sou · GQB356d1 · 2003-01-01 00:00:00 — I en tredje fråga fick de tillfrågade svara på om de tyckte att det var viktigt att fond- bolaget var en aktiv ägare. tyckte att det var ganska eller mycket viktigt, medan inte tyckte att det var viktigt.14 Även om det kan hävdas att andelsägarna med gott samvete lämnat över ansvaret att agera i ägarfrågor till en fondförvaltare, går det ur samhällets synvinkel att ha invändningar mot hur ägarstyr- ningsfrågor är lösta i fondsparandet. I en serie vetenskapliga rapporter från vid 13 Jfr skrivningen i Fondbolagens Förenings broschyr Fondbolagen och ägarfrågor, , s. 7. 14 Se Fondbolagens Förenings pressmeddelande . har frågorna diskuterats.15 Det hävdas bl.a. i rapporterna att ett utökat fondsparande kan leda till en försvagning av kontrollen och övervakningen av företagen vilket leder till minskad effektivitet i ekonomin. Argumentet för det är att fondbolagen har små incita- ment att vara aktiva i ägarrollen eftersom det inte ger några för fondbolagen synliga resultat. Däremot är ägarfrågor förenade med stora kostnader. Vidare kan kapital utan synliga ägare som sätter press på företagen leda till att företagen förlorar i effektivitet. Många fonder är dock så pass stora att de blir både stora och långvariga ägare i börsföretag. Likviditeten på marknaden är i allmänhet för dålig för att en fond skall kunna gå ur ägandet. Det gör att fondbolaget har incitament att engagera sig i den långsiktiga utvecklingen av företaget och därmed vara aktiv i ägarfrågor. Ägarfrågor har stor betydelse för företagens utveckling och många fonder kommer med stor sannolikhet att i allt större utsträckning bli tvungna att agera i dessa frågor. Mot bakgrund av det växande intresset för t.ex. etiska fonder kommer sannolikt allmänheten framöver också i större utsträckning intressera sig för hur kapitalet används utöver maximerandet av avkastning. Det är troligt att en hög avkastning på kapitalet i de flesta fall kommer att vara ett övergripande mål för fondandelsägarna men att det också kommer att ställas andra mer etiska och moraliska krav på hur kapitalet används. Det är också rimligt att tänka sig att fondandels- ägare i en del fall kommer att ställa krav på långsiktighet i fonders agerande. Utan att spekulera för långt hur fondmarknaden kommer att utveckla sig i detta avseende är det rimligt att säkerställa att fond- andelsägarna får information om hur fonderna agerar i ägarfrågor. En möjlighet att ge fondandelsägarna relevant information är att ställa krav på att fonder över en viss storlek måste ha ett dokument som beskriver hur de avser att agera i ägarfrågor, en s.k. ägarpolicy. Vidare kan krav ställas på att fonderna i efterhand redovisar vilka ställningstaganden de har gjort i ägarfrågor. har antagit rekom- mendationer för fondbolagens ägarutövande16. 15Reports from the and Program, t.ex. , , Fondmarknaden – en marknad för intressekonflikter?, Report No 9, 1999 och , , Fondlagen, fondbolagen som finansiell aktör och ekonomisk effek- tivitet, Report No. 16, 2000. 16Se Fondbolagens Förenings broschyr Fondbolagen och ägarfrågor. Rekommendation för fondbolagens ägarutövande antagen av Fondbolagens . tioner säger att fondbolagen bör agera i ägarstyrningsfrågor där dess kapitalandel så påkallar och att de bör informera allmänheten om hur de avser att agera i ägarstyrningsfrågor. För många fondsparare bör det vara lika naturligt att intressera sig för fondbolagens kunskaper i hur företagen bör skötas eller hur de ser på sin roll som ägare i företagen som att studera fond- bestämmelser som de är utformade . Information i dessa frågor ger ett ökat skydd åt fondandelsägaren. Mer information till andelsägarna löser emellertid inte den intressekonflikt som uppstår genom att fondbolagen till stor del ägs av banker som i sin tur har stora engagemang i de företag som fonderna investerar i. Den makt i företagen som fondandelsägarnas kapital skapar koncentreras till institutioner som i övrigt har stora affärer med många av företagen. Detta skapar lojalitetskonflikter som gör att fondspararna i specifika fall kan bli lidande. Vidare medför det att koncentrationen av inflytande i bolagen ökar. Detta är möjligen ett strukturellt problem som kan ge negativa effekter . Ett sätt att lösa problemet är att förbjuda banker och andra finansiella institutioner att äga fondbolag. Det är dock knappast en framkomlig väg eftersom det skulle innebära stora omstruktur- eringar på fondmarknaden. Vidare skulle de som äger fond- bolagen kräva en betydande ersättning för att avstå från sitt ägande.17 En annan fråga är om en sådan inskränkning i ägande- rätten är förenlig med t.ex. rätten till respekt för sin egendom, angiven i artikel 1 i första tilläggsprotokollet () till Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Frågan är också av sådan natur att den har dimensioner som går utanför lagen om värdepappersfonder. Det finns en diskussion om det institutionella ägandet och hur det skall förvaltas. Frågeställ- ningarna ur ett allmänt perspektiv rörande värdepappersfondernas ägarfrågor skiljer sig således inte från annat institutionellt ägande. T.ex. placerar också försäkringsbolagen stora summor där ställ- ningstaganden i ägarfrågor blir viktiga. 17 Se , , Fondmarknaden – en marknad för intressekonflikter?, Report No 9, 1999. 6.6Förutsättningar för att visa sitt missnöje Som framgått har fondandelsägaren inte rätt att påverka fond- bolagens sammansättning av styrelsen, hur de skall placera medlen, agera i ägarfrågor eller påverka på annat sätt. Det finns inte några uttryckliga regler för deras inflytande över hur fondbolagen sköts. Fondandelsägarnas enda möjlighet att påverka ett fondbolag är att visa sitt missnöje genom att sälja sina fondandelar. Det kan emellertid hävdas att även denna möjlighet är begränsad. Aktierelaterade fonder skall inte ta upp kapitalvinster på delägar- rätter och får på motsvarande sätt inte dra av kapitalförluster på delägarrätter. Fonden beskattas i stället för en schablonintäkt som motsvarar av värdet på fondens delägarrätter vid beskattningsårets ingång. Fondandelsägaren beskattas när andelen säljs. Skatten är densamma som den skatt som uppstår vid ett direkt ägande av värdepapper (). Genom att fonder inte behöver betala kapitalvinstskatt får de en fördel gentemot ett direkt ägande av värdepapper. En fondsparare som sparar länge i en och samma fond kan därmed skjuta upp den skatt som annars uppkommer genom köp och försäljning av värde- papper. Genom schablonintäkten på av fondandels- värdet skall det ur beskattningssynpunkt vara likvärdigt att äga värdepapper direkt eller indirekt via fonder. Huruvida det är likvärdigt eller inte beror givetvis på vilka antaganden som görs. Ett sparande i en värdepappersfond blir mer fördelaktigt om det jämförs med en aktieportfölj där omsättning av aktier sker frek- vent.18 är det viktigt att komma ihåg att fondsparande och direktägande inte i alla avseenden är jämförbara. En fondandels- ägare köper ju en förvaltningstjänst. Vid ett flertal tillfällen har det framförts åsikter om att skatten på eventuella kapitalvinster som uppstår vid försäljning av fond- andelar har en inlåsande effekt på fondsparandet.19 Inlåsningen skulle bestå i att konsumenter inte byter fonder i den utsträckning de skulle göra om de slapp att betala kapitalvinstskatt på sin försäljning vid fondbytet. Genom att byte av en fond utlöser beskattning går konsumenten miste om den skattekredit som ett 18Norman, , Spara direkt eller indirekt? – en studie om skatters effekter, Report No 10 1999, s.14 f. Reports from the and Program. 19Fondbolagens Förening har vid ett flertal tillfällen framfört denna åsikt. Denna stånd- punkt har också framförts i rapportserie 2001:5 Konsumentrörligheten på de finansiella marknaderna. långsiktigt sparande i en och samma fond innebär. Fondspararna skulle av detta skäl avstå från att byta fond vilket gör att konkur- rensen på fondmarknaden blir lidande. Som framgått av kapitel 2 ser marknadsandelarna för fondspar- andet olika ut beroende på om man studerar värdet av det totala fondsparandet (stockar) eller nysparandet. De fyra stora bank- erna har en marknadsandel i det totala fondsparandet som uppgår till . Deras marknadsandel av nysparandet är dock lägre, . Många menar att inlåsningseffekten av att fondandelar beskattas även vid byte av fond har en konser- verande effekt på bankernas stora marknadsandelar. Som framgår av nedanstående tabell skall det ekonomiska värdet av en uppskjuten kapitalbeskattning inte överdrivas. I en jämförelse mellan att behålla ett fondsparande i en och samma fond och att byta fond blir skillnaden i avkastning inte så stor. Om sparas i en fond med en årlig avkastning på blir slutvärdet (avrundat till hela ). Efter skatt på av kapitalvinsten återstår netto . Om samma sparas i fonden blir slutvärdet efter skatt . Om dessa medel åter- investeras i fonden till blir slutvärdet efter skatt 20 400 kro- nor. Det är alltså lägre än utfallet om något fondbyte inte hade skett. För att fondbytet skulle löna sig krävs att fonden avkastar , alltså 1 procent- enhet mer än om fondbytet inte sker. Den som byter fond för sitt sparande måste således – för att fondbytet skall vara skatte- neutralt – förvänta sig approximativt att den nya fonden skall ge en årlig avkastning som är högre än den gamla fonden. Skattekonsekvenser av sparande av respektive 5 plus . * Utfallet i tabellen är givetvis beroende av vilka antaganden som görs. Med andra värden blir dock slutsatsen inte annorlunda. En högre årlig avkastning i utgångsläget (t.ex. ) kräver dock högre avkastning i den nya fonden () för att ett byte skall löna sig. Ett antagande om till får dock mindre effekt. Det medför att avkastningen i den nya fonden måste vara bättre i den nya fonden. De skillnader i avkastning som krävs för att byte av fond skall vara lönsamt är alltså inte så stora. Det kan dock finnas andra inlås- ningseffekter i form av att det uppfattas som krångligt och onödigt att behöva betala skatt bara för ett fondbyte. Fondbolagens Fören- ing har konstaterat i en undersökning att frekvensen av fondbyte inom ramen för fondförsäkringar och det individuella pensions- sparandet (IPS) där fondbyten inte utlöser skatt är mycket van- ligare än i vanligt fondsparande.20 Det skall inte uteslutas att skatte- reglerna här har en betydelse men det har också betydelse att de som fondsparar via fondförsäkringar och IPS sannolikt är mer intresserade fondsparare och därmed också byter fonder oftare. Som framförts är det ekonomiska värdet av den beskrivna inlås- ningseffekten inte så stort. Inlåsningseffekten får nog anses vara mer psykologisk än reell. Däremot är det sannolikt en nackdel för fondandelsägarens inflytande att ett fondbyte utlöser skatt. En fondsparare som är missnöjd med sin fondförvaltare eller anser att fonden agerar fel i t.ex. en ägarfråga kan inte visa sitt missnöje genom att byta fond utan att det utlöser skatt. Det är inte otänk- bart att skatteeffekten medför att fondandelsägaren struntar i att visa sitt missnöje eftersom det får andra följdkonsekvenser. Fond- spararna skulle annars på ett konkret sätt via att rösta med fött- 20 refererar till en SCB-undersökning, FRÅGA , . Av de som sparar i vanligt fondsparande har bytt fond medan av dem som har fondförsäkring och eller IPS bytte fond. erna kunna visa fondbolaget vad de anser om ett agerande. Genom att ge fondandelsägarna möjlighet att byta fond utan skattekonse- kvenser ges således ett visst inflytande. En annan effekt av att ge möjlighet att byta fond utan att det utlöser skattekonsekvenser är att det skulle kunna främja kon- kurrensen på fondmarknaden. En ökad rörlighet bland fondsparare skulle sannolikt förändra strukturen på fondmarknaden där en stor del av sparandet ligger stilla i de stora bankerna. Om dessa medel kunde frigöras och finnas tillgängliga även för andra fonder skulle konkurrensen på fondmarknaden med stor säkerhet öka vilket i slutändan skulle gynna fondspararen.