han aldrig under sina i stött på en sådan relativt stark antisvensk stämning. Åsikterna rörande i JCS hade dock inte förändrats och där såg man det som ett amerikanskt intresse att bibehålla goda förbindelser med . En annullering av Redeyeköpet skulle motverka ett sådant syfte. Kompromissen hade således stöd av generalerna , även om de båda skilde sig något åt vad gällde viljan att leverera stridsrobotar så länge kriget i pågick.172 uppstod nya problem i hanteringen av Redeye- affären i och med ett uttalande av utrikesminister på den socialdemokratiska partikongressen angående bistånd till . Det politiska läget var nu så känsligt att leveranser av stridsrobotarna, enligt US , var i allvarlig fara, även om hade indikationer från andra håll som tydde på att beslutet inte var oåterkalleligt för evigt. Risken fanns dock att mot- ståndare i Kongressen skulle ta upp frågan om ett exportstopp av . Ingen hade några illusioner om att och hans med- arbetare, i en sådan situation, skulle kämpa emot för skull. DoD avrådde också till vidare bestämt från att svensk personal skulle besöka tillverkaren i Pomona, i syfte att skynda på leveran- serna av luftvärnsmissilerna. ansåg därför att intres- sen för tillfället tjänades bäst genom att ligga lågt. hade emellertid samtliga övningsvapen levererats planenligt och skulle samtliga 45 simulatorer vara på plats i Sverige.173 I det känsliga läge som uppstått , på grund av biståndet till , blev ett antal besök från svenska företrädare en avgörande orsak till att problemen kunde lösas och affären slutföras. För det första besökte utrikesutskott den 18 och utskottets ordförande 172Skrivelse från till FMV, , dnr. H 50-1205/Underhåll, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1969, vol. 173Skrivelse från till FMV, , dnr. H 50-1205/UDY; och skrivelse från till FMV, , dnr. H 50-1205/Allm, båda i , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1969, vol. kunde genom sina goda kontakter med amerikanska företrädare, både fackliga och politiska, stillat den oro som fanns rörande den svenska neutralitetspolitikens framtida vägval.174 För det andra, engagerade sig den svenske industrimannen i fallet och gjorde ett antal resor till i syfte att försöka blidka amerikanerna i deras motstånd till en export av till Sverige.175 För det tredje företog sig försvarsstabschefen en längre resa till , där han träffade en lång rad höga militärer i bl.a. JCS, ett besök som enligt var ytterst värdefullt för svenska intressen. Synnergren skall till och med enligt egen utsago ha blivit instruerad av statsminister att vidmakthålla ett gott samarbete med amerikanerna på försvarssidan eftersom själv hade politiska gräl med Washington.176 Men det var inte bara de insatser som gjordes av ovan nämnda personer som slutligen fick den amerikanska regeringen att ta beslutet att möjligt släppa stridsladdade robotar av typen för leverans till .