sou · GQB327d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Studier visar att det även under gynnsamma förhållanden kan ta upp till för barn att utveckla den typ av andraspråksfärdighet som krävs för att tillägna sig skolans läsämnen på högre stadier, även om man börjar i första klass. Det finns forskning (se bl.a. , 2001; 1997) som visar att denna utveckling går snabbare om man sam- tidigt får undervisning på sitt modersmål. Detta innebär att det finns behov av åtgärder i form av dels undervisning i svenska som andraspråk, dels undervisning i och på modersmålet för att stödja dessa elevers språk- och kunskapsutveckling under större delen av skoltiden. Vi återkommer till frågan om modersmålsundervisning senare i detta kapitel. Kommunerna och bör uppmärksamma elever som har svårt att nå målen Målen i läroplaner och kursplaner för undervisningen i svenska som andraspråk är högt satta och ställer stora krav på eleverna. Detta är enligt vår bedömning bra. Det är viktigt att ha lika höga krav och förväntningar på elever som läser svenska som andraspråk som på andra elever. Som framgår på flera andra håll i detta betänkande är kraven på kunskaper i svenska mycket höga . Vi föreslår därför ingen förändring av målen i skolans styrdokument, utan menar att uppmärksamheten måste riktas mot hur dessa mål skall kunna uppnås. Det är ett faktum att många elever har svårt att nå målen för svenska som andraspråk, vilket är ett tecken på att skolorna har problem att tillhandahålla den undervisning och det stöd som be- hövs. Detta bör enligt vår bedömning uppmärksammas av både kommunerna och . Svenska som andraspråk, sfi, modersmålsundervisning m.m. Ämnet svenska som andraspråk skall utvärderas Det är svårt att göra en bedömning av i vilken utsträckning under- visningen sker i enlighet med intentionerna i kursplanen eftersom det saknas nationella uppföljningar av hur ämnet genomförs i kommunerna. Det är dock klart att variationen är mycket stor mellan olika orter, skolor och lärare och att det finns starka skäl att befara att undervisningen på många håll har svagheter. Bland de orsaker till detta som har framförts kan nämnas bristande kom- petens bland lärarna och problem med undervisningens organiser- ing (t.ex. samundervisning). Vi föreslår att en utvärdering av hittillsvarande erfarenheter av ämnet svenska som andraspråk genomförs. Det är viktigt att ut- värdera lärarnas kompetens, undervisningens kvalitet och organi- sering. Vidare måste det undersökas varför målen inom detta ämne nås i mindre utsträckning än inom vissa andra ämnen. Det bör ut- värderas hur stor klyftan är mellan styrdokumentens mål och de faktiska resultaten i skolorna samt analyseras vad problemen i genomförandet faktiskt beror på. Vi har pekat på att tillgången på relevant statistik om elever med utländsk bakgrund bör förbättras. Detta gäller särskilt uppgifter kring undervisningen i svenska som andraspråk. För att fortsatt analysarbete och forskning skall underlättas är det viktigt att till- gången på relevant statistik förbättras. En behovsanalys bör genomföras i samarbete mellan bl.a. , Nationellt centrum för sfi och svenska som andraspråk, språkforskningen vid univer- sitet och högskolor, språkvården samt . Antalet behöriga lärare och den allmänna kunskapen kring andra- språksfrågor skall ökas i skolan Från flera håll påpekas att det råder brist på lärare med utbildning i svenska som andraspråk. Därför bedrivs i många fall undervis- ningen i svenska som andraspråk i skolorna fortfarande som stöd- undervisning av lärare som saknar adekvat utbildning. Detta in- verkar naturligtvis menligt på undervisningens kvalitet och därmed på elevernas resultat. Till detta kommer att lärare i andra ämnen i de flesta fall inte har någon särskild utbildning om vad det innebär att inhämta kunskaper via ett andraspråk. Svenska som andraspråk, sfi, modersmålsundervisning m.m. Vi menar att detta inte är tillfredsställande. Åtgärder bör vidtas för att dels öka antalet behöriga ämneslärare i svenska som andra- språk, dels öka den allmänna kunskapen i skolan kring andra- språksfrågor. Vi föreslår att åtgärder vidtas från statens sida för att öka antalet utbildade lärare i svenska som andraspråk. Eftersom antalet sökande till utbildningsplatserna är lågt torde den främsta åtgärden vara att försöka öka denna utbildnings attraktionskraft. Som fram- gått anses en av orsakerna till att studenter inte vågar satsa på ämnet vara att det har haft en oklar ställning inom skolsystemet. Ett grundläggande moment i arbetet med att öka tillgången på ut- bildade lärare måste därför vara att söka förbättra ämnets institu- status och position. För det andra är det viktigt med olika former av insatser för de befintliga andraspråkslärarnas kompetensutveckling. Detta är ett ansvar för i första hand kommunerna, men staten måste medverka genom att förmedla den kunskap som finns samlad. Vi föreslår att ett material tas fram som kan användas i kommunernas fortbild- ningsarbete. Detta bör ske i samarbete mellan , Nation- ellt centrum för sfi och svenska som andraspråk och språkvården. För det tredje är det viktigt att samtliga lärare i skolan har kun- skap om och förståelse för andraspråksfrågor och att alla lärare i skolan kan bidra till språkinlärningen. Alla lärare har ett gemen- samt ansvar och måste vara medvetna om språkets betydelse för lärandet. Detta måste betonas i lärarutbildningen. Det är naturligt att utbildningsmoment kring andraspråksinlärning och mång- kulturella frågor ingår i samtliga lärares utbildning. Dessutom bör fortbildning i dessa frågor erbjudas alla lärare i skolan, oavsett vilket ämne man undervisar i. Systemet med gemensamma nationella prov skall utvärderas En möjlig orsak till skillnaderna i resultat mellan ämnena svenska och svenska som andraspråk är att samma nationella prov används i båda ämnena. De bedömningsmallar som tillhandahålls av Skol- verket är olika för svenska och svenska som andraspråk, men för lärarna kan det vara svårt att anpassa sin bedömning och det finns en risk att ribban sätts för högt för andraspråkseleverna. Det pågår en diskussion i frågan om svenska som andraspråk skall få ett eget nationellt prov eller inte. Å ena sidan kan man Svenska som andraspråk, sfi, modersmålsundervisning m.m. hävda att eftersom det rör sig om olika ämnen bör de också ha olika nationella prov. Att läsa svenska som modersmål och svenska som andraspråk är inte samma sak, och proven bör anpassas efter de båda ämnenas skilda förutsättningar. Å andra sidan innebär det faktum att man har samma prov att man betonar att det visserligen rör sig om olika ämnen, men att målen i grunden är desamma. Båda ämnena är egna ämnen och skall ha samma status i utbildnings- systemet; ett betyg i svenska som andraspråk skall väga lika tungt som ett betyg i svenska. Målet för svenska som andraspråk är att eleverna skall uppnå en lika hög språkfärdighet som de som läser svenska skall nå. Att använda samma prov i svenska och svenska som andraspråk kan från den utgångspunkten ses som en marker- ing av att svenska som andraspråk inte får uppfattas som ett slags reservalternativ för dem som inte klarar vanlig svenska. Vi föreslår att det nuvarande systemet med gemensamma nation- ella prov skall utvärderas – i syfte att stärka svenska som andra- språk – innan man tar ställning till hur de nationella proven i svenska och svenska som andraspråk läggs upp . Insatser skall göras för att ändra attityderna till ämnet svenska som andraspråk och höja dess status En fråga som aktualiserats under utredningsarbetet är vilken ställ- ning och status som svenska som andraspråk har i dagens skola. Från kommitténs sida vill vi betona att svenska som andraspråk är ett eget ämne som skall ses som ett ämne bland andra ämnen i skol- an. Det är viktigt att slå fast detta, inte minst för att förbättra möj- ligheten att rekrytera lärare. Att en så liten andel av eleverna med utländsk bakgrund läser svenska som andraspråk visar snarare att ämnet har låg status i skolorna än att många elever med utländsk bakgrund har första- språkskunskaper i svenska. Från t.ex. Samarbetsorganet för etniska organisationer i (SIOS) har det framförts att svenska som andraspråk inte känns likvärdigt med ämnet svenska och att barnen upplever kvalitetsbristerna, varför svenska som andraspråk framstår som en andra rangens svenska. Vi föreslår att åtgärder skall vidtas för att höja statusen för och öka kunskapen om ämnet bland elever och föräldrar, lärare och skolledning och i samhället i stort. Insatser bör genomföras av många olika aktörer och nå ut till hela samhäl- let. Dessa bör samordnas av staten. Svenska som andraspråk, sfi, modersmålsundervisning m.m. Utbildningsmoment om svenska som andraspråk skall läggas in i skolledarutbildningen skall svara för den statliga rektorsutbildningen. Vi anser det vara av särskild vikt att medvetenheten om ämnet svenska som andraspråk höjs bland landets skolledare. Vi föreslår därför att ut- bildningsmoment som behandlar andraspråksproblematik skall läg- gas in i skolledarutbildningen. Rutiner för behovsbedömning för svenska som andraspråk skall tas fram Undervisning i svenska som andraspråk skall enligt grundskole- och gymnasieförordningarna anordnas om det behövs. Detta ställer stora krav på att det finns väl fungerande rutiner på skolorna för att genomföra en sådan behovsbedömning bland elever med annat modersmål än svenska. Det finns tecken på att behovs- bedömningen kan vara godtycklig. Dels kan elever som egentligen skulle ha behövt undervisning i svenska som andraspråk missas, dels kan skolor som inte lyckas hitta någon lärare i svenska som andraspråk anföra att undervisning inte behövs för att slippa anordna den. Även har pekat på att det finns brister i dessa rutiner. Vi menar att det i varje enskilt fall bör bedömas om eleven skall få undervisning i svenska eller svenska som andraspråk. Vi föreslår att rutiner för behovsbedömning vad gäller svenska som andraspråk skall tas fram. Ett sådant arbete kan bl.a. innefatta framtagande av lämpliga diagnosmaterial. Stöd och undervisning i barnens modersmål finns med både i barn- omsorgen och i skolan (se genomgång i bilaga 6). Enligt läroplanen för förskolan skall barn med annat modersmål än svenska ges möj- lighet att utveckla också sitt modersmål. I och gymn- asieskolan är modersmålsundervisning (tidigare hemspråksunder- visning) ett eget ämne. Svenska som andraspråk, sfi, modersmålsundervisning m.m. Enligt regelverket har den som så önskar rätt att få modersmåls- undervisning om vissa krav uppfylls: En av eller båda vårdnadshavarna skall ha ett annat språk än svenska som modersmål och språket skall vara det dagliga um- gängesspråket för eleven. En samisk, tornedalsfinsk eller romsk elev skall dock erbjudas modersmålsundervisning även om språket inte är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Kommunen är skyldig att anordna modersmålsundervisning i ett språk endast om det finns en lämplig lärare. Det skall finnas minst fem elever som önskar undervisning i språket. För samiska, tornedalsfinska eller romska elever är dock kommunen skyldig att anordna modersmålsundervisning även om antalet elever är mindre än fem. En elev inom både och gymnasieskolan skall få studiehandledning på sitt modersmål om han eller hon behöver det. Detta innebär att eleven kan få undervisningen förklarad på sitt modersmål. Så kallad tvåspråkig undervisning får anordnas för delar av undervisningen i årskurserna 1–6 för elever som har ett annat språk än svenska som dagligt umgängesspråk med en eller båda vårdnads- havarna. För elever med finska som umgängesspråk får sådan undervisning anordnas även i årskurserna 7–9. Undervisningen i modersmål organiseras på skilda vis i olika kommuner. Det finns över 100 olika modersmål i den svenska skolan. Omfattningen på både modersmålsstöd och modersmåls- undervisning har minskat. fick av de barn i åldern 1– som hade annat modersmål och som var inskrivna i barn- omsorgen stöd i sitt modersmål. Detta skall jämföras med då av barnen med annat modersmål fick stöd i sitt moders- mål. deltog drygt hälften av de 123 000 grundskole- eleverna med annat modersmål än svenska i modersmålsundervis- ning. I gymnasieskolan fick /2000 drygt 1 400 elever slutbetyg i modersmål. (Se bilaga 6.) Resultatet av modersmålsundervisningen i mätt i form av betyg är gott. Av betygsstatistiken för årskurs 9 framgår att fick betyget mycket väl godkänd och väl godkänd. nådde ej målen. Liknande resultat finns för gymnasieskolans modersmålsundervisning. Svenska som andraspråk, sfi, modersmålsundervisning m.m. har framfört att elever med utländsk bakgrund inte får det stöd de har rätt till, främst stöd och studiehandledning i modersmålet (Barnomsorg och skola 2000). Skolorna har i stället starkt fokuserat på svenskan och verket menar att många kommuner och skolor har bortsett från andra krav på verk- samheten i sin iver att satsa på kunskaper i svenska. Andelen barn med modersmålsstöd i barnomsorgen har minskat dramatiskt , som förskolans betydelse för barns in- lärning av svenska betonats. Skolorna har minskat resurserna för modersmålsundervisning, elevgrupperna har blivit större och antal- et undervisningstimmar har minskat. slutsats är att skolorna inte uppfattat elevernas modersmål som en resurs i under- visningen. konstaterar att forskningen visar att det för de flesta barn är mest gynnsamt att lära på modersmålet eftersom det tar för barn att tillägna sig ett nytt språk i så hög grad att de blir kapabla till abstrakt begreppsförståelse. Sam- tidigt som barns och ungas behov av undervisning och stöd på modersmålet har ifrågasatts under de senaste 10–15 åren har skol- orna i allt högre grad eftersträvat ökad inter- nationalisering, satsat på språkundervisning och ibland även t.ex. undervisning på engelska eller andra främmande språk (). När det gäller de nationella minoriteterna har pekat på den diskrepans som finns mellan lagstiftningen som tillförsäkrar minoritetseleverna stöd för såväl utvecklingen av modersmålet som den kulturella identiteten och den begränsade tillgången till sådan undervisning som flertalet elever har (Uppdrag enligt reglerings- brev ). Bäst förutsättningar för att utveckla sina båda språk och sin kulturella identitet har enligt de elever som går i sameskola, i de sverigefinska fristående skolorna och i flerspråkiga klasser främst i . Övriga elever kan få modersmåls- undervisning men många elever avstår eftersom undervisningen förläggs till sen eftermiddagstid. För de romska eleverna saknas nästan helt stöd från skolan för utvecklingen av deras modersmål och kulturella identitet. I jiddisch ges f.n. inte någon modersmåls- undervisning. menar också att det förekommer under- rapportering från kommunerna när det gäller antalet minoritets- elever som är berättigade att studera sitt modersmål. har fått regeringens uppdrag att utreda vilka eko- nomiska konsekvenser det skulle få att ta bort minimikravet på fem elever även för finska elever. Svenska som andraspråk, sfi, modersmålsundervisning m.m. Under kommitténs kartläggning har många uppmärksammat pro- blem i utbildningen av modersmålslärare. Frågan har behandlats i slutbetänkande Att lära och leda (SOU 1999:63). utbildades moders- målslärare på hemspråkslärarlinjen. Den omfattade 80 poäng och gav behörighet att undervisa endast i modersmålet. När en ny modell för lärarutbildningarna infördes blev modersmålet ett av de ämnen som kunde väljas på grundskollärar- programmet. Studenterna var tvungna att kombinera modersmålet med något annat ämne, vilket innebar att man fick behörighet att undervisa också i andra ämnen än modersmålet. Det medförde att samma krav ställdes på dessa studenter som på övriga studenter på grundskollärarprogrammet (grundläggande och särskild behörighet samt att den sökande med godkänt resultat skulle ha genomgått språkprov i svenska och modersmålet). Detta gjorde enligt Skol- verket att många gav upp. har det funnits så få sökande till modersmåls- inriktningen inom grundskollärarprogrammet att utbildningen inte har kunnat starta. De främsta orsakerna till detta är att alltför få studenter klarar inträdesproven i svenska eller uppfyller kraven för särskild behörighet. En annan orsak har varit den osäkra arbets- marknaden för modersmålslärare. fanns det nästan 2 000 verksamma modersmålslärare i , varav ca 300 hade genomgått hemspråkslärarlinjen, ca 100 hade behörighetsförklarats av , ca 400 hade annan utländsk eller svensk lärarutbildning, ca 800 saknade lärarutbild- ning och ca 400 hade s.k. annan behörighet (oftast längre erfaren- het av tjänstgöring som lärare). föreslog i sitt betänkande att utbild- ningen av lärare i modersmålet skall omfatta sammanlagt 140 poäng. Man menade att det var orealistiskt att begära så goda kunskaper i både modersmålet och svenska att samtliga studenter skall kunna undervisa såväl i modersmålet som i något eller några andra ämnen. Sökande som saknar tillräckliga kunskaper i svenska för att kunna undervisa även i andra ämnen än modersmålet kan således begränsa sina studier till det för alla lärare gemensamma allmänna utbildningsområdet (60 poäng) och inriktningen mot undervisning i modersmålet (60 poäng) samt specialiseringskurser (20 poäng). Dessa studenter skall ha sådana kunskaper i svenska att Svenska som andraspråk, sfi, modersmålsundervisning m.m. de utan svårigheter kan genomgå utbildningen och utföra sina kommande arbetsuppgifter. Det har inte funnits några särskilda vidareutbildnings- kurser för modersmålslärare. föreslog att regeringen skulle uppdra åt någon eller några högskolor att an- ordna särskilda kurser för modersmålslärare i vissa ämnen. Regeringen delade kommitténs bedömning och föreslog i pro- positionen En förnyad lärarutbildning (prop. 1999/2000:135) att det för undervisning i modersmål skall krävas minst 140 poäng, varav minst 60 poäng med inriktning i relevant ämnesområde. Regeringen menade att en modersmålslärare skall behärska både modersmålet och svenska i tal och skrift samt vara väl förtrogen med faktorer som påverkar den tvåspråkiga utvecklingen hos barn och ungdomar. Regeringen avsåg att återkomma i fråga om upp- drag till några lärosäten om att erbjuda denna kompetensprofil inom lärarutbildningen. Den nya lärarutbildningen startade . Det är ännu för tidigt att bedöma hur många studenter som kommer att välja att utbilda sig till modersmålslärare. I budgetpropositionen för avsätts särskilda medel motsvarande 4 000 lärarstudenter för sär- skilda lärarutbildningar () –2006. riktar sig till lärare som arbetar i en skola, men som är obehöriga att anställas tills vidare eller önskar vidga sin kompetens. Lärarna studerar på halvfart kombinerat med anställning på halvtid i skolan. Enligt regeringen lämpar sig för t.ex. utbildning av lärare i modersmål. I budgetpropositionen för uppmärksammar regeringen, universiteten och högskolorna på behoven av modersmålslärare: bakgrund av skolans stora behov av modersmålslärare önskar regeringen uppmärksamma lärosätena på den inriktning mot modersmål som det ges utrymme för inom ramen för den nya lärarexamen. En undersökning av modersmålslärarnas situation i skolor i visar att undervisningen läggs utanför timplanebunden tid, vilket medför att modersmålslärarna hamnar utanför det dag- liga skolarbetet. De träffar sällan andra lärare och kan inte diskutera gemensamma elever och eventuella problem. Undersökningen visar att både ämnet och lärarna har låg status på skolorna. Svenska som andraspråk, sfi, modersmålsundervisning m.m. Vårt förslag: Åtgärder skall vidtas för att stärka modersmålsstödet i förskolan och modersmålsundervisningen i skolan. Att tillägna sig svenska språket är viktigt för alla elever med ut- ländsk bakgrund. menar vi att rätten till det egna modersmålet måste vara en utgångspunkt som inte får ifrågasättas av skolan. Modersmålet är av avgörande betydelse för den person- liga och kulturella identiteten och för den egna utvecklingen. Dess- utom visar forskningen (se ovan avsnitt 13.2.2) att utvecklingen av andraspråket går snabbare om eleverna får undervisning på sitt modersmål. har i sitt förslag till handlingsprogram föreslagit att skolmyndigheter, föräldrar och allmänhet bör upplysas om hur viktigt det är att ha etablerade kun- skaper i modersmålet. Men modersmålet är inte bara av avgörande betydelse för den enskilde individen. Vi anser också att mångspråkigheten är en stor resurs för hela samhället. Det kan tyckas paradoxalt att undervis- ningen i modersmål har minskat som skolorna har efter- strävat ökad internationalisering och satsat på undervisning i främmande språk. Vi menar att skolorna också måste ta till vara och utnyttja den resurs som elever med annat modersmål utgör – både språkligt och kulturellt – när man satsar på ökad inter- nationalisering av den svenska skolan. Dessutom kan nämnas att barn som tillhör minoritetsgrupper eller ursprungsbefolkningar enligt (artikel 30) har rätt till sitt språk, sin kultur och religion. Vi anser sammanfattningsvis att det är nödvändigt att åtgärder vidtas för att utöka modersmålsstödet i förskolan och modersmåls- undervisningen i grund- och gymnasieskolan. Förutsättningarna för ökad satsning på tvåspråkig undervisning bör undersökas Det finns flera exempel på positiva erfarenheter av tvåspråkig undervisning (se bl.a. , 2001). I förekommer undervisning på bl.a. samiska, finska och meänkieli. Många kommuner har dock upphört med tvåspråk- iga klasser (se kapitel 3 och bl.a. Uppdrag enligt regleringsbrev för Svenska som andraspråk, sfi, modersmålsundervisning m.m. Det är enligt vår bedömning angeläget att undersöka vilka förutsättningar som finns för en ökad satsning på tvåspråkig undervisning (svenska och olika modersmål) för att stödja språk- inlärningen. Språkstatistik för förskoleområdet skall tas fram Modersmålsstödet i förskolan är viktigt. Det framstår som en brist att det inte finns språkstatistik för förskoleområdet. Förhållandena inom förskolan har stor betydelse för barnens språkutveckling. Detta gäller både för svenskan och andra språk. Exempelvis kan man för våra minoritetsspråk hävda att förskoleverksamhet på modersmålet är en viktig förutsättning för att dessa språk skall kunna föras vidare till kommande generationer, och detsamma kan då naturligtvis sägas om invandrarspråken. Vi föreslår därför att skall ta fram språkstatistik för förskoleområdet. Statusen hos modersmålsundervisning bör höjas Modersmålsundervisning har låg status på skolorna. Vi menar att det är viktigt att se elevernas kunskaper i olika modersmål som en resurs och att modersmålsundervisningen bättre bör integreras med den reguljära undervisningen. Kunskapen om modersmålsunder- visning är liten bland många av de inblandade; skolledning, lärare, föräldrar, elever. Modersmålsundervisningen kan ibland ses som en ekonomisk belastning som tär på andra delar av skolornas budget- ar. Det är därför av avgörande betydelse att kunskapen om ämnet ökar i kommuner och skolor, främst bland skolledningarna. Skolorna och kommunerna bör aktivt upplysas om modersmåls- undervisningen och hur viktig den är för språkutvecklingen. Det är viktigt att höja statusen på ämnet, bl.a. genom att höja kvaliteten på undervisningen och genom att förbättra ämnets prak- tiska och organisatoriska förutsättningar. Från bl.a. SIOS har det framförts att modersmålsundervisningen har stora kvalitetsbrister. För att statusen på ämnet skall kunna höjas måste kvaliteten på undervisningen höjas. Detta är också en förutsättning för att man skall kunna locka kompetenta lärare och nya elever till ämnet. Modersmålsstödet och modersmålsundervisningen bör utvärderas i Svenska som andraspråk, sfi, modersmålsundervisning m.m. förhållande till läro- och kursplanernas mål och i förhållande till de mål för en nationell språkpolitik som vi föreslår i kapitel 16. Vidare måste modersmålsundervisning integreras i skolans nor- mala arbete och behandlas som ett ämne bland andra ämnen.