sou · GQB327d5 · 2003-01-01 00:00:00 — Nyheterna hamnar därmed på en så låg journalistisk nivå att de inte borde godkännas i SVT. Detta ger intryck av att de som textar och därmed den publik som är beroende av texten, inte åtnjuter samma respekt för sitt arbete/tittande som övriga SVT-medarbetare och tittare. Om ljudet krånglar kommer en ursäkt, likaså om textöversättning från ett annat språk uteblir. Men det förekommer aldrig någon ursäkt för de dagliga missarna i direkttextningen. SVT måste börja betrakta text-TV-textningen på samma seriösa sätt som alla andra delar av TV- sändningarna och de som textar respektive är beroende av texten måste tas på samma allvar som övriga medarbetare och tittare. påpekar att TV-översättning är en individuell prestation med upphovsrättsligt skydd. Grundförutsättningarna för all produktion av goda översättningar är att den utförs av kompetenta översättare. Ett krav på auktorisa- tion bör därför gälla översättarna som individer, eventuellt också kompletterat med krav på TV-bolag och/eller översättningsföretag. En möjlighet till auktorisa- tion för TV-översättare genom Kammarkollegiet, liknande den som redan finns för translatorer bör därför värderas. anser att det måste vara möjligt att under bästa sändningstid se någon samhällsägd TV-kanal eller radiokanal som sänder på svenska eller åtminstone på något nordiskt språk. I omsorg om svenska språket och nordiska varieteter ska inte alla samhällsägda kanaler sända engelskspråkiga eller andra utomnordiska program. vill särskilt uppmärksamma behovet av en god standard på de översatta texter som beledsagar utländska TV-program inom alla kategorier. Sådana krav bör kunna ställas på alla kanaler som riktar sig till svensk publik. Enligt förbundet är det en smula idealistiskt att som utredningen tro att ett bättre samutnyttjande av befintliga översättningar av biograffilm etc. skulle frigöra resurser som istället med en sorts automatik skulle komma att användas för att uppnå hög kvalitet i översättningarna. Lika viktigt är det att de många översatta texterna i dagspress, tidskrifter etc. blir riktigt och professionellt översatta. 3.2 Den offentliga administrationens språk 3.2.1 Det svenska myndighetsspråket N Varje statlig myndighet skall ges ett tydligare ansvar för sitt eget språkvårdsarbete. N Regeringen skall också fortsättningsvis rapportera om statsförvaltningens språkvårdsarbete till . N Det centrala stödet till myndighetsspråkvården skall behållas och utvecklas till nya områden. Behovet av språkvård inom den offentliga administrationen har ökat, bl.a. till följd av internationaliseringen och datoriseringen. Allt större krav ställs på myndig- heterna att arbeta kund- och serviceorienterat. Ett begripligt myndighetsspråk är en förutsättning för en förvaltning som vill nå, och behålla, medborgarnas förtroende. Kommittén menar att det är viktigt att alla myndigheter fortsätter sitt språkvårdsarbete och att det i vissa fall också bör ske en förstärkning av insatserna. Kommittén föreslår att regeringen i regleringsbrev anger myndighetsspecifika mål och återrapporteringskrav för språkvårdsarbetet på de statliga myndigheterna. Återrapporteringen bör enligt kommittén ske i årsredovisningen. Språkarbetet på myndigheterna bör enligt kommittén inriktas på att uppnå ett klart och begripligt språk i information, beslut och blanketter samt i myndighetstexter på Internet. Kommittén anser att språkvården ska ses som en ordinarie verksamhet i myndig- heternas arbete och inte betraktas som projektverksamhet. Kommittén föreslår vidare att sådant arbete som redan sker på central nivå ska fortsätta. Således menar kommittén att regeringen även fortsättningsvis skall lämna en samlad rapportering av språkvårdsarbetet till , förslagsvis i samband med budgetpropositionen. Dessutom anser kommittén att det centrala stödet till myndighetsspråkvården skall behållas och utvecklas. Bland annat skulle detta stöd omfatta attitydändrande åtgärder, uppföljning och utvärdering av språkvårdsarbetet vid myndigheterna, stöd i minoritetsspråkfrågor, stöd när det gäller IT- och språkteknologifrågor. En lång rad statliga myndigheter har känt sig manade att kommentera detta avsnitt. Ingen av dessa är direkt avvisande till kommitténs förslag. skriver visserligen i sitt yttrande att de avstyrker kommitténs första förslag med motiveringen att myndigheterna inte bara bör ta ett större eget ansvar för språkvården, utan att de skall ta detta ansvar. Emellertid är detta just vad kommittén föreslår. NUTEKs avstyrkande tycks vila på en felläsning, varför det inte tas upp som ett avstyrkande här. De övriga remissinstanserna är annars samstämmiga om att detta är ett bra förslag. Däremot råder delade meningar om kommitténs förslag om återrapporteringskrav om språkvårdsarbetet: VHS, och ställer sig tveksamma till en sådan reglering, medan RFV, JämO, , och menar att denna styrning ger en signal om språkvårdsarbetets betydelse. Även i till detta avsnitt har flera remissinstanser lämnat kommentarer som går utanför kommitténs förslag. understryker vikten och nödvändigheten av ett samarbete mellan den som ska ansvara för den centrala stödfunktionen för myndighetsspråkvården å ena sidan och KRR å den andra. Några instanser tar upp frågan om anpassning av myndig- hetstexter för särskilda målgrupper. anser att texterna ska vara begripliga för alla och att särskilda texter för unga inte behövs. Barnombuds- mannen å andra sidan menar att barn och ungdomars rätt till begriplig information bör utredas. menar att det är angeläget att myndighetsspråket finns i lättläst form för den som behöver det. anser att kravet på ett korrekt och välfungerande talat och skrivet språk ska gälla även sverigefinskan. Remissinstanser som tillstyrker (inkl. positiva): , Riksförsäk- ringsverket, , Verket för högskoleservice, , , Talboks- och , , och , , Jämställdhetsombuds- mannen, , , , , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, , , , Handikappförbundens samarbetsorgan, , Allmänhetens , , , stödjer förslaget att myndigheternas begreppsansvar bör kart- läggas, liksom att varje myndighet skall ges ett tydligare ansvar för sitt eget språkvårdsarbete. För att språkvård ska bli en ordinarie verksamhet på myndig- heterna, istället för projekt , anser verket att regeringen bör tillföra särskilda resurser för sådan verksamhet. Det skulle markera den vikt som regeringen fäster vid att myndigheterna använder ett klart och begripligt språk. För detta krävs yrkesutbildad personal, som regel språkkonsulter. Under förutsättning att resurser tillförs, är verket även positivt till för- slaget om återrapportering av språkvårdsarbetet i myndigheternas årsredovis- ningar. anser att det centrala stödet som myndigheter ges genom Språkvården är mycket värdefullt och stödjer förslaget att utveckla det ytterligare. tillstyrker utredningens förslag när det gäller det svenska myndighetsspråket. Begripliga texter främjar demokratin och rättssäkerheten, sparar tid och pengar och ökar allmänhetens tilltro till det offentliga. Tydligt ansvar med mål och återrapporteringskrav ser verket som ett positivt stöd till språkvårdsarbetet. RFV ser även positivt på utökat centralt stöd för att ytterligare markera frågans vikt. tillstyrker kommitténs första och tredje förslag. Verket för högskoleservice instämmer i att det är viktigt att varje statlig myndighet ges ansvar för sitt eget språkvårdsarbete. VHS ser dock vissa problem med ett allt för detaljerat återrapporteringskrav av den här typen av insatser eftersom det finns svårigheter i att sätta mätbara mål. tillstyrker förslaget att varje statlig myndighet skall ges ett tydligt ansvar för att utveckla sitt eget språkvårdsarbete. vill framhålla förslaget att det centrala stödet till myndig- hetsspråkvården skall behållas och utvecklas till nya områden. Talboks- och instämmer uttryckligen med kommitténs två första förslag. TPB anser vidare att ett rapporteringssystem för nya termer använda inom respektive myndighets ansvarsområde bör upprättas. stödjer utredningens förslag att skärpa formule- ringarna i statliga myndigheters ansvar för sitt språkvårdsarbete för att nå bättre mottagaranpassning i texterna. Radio- och har inget att erinra mot förslaget om att varje myndighet skall ges ett större ansvar för sin egen språkvård. Språkarbetet bör också inriktas på begripligheten hos myndigheters texter på Internet. Verket ställer sig även positivt till att det skall finnas en central funktion för stöd och överblick. ser positivt på förslaget till förstärkning av stödet till myndighetsspråk- vården. stödjer förslaget att varje myndighet ska ge sett tydligare ansvar för sitt eget språkvårdsarbete, genom att mål och återrapporte- ringskrav för språkvårdsarbetet införs i myndigheternas regleringsbrev. stödjer förslaget att varje myndighet ges ett tydligare ansvar för sin egen språkvård och att denna görs till en naturlig del i den löpande mål- och resultatdialogen. anser att det är ett bra förslag att varje statlig myndighet ska ges ett tydligare ansvar för sitt eget språkvårdsarbete. Men detta bör inte ske genom regleringsbrev. Språkvården bör istället bli en del i myndigheternas ordinarie arbete för god kvalitet. AV tillstyrker att det centrala stödet till myndighetsspråkvården ska behållas och utvecklas till nya områden. Betydelsen av medborgarperspektiv och mottagaranpassning behöver få en stärkt position. Den centrala funktionen behöver också finnas för att ge myndigheterna stöd i hanteringen av de officiella minoritetsspråken samt ifråga om IT- och språkteknologifrågor. delar bedömningen att en förstärkning av språk- vårdsinsatserna inom myndigheterna är motiverad och ser positivt på en utökning av det centrala stödet. Däremot har PRV svårt att se det meningsfulla i en utökad återrapportering om språkvårdsarbetet hos myndigheterna. Föreställningen att en sådan rapporteringsskyldighet i sig skulle gynna språkvården bedömer PRV inte vara realistisk. har inget att erinra mot betänkandets bedömningar och förslag. Verket instämmer i förslaget att varje myndighet bör ges ett tydligare ansvar för sitt eget språkvårdsarbete. Det är varje myndighetslednings ansvar att se till att tillräckliga resurser avsätts för språkvård av hög kvalitet och att den organiseras på ett ändamålsenligt sätt. Verket vill här gärna betona vikten av användningen av regleringsbrev/återrapporteringskrav i sammanhanget. Ombudsmannen mot etnisk diskriminering ser det som fullt rimligt att varje myndighet får ett uttalat ansvar för sin egen språkvård. välkomnar förslagen om såväl ett ökat ansvar för som ett ökat stöd till språkvården vid myndigheterna. Verket instämmer i att myndigheterna fortfarande använder ett krångligt språk. Det är angeläget att attityder gentemot språkvården förändras. Detta är en angelägen uppgift för myndighetsspråkvården. Att ange återrapporteringskrav och myndighetsspecifika mål för språkvårdsarbetet i regleringsarbetet är en klar signal om vikten av ett klart och lättbegripligt språk. Klarspråksgruppen/är ett viktigt och bra stöd. Får myndigheten ett större ansvar och återrapporteringskrav för språkvårds- arbetet är ett ökat centralt stöd bra. Inbördes samordning av terminologi mellan myndigheter samt en kartläggning av begreppsansvar skulle vara en stor hjälp vid en översyn av termer och begrepp. välkomnar förslaget att varje myndighet bör upprätthålla sin egen språkvård och att krav och uppföljning kopplas till den löpande mål- och resultatdialogen mellan riksdag, regering och myndighet. anser att varje myndighet skall och inte bara bör ha ett tydligt ansvar, och avstyrker därför betänkandets förslag. Konsekvensen av ett tydligt ansvar bör åtföljas av fördelning av relevanta resurser, säkerställande av verksamhetsrelevans, och återkopplings- krav som är sammanvägda med andra krav som är relaterade till att stärka förvaltningen i demokratins tjänst. egen kompetens i detta kvalitetsarbete är avgörande. Den nya språkmyndighetens roll bör i detta sammanhang förtydligas. ställer sig i allt väsentligt bakom kommitténs förslag till myndighetsuppgifter och åtgärder, men noterar att kommitténs skrivningar kan uppfattas som mer traditionellt och vårdande på denna punkt. Det synsätt IT- kommissionen förespråkar ställer högre krav på organisation, kompetens, resursinsatser och planering, men öppnar å andra sidan för betydande både kortsiktiga och långsiktiga fördelar. Handikappförbundens samarbetsorgan instämmer med utredningen att varje myndighet ska ges ett tydligare ansvar för sin egen språkvård samt att regeringen ska rapportera om myndighetsspråkvården. Förbunden anser därtill att tillgänglig och anpassad samhällsinformation till personer med funktionshinder måste tas fram. vill gärna uttrycka sitt stöd för utredningens förslag när det gäller fortsatt arbete för att göra myndighetsspråket mera lättillgängligt. Allmänhetens sympatiserar med de åtgärder utredningen föreslår för att främja en korrekt och välfungerande offentlig svenska. Samspråk instämmer helt i förslaget att varje myndighet skall ges ett tydligare ansvar för sitt eget språkvårdsarbete. Språkvård måste bli en självklar och naturlig del i myndighetens verksamhet. Samspråk tror att det föreslagna politikområdet språkpolitik kan vara ett sätt att åstadkomma en sådan förändring. Det är bra att regeringen även fortsättningsvis rapporterar om statsförvalt- ningens språkvårdsarbete till och att rapporteringen bygger på myndig- heternas egna verksamhetsberättelser. instämmer i att de enskilda tjänstemännen behöver stöd och råd i förändringsarbetet av sina egna skrivtraditioner. att kunde ge påbyggnadskurser om bland annat myndig- hetsspråk för examinerade språkkonsulter för att kunna tillgodose myndighets- skribenternas behov av stöd. instämmer i stort med utredningens förslag om stödet till myndighetsspråkvården utan att ta ställning till förslaget om en språkmyndighet. vill dock precisera vilka behov av centralt stöd till myndighetsspråkvården som man kan se: N Klarspråkstestet bör utvecklas med övergripande analysverktyg för uppföljning av myndigheternas språk. N Myndigheterna behöver enkel tillgång till aktuell forskning på området, till exempel sammanställningar och statistik över ekonomiska och demokratiska vinster av ett välfungerande myndighetsspråk. N Värdet av seminarier och konferenser som behandlar myndighetsspråk, samt definitioner av centrala begrepp inom språkarbetet är stort. vill poängtera att om språkvårdsarbetet på myndigheterna ska vara framgångsrikt krävs medvetna och långsiktiga satsningar på språkvården. Detta behöver konkretiseras och förtydligas i en eventuell kommande proposition. menar att man möjligen kan överväga att förtydliga nuvarande bestämmelser i förvaltningslagen och verksförordningen. KRR vill även understryka vikten och nödvändigheten av ett samarbete mellan den som ansvarar för den centrala stödfunktionen för myndighetsspråkvården å ena sidan och KRR å den andra. understryker vikten av att all samhällsinformation ska vara korrekt och välfungerande och att detta kräver att myndigheterna uttrycker sig så lättförståeligt att alla mottagargrupper kan få samma information. Särskilda informationsinsatser till unga ska inte vara nödvändiga. anser det viktigt att lyfta fram matt även barn och ungdomar är mottagare av myndighetstext. BO föreslår att barns och ungdomars rätt till offentlig information, på ett för dem begripligt språk, särskilt utreds. menar att det är angeläget att myndighetsspråket finns i lättläst form för den som behöver det. Varje myndighet bör ha ett språkansvar och även ansvara för att viktig information finns i lättläst version. bistår på uppdrag myndigheter och andra med den sortens bearbetningar. anser att kravet på ett korrekt och välfungerande talat och skrivet språk ska gälla även sverigefinskan. Statliga och kommunala myndig- heter samt massmedier, i den mån de använder finska t.ex. på sina webbplatser, bör i mycket högre utsträckning än sträva efter korrekt och idiomatisk finska. har språknämnden tyvärr fått konstatera att många viktiga informationstexter är mycket bristfälliga – t.o.m. felaktigt – översatta. Föreningen auktoriserade translatorer önskar en större medvetenhet inom myndigheter och institutioner om vikten av goda översättningar. Här saknas riktlinjer och inte ens myndigheter som arbetar med många olika språk, t.ex. Sida, utbildar sina medarbetare i hur man beställer översättningar och kontrollerar kvaliteten. Goda översättningar krävs dels för myndigheternas eget arbete, dels för deras ansikte utåt. Översättandets olika aspekter (beställande/upphandling, kvalitetskontroll, egen översättare etc.) bör ingå som ett specialområde inom myndigheternas språkvårdsarbete. FAT står gärna till förfogande för att bidra med synpunkter och expertis. vill hävda att engelskan blir ett allt vanligare arbetsspråk också inom och att denna utveckling medför risker ur såväl demokratisk synpunkt som när det gäller offentlighetsprincipens intentioner. Exempelvis redovisar de av kommunerna anlitade kreditvärderingsinstituten sina underlagsmaterial och bedömningsgrunder huvudsakligen på engelska och vissa dataföretag upprättar vissa dokument endast på engelska. Kommunen anser att alla offentliga handlingar skall vara tillgängliga i sådan form att alla kan ta del av dem och att det ankommer på uppdragstagaren/entreprenören/anbudsgivaren att tillgodose detta. kommun menar att det förvisso är lätt att ställa sig bakom betänkandets påstående att ett klart och enkelt myndighetsspråk som alla begriper är en förutsättning för öppenhet, demokrati och rättssäkerhet. Men så snart man försöker att närmare definiera ett sådant myndighetsspråk radar frågeställningarna upp sig. Inom mer eller mindre avgränsade grupper eller yrkesområden utvecklas ofta ett särskilt språkbruk som för de insatta är ytterst precist och konkret. Språkbruket utgör en trygghet för den som ska formulera sig, som enskild behöver denne inte förklara sig i så många beskrivande ord, utan kan förlita sig till fackuttryck och språkliga värderingar som delas av alla i gruppen. Naturligtvis ska avarter av kanslisvenska undvikas, men en allt för långt driven förenkling av språket i myndighetsbeslut riskera att öka utrymmet för osäkerhet avseende beslutets innebörd, och minska den rättssäkerhet man avser att värna. För att den offentliga administrationens språk skall bli begripligt för i stort sett alla krävs enligt kommun en samverkan mellan den språkvård som bedrivs inom myndigheterna och de utbildningsinstanser som samhället erbjuder invånarna. N Arbetet för att förbättra svenska EU-texter skall fortsätta. N skall verka för att EU fortsätter att bygga upp översättningsavdelningar i de olika medlemsländerna. N skall fortsätta att verka för att EU arbetar för enklare, begripligare och klarare texter. Svenska EU-texter ger upphov till speciella språkvårdsfrågor, eftersom de tillkommer på ett sätt som avviker från andra typer av offentliga dokument och under andra förutsättningar än som vanligen gäller. De är oftast översättningar, de tillkommer i en annan skrivkultur än den svenska och de tillkommer ofta utanför . Bland språkforskare och språkvårdare har den EU-svenska som skapas på detta sätt inte sällan betraktats som en fara för det offentliga språkbruket. Dels kan texter innehålla språklig osäkerhet och mindre naturlig svenska, oftast resultatet av oskicklig översättning eller att texten skrivits av någon med begränsade svenskkunskaper. Dels visar svenska EU-texter tydliga influenser från engelska. Dels innehåller EU-texterna ofta långa och komplicerade meningar. Speciellt har språkvårdarna reagerat på den s.k. punktregeln, som tillämpas för rättsakter. Regeln säger att en mening i källtexten ska motsvaras av en mening i översättningen. Vidare är texterna oftast utformade för specialister, juridiska experter, och inte för EU-medborgaren i allmänhet. Slutligen har det framförts att EU-texter ibland innehåller främmande eller felaktig terminologi. Ett sätt att höja kvaliteten på de svenska EU-texterna är att förbättra de källtexter översättarna arbetar med. Kommittén påpekar att har medverkat i arbete för begripligare och klarare texter inom EU. Vidare hänvisar kommittén utförligt till förslag till förändringar av riktlinjer för översättingsverksamheten som lämnar i sitt förslag till handlingsprogram för svenska språket. Bland annat framförs synpunkten att punktregeln bör mjukas upp åtskilligt. finns inom medel motsvarande en årsarbetskraft avsatta för EU-språkvård. Kommittén menar att det är nödvändigt att fortsätta arbetet för att förbättra de svenska EU-texterna. Kommittén anser att översättarna inom EUs olika organ måste ha tillgång till goda hjälpmedel i form av termbanker, ordlistor och maskinellt översättningsstöd. Kommitténs mening är att skall bevaka att de nödvändiga hjälpmedlen finns tillgängliga och att EU avsätter tillräckliga resurser för dessa ändamål. Vidare anser kommittén att den svenska terminolo- giska verksamheten måste kunna förse EUs termdatabaser med svenskt material så att högkvalitativa termdatabaser och ordlistor kan skapas. Kommittén påpekar också att maskinöversättning för svenska inom ramen för EU bör ske. Kommittén hävdar att översättningsarbetet inom EU i större utsträckning än nu bör ske i medlemsländerna och föreslår att ska verka för att EU fortsätter att bygga upp översättningsavdelningar i de olika länderna. Kommittén anser även att skall verka för att punktregeln mjukas upp samt att förändra skriv- kultur, textmönster etc. inom . Dessutom bör enligt kommittén verka för att på alla EU-språk tillgängliggöra råd för hur texter kan utformas för att lättare kunna översättas. Kommittén anser dessutom att borde få till stånd förändringar i riktning mot att de personer som producerar EUs källtexter i större utsträckning kunde få arbeta på sitt modersmål. Nästan alla remissinstanser som kommenterat detta avsnitt är positiva till kommitténs förslag. Kommentarerna är emellertid ganska allmänt hållna och inget av delförslagen kan pekas ut som särskilt betydelsefullt för de svarande. Bara två yttranden innehåller invändningar mot eller tveksamheter inför kommitténs förslag, dock utan att uttryckligen avstyrka dem. Statskontoret påpekar att en alltför långt skriden uppmjukning av punktregeln kan ställa till problem. menar att analysen av den språkliga problematiken när det gäller översättningar av EU-texter är alltför ytlig i avsnittet. Remissinstanser som tillstyrker (inkl. positiva): , Riksförsäk- ringsverket, , , Talboks- och , , Glesbygds- verket, Handikappförbundens samarbetsorgan, Svenskt näringsliv, , , , instämmer i kommitténs slutsats att det är dags för konkreta åtgärder beträffande språkvårdsarbetet inom EU. Inte minst viktigt är det att den så kallade punktregeln mjukas upp eller försvinner. tillstyrker bedömningar och förslag om förbättrade svenska EU-texter samt att ska verka för begripligare grundtexter. Det är viktigt att tillgång till information inte bara blir en formsak utan att tillgång betyder tillgänglighet i ordets verkliga betydelse – att medborgarna förstår vad de läser. tillstyrker alla kommitténs tre huvudförslag. anser att EU-texter i samband med översättning skall granskas av myndighetsexperter. Det är ofta inte tillräckligt att översättningarna granskas av tjänstemän i , eftersom de vanligen inte har samma kännedom om fackområdet och dess terminologi som man har på myndigheterna. delar utredningens bedömning att EUs texter ofta är svårlästa, men tror inte att det är en framkomlig väg att förbättra språket att låta personer inom kommissionen författa texter på sitt modersmål och därefter översätta dem till engelska. Kommissionens tjänstemän bör kunna hantera det fackområde de ansvarar för på engelska eller franska.