sou · GQB393d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Genom IB:s inträde på scenen höjdes aktivitetsnivån igen . Det motiv som anfördes för denna kartläggning av normal partiverksamhet hade att göra med den s.k. larmklockefunktionen. Såg man tecken på ökad och onormal aktivitet inom organisationerna kunde det vara ett tecken på ett förestående sovjetiskt angrepp. Övervakningen av den verksamhet som misstänktes för att var illegal har här ägnats den största uppmärksamheten, men i verklig- heten var den av allt att döma en mindre del. Intrycket är snarare att information om en persons illegala verksamhet haft sin största betydelse genom att möjliggöra telefonkontroll som sedan använts för att samla in namn och andra rutinuppgifter om partiverksamhe- ten. De två största enskilda brottsutredande uppgifter med anknyt- ning till SKP som polisen ägnade sig åt syftade till att kartlägga den illegala organisationen och att avslöja inflödet av ekonomiskt stöd från kommunistländerna. I båda fallen tycks ansträngningarna ha avbrutits , i det första fallet för att man börja- 481 PM angående övervakning av , u. , ; PM ang. övervakning av , u. , ; PM (iakttog jag ) u. , , 15:6020, . de förlora tron på att det man letade efter verkligen existerade, i det andra för att entydiga belägg inte gick att uppbringa. Utöver detta har polisen intresserat sig för några enstaka konkreta illegala opera- tioner samt, som sagt, för att utreda om utpekade enskilda parti- medlemmar var illegalt verksamma. Inte heller här avslöjades nå- gon brottslig verksamhet. Det finns inget samlat material som belyser hur värderingen av det inkommande materialet gått till. Däremot finns enstaka PM där en meddelares tillförlitlighet granskas. I flera fall har granskningen lett till att en meddelares trovärdighet dragits i tvivelsmål. Denna kritik har riktats också mot meddelare som utpekat en lång rad per- soner som illegalt verksamma. Kritiken har dock i regel inte in- verkat på bilden av dessa utpekade. Överhuvudtaget tycks uppgif- ter som talar till en registrerad kommunists fördel ha haft svårt att tränga igenom. 7 Övervakningen efter 1970 Som konstaterats ovan kom SKP som hotbild att sjunka undan i takt med att nya signaler kom från partiledningen. Från omkring kom säkerhetspolisens hotbild att i stället kretsa kring FNL-rörelsen och KFML och från början av 1970- talet också kring KFML(r). Vid ingången av 1970 torde säkerhets- polisens intresse för VPK enbart ha avsett kretsen kring Norr- skensflamman samt den radikala grupp som fanns i med som framträdande namn. framhölls vid en intern konferens inom säkerhetspolisen att med anledning av de signaler som kommit från regeringen måste sektionerna avhålla sig från att i sina skrivelser nämna att VPK haft möten, insamlingar och annat liknande. I och för sig kunde sektionerna, enligt chefens för bearbetningsroteln mening, besöka VPK:s möten och följa par- tiets verksamhet, men om de också rapporterade detta kunde det kompromettera verksamheten den dag JO eller JK kommer och inspekterar. Chefen för säkerhetspolisen deklarera- de vid samma tillfälle att VPK skall vi inte syssla med. Enligt skulle detta inte tolkas som att skulle gå fria från registrering i alla lägen. Snarare var det så att tillhörigheten till VPK var en i sammanhanget ointressant faktor.482 gick ett av upprättat förslag till hemlig förteckning över organisationer som säkerhetspolisen skulle ägna särskild uppmärksamhet ut på remiss till sektionerna. I sitt remissvar anförde sektionen i , under ledning av , följande: 482 , Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002. Vad härefter angår organisationer, som företräder en samhällsfi- entlig inställning, anser sig sektionen böra erinra om att inom VPK i finnes en fraktion med klart revolutio- när inställning, nämligen de s.k. gammelkommunisterna eller stalinisterna. Som känt är har denna meningsgrupp tagit avstånd från den revisionism som partiledaren . H. i of- fentliga sammanhang förespråkat. Denna inställning kom till klart uttryck från fraktionens sida vid diskussioner rörande VPK:s nuvarande partiprogram. Det hävdades med skärpa att maktövertagandet endast kunde bli verklighet genom proletaria- tets revolution och till sina yttersta konsekvenser med använ- dande av våld. Fråga uppkommer därför, hur man ur registre- ringssynpunkt bör bedöma dessa VPK-anslutna förkämpar för den revolutionära linjen. Som samhällsomstörtare synas de vara minst lika farliga som exempelvis anhängare av KFML.483 Luleåsektionens synpunkter kom dock inte att beaktas när den slutgiltiga förteckningen fastställdes . Säker- hetspolisen var naturligtvis väl införstådd med regeringens uppfatt- ning att VPK som parti liksom dess medlemmar inte längre skulle övervakas och registreras enligt tidigare modell. Detta innebar dock inte att de fronderande Norrbottenkommunisterna lämnades helt utan övervakning. hade flammangruppen framträtt som en oppositionell kraft inom med ambitioner att behålla de goda kontakter som funnits i och . När Norrskensflammans chefredaktör 1966 ansåg att tidningen behövde en ny tryckpress var det till det östtyska bro- derpartiet som han vände sig för att få hjälp. Vid denna tid- punkt ansåg dock SED att sådana frågor, i likhet med tidigare prax- is, skulle handläggas av respektive partis centrala ledning.484 Som visat ansåg östtyskarna att Norrskensflamman visserligen var ett mycket viktigt organ för oppositionen inom SKP/VPK men att tidningen också var sekteristisk och otaktisk i sin öppna kamp mot partiledningen i . Ett alltför öppet stöd till flammangruppen riskerade att öka splittringen inom vilket både och synes ha velat 483Telex RPS/Säk, till RPS/Säk, 9/12 1970. Akt 5:720/7 löpnr 1. 484Schmidt, : Övervakningens målobjekt: Svenska kommunisterna som femte kolonn, potentiella landsförrädare och sannolika spioner. Opublicerad expertrapport till Säkerhets- tjänstkommissionen, s. 36. Den gamle partiledaren lät sig dock inte nöja med detta utan inledde 1968 förhandlingar om en ny tryck- press på partinivå både i och i . kunde förhandlingarna föras till ett lyckligt slut och fakturan för tryckpressen, , behövde tidningen aldrig betala.485 Det är oklart hur mycket säkerhetspolisen kände till beträffande Norrskensflammans affärer med DDR. Uppgifter om detta före- kommer dock i PM som användes som underlag vid ansökan om telefonavlyssning av personer med anknytning till tidningen. I feb- ruari 1969 inleddes telefonkontroll av två anställda vid flamman varvid också redaktionstelefonen avlyssnades. Bakgrun- den var de två personernas omfattande internationella kontakter vilka ansågs motivera misstankar om spioneri respektive medhjälp till spioneri. Avlyssningen pågick till början av 1972 då den avbröts. Endast en av de två misstänkta var då fortfarande under avlyssning och i samband med att denne invaldes i valde åklagaren att av- bryta telefonkontrollen hellre än att avlyssna en riksdagsman. Sä- kerhetspolisen och åklagaren gjorde dock ett försök att förnya till- ståndet att avlyssna Norrskensflamman genom att hänga upp det på en annan person. Ansökan om telefonkontroll avslogs dock av tingsrätten i som inte ansåg brottsmisstankarna tillräckligt väl underbyggda. kunde emellertid avlyssningen återupptas då en av dem som ursprungligen ingick i förundersök- ningen nu återkom till Norrskensflamman. Avlyssningen pågick till då den avbröts för gott. Genom avlyssningen av Norrbottenkommunisterna och i syn- nerhet då redaktionstelefonerna inkom en hel del uppgifter som inte hade med misstankarna om spioneri att göra. Detta framgår bl.a. av ett telex från säkerhetspolisen i till chefen för säker- hetspolisen P.G. I detta meddelades att Norrskensflamman skulle utkomma med ett specialnummer angående gruvstrejken bl.a. innehållande intervjuer med flera av de centrala aktörerna.487 senare beklagade att på grund av tekniska fel hade inte telefonavlyssningen fungerat . Luleåsektionens telex fortsätter: 486Lampers, : Säkerhetspolisens användning av överskottsinformation från telefon- kontroll. 487Telex, sektionen i till P.G. 9/2 1970. Akt P 7750 löpnr A 1. På grund härav har det varit ytterligt sparsamt med uppgifter beträffande bl.a. de pågående förhandlingarna i gruvkonflik- ten.488 I ett annat telex ställt till byråchefen refererade Lu- leåsektionen ett samtal mellan två redaktörer på Norrskensflam- man som samtalade om en misstänkt förskingring vid Gruv 12:an.489 Även den DDR-finansierade tryckpressen berördes i vissa samtal som avlyssnades av säkerhetspolisen. avlyssnades således ett samtal mellan en redaktör vid Norrskens- flamman och en kollega vid . Kollegan hade hört att Norrskensflamman köpt en ny tryckpress och undra- de om pengarna kom österifrån. I förbigående nämndes att enligt uppgift skulle VPK-ledaren . H. vara bekymrad över hur Norrskensflamman finansierade sin verksamhet. Redaktören vid Norrskensflamman avvisade dock alla sådana rykten och hänvi- sade till att tidningen hade en sällsynt uppoffrande läsekrets, som samlat in många miljoner.490 En hel del uppgifter av rent partipolitisk karaktär inkom också via telefonavlyssningen framför allt avseende oppositionen mot C. H. och den övriga partiledningen i Stockholm.491 Bl.a. fick säkerhetspolisen denna väg kännedom om vem på som lämnade uppgifter till Norrbottenkommunisterna inför partikongressen 1969.492 Men det var inte bara de interna partiintri- gerna inom VPK som fick sin belysning. Även Norrbottenkom- munisternas kamp mot lokala maoister berördes i rapporterna från telefonavlyssningen.493 Telefonavlyssning var inte den enda övervakningsmetoden som användes mot Norrbottenkommunisterna. Vid besök i förekom ofta att besökarna från skuggades av säker- hetspolisen.494 Som nämnts ovan fick Norrskensflamman stöd av det östtyska enhetspartiet, SED, för att införskaffa en ny tryckpress. Att SED in frångick den gamla linjen att inte stödja fraktioner inom broderpartierna var troligen en följd av att man 488Telex sektionen i till P.G. 12/3 1970. Akt P 7750 löpnr A 1. 489Telex, sektionen i till O Frånstedt, Rps/Säk 26/10 1970. Akt P 7750 löpnr A 1. 490Telex, sektionen i till RPS/Säk 5/11 1970. Akt P 7750 löpnr A 2. 491Se handlingar i P 2984 och P 7750. 492RPS/Säk, till RPS/Säk, , BDL 246/69, 1/9 1969. Akt P 2984 löpnr A 5. 493Flera exempel på detta finns i akt P 2984 löpnr A 5. 494Se t.ex. P 2984 löpnr Ö 4. mer eller mindre givit upp hoppet om att påverka den centrala VPK-ledningen i . Efter 1969 fat- tade SED beslut om att tillsammans med SUKP stödja de klass- medvetna krafterna inom VPK och då särskilt flammangruppen.495 Norrskensflamman var en av de kanaler som SED ansåg kunde an- vändas för att påverka VPK – en annanr fanns, skulle det visa sig, i . För säkerhetspolisen var det bara i och i som kommunisterna inom VPK ansågs utgöra ett hot. I ett telex- meddelande daterat anförde sektionen i följande: KAK [kommunistiska arbetarekommun] driver frak- tionsarbete mot VPK:s ledning och majoriteten inom kommu- nen har som sin förebild. Kommunmajoriteten arbetar vi- dare på att upprätta ett marxistiskt-leninistiskt parti i , då man anser att ett sådant inte finns. Vid den hållna di- striktskonferensen fick den revolutionära Malmö-kommunen majoritet i distriktsstyrelsen.496 Med anledning av detta önskade säkerhetspolisen i att VPK:s Malmöavdelning skulle inkluderas i den hemliga förteck- ningen över organisationer vars medlemmar och sympatisörer skul- le registreras. I likhet med Luleåsektionens vädjan att ta problemen med kommunisterna i på allvar klingade dock Malmö- sektionens ord ohörda. Att inkludera VPK:s Malmöavdelning i för- teckningen över organisationer som säkerhetspolisen skulle ägna särskild uppmärksamhet torde ha varit politiskt omöjligt . Då arkivmaterialet från säkerhetspolisen i inte är bevarat är det svårt att med säkerhet avgöra om någon övervakning bedrevs mot Skånekommunisterna. Spår av sådan har i alla händelser inte påträffats i Stockholmsmaterialet. Vissa noteringar kunde dock gö- ras i säkerhetspolisens kvartalsöversikter. I den första översikten noterades sålunda att partidistriktet i under infly- 495Schmidt, : Övervakningens målobjekt: Svenska kommunisterna som femte kolonn, potentiella landsförrädare och sannolika spioner. 496Telex i akt 5:720/7 löpnr 1. tande av och slagit in på en revolu- tionär, trotskistisk kurs som inte kunde godtas av ledningen i 1972 noterades i en kvartals- översikt att tillsammans med och andra ut- arbetat ett kontroversiellt programförslag. Resultatet av program- förslaget och den övriga idédebatten inom VPK behandlades dock inte i kvartalsöversikten.498 Som nämnts ovan uppmärksammades de nyleninistiska inslagen programdebatt vid en sektionschefskonferens . Med tydlig syftning på och hans meningsfränder talades där om de tendenser till radikalisering som kunde iakttas inom VPK. Dessa samarbetade, enligt en säkerhetspolis, med revo- lutionärer som KFML i demonstrationssammanhang och kunde förmodas göra detsamma i en revolutionär situation och då kanske överta ledningen som varande den starkaste organisationen. Mot denna hållning stod uppfattningen att säkerhetspolisen måste ac- ceptera den deklarerade uppfattningen att VPK inte är revolu- tionära i den meningen att de med olagliga medel ämnar genomföra en revolution.499 Det var emellertid inte bara säkerhetspolisen som såg Malmö- kommunisterna under ledning av som ett hot. Även den traditionalistiskt inriktade gruppen med anknytning till Norr- skensflamman såg utvecklingen i som ett hot. I samband med ett östtyskt partibesök framhöll den tidigare partisekreteraren , enligt den östtyska uppteckningen, att huvudfa- ran för partiets utveckling utgår från de antisovjetiska och trotskis- tiska krafterna kring och partidistriktet i . önskade därför att SED skulle skicka en delegation till distriktskonferens för att lämna stöd till den minoritet som följde den traditionalistiska, Moskvatrogna linjen inom parti- et.500 Så skedde och fanns en partidelegation från det östtyska SED på plats i när höll årskonferens. Enligt vad östtyskarna rapporterade hem hade deltagandet varit lyckat. Efter ett meningsutbyte med och diskussioner med andra utländska delegationer hade man kunnat förhindra att en kritisk resolution angående behandlingen av författaren 497Redogörelse för extremistisk verksamhet. Kvartalsöversikt 1/71, 5;721 d, vol. 498Redogörelse för extremistisk verksamhet. Kvartalsöversikt 1/72, 5:721 d, vol. 499Se ovan s. 142 samt Sektions- och rotelchefskonferens i 16-19.5.1972, protokoll, s. 26, 29, 5:720/6, vol. 500Schmidt, : Övervakningens målobjekt: Svenska kommunisterna som femte kolonn, potentiella landsförrädare och sannolika spioner. nitsyn presenterades på konferensen. Än viktigare var att hemliga överläggningar kunnat föras med den marxist-leninistiska organisa- tionen och med den likaledes marxist-leninistiska grupp som fanns inom VPK i . Dessa båda grupper skulle nu un- derstödjas med litteratur och skolning i DDR. För att inte dra på sig VPK-ledningens ilska skulle dock stödet kanaliseras till Sällska- pet Sverige-DDR i och till fredsrörelsen d.v.s. . Syftet med detta synes ha varit att försöka påver- ka styrkeförhållandena inom VPK års partikongress. Stödet från SED till Spartacus-gruppen kom 1975 att leda till att ett förlag med samma namn kunde etableras i Teckomatorp.501 Att ett utländskt parti, nära förbundet med den östtyska stats- ledningen, på detta sätt manipulerade inre förhållanden inom ett svenskt parti borde ha varit av intresse för den svenska säkerhets- polisen. Inga belägg har dock påträffats för att säkerhetspolisen skall ha ägnat detta någon uppmärksamhet. Att säkerhetspolisen, i enlighet med sina instruktioner, inte äg- nade VPK någon särskild uppmärksamhet innebar dock inte att partiet lämnades helt vind för våg. Valsedlar kunde uppenbarligen fortfarande bli föremål för granskning. Detta framgår av ett perso- nalkontrollärende . Ärendet avsåg en person som varit aktiv inom KFML och Clarté men som represen- terade VPK i kommunalfullmäktige och dessutom kandiderade till för samma parti. Uppgifterna lämnades inte ut men fallet visar att säkerhetspolisen fortfarande kunde samla på sig den typen av uppgifter.502 I kvartalsöversikterna kunde uppgifter om VPK placeras in un- der rubriken övrigt och under rubriker som interna- tionell kommunism och resor till . Sporadiskt samlades även öppet material in, t.ex. från VPK:s riksträff i i au- gusti 1974 och från VPK:s 25:e kongress i i januari 1978.503 Även kunde säkerhetspolisen upp- rätta PM angående VPK. 502Ulf , Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002. 503VPK:s riksträff i - -25, VPK:s 25:e kongress i 4-8 januari 1978, dagordning och diskussionsämnen; 15:113, . sammanställdes, med ledning av vad som framkommit i Ny Dag, t.ex. uppgifter om vad som förevarit vid ett partistyrelse- sammanträde . I PM:n räknas de nyvalda ledamö- terna till det verkställande utskottet upp med namn, personnum- mer och funktion. Ett exemplar av denna PM placerades i vars och ens personakt.504 Dessutom anges på PM:n att ett exemplar skall tillföras akten över VPK. pågick dock en om- läggning till aktsystem baserat på (fiktiva) personnummer. Någon ny akt över VPK kom aldrig att läggas upp. noterade säkerhetspolisen att Kommunistisk Ungdom hållit kongress i Öre- bro. I den promemoria som upprättades nämndes bl.a. att det rasat en inre strid inom ungdomsförbundet. Vidare refererades det tal som höll på kongressen. note- rade säkerhetspolisen att ungdomsförbundets tidning, Röd Press, bytt redaktionsmedlemmar.505 upprättades vid kontrasubversionsroteln en PM angå- ende APK:s och VPK:s förbindelser med . För VPK:s del framhölls att i ett telefonväkteri 1982 på alla sätt [försökte] tona ned sitt och VPK:s fortfarande så intima förhållande till . I PM:n refererades också ett tal som hållit i i . Det framhölls här bl.a. att lade huvudskulden för kapprustningen på , att han vid ett besök i disku- terat nedrustning, att han var ense med regeringen i frågor om utri- kes- och fredspolitik men motsatte sig . Som avslut- ning refererade säkerhetspolisen uppgifter från en västtysk tidning . Enligt denna kunde ett drygt tiotal personer i VPK:s ledning sägas vara anknutna till antingen genom resor eller utbildning. Något direkt ställningstagande till uppgifterna gjordes inte av säkerhetspolisen.506 7.4Arbetarpartiet kommunisterna () Motsättningarna inom VPK kom att skärpas vid mitten av 1970- talet. Dokumenten års partikongress vittnar om att star- ka motsättningar fanns kring tidningen 504Se t.ex. P 6676. 505PM angående Kommunistisk Ungdoms (KU) kongress 83-05-12- - 16 i . 7/6 1983. Promemoria angående tidningen som har bytt redaktion. 13/9 1983. Akt 802006- 0250 löpnr 1. 506APK:s och VPK:s förbindelser med . 30/4 1985. Akt , löpnr 3. tiska kurs och ekonomi.507 Vid kongressen avgjordes också frågan om efterträdare till C. Inom den marxist- leninistiska fraktionen var meningarna delade om hur frågan borde avgöras. Enligt en uppfattning skulle , av taktiska skäl, lanseras som kandidat för att sprida oro och bereda vägen för . Enligt en annan uppfattning skulle huvuduppgiften vara att hindra valet av vilket innebar att kompro- misskandidaten måste accepteras. Omröstningen kom att innebära ett kraftigt bakslag för den marxist-leninistiska frak- tionen - valdes till partiordförande med 162 röster mot 74 för Hagel. Även i den nyvalda partistyrelsen utgjorde kretsen kring Hagel och Norrskensflamman en klar minoritet.508 När en studiedelegation från SED besökte informerades man av och om att det skett en polarisering mellan de revisionistiska och de marxist- leninistiska krafterna inom partiet. Inom den marxist-leninistiska fraktionen önskade nu även Hagel, ordförande i i , direkta partikontakter i Östtyskland.509 Uppenbarligen fanns det inom oppositionen i VPK goda kontakter med partivänner både i och Sovjetuni- onen. Säkerhetspolisen kunde notera ett flertal kon- takter mellan företrädare för den marxist-leninistiska oppositionen och den sovjetiska ambassaden.510 Den alltmer spända situationen ledde också till att Hagel och Lövenborg inbjöds till för konsultationer. Det är dock oklart om någon sådan resa kom till stånd. Däremot hölls överläggningar på den öst- tyska ambassaden i Stockholm.511 Det finns ingenting i materialet som tyder på att partikamraterna i och skall ha önskat eller tillskyndat en sprängning av VPK. Tvärtom tyder de uppgifter som tagit fram i östtyska arkiv på att behovet av enhet och samling betonades vid dessa kontakttillfällen.512 Liknande slutsatser drar som haft tillgång till ryskt källmaterial. 507Se motionerna I 21 - I 36 samt partistyrelsens yttranden till dessa. 508Schmidt, : Övervakningens målobjekt: Svenska kommunisterna som femte kolonn, potentiella landsförrädare och sannolika spioner. 510Lars , Övervakningen av APK. 511Werner , Övervakningens målobjekt: Svenska kommunisterna som femte kolonn, potentiella landsförrädare och sannolika spioner. 512Ibid, samt Lampers, Övervakningen av APK. och 1980 skall man också i ha övervägt att försöka åstad- komma en återförening av VPK och APK.513 Däremot torde stödet från SED, vilket påpekat, ha in- neburit att oppositionen fick mod och styrka att genomföra ut- brytningen. Denna skall ha beslutats på ett möte i . Av taktiska skäl - det gällde att även i fortsättning- en erhålla östtyskt stöd - avslöjades emellertid inte detta för grup- pens kontaktpersoner inom SED. Så sent som vid ett möte i vädjade företrädare för till att bevara partiets enhet. senare var och på besök hos ; ärendet var detsamma, att mana till sammanhållning inom VPK. Vid hemkomsten till vän- tade den sovjetiska ambassadlimousinen på och som fick motta den sovjetiska synen på saken - vilket inte skall ha uppskattas av vare sig eller Werner.514 Det förtjänar att noteras att säkerhetspolisen inte synes ha regi- strerat dessa kontakter mellan företrädare för /DDR:s ambas- sad och företrädare för . Kontakterna med personer anställda vid den sovjetiska representationen dokumenterades dock och pla- cerades i respektive persons akt hos säkerhetspolisen. För säker- hetspolisen var det fortfarande främst som redskap som de europeiska kommunisterna var intressanta. Detta framgår av en rapport, baserad på utländskt material som presenterades i en kvar- talsöversikt 1976. I en allmän översikt över den sovjetiska subver- sionen i slogs här fast att de lokala kommunistpartier- na utgjorde det viktigaste redskapet för det sovjetiska partiets sub- versiva arbete. Även om dessa partier i vissa avseenden skilde sig från det sovjetiska , så stödde de ändå i stort den sovjetiska utrikespolitiken och avspänningen515 meddelade så den östtyska ambassa- den att splittringen nu var definitivt beslutad - det formella beslutet kom några dagar senare.516 I en deklaration utfärdad förklarade utbrytarna att man med sorg och bitterhet tvingats konstatera att partiledningen delat partiet i en klassmedveten arbe- tardeloch en frasradikal småborgerlig del. För den klassmed- vetna delen, som enligt egen utsago representerade kontinuite- 513Lars , Russisk guld i svensk kommunisme, i Guldet fra . Finansieringen av de nordiske kommunistpartier 1917-1919 s. 122. 514Werner , Övervakningens målobjekt: Svenska kommunisterna som femte kolonn, potentiella landsförrädare och sannolika spioner. 515Se ovan s. 144 samt Kvartalsöversikt nr 2/1976. Akt 5:721 d 1-28, vol. 516Werner , Övervakningens målobjekt: Svenska kommunisterna som femte kolonn, potentiella landsförrädare och sannolika spioner. ten, det historiska arvet från och , återstod endast att söka återupprätta det i . I deklaratio- nen framhölls även synen på kärnkraft som en partisplittrande frå- ga. senare höll APK sin första rikskonferens i, som det uttrycktes, partiuppbyggets fascinerande tecken, i marxismen- leninismens och den proletära internationalismens tecken. Vid konferensen antogs också ett förslag till partiprogram.