sou · GQB360d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Det finns enligt vår mening flera alternativ till lösning. Vi menar att det bör övervägas om det är ändamålsenligt att inrätta en sär- skild myndighet. Om så inte är fallet bör övervägas om uppgifter bör anförtros , med de ändrade befogenheter som krävs. Det bör heller inte helt uteslutas att lägga uppgiften på Konsumentver- ket eller PTS, vilket dock också kräver ändrade befogenheter för endera av dessa myndigheter. Ett exempel på förfarande hos en re- gleringsmyndighet finns vid den danska som bl.a. ar- betar med sådan tvistlösning. Frågan torde emellertid lämpligen bedömas i samband med de överväganden om myndighetsorganisationen, som utgör den andra etappen i vårt arbete. bredbandsvision är ju känd, men tål att upp- repas – den innebär (Mbps) till alla , med möjlighet att överallt kunna välja mellan minst 5 Inter- netoperatörer till en kostnad som inte är större än för ett månads- kort på bussen. Kravet på i båda riktningarna innebär att bredbandsnätet måste byggas på ett visst sätt, nämligen främst som ett finmaskigt fiberoptiskt nät i hela landet. Bredbandsinfrastrukturen skall också klara minst en fördubbling av trafiken . Konkurrensen mel- lan dem som levererar Internettjänsten är viktig. Både för att kva- liteten skall kunna vara acceptabel och att det skall finnas någon som vill leverera den högre kapacitet som kommer att behövas. Tyvärr når inte det bredbandsnät som byggs upp till denna vision. Nätet består av bitar och delar som inte alltid passar ihop. Det och lagas. Visionen om ett väl strukturerat nät som tar sitt avstamp i en vision om ett framtida användande riske- rar att förbli en vision. Vissa bitar av nätet klarar inte på långa vägar . De nät som finns har inte heller i vissa fall samma kapaci- tet i båda riktningarna, vilket gör dem olämpliga när interaktivite- ten ökar. På många ställen kan man nå flera operatörer, på vissa bara en. Operatörerna tycks vilja låsa in sina kunder och er- bjuder därför lägre hastigheter utanför sitt nät. Behovet av bandbredd, (dvs. överföringskapacitet, oftast angiven i bitar , bit/s) för telefoni, Internet-trafik, radio, TV, video, bild och annan informationsöverföring i vid bemärkelse, ökar kontinuerligt. Med ökad kapacitet på fiberområdet och med ny tekniken så kommer TV, radio, video, telefon, fax, datorer m.m. att smälta samman, konvergera. Mängden datatrafik är större än mängden telefonitrafik. Vi går mot en flora av olika typer av användare som kan välja bland alternativa operatörer och leve- rantörer bland en mängd olika tillämpningar och tjänster över flera alternativa media, och där den gemensamma nämnaren är IP. Intel- ligenta bostadsområden byggs där all utrustning, som tvätt- och diskmaskiner, kylskåp, bastu, klimatanläggningar etc. kan styras. Allt kommer att anslutas till Internet. Trots erfarenheter från de senaste årens lavinartade tillväxt av kommunikationstjänster, är un- derskattningar av efterfrågan och behov mycket vanliga. Det är dock mycket svårt att försöka uppskatta behovet av bandbredd . Vilka tillämpningar som kommer att ut- vecklas är i det närmaste omöj- ligt att sia om. På den grundläggande infrastrukturnivån är det inte heller av primärt intresse. Det viktiga är att ha en god teknisk infra- struktur som klarar av den tillväxt som kommer, så att Internet kan utvecklas till att bli den nya informations- eller kunskapsinfra- struktur, som är lika viktig som vägar, järnvägar och andra infra- strukturer har varit. Ett önskemål är en i det närmaste obegränsad rå överföringskapacitet i ett väl utbyggt fiberoptiskt nät vars resur- ser hyrs ut i form av s.k. svart fiber. De olika regionerna i ett fiber- optiskt nät ska koordineras på ett sådant sätt att rikstäckande för- bindelser kan skapas. Det är likaså viktigt att bevara Internetarkitekturen - kommuni- kation ände-till-ände. Internetoperatören behöver inte ge stöd till eller tillåta enskilda tillämpningar, jmf. www eller Internet-telefoni, där nätet enbart behöver förmedla datapaketen. Internet är ett ointelligent nät medan telefonnätet är smart. Tillämpningarna finns i nätet för telefonnätet medan tillämpningarna finns i resp. dator för Internet. I detta betänkandets avsnitt om politiska mål för elektronisk kommunikationsinfrastruktur menar utredningen beträffande mål på nivå 2 - dvs. största möjliga tillgång till effektiva och säkra elek- troniska kommunikationer för alla - att konkurrens bör vara det främsta medlet för att uppnå ett mål om största möjliga tillgång till elektroniska kommunikationer. delar denna uppfattning, dock inte i de delar som berör bredbandsinfrastrukturen. Målsättningen med en ut- byggnad av bredbandsinfrastrukturen bör enligt vara att landets samtliga hushåll och företag ska ha en väl utbyggd bredbandig digital infrastruktur enligt bredbandsvisionen, tillhan- dahållen till ett internationellt konkurrenskraftigt pris samt att kostnaderna ska vara i stort sett lika över hela landet. anser att det vi sett när det gäller den pågående utbyggnaden av bredbandsinfrastrukturen visar att kon- kurrens som medel inte kan skapa förutsättningar för en sådan bredbandsinfrastruktur som förespråkar när det gäller alla delar av , främst vad gäller de glesare bebyggda områdena. skiljer sig därvid väsentligt från länder i . Det är därför inte säkert att konkurrens alltid är det främsta medel för att uppnås just denna del av det politiska målet för elektroniks kommunikationsinfrastruktur. Glest be- byggda områden kan ha andra behov än de som driver marknadens utveckling. Hur skall man göra när marknaden inte finner det in- tressant att leverera? Har byggts av marknaden? Är det samhällsekonomisk effektivitet att stora delar av står utanför möjlighet ens att bli föremål för tjänsteleverans i konkur- rens bara för att man tror att konkurrens är bra för utrullning av bredband? Staten har historiskt garanterat utbyggnaden av en för all till- gänglig infrastruktur - telefon, post, vägar, elektricitet, radio, TV - och den garantin har utgjort grunden för utvecklingen av den svenska tillväxten och demokratin. Välfärden blev möjlig genom statens insatser för utbyggnaden av järnvägens stambanor, vägar och kraftledningar. , skog och stål utgjorde grunden för svensk exportindustri. tar staten ett ansvar för ut- byggnaden av de s.k. 3G-nätet, inte genom att betala för dem utan genom att fastställa vilka krav på täckning som skall gälla för att en operatör skall komma i fråga för att använda en viss del av våg- längdsspektrum. Utgångspunkten för regleringen är den knappa gemensamma resursen våglängdsspektrum. Regleringsmodellen har dock som tidigare nämnts i telefonisammanhang och skulle också kunna användas för bredbandsinfrastrukturen 1. I analogi med detta skulle man också kunna hävda att staten har ansvar för en god utveckling av bredbandsinfrastrukturen. Mer po- litisk styrning krävs på en grundläggande nivå (kanalisation och överföringsmedium, t.ex. fiber), eftersom det är på den nivån som de bästa förutsättningarna finns att se infrastrukturen ur ett hel- hetsperspektiv. För detta behövs en diskussion om några grundläg- gande frågor: av vem, för vilka och till vilket pris? Det är också av ett nationellt infrastrukturellt intresse att kom- pensera för avlägsna geografiska position i förhållande till 1 Se plats för bredband" övriga , t.ex. genom att ordna så att den nationella infra- strukturen är tillgänglig via huvudstråk. Då skapar vi troli- gen en sådan mångfald av tjänster och leverantörer att priserna på internationella förbindelser med generellt går ner. För framtiden bör därför menar det finnas ut- rymme att skapa infrastrukturbolag, motsvarande i 2. hyr ut svart fiber till alla som vill, inte bara till de traditionella telebolagen. Detta öppnar möjligheter för större företag och organisationer att helt enkelt gå förbi teleoperatörerna och köra sin egen trafik. Ägarnas mål med är att skapa bästa möjliga förutsättningar för användning av IT i regionen. Ägarna garanterar också att inte erbjuder marknaden några andra tjänster än svart fiber (dvs. man ger båda ändarna av förbindelsen i form av fiberanslutning till kunderna, utan någon mellanliggande utrustning) för att bolaget inte ska konkurrera med sina kunder. En koppling mellan ägande av infrastruktur och produktion av tjänster medför alltid en risk för suboptimering och hinder för ut- vecklingen då minst två parter måste komma överens om teknikval. I det fallet den råa infrastrukturen tillhandahålls till operatörer har dessa full valfrihet att satsa på den teknik som för tillfället är mest ekonomisk och tekniskt fördelaktig. En infrastruktur består av ett antal delar där vissa med fördel kan tillhandahållas i fri konkurrens mellan olika aktörer på marknaden. Vissa gemensamma funktioner inom vald kommunikationsarki- tektur (som t.ex. samtrafik, domännamnsuppslagning, säker natio- nell tid, etc.) måste emellertid upprätthållas på ett konkurrensneut- ralt sätt och följa gemensamma nationella regler Det är en viktig uppgift att urskilja dessa olika delar från rena kapacitets- och transmissionsresurser. Detta är enligt viktiga beståndsdelar att beakta vad gäller målet om största möjliga tillgång till elektroniks kommuni- kationsinfrastruktur. vill också peka på att som ett av de första länderna tagit fram ett konsumentverktyg rörande kvalitet på den tjänst konsumenten anskaffar. USO-direktivet ställer upp ett antal bestämmelser i ett konsumentskyddsintresse. En sådan är be- stämmelsen i artikel 20 om slutanvändarnas rätt till avtal. Bestäm- melsen tar sin utgångspunkt i att ett avtal är ett viktigt instrument för användare och konsumenter genom att det ger dem en lägsta nivå av öppen information och, som en följd av detta, en lägsta rättssäkerhetsnivå i sina avtalsförhållanden med direkta leverantö- rer av telefonitjänster. Bland kraven återfinns att ett sådant avtal skall som en miniminivå innehålla bl.a. uppgifter om den kvalitets- nivå som erbjuds. Likaså ställs krav information från operatörerna om de tillhandahållna tjänsternas kvalitet. Utredningen anger där- vid bl.a. För att säkerställa tillgången till kvalitetsinformation bör de nationella myndigheterna ha möjlighet att, i enlighet med artikel 22 i USO-di- rektivet, kräva att de som tillhandahåller allmänt tillgängliga elektro- niska kommunikationstjänster offentliggör jämförbar, adekvat och aktuell information om tjänsternas kvalitet till slutanvändarna om det kan påvisas att sådan information inte är faktiskt tillgänglig för all- mänheten. tog –2001 fram TPTEST2 version 1.0 – förkortat TPTEST. Syftet med TPTEST är att användarna enkelt ska kunna mäta hastigheten på sin Internetuppkoppling. Program- met mäter genomströmningshastigheten till och från olika mät- servrar på Internet. Genom TPTEST kan användarnas kompetens vad beträffar Internettjänster höjas och den generella kunskapen om hur marknaden för Internettjänster fungerar ökar. kan TPTEST hämtas hos och . De har ansvar för drift och support av TPTEST. har även i sin publicerade visionsbok föreslagit att får i uppdrag att ta fram ett stan- dardavtal för abonnemang för Internetanslutning för enskilda per- soner. En del av underlaget för ett sådant avtal återfinns i kommis- sionens rapport om en generell specifikation för en Internettjänst.