sou · GQB3100 · 2003-01-01 00:00:00 — Beslut i koncessionsfrågor enligt TorvL fattas av i det län där det område som avses med ansökningen eller större delen av det ligger. Överklagande kan ske hos regeringen. När det gäller odlingstorv överklagas beslut i ärenden om täkttillstånd till miljö- Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel Miljödomstolen kan under vissa omständigheter över- lämna ett mål till regeringen (21 kap. 7 § MB). Antalet ärenden om koncessioner hos respektive länsstyrelse är få eller – hos vissa länsstyrelser – inga. Erfarenheten hos handläggarna av denna typ av ärenden blir därmed liten och osä- kerhet i hanteringen kan uppkomma. Detta skulle kunna tala för att prövningen skulle koncentreras till vissa länsstyrelser eller till en central myndighet. Å andra sidan har länsstyrelserna också andra ärenden med låg frekvens. En centraliserad ordning för ärendena om torvkoncession skulle medföra att lokalkunskapen hos tillståndsmyndigheten skulle bli sämre. Vidare skulle ärendena om torvkoncession skiljas ut från andra täktärenden, t.ex. odlingstorv, som beslutas av länsstyrelserna. Det finns ett värde i att hålla samman prövningen av utvinningen av torv för olika ändamål så långt möjligt, eftersom främst naturvårdssynpunkterna delvis är likartade. Att låta en länsstyrelse besluta om markanvändning av större omfattning i ett annat län än det egna skulle vidare medföra komplikationer som är svåra att överblicka. Länsstyrelserna torde vid behov kunna samråda med varandra om tillämpningen så att den blir någorlunda enhetlig i likartade fall. Den ordning som gäller enligt TorvL har sedan MB:s tillkomst i praktiken inte prövats fullt ut ännu och en ändring nu bör därför inte ske utan starka skäl. Sammantaget finner utredningen inte anledning att förslå att besluten i ärenden om torvkoncession flyttas från länsstyrelserna. En ytterligare fråga är om regeringen även fortsättningsvis bör ha funktionen som högsta instans i koncessionsärendena eller om domstolsvägen, företrädesvis miljödomstolen, bör väljas. I sist- nämnda fall skulle instansordningen närma sig den för odlingstorv, vilket i och för sig kan ses som en fördel, speciellt som utvinningen av torv inom ett område kan avse både odlings- och energitorv. Det kan noteras att man i har prövningen förlagd till domstolar och inte till politiska organ. Det kan dock konstateras att övervä- gandena i samband med koncession för torv som energikälla i flera hänseenden är annorlunda än vad gäller torv för odlingsändamål. Även enligt tidigare ordning har det förekommit att miljöpröv- ningen överlämnats från miljödomstol till regeringen. En vägning mellan olika politikområden kan komma in, vilket kan tala för att ordningen med regeringen som högsta instans bör bibehållas, åtminstone till dess att ytterligare praxis erhållits efter tillkomsten av MB. Utredningen anser därför att regeringen bör vara kvar som högsta instans i frågor om koncession enligt TorvL. Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel Hanteringen av koncessionsfrågor styrs bl.a. av förordningen (1985:626) om vissa torvfyndigheter. Här framgår vad en ansökan ska innehålla. Viktiga delar är miljökonsekvensbeskrivningen enligt 6 kap. MB och uppgifter om det samråd som ska ha skett före ansökan. Kraven på vad en miljökonsekvensbeskrivning ska inne- hålla finns angivna i 6 kap. MB men det ligger också i hand att bedöma om den lämnade redovisningen är tillräcklig. Här finns en risk för att handläggningen blir utdragen på grund av osäkerhet hos både sökande och handläggare. Ett tidigt samråd är därför viktigt, liksom att berörda myndigheter yttrar sig innan beslut tas av . Genom fullödiga utredningar på detta stadium kan onödiga överklaganden och fördröjningar senare i pro- cessen undvikas. Någon ändring av lagstiftningen bedöms inte erforderlig. Någon form av riktlinjer för hanteringen av ansökningar har efterlysts. Frågan är om sådana, t.ex. i form av allmänna råd för länsstyrelserna, bör tas fram av myndigheter eller om branschrikt- linjer för ansökningar är lämpligast. Dåvarande länsstyrelsernas organisationsnämnd utarbetade allmänna råd för läns- styrelserna om koncessioner enligt TorvL. arbetar f.n. med att ta fram allmänna råd för täkter som omfattas av MB. Sådana råd kan få betydelse även för täkt av torv enligt TorvL. Andra myndigheter som skulle kunna vara tänkbara samarbetsparter i sammanhanget är SGU och . arbetar (på uppdrag av Stiftelsen ) med att ta fram en inför tillståndsansökningar. Utredningen anser det positivt att branschen utformar en handbok i detta sammanhang. Berörda myndigheter bör därvid kunna medverka med synpunkter. Mera formella allmänna råd eller riktlinjer för beslutsfattande instanser bör bygga på fattade beslut om koncessioner enligt gällande lagstiftning. finns knappast tillräckligt underlag i praxis för utfärdande av sådana regler. Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel En fråga som berör både MB och TorvL är tillämpningen av 12 kap. 2 § MB avseende energitorvtäkt. Bestämmelsen anses delvis svår- tolkad, speciellt vad gäller kriteriet försämring av livsbetingelserna för växt- eller djurart. Skyddet för växt- och djurarter har förstärkts genom att nya bestämmelser till följd av fågeldirektivet och art- och habitatdirektivet har införts i MB. Frågan gäller närmast om ingrepp på ett ställe som påverkar enstaka exemplar av en art är liktydigt med försämring av livsbetingelserna för en hotad art. Förarbetena ger inte någon klar ledning i frågan om vad som åsyftades när bestämmelsen tillkom i och med MB. Den hade inte någon motsvarighet i tidigare miljölagstiftning. Under förutsättning att arten inte är så fåtalig att enstaka exemplar kan betraktas som avgörande för fortbestånd i landet är enligt utredningens mening en rimlig tolkning att ett enskilt ingrepp som leder till försämrade livsbetingelser för enstaka exemplar inte bör betraktas som liktydigt med försämring av livsbetingelserna för arten. Utredningen anser att behovet av bestämmelsen bör övervägas. Detta bör dock ske i samband med andra överväganden avseende MB och ligger inte inom ramen för torvutredningens uppgifter. Det kan i och för sig övervägas om TorvL bör ändras så att hänvisningen i 7 § TorvL till 12 kap. 2 § MB utgår. Utredningen anser att hänvisningen i TorvL till bestämmelsen ifråga skulle kunna undvaras utan risk för hotade arters existens, med nu i övrigt gällande skyddssystem och den noggranna miljöprövning som sker vid koncessionsgivning. (M 1999:03) kom- mer att överväga behovet av ändringar av 12 kap. MB i sitt vidare arbete, i synnerhet vad gäller tillståndsprövningen av täkter (se delbetänkande SOU 2002:50, s. 258). Med hänsyn härtill och med tanke på det samband som föreligger mellan torvtäkter för olika ändamål vid behandlingen av tillståndsfrågorna enligt MB avstår utredningen från att lägga konkreta ändringsförslag i denna sak. Utredningen, som förutser att kommer att överväga även 12 kap. 2 § MB, har tillskrivit kommittén och framfört behovet av en översyn. En ytterligare fråga som övervägts i utredningen är möjligheten att införa ett starkare, lagreglerat skydd för särskilt skyddsvärda myrområden, t.ex. genom att låta 4 kap. MB innefatta myrar i MSP på liknande sätt som vissa älvar och älvsträckor skyddas. Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel skulle kunna leda till att koncessionsansökningar för sådana områ- den inte blir aktuella, varigenom onödigt arbete hos såväl företag som myndigheter undviks. Mot en sådan ändring talar att MSP- områdena till stora delar redan har skydd genom reservatsbildning, Natura 2000 e.d., att statsmakterna har tagit ställning för att alla MSP-områden ska skyddas och att torvproducenternas bransch- organisation rekommenderar medlemsföretagen att inte göra anspråk på sådana områden. Vidare skulle en lagändring med detta syfte bli komplicerad och arbetet med MSP är ännu inte färdigt. Nya områden kan tillkomma och översyn av befintliga kan behöva ske. Utredningen anser att skälen emot en lagändring av detta slag överväger. Frågan om olika myndigheters hantering av sina uppgifter i sam- band med angivande av riksintressen enligt 3 kap. MB har också övervägts. Utredningen återkommer till frågan om riksintressenas behandling i kap. 6. 4Torvtillgångar, produktion och användning Utredningen konstaterar sammanfattningsvis: har mycket omfattande torvtillgångar, mindre än av torvmarken, som beräknas till ca , används för torvutvinning, utvinningen i relation till de arealer som tidigare bedömts som lämpliga för utvinning av energitorv () berör , en nybildning av torv sker fortlöpande i odränerade torvmarker, tillväxten på åtminstone vissa torvmarker är lägre än den genomsnittliga historiskt sett, dikad torvmark som används för jordbruk och skogsbruk har en förhöjd nedbrytning med en minskning av torvtäcket som följd. Utvinningen av torv i relation till de marker som bedömts som lämpliga för ändamålet är mycket begränsad. bör noteras att uppgifterna om arealer lämpliga för torvutvinning, med hänsyn tagen till dagens syn på bevarande samt till produktionsteknik och ekonomi , kan vara missvisande. Ett säkrare underlag kräver ytterligare inventeringsinsatser. Detta konstaterande förändrar inte på ett avgörande sätt bedömningen om tillgången på mark med utvinningsbar torv. Användningen av energitorven sker till över- vägande del för fjärrvärme. Anläggningarna där torv kan användas kan i allmänhet variera bränslemixen och även öka användningen av torv. Potentiellt kan en ökning till ca ske i nuvarande anläggningar. Utan torv som sameldningsbränsle är risken stor att t.ex. olja eller kol skulle ersätta för att ge full effekt i vissa pannor och för att minimera kostnaderna. Innehållet i detta kapitel bygger delvis på uppgifter i bilaga 2, där också mer detaljerade redovisningar finns. Torvtillgångar, produktion och användning är en organisk jordart som bildas genom ofullständig ned- brytning av främst växtmaterial i våt, syrefattig miljö. Torvbild- ningen har i vårt land skett efter den senaste inlandsisens avsmält- ning för ca 10 . Torven bildas i myrmark som upp- kommit antingen genom försumpning av skogsmark eller genom igenväxning av grunda sjöar. Torvmark är ett torvtäckt område med ett torvlager eller mer. Torvmarken kan vara öppen myrmark eller bevuxen med glest trädskikt eller produktiv skog. En betydande del av de skogliga torvmarkerna är dikade. Torvmar- ker kan också vara marker som har dränerats och nyttjats som jordbruksmark. Torvtillgångar, produktion och användning Faktaruta: Definitioner och begrepp för torv (SGU, 2002) Med torvmark avses ett område med ett tydligt lager av jordar- ten torv om minst . En torvmark kan vara en myr, det vill säga ha ett ytskikt med kärr- eller mossevegetation, men en torvmark kan också vara en markyta som saknar denna typ av vegetation och vara till exempel en odlad eller skogsbe- vuxen markyta som varken kan definieras som kärr eller mosse. Med myr avses våta torv- eller fastmarker med ingen eller ringa skogsproduktion. Till begreppet myr räknas förutom den levande vegetationen av fuktighetsälskande växter även det underlagrande skiktet av torvjord. Myrar indelas i sin tur i kärr och mossar och vidare i olika underavdelningar. Med kärr avses en myr karakteriserad främst av gräs, starr, vass, fräken och fuktighetsälskande örter. I bottenskiktet överväger så kallade brunmossor. Kärren utmärks av en mer näringskrä- vande vegetation än mossarna och försörjs huvudsakligen från ytligt rinnande grundvatten. De i kärren bildade kärrtorvslagen är vanligen de för bränsleproduktion mest lämpade. Med mosse avses en myr karakteriserad av framför allt ett slutet täcke av vitmossor och en i övrigt ganska artfattig flora av olika ris, som ljung, skvattram, odon med flera, samt tuvdun. Mossar- nas yta är plan eller välvd (så kallade högmossar). Mossarna är så gott som uteslutande försörjda med nederbördsvatten och den bildade mossetorven är näringsfattig. Från täktsynpunkt är den mest lämpad för växttorvproduktion. Mossarna har oftast utvecklats från kärr och den vanligen låghumifierade mossetor- ven ligger i dessa fall på kärrtorv. Torvtillgångar, produktion och användning Torvslag är en indelning av jordarten torv efter torvens bota- niska sammansättning och grad av nedbrytning (så kallad humi- fiering). I de fall där ursprungsväxtresterna är helt nedbrutna och omvandlade görs indelningen efter det ursprungliga växt- samhällets uppbyggnad. Vanligen används en indelning i kärr- respektive mossetorvslag efter den svenske torvgeologen klassiska modell, med en ytterligare indelning efter växtsamhällenas blöthet och näringstillgång. Med våt fastmark avses myr eller skogsmark med ett grunt, mindre än 30 centimeters torvlager, där s.k. sumpmossor utgör av bottenskiktet. Med sumpmossor avses närings- krävande vitmossor, björnmossor etc. Enligt () innefattar sumpskog all trädbärande blöt mark där träden (i moget stadium) har en medelhöjd på , och trädens krontäckningsgrad är . Sådana trädbestånd räknas till sumpskog även på fuktig mark om fuktighetsälskande arter täcker minst hälften av befintligt fält- eller bottenskikt. En något vidare definition innefattande produktiv skogsmark med ett torvtäcke och ett tämligen slutet trädbestånd har tidigare använts av Riksskogstaxeringen. Jordarten torv indelas för praktiska och vetenskapliga syften efter sin växtsammansättning och den grad av nedbrytning som skett efter avlagringen. Torvens egenskaper kommer således att variera efter de växtekologiska och andra förutsättningar som fanns vid avlagringen. Främst nederbörd, markvatten och topografi styr vilka myrtyper och därmed torvslag som bildas. Särskilt i nederbördsrika delar av har myrarna i de övre lagren utbildats till mossar vilkas vattenförsörjning enbart sker via nederbörden. I övriga dominerar myrar som i större eller mindre grad påverkas av omgivande fastmark, varvid olika typer av kärr utbil- dats. För produktion av bränsletorv har bl.a. torvdjupet, graden av nedbrytning (humifiering), askhalten, halten av torrsubstans och halten av t.ex. svavel och radioaktiva ämnen betydelse. Torvtillgångar, produktion och användning högmossarna i kan det översta lagret låghumifierad torv vara olämpligt som torvbränsle men lämpligt som odlingstorv. Under den låghumifierade torven kan dock förekomma mer hög- humifierade torvlager lämpliga som bränsletorv. I stora delar av kan den för bränsletorv lämpliga kärrtorven gå längre upp i ytan. Inventeringar av torvmarker och torvtillgångar har skett vid flera olika tillfällen, bl.a. genom SGU:s försorg. Den mest heltäckande från nyare tid torde vara den som gjordes åt produktionsforskning1. Den består dels av länsvisa översiktliga sammanställningar av torvmarker större än 50 ha, dels av en nyinventering av vissa typområden i där inget äldre material funnits tillgängligt. Inventeringen är främst av statistisk natur och saknar detaljerad information om kvalitet och sammansättning för enskilda objekt. I gjordes också en särskild inventering av större torvmarker i länet på uppdrag. Resultaten från tidigare inventeringar finns samlade i SGU:s torvarkiv, huvudsakligen redovisade i form av rapporter, kartor och tabeller. Riksskogstaxeringen samlar in statistik om svenska skogar och annan naturmiljö. pågår arbetet och en fullständig taxering tar . Riksskogstaxe- ringen tar bl.a. fram arealer för olika markslag, inklusive myrar och olika skogstyper. På fasta provytor insamlar lantbruksuni- versitetet (SLU) noggrannare information om mark- och vegetationsförhållanden genom den s.k. ståndortskarteringen. har gjort en objektvis inventer- ing av sumpskogar inom den s.k. sumpskogsinventeringen. Totalt har ca 1,3 miljoner ha sumpskog registrerats. De olika inventeringarnas resultat skiljer sig delvis åt på grund av de olika metoder som använts. Det finns också inventeringar som har andra primära syften än att kartlägga torvmarker men som ändå har direkt betydelse för torvutvinningen (se vidare kap. 6). Sådana är våtmarksinventer- ingen, VMI, vilken gett underlag till myrskyddsplanen, MSP, som 1 NE 1982:11, Torvtillgångar i . Torvtillgångar, produktion och användning Hit hör även utpekandet av områden som riksintressen för bl.a. naturvård och friluftsliv samt områdesskydd enligt 7 kap. MB. Av jordens samlade torvmarksareal finns i , vilket gör till ett av jordens torvmarkstätaste länder2. Inom EU och EU:s ansökarländer är det förutom främst , och som har betydande torvtillgångar. landareal upptas till betydande del, omkring en fjärde- del, av marker med torvtäcke. Som torvmark i geologisk mening definieras dock endast mark med torvtäcke eller mer, varav torvmark av typen myr ca och produktiv skogsmark ca (se figur 4.1 samt kartbilaga). Arealen torvmark har utifrån Riksskogstaxeringen beräknats till sammanlagt ca . Närmare hälften finns i de två nordligaste länen. Härtill kommer ca våt fast- mark med tunnare torvtäcke än . Sumpskog används både som ett skogligt och som ett ekologiskt begrepp. I figur 4.1 anges sumpskog i den skogliga meningen som förutom biologiskt värde- fulla skogar även omfattar dikade och mer triviala skogstyper. Vidare uppskattas att organogena jordar användas som jordbruksmark, som sannolikt endast delvis utgörs av torvmark djupare än . bedöms torven på ungefär lika stora arealer jordbruksmark ha försvunnit genom oxidation, skogsplantering m.m. En sammantagen bedöm- ning är alltså att det i finns ca torvmark. Av denna har uppskattningsvis dikats för skogsmark, i stor utsträckning med statligt stöd3. Skogsdikning (markavvattning) får inte utföras utan tillstånd och i stora delar av råder förbud mot markavvattning enligt 11 kap. 14 § MB. Det finns också en del tidigare jordbruksmarker som har kvar- varande torvlager och som inte längre odlas. Av torvmarken används för torvutvinning eller mindre än . 2Lappalainen, E., editor (1996) , , . 3Hånell, B. Torvtäckta marker, dikning och sumpskogar i . Inventering och ekonomi nr 22, utg. , SOU 2002:100 Torvtillgångar, produktion och användning Figur 4.1 Torvtäckta arealer och begrepp Sumpskog (produktiv skogsmark) Våt fastmark <30 cm torvdjup Torvmark >30 cm torvdjup Enligt uppgifter ur NE 1982:11 uppgår den utvinningsbara torv- marken (områden större än ) med god bränntorv till ca innehållande ca 6 000 miljoner m3torv. Torvmarker som vid denna inventering var skyddade eller ansågs ha höga natur- skyddsvärden, otillräckligt djup, olämplig kemisk sammansättning, olämplig lokalisering eller för bränsleproduktion olämpliga egen- skaper är därvid borträknade. Förutsättningarna för torvutvinning har dock ändrats . Även mindre torvmarksområden kan med dagens teknik användas ekonomiskt, åtminstone om de är gynnsamt lokaliserade. Å andra sidan har flera nya områden numera skydd. De existerande inventeringarna kan inte sägas utgöra tillräckliga underlag för tillförlitliga slutsatser om var de för utvinning lämpli- gaste torvmarkerna finns. För detta krävs ytterligare undersök- ningar. Däremot ges i de olika naturvårdsinriktade inventeringarna vägledning om vilka områden som är mindre lämpade för torvut- . Torvtillgångar, produktion och användning 4.1.4Var förnyas torvresursen? I myrmarkerna har torven tillvuxit kontinuerligt under flera årtu- senden och en fortlöpande nybildning sker. Tillväxttakten varierar dock mellan olika typer av myrar, under olika tidsskeden i torv- bildningen och vid olika klimatförhållanden. I äldre myrar kan till- växten ha mer eller mindre avstannat medan torvbildningen i vissa nyskapade torvmarker kan gå åtskilligt snabbare än genomsnittet. Mängden torv i torvmarker med djup har beräknats4 till . Den årliga torvanvändningen ligger f.n. på ca bränsle, vilket motsvarar ca torv i naturlig lagring. Enligt SCB:s redovisade genomsnittsberäkningar har den årliga torvtillväxten på myrmark uppgått i norra och i södra. Detta skulle ge en årlig tillväxt av torvresursen på totalt om man använder nämnda genom- snittssiffror5. Utvinningen motsvarar ungefär en femtedel av denna tillväxt. Tillväxtsiffrorna bygger på den genomsnittliga torvtillväxten och avser myrmark. Skogsmark på torv ingår inte i uppskattningen. Vissa nyare studier i Sverige6 och i andra länder tyder på att torvlagrets tillväxt på en del myrområden numera är mindre än genomsnittet av den historiska. Om så är fallet kan tidigare bedömningar av torvtillväxten vara en överskattning. I bilaga 3 redovisas kolbalanser för olika torvmarkstyper i och dessa kan utnyttjas för att uppskatta den nuvarande torvtillväxten. Sådana uppskattningar redovisas i tabell 4.1. I dessa bedömningar har ingen hänsyn tagits till en eventuell horisontell torvmarkstill- växt. Torvmarkernas kolbalans redovisas närmare i kapitel 5 och bilaga 3. 6Klarqvist, M., 2001, Peat Growth and Carbon Accumulation Rates during the Holocene in Boreal Mires. Torvtillgångar, produktion och användning Areal samt nuvarande uppskattad årlig kolbalans och årlig torvtillväxt för svenska torvmarker. Positiva värden betyder nettoupptag av kol samt nettotillväxt hos torven, medan negativa värden betyder nettoförlust av kol och torv. Torvens kolhalt antas i detta sammanhang vara och dess volymvikt i naturlig lagring i torvmarken TS/m3. Areal (milj. ha) (g C/m2 år) (milj. m3) - 400 – - 2430 - 20 – -130 -100 – -400 - 18 – -72 på torv (>30 cm) på torv (>30 cm) Källor: Hånell, 1990, (myr- och skogsmarksarealer) och Bilaga 3 (areal organogen jordbruksmark samt kolbalanser). Av tabellen framgår att torvtillväxten på odränerad torvmark med ett torvskikt av uppgår till mellan 6 och . Detta inkluderar både myrmark och odikad skogsmark på torv. I den dikade skogsmarken har däremot torvlagret en så snabb avgång av kol att torvskiktet minskar. Ingen motsvarande uppskattning har gjorts för våt fastmark med tunt torvtäcke, eftersom bedömningen av torvtillväxten här är särskilt osäker och denna marktyp dessutom sannolikt inte utgör någon praktiskt tillgänglig torvresurs. Organogen jordbruksmark förlorar uppskattningsvis motsvarande 20–torv . I verkligheten är torven i jordbruksmark komprimerad jämfört med i annan torvmark och den faktiska volymminskningen är därför mindre. På grund av osäkerheterna, de vida intervallen och det delvis ofullständiga underlaget bör inte tabellen användas i summerad form. Trots att variationen inom och mellan olika torvmarker är stor kan man sammanfattningsvis dra slutsatsen att torvvolymen i svensk myrmark ökar successivt, men att ökningen är mindre än den historiska. På dikad skogsmark och på organogena jordbruksjordar minskar torvskiktet. Såsom framgår av bilaga 3 kan Torvtillgångar, produktion och användning även på de senare marktyperna finnas torv som alltjämt kan tillgo- dogöras. Torvtillväxten är givetvis svår att bedöma. Den kommer att bero på klimatförhållandena, speciellt balansen mellan nederbörd och avdunstning. Enligt scenarier av SMHI7 torde nederbörden och avdunstningen komma att öka i vår del av världen. Enligt statistik från fanns 206 gällande bearbetningskoncessioner för energitorv med en sammanlagd areal på ca 45 000 ha. En betydande del av koncessionerna, såväl antalsmässigt som ytmässigt, var emellertid vilande. I många av dessa fall har ansökningarna inte fullföljts genom den särskilda miljöprövning som krävdes enligt tidigare gällande miljölagstift- ning utöver bearbetningskoncession. Så är fallet med en hel del äldre bearbetningskoncessioner i de nordliga länen. Företagens hänsynstagande till marknadsläget och osäkerhet vad gäller synen på torv framöver kan också ha påverkat utnyttjandet av koncessio- ner. Torvtillgångar, produktion och användning Torvtillgångar, koncessioner och brytning fördelat på län 1)Riksskogstaxeringen 1978-82; SGU 2)SGU, gäller 3)SGU, gäller , arealen omfattar hela den tillståndsgivna ytan Den faktiskt ianspråktagna produktiva arealen varierar men uppgår i genomsnitt till av den areal som enligt lämnade statis- tiska uppgifter är i produktion.