sou · GQB3121d6 · 2003-01-01 00:00:00 — Föreskrifterna om kränkande särbehandling i arbetslivet gäller alla former av kränkningar oberoende av anledning. Det är således inte bara rasistiska och sexuellt anknutna motiv som kan ligga bakom. Mera vardagliga företeelser i skolan är säkert avvikelser, när det gäller kläder och annan utrustning, Banala avvikelser från den outtalade kan gälla utseendet i allmänhet, frisyrer, glasögon etc. Ekonomisk och social bakgrund kan utgöra andra skäl för kränkningar. I skolor med många olika etniska grupper kan det finnas gamla motsättningar, som tar sig uttryck i kränkande särbe- handling. 6.2Våld och hot i arbetsmiljön Arbetsgivaren skall även utreda de risker för våld eller hot om våld som kan finnas i arbetet samt vidta de åtgärder som kan föranledas av utredningen. I arbetslivet finns det enligt minderårigföreskrif- terna (AFS 1996:1) bestämmelser om anlitande av minderåriga till arbete där våldsrisker kan förekomma. Arbetet skall ordnas så att risk för våld eller hot om våld så långt som det är möjligt förebyggs. Det skall finnas rutiner och bered- skap för att förebygga att arbetstagare – och elever – utsätts för våld eller hot om våld. Dessa rutiner skall hållas aktuella, följas upp fortlöpande och vara kända av alla som kan bli berörda av riskerna. Detta gäller både för det hot och våld som kan ske inom arbetsplat- sen och det som kan komma utifrån. Det skall ges stöd för dem som riskerar att utsättas för våld, och det skall finnas möjlighet att snabbt tillkalla hjälp vid vålds- och hotsituationer. Arbetsgivaren skall utreda och dokumentera tillbud och händel- ser med våld eller hot om våld. Vid allvarliga händelser skall under- rättelse ske till enligt 2 § AMF. genomförde en tillsynskam- panj om hot och våld i skola och omsorg. Resultatet från kampan- jen visade för skolans del, att medvetenheten om riskerna för hot och våld i verksamheten var god. Ofta känner man till var riskerna finns. Däremot visade det sig också att beredskapen att möta eventuella händelser var ganska bristfällig på ett antal skolor. Utförligare redovisning av kampanjens resultat för skolans del finns i den rapport som på uppdrag överlämnade till regeringen /2000. Myndigheten hade fått i uppdrag att redovisa verkets samlade kunskaper beträffande hot och våld i skolans arbetsmiljö. Förutom resultatet från kampanjen inne- håller rapporten röster från en hearing med inbjudna myndigheter och organisationer med anknytning till skolan. Samtliga distrikt inom lämnade underlag. Samverkan skedde med . Rapporten finns på . Några av slutsatserna i rapporten är kunskapen om arbetsmiljö- lagstiftningen och dess intentioner behöver stärkas bland skolper- sonal och elever. Härigenom skulle möjligheterna till integration med läroplanens mål öka. En nationell statistik över ohälsa och olycksfall bland elever skulle bidra till effektiviteten i det förebyg- gande arbetet. En ökad medvetenhet hos skolans arbetsmiljöansva- riga om betydelsen av elevernas och elevskyddsombudens aktiva medverkan i arbetsmiljöarbetet skulle kunna bidra till ett fram- gångsrikt förebyggande arbete. 6.3Skollagstiftningens skrivning om kränkande behandling 2 § tredje stycket i skollagen anger följande: 2 § – – – Verksamheten i skolan skall utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar. Var och en som verkar inom skolan skall främja aktning för varje människas egenvärde och respekt för vår gemensamma miljö. Särskilt skall den som verkar inom 1.främja jämställdhet mellan könen samt 2.aktivt motverka alla former av kränkande behandling såsom mobbning och rasistiska beteenden. (SFS 1999:886) Kommentaren betonar att den ändring som skett av punkt 2 innebär att det tydligare markerats att alla vuxna i skolan har en skyldighet att ingripa mot kränkande behandling såsom mobbning och rasistiskt beteende. Uttrycket motverka alla former innebär inte bara en skyldighet att ingripa när handlingar inträffar utan också ett krav på förebyggande arbete i skolan. Skyldigheten att ingripa gäller även när andra personer i skolan än elever utför kränkande handlingar. Det betonas vidare att skolan aldrig får acceptera mobbning, våld och rasism. Sexuella trakasserier måste betraktas som en allvarlig form av kränkande behandling. Trakasse- rier på grund av sexuell identitet är oförenligt med respekt för andra människors värde. Läroplanen Lpo 94 anger att verksamheten i skolan skall över- ensstämma med grundläggande demokratiska värderingar. Indivi- dens frihet och integritet betonas liksom solidaritet med svaga och utsatta. Individen skall fostras till rättskänsla, generositet, tolerans och ansvarstagande. Skolan skall främja omsorg om den enskildes välbefinnande och aktivt bekämpa tendenser till trakasserier. Huvudmannen har ett ansvar för att den enskilda skolan utveck- las och svarar mot uppställda mål. Det är den dagliga pedagogiska ledningen av skolan som tillsammans med lärarnas professionella ansvar utgör förutsättningen för skolan kvalitativa utveckling. Denna bör också ske i nära samverkan med elever, målsmän och samhället i stort. I målbeskrivningarna anges att skolan aktivt skall påverka och stimulera eleverna att omfatta samhällets gemensamma värderingar och uttrycka dem i praktisk vardaglig handling. Alla som arbetar i skolan skall aktivt motverka trakasserier och förtryck av individer eller grupper och visa respekt för den enskilde samt ha ett demo- kratiskt förhållningssätt. Lärarna skall motverka alla former av kränkande behandling och klargöra skolans normer och regler i samarbete med hemmen. Eleverna skall i skolan uppnå kunskap om grun- derna för samhällets lagar och normer samt känna till sina rättig- heter och skyldigheter i skola och samhälle. Rektor har ansvaret för den lokala arbetsplanen, och att denna står i överensstämmelse med målen i skolplanen och de nationella Rektors ansvar för arbetsmiljön beskrivs närmast som en katalog av hjälpmedel för eleverna i undervisningen. Det skall finnas tillgång till handledning, läromedel och annat stöd för att söka och utveckla kunskaper – bibliotek, datorer m.m. Rektor skall emellertid också upprätta, genomföra, följa upp och utvärdera skolans handlingsprogram för att förebygga och mot- verka alla former av kränkande behandling, såsom mobbning och rasistiskt beteende bland elever och anställda. Skollagen talar om skolans skyldighet och ger inte uttryckligen ansvaret för att främja hälsa och säkerhet på området till någon. Alla i skolan skall motverka kränkande behandling, vilket i och för sig är bra och vällovligt, men det finns alltid svagheter i ansvar som skall delas av alla utan närmare preciseringar. Om det inte sker en tydlig uppgiftsfördelning med kontroll och uppföljning i de hand- lingsplaner mot mobbning som de flesta skolor gör, är risken stor att det förebyggande arbetet rinner ut i sanden och ingen tar tag i problemet när det dyker upp akut. Om det finns brister i det sys- tematiska arbetsmiljöarbetet när det gäller uppgiftsfördelning, åtgärdsplaner och uppföljning, ökar risken för detta. Det systematiska arbetsmiljöarbetet syftar till att bedriva före- byggande arbete över hela linjen, och att motverka kränkande särbehandling inordnas på ett naturligt sätt i detta arbete. Vem som har ansvaret görs då tydligt. Olika fördelningar av uppgifter i arbetsmiljöarbetet bör inte ligga på individer, utan på de funktioner de företräder. På så sätt säkras kontinuiteten, och det blir nödvän- digt att följa upp med kunskapskontroll, resursfördelning och utdelande av befogenheter. Skollagen gör ett utsnitt av ett symptom, kränkande behand- ling/mobbning, och genererar mycket engagemang för detta i skolorna. Det vore önskvärt att även bakomliggande brister i arbetsmiljöarbetet ägnas lika mycket uppmärksamhet. Bristerna kan t.ex. vara den fysiska utformningen av skolgårdar, korridorer, placeringen av toaletter m.m., vilket gör det enklare att utsätta elever för kränkande särbehandling. Det kan också vara otydlighet i normer och regler. Den enskilda skolan bör i samver- kan mellan elever, personal och hemmet försöker klargöra vad som är att betrakta som mobbning. Det är också viktigt att vara medve- ten om att sådana definitioner inte kan vara heltäckande och att det dagliga observerandet av risker i verksamheten inte kan ersättas utan endast kompletteras. Här är det mycket viktigt att hemmen också involveras. Allt detta skall naturligtvis göras innan det inträffar oönskade händelser. Då är det fortfarande möjligt att rätta till bristerna med utgångspunkt i fysiska och organisatoriska fakto- rer. När en händelse inträffat, uppstår ofta en infekterad stämning där olika personer görs till syndabockar. Man hamnar i låsningar som det är praktiskt taget omöjligt att komma ur. Om skrivningen om kränkande behandling i skollagens i 1 kap. 2 § tredje stycket 2. skall bibehållas kanske en annan lydelse vore att föredra, förslagsvis följande: 2. aktivt motverka alla former av kränkande behandling oavsett vilka skäl som kan tänkas utlösa kränkningen. Det är anmärkningsvärt att arbetsmiljöbegreppet i läroplanen fått en tolkning som inte på långt när täcker in begreppets inne- börd enligt arbetsmiljölagen. Det är också värt att notera att läro- planen betonar frågor om miljö och ekologiska frågor, vilka är mera perifera i skolans vardag, medan arbetsmiljöfrågor som är lagstad- gade och skall främja elevernas säkerhet och hälsa i skolan och dessutom på ett pedagogiskt sätt kan skapa insikter att använda i vuxenlivet inte får särskilt stor uppmärksamhet. Att jämställdhets- frågor betonas är viktigt och nödvändigt, men eleverna omfattas inte av jämställdhetslagen. Även dessa frågor kan i stor utsträck- ning hanteras inom ramen för de krav som finns i föreskrifterna om kränkande särbehandling i arbetslivet. 7Motiven till elevernas plats i arbetsmiljö- lagstiftningen – utbildningsbegreppet m.m. Redan arbetarskyddslagens allmänna skyddsföreskrifter samt bestämmelser om tillsyn, ansvar och fullföljd gällde arbete som utfördes av elever vid vissa skolor och utbildningslinjer, där utbild- ning ges i praktiska ämnen. Vilka dessa skolor var angavs närmare i en kungörelse som utfärdats om tillämpning av arbetarskyddslagen vid arbete vid vissa undervisnings- och utbildningslinjer. I förteckningen hade man strävat efter att ta in skolor och utbildningslinjer, där utbildning gavs i praktiska ämnen och där yrkesinspektionens speciella sakkunskap ansågs påkallad. Lagens regler om lokalt skyddsarbete gällde över huvud taget inte elever. (Ds 1989:5) I Regeringens proposition 1976/77:149 med förslag till arbets- miljölag kan följande inhämtas: har framhållit att den åtskillnad som görs mellan praktiskt och teoretiskt elevarbete inte står i samklang med arbetarskyddslagstiftningen i övrigt och dessutom leder till gränsdrag- ningssvårigheter vid tillämpningen. Utredningen har vidare ansett angeläget att elevarbete sker under former som i skyddsfrågor så nära som möjligt ansluter sig till arbetslivets förhållanden. Utredningen har därför föreslagit att arbetsmiljölagens bestämmelser om arbetsmiljöns beskaffenhet, allmänna skyldigheter för arbetsgivare m.fl., farligt arbete av minderårig, tillsyn, sanktionssystem och fullföljd av talan blir generellt tillämpliga på allt elevarbete. Enligt utredningen bör samti- digt en gräns för arbetsmiljölagens tillämplighet dras vid de ålders- grupper där det kan vara aktuellt med förvärvsarbete. Utredningen har därför förordat att undantag föreskrivs för arbete som elev utför i lägre årskurser än årskurs 7 inom eller motsvarande utbild- ningsform. Vad gäller myndighetsansvaret för elevernas arbetsmiljö har utredningen framhållit att skolmyndigheterna har ett direktansvar för att skolarbetet bedrivs i sådana former och under sådana förhållan- den att elevernas hälsa inte äventyras. Särskild tillsyn från yrkesin- spektionens sida över elevarbete bör enligt utredningen normalt bli aktuell bara i de fall där medverkan behövs av den särskilda sakkunskap som yrkesinspektionen representerar. 199–200) Statsministern/arbetsmarknadsministern avger efter samråd med chefen för följande: Jag förordar alltså att arbetsmiljölagen (1 kap. 2 § första stycket 1 och andra stycket) i väsentliga delar skall vara tillämplig på utbildning som elev genomgår. Jag vill understryka att arbetarskyddsmyn- digheternas roll i sammanhanget är att med sin sakkunskap vara ett stöd när det gäller den yrkesinriktade delen av undervisningen vare sig denna siktar mot verksstadsarbete eller t.ex. kontorsarbete. Skolmyn- digheterna måste självfallet ha kvar sitt fulla ansvar för skolmiljön. Bakgrunden till att elevarbete i stor utsträckning bör likställas med annat arbete är att likartade arbetsuppgifter bör omges av samma skyddsbestämmelser vare sig de utförs inom ramen för utbildning eller i förvärvslivet. Barn bör normalt inte få anlitas till förvärvsarbete ens om det gäller lätt arbete. Jag återkommer till denna fråga i ett avsnitt om bestämmelser för minderåriga i arbetsmiljölagen. Dessa synpunkter får betydelse även när det gäller att avgöra vilka åldersgrupper av elever som bör omfattas av arbetsmiljölagen. Rent praktiskt kan också konstateras att anledning inte torde finnas att anlita yrkesinspektionens speciella sakkunskap för elevarbetet på låg- och mellanstadier. Jag vill erinra om att skolmiljön är föremål för tillsyn enligt arbetarskyddslagstiftningen med hänsyn till de anställdas arbetsförhållanden. Mot denna bakgrund anser jag att det av utredningen föreslagna undantaget för nämnda stadier i bör kunna godtas. Detta innebär ingen föränd- ring i förhållande till vad som gäller. Självfallet är frågan om en god miljö lika viktig för de yngre eleverna som för elever i högre årskurser. Jag erinrar även i detta sammanhang om skolmyndigheternas ansvar för skolmiljön. Någon definition av utbildningsbegreppet ges inte men det framgår indirekt att man med utbildning menar det som i det allmänna medvetandet förknippas med begreppet, dvs. den kunskapsinhämt- ning av kärn- och karaktärsämnen som karakteriserar skolans arbete. Motivet för att låta alla elever från och med årskurs 7 omfattas av arbetsmiljölagen var dels svårigheten att hålla listan på skolor som skulle omfattas aktuell, dels att arbete med den nya arbetsmiljö- lagen inte endast kom att omfatta det traditionella arbetarskyddet som i arbetarskyddslagen. I regeringens proposition 1989/90:61 om elevmedverkan i arbetsmiljöarbetet föreslås arbetsmiljölagen göras tillämplig även för elever på låg- och mellanstadier. Reglerna om elevmedverkan skall dock inte gälla i årskurs 1–6 i eller motsvarande ungdomsutbildning (s. 16). Därefter utvecklas skälen till förslagen. Ett motiv till att elever på låg- och mellanstadier inte omfattas av arbetsmiljölagen är att det vid lagens tillkomst inte ansågs förekomma några moment på dessa stadier som kunde jämstäl- las med yrkesarbete och där yrkesinspektionens speciella sakkunskap kunde komma till nytta. , då arbetsmiljölagen trädde i kraft, förekom inte praktisk arbetslivsorientering (PRAO) på låg- och mellanstadierna. Den nya läroplanen för (Lgr 80) gjorde detta möjligt och PRAO förekommer i de lägre årskurserna i viss omfattning. är det befogat att låta arbetsmiljölagen omfatta hela skolan. Särskilt med tanke på att skadorna på mellanstadiet enligt gjorda undersökningar är fler än på högstadiet, förefaller det rimligt att man vid genomgång av lokaler, belysning etc. skall ha stöd av arbetsmiljölagen även när det gäller de yngre eleverna. Härtill kommer det vidgade arbetsmiljöbegreppet, som medför att skyddsarbetet numera inte är lika bundet till mekaniska och kemiska risker och liknande som . Vidare kan en elevmedverkan i lämpliga former vara av värde även på nivåer som ligger under högstadiet. Det är enligt min mening därför naturligt att utvidga arbetsmiljölagen till att gälla även för låg- och mellanstadierna i samma omfattning som lagen gäller för utbildningsområdet i övrigt. Jag delar emellertid också den uppfattning som framförs i betänkan- det att de nu föreslagna nya reglerna om organiserad elevmedverkan inte bör gälla för elever i årskurserna 1–6 i . I likhet med styrelsen för samhällsvetenskap vid i anser jag dock att även de yngre barnen utgör en resurs som det gäller att tillvarata. De yngre eleverna bör därför i takt med sin mognad få möjlighet att i olika former vid sidan av det organiserade skyddsarbetet få delta i skolans arbetsmiljöarbete. För tydlighetens skull bör framhållas att vuxna som studerar på en nivå som motsvarar högst årskurs 6 i grund- skolan, genom att delta i grundutbildning för vuxna (Grundvux) naturligtvis skall kunna medverka i skolans arbetsmiljöarbete på samma sätt som gäller för elever och studerande på högre utbildnings- nivåer. Avsikten med mitt förslag är som tidigare nämnts att eleverna skall medverka genom elevskyddsombud utsedda bland eleverna. Genom medverkan skall eleverna ha möjligheter att påverka sin arbetsmiljö samt som en förberedelse för arbetslivet lära sig att delta i det samspel mellan olika parter som förutsätts i arbetsmiljölagen. Även de yngre eleverna skall som tidigare anförts i olika former ta del av arbetsmiljö- arbetet. Jag anser det därför inte nödvändigt eller lämpligt att såsom och Skola föreslagit införa en föreskrift om att föräldrar skall representera de yngre eleverna. (s. 16) Det framgår tydligt av propositionen att syftet med att låta alla elever från första skolåret omfattas av arbetsmiljölagen är att de skall samverka kring arbetsmiljöfrågorna allt efter ålder och mog- nad. Även här framstår uppfattningen av vad som är utbildning så att den sammanfaller med den gängse uppfattningen av begreppet. Det finns också en nedre åldersgräns då samverkan kan ske. Redan då förskoleklassen kom att omfattas av utbildningsbegrep- pet fanns tveksamheter. Ett skäl till att acceptera förskoleklassens elever inom arbetsmiljölagen var att det funnits gränsdragnings- problem inom sexårsverksamheten. Bedömningen från tillsyns- myndigheten av vad som huvudsakligen var barntillsyn och vad som huvudsakligen var utbildning fick göras från fall till fall. I och med att förskoleklassen angavs som en form av utbildning blev gränsen mot barnomsorgen tydlig. Det bedömdes också att samverkan i arbetsmiljöfrågor anpassade till femåringars nivå skulle vara möjlig. Inte heller bedömdes det påverka (nu Arbetsmiljöinspektionens) arbete i allt för stor omfattning. Den befintliga kompetensen ansågs tillräcklig. För många av eleverna i förskoleklass är inte steget till första klass så långt. Om däremot även de barn som ingår i förskolans barnomsorg, dvs. 0–, skulle omfattas av arbetsmiljölagen torde det inte finnas resurser för tillsyn . Kompetensen är inriktad på arbetslivet och skolan har ingen särställning där. Arbetsanknyt- ningen som skäl för att låta alla elever omfattas av arbetsmiljölagen betonades kraftigt i den senare propositionen. Inte heller är det möjligt att samverka kring arbetsmiljöfrågor med dessa barn. Stora delar av den nuvarande arbetsmiljölagen skulle inte bli möjlig att tillämpa på dem. De barn som vistas hos dagbarnvårdare skulle knappast bli föremål för tillsyn annat än om det förelåg särskilda skäl. Som det framgår av förarbetena torde det inte ha varit lagstifta- rens syfte med bestämmelserna i arbetsmiljölagstiftningen att de skulle omfatta barn i förskola och fritidshem. Man kan inte utgå ifrån att en domstol vid en uttolkning av ordet utbildning utan vidare kan avlägsna sig så långt från vad lagstiftaren tänkt sig vid bestämmelsens tillkomst. Att låta utbildningsbegreppet omfatta förskola och fritidshem innebär således inte med automatik att barnen i dessa verksamheter kommer att omfattas av arbetsmiljölagen. Man kan också tänka sig att det vid en av de återkommande översynerna av arbetsmiljölagen sker en utmönstring av utbildningsbegreppet om detta blir alltför luddigt och svårtolkat. Man kan då välja att ersätta det med annan skrivning för att täcka in det gamla utbildningsbegreppet. Förskola och fritidshem är närmast av institutionell natur och har i det allmänna medvetandet inte så mycket gemensamt med utbildning i gängse bemärkelse. Om dessa grupper skulle komma att omfattas av arbetsmiljölagen kan det inte uteslutas att ändringar skulle ske som kanske skulle innebära en uttunning av arbetsmiljö- lagens egentliga syfte utan att det med säkerhet skulle gagna barnen. Undervisningsbegreppet förefaller inte adekvat för den verksam- het som eleverna är engagerade i. Med undervisning förstås nog närmast en förmedling av kunskap medan eleverna ju ägnar sig åt inhämtande av kunskap. De utbildar (och bildar) sig. Det har uppenbarligen inte inneburit några problem att föra in bestämmelser om kränkande behandling i skollagen, trots att det redan fanns arbetsmiljölagstiftning på detta område som gällde också i skolan. Vore det då inte lika eller mera angeläget att ta in bestämmelser om förskolebarns och fritidshemsbarns säkerhet och hälsa i skollagen? Små barn mellan 0–mår säkert bäst av att bli föremål för omsorg utan att behöva tyngas av det begynnande ansvarstagande som samverkan kring arbetsmiljöfrågor innebär. har ett grundläggande ansvar för skolmiljön. 7.3Raster, skolmåltider, elevvård m.m. Raster och skolmåltider ingår som en integrerad del av skoldagen. Det förekommer även att man har s.k. pedagogisk lunch. i skolan omfattas eleverna av arbetsmiljölagen. Elevvårdsverksamheten ingår på samma sätt i elevernas skoldag, där den ofta utgör en stödjande funktion i det vardagliga arbetet. är den nödvändig för att ge eleverna möjlighet att anpassa sig till skolarbetet. Därför gäller arbetsmiljölagen även i dessa situ- ationer förutsatt att verksamheten äger rum integrerat med utbild- ningen i skolan. Skolskjutsverksamheten ligger däremot utanför skolans utbild- ningsverksamhet. Det är dock kommunen som är huvudman även för skolskjutsarna och bör sätta upp de regler som skall gälla för att eleverna skall kunna åka säkert till och från skolan. I övrigt gäller trafiksäkerhetsbestämmelserna. 8 Skolledarnas kunskap på arbetsmiljöområdet Frågor som rör skolans arbetsmiljö har fått allt större uppmärk- samhet. Från att tidigare i huvudsak ha fokuserat den fysiska arbetsmiljön visar skyddsrondsprotokoll och enkäter till rektorer en tydlig ökning av de psykosociala faktorernas betydelse för hur såväl skolledare som lärare, annan personal och elever uppfattar sin arbetsmiljö. En del av problemen kan knytas till de förändringar som skolan, lärarrollen och skolledarrollen genomgår samt till att beredskapen för dessa förändringar varit otillräcklig. Förändring är en fortgående process som ställer krav på den verksamhetsansvarige från ett arbetsmiljöperspektiv. Det skall finnas en systematik i arbetsmiljöarbetet. I den systematiken ingår att bedöma konsekvenserna för arbetsmiljön vid förändringar i verksamheten. När det gäller den yttre miljön har tagit fram före- skrifter, där ett avsnitt handlar om arbetsmiljö och hälsoarbete. För att uppfylla kriterierna för att kallas Miljöskola förutsätts en plan för pedagogisk verksamhet kring miljöfrågor samt att personalen har den pedagogiska/didaktiska kompetens som behövs inom miljöområdet. har skolan utvecklat en större medvetenhet även då det gäller arbetsmiljön och har också blivit ganska bra på att upprätta handlingsplaner som rör denna. Skol- ledarnas utbildning i arbetsmiljöfrågor är begränsad eller obefintlig. För att känna säkerhet i rollen som ansvarig för arbetsmiljöfrå- gorna behöver skolledarna därför fördjupade kunskaper om hur handlingsplaner och teoretiska resonemang kring arbetsmiljön kan omsättas i konkreta åtgärder som ger påtagliga resultat. För att på ett bra sätt kunna uppfylla lagstiftningens krav på arbetsmiljöområdet behöver skolledarna uppmärksammas på de risker som finns i skolans arbetsmiljö både ur fysisk och psyko- social aspekt.