sou · GQB387d3 · 2003-01-01 00:00:00 — För att underlätta samarbetet inrättades i samband med RPS:s tillkomst en befattning som militärassistent vid säkerhets- polisen. Dess förste innehavare var den tidigare chefen för inrikes- avdelningen, Per . Huvuduppgiften för denna befatt- ningshavare var främst krigsplanläggning och förberedande av öv- ningar. De operativa kontakterna sköttes direkt mellan inrikesav- delningen och säkerhetspolisen, även om Vingren arbetade för att jämna ut de personliga motsättningar som förelåg mellan cheferna. Som nämnts förekom ett samarbete också på lokal och regional nivå, t.ex. i samband med besök av öststatsattachéer. Det har upp- getts att statspolisens sektioner på sina håll lämnade ut uppgifter till militären vid sidan av det föreskrivna förfarandet, men att om- fattningen härav antagligen inte var så stor. Ett exempel på sådan samverkan är en utredning om misstänkta säkerhetsrisker vid bl.a. A 9 i Kristinehamn.40 Samarbete med utländska tjänster Redan under hade samarbete förekommit mellan svensk och dansk militär säkerhetstjänst. Samarbetet fortsatte och vidareutvecklades efter krigsslutet. Inom ramen för detta samarbete kunde det förekomma diskussioner om kommunister som säker- 38MSU betänkande del 1 s. 33, F I, vol. 39MSU betänkande del 1 s. 49, F I, vol. 40Korrespondens mellan Fst/In och V milbefstaben 24.10.1960, 26.4.1961 och 29.5.1961, Ö III, vol. Jfr även MSU:s betänkande, del II, s. 65, 28.2.1964, H 9010, F I, vol. Däremot var samarbetet med övriga nordiska länder inled- ningsvis mycket begränsat, vilket såvitt avsåg förklarades av kommunisternas starka inflytande i den finländska förvaltning- en.41 Ett exempel på senare informationsutbyte är en rapport från en nordisk säkerhetstjänst om en fackligt aktiv svensk som angavs vara kontaktman för DDR och dess press.42 inledde inrikesavdelningen ett samarbete med det amerikanska CIA, det brittiska MI 6 och den franska . Förbindelsen med fransmännen avbröts tydligen i början av 1960-talet.43 Samarbete förekom även med nederländsk säkerhetstjänst. tycks man även ha haft direkta kontakter med västtysk underrättelsetjänst.44 Samarbetet skedde genomgåen- de bilateralt och på så sätt att en befattningshavare vid inrikesav- delningen träffade någon företrädare för en utländsk samarbets- partner och, i regel muntligt, utbytte informationer med denne. Över dessa sammanträffanden skrevs sedan rapporter, som för svensk räkning gavs in till inrikesavdelningen och ofta vidarebe- fordrades till statspolisen. Med utländska samarbetspartner avhandlades tillvägagångssätt i agent- och infiltrationsfall och aktiviteter hos de internationella front- och täckorganisationerna.45 De utländska tjänsterna, särskilt CIA, delgav svenskarna bl.a. sina analyser av KGB:s och och modus operandi, grundade bl.a. på uppgifter från avhoppare. Man var från amerikansk sida angelägen om att skapa en front mot kommunismen och häri ingick att sprida uppgifter om internationell kommunism. Mera undantagsvis kunde de utländska samarbetspartnerna lämna uppgifter om svenska organisationer och medborgare, särskilt om sådana som befann sig långt ut på den po- litiska vänsterkanten.46 41Om bristande samarbete med , se anteckningar 14.11.1961, KrA 42KU 12/01, 23.1.1964, Ö IV, vol. 43Thede Palms anteckningar 25.6.1964, KrA 44Palms anteckningar talar mot att sådana kontakter skulle ha förekommit 45Wenblad: a.a. s. 399 f; se även exvis rapporter 28.1.1947, 1 H 27, F VIII e, vol. 33, Ryskt spionage och kontraspionage, , H 188, F VIII b, vol. 6, Koordinering och kontroll av den internationella kommunistiska rörelsen, , H 693, F VIII b, vol. 5, Det illega- la , , H 705, F VIII b, vol. 5, Kommunisternas ekonomiska ställ- ning i länder utanför Sovjetsfären , och , 434, Ö III, vol. 48, ang. World , rapporter 10.11.1948, 1 H 778, F VIII g, vol. 2, med detaljerade uppgifter om den svenska Clartérörelsen – en speciell intellektuell avdelning av den sovjetryska propagandan i , 27.2.1950, H 134, F VIII b, vol. 5, ang. två svenska deltagare i en internationell trotskistkonferens i , , 209, Ö III, vol. 54, med namn på svenska ny- fascister, , 11, Ö III, vol. 17, ang. förbindelser mellan finska och svenska kommu- nistpartierna i , 21.8.1957, 862, Ö III, vol. 12, med namn på fem svenskar som Från svensk sida kunde man bidra med uppgifter om t.ex. sovje- tiska diplomater som tjänstgjort i . Man kunde även på för- frågan lämna besked om svenskar som avsågs få anställning, bedriva studier eller ha känsliga kontakter utomlands.47 Sådana förfrågning- ar vidarebefordrades till statspolisen. I de fall statspolisen kunde lämna ett för vederbörande positivt besked, vidarebefordrades detta till frågeställaren, s.k. klarbesked. Om så ej var fallet, uppges inget svar ha givits till den utländska samarbetspartnern. Härigenom an- såg man sig undvika att bryta mot ett ordervägen meddelat förbud mot att lämna uppgifter om svenska medborgare.48 Det skall dock ha förekommit att man lämnade uppgifter om svenskar som begått brott utomlands. Inom ramen för samarbetet lämnade inrikesavdelningen också uppgifter om det svenska till främmande samar- betspartner. Man fick så mycket uppgifter att man kände sig tvungen att själv bidra med någonting, som en tidigare befatt- ningshavare vid inrikesavdelningen uttryckt saken. I sådana sam- manhang skall namn på ledande svenska kommunister ha före- kommit. Några handlingar tyder emellertid på att uppgiftslämnandet från svensk sida var mer omfattande än så. I en rapport från en utländsk samarbetspartner rörande personer som varit aktiva i ett sovjetryskt spionnät före och under angavs bl.a. två svenskar. Rapporten avslutades med en förfrågan om det fanns upplysningar om dessa personer, deras föregående och nuvarande verksamhet och förbindelser.49 Och i en rapport om den ryska underrättelsetjänsten i från en annan utländsk samar- betspartner efterfrågades kommentarer bl.a. till spekulationer rö- rande svenska medborgares inblandning i verksamheten.50 Det är oklart om dessa förfrågningar besvarades. Men så sent som överlämnades en kopia av en rapport rörande svenska deltagare i världsungdomsfestivalen i till en utländsk samar- betspartner.51 varit delegater vid världsfredskonferensen i 10-16.6.1957, , 29, Ö III, vol. 12, ang. svensk medborgare anställd vid FortF som varit medlem i internationella brigaden och 12.10.1959, 1074, Ö III, vol. 17, ang. svenska mottagare av internationell kommunistisk litteratur, rapporter , 1 H 229 och 25.5.1949, 1 H 291, båda i F X b, vol. 10, och 27.7.1951, F X b, vol. 48Vem som ytterst stod bakom denna order är oklart. 4916.5.1949, 1 H 268, F VIII e, vol. 5021.4.1952, H 306, F VIII e, vol. 5130.10.1959, 1146, Ö III, vol. I princip rådde alltså stränga order på att uppgifter om svenska medborgare inte fick lämnas ut till främmande makt. upp- dagades emellertid att den tidigare chefen för detalj I, , lämnat ut uppgifter om svenska kommunister till ut- ländska samarbetspartner. uppgav vid ett samtal med en befattningshavare vid inrikesavdelningen att han lämnat en för- teckning över ett betydande antal (kanske ett hundratal) kommu- nister till CIA, uppgifter som han olovligen skulle ha kommit över vid detalj II. Han förklarade sitt handlande med att det rådde ett kallt krig. Chefen för inrikesavdelningen anmälde saken till åklaga- re och bifogade en i hemlighet gjord bandinspelning av samtalet. Det har visat sig inte vara möjligt att spåra några officiella hand- lingar i ärendet. Försvarsstabschefen anteckningar ger emellertid vid handen att lämnat uppgifter om både kommunister och nazister till såväl den amerikanska som den brit- tiska beskickningen.52 Ärendet torde ha förts upp till regeringen som övervägde att låta åtala för tjänstefel, vilket dock inte ansågs lämpligt.53 I stället skulle få en ordentlig skrapa samt förbud att tala om frågorna med utlänningar. Därmed skulle saken vara slut.54 tycks samarbetet med amerikanerna rö- rande kontraspionaget ha blivit mindre givande ur amerikansk syn- vinkel.55 Det blev emellertid så mycket mera intensivt i samband med avslöjandet av spionen . Ett delvis annat fält för informationsutbyte var det skydd som kunde beredas amerikansk krigsmateriel och know how vid im- port till . Redan under förra började svenska diplomater och militärer att undersöka möjligheterna att få tillgång till avancerade vapensystem, främst robotar, och hemliga tekniska uppgifter från . besöktes av en amerikansk expertgrupp, State-Defense Military Information Con- trol Committé (S-DMICC), med företrädare för utrikes- och för- svarsdepartementen, de väpnade styrkorna och CIA. Vid besöket informerade befattningshavare vid inrikesavdelningen bl.a. om svensk lagstiftning och organisation av säkerhetstjänsten. De ame- rikanska representanterna övertygades om att de svenska övervak- 52Swedlunds anteckningar 27.6.1951, KrA 53Östen : Anteckningar 1918-1952, 54Richard anteckningar , KrA 55Thede Palms anteckningar , KrA, varur citeras: Han [en befattningshavare vid CIA] ansåg sitt förhållande till kontrasidan vara ganska meningslös i . Han utgick ifrån att det berodde på utrikesminister . nings- och kontrollsystemen var effektiva, vilket bidrog till att Sve- rige och undertecknade ett avtal om teknikutbyte.56 Befattningshavare vid inrikesavdelningen besökte och och var även elever vid brittiska kurser i säkerhetstjänst.57 För tjänsteresor utomlands av försvarsanställd personal fordrades i regel särskilt tillstånd av regeringen.58 Som tidigare nämnts saknade inrikesavdelningen länge resurser för att i någon nämnvärd utsträckning bearbeta de inkomna rapporter- na. påbörjades emellertid försöksvis en systematisk bearbetning av säkerhetsunderrättelser vid avdelningen.59 inrättades en särskild bearbetningsdetalj. Detaljen bearbeta- de främst underrättelser om främmande makts underrättelse- och säkerhetsorganisationer och dessas medel och metoder för spioneri och sabotage. Särskild uppmärksamhet ägnades be- skickningspersonal och deras resor i liksom öststatsfartygs uppträdande i svenska vatten. Men detaljen hade även till uppgift att sammanställa och analysera uppgifter om ytterlighetspartier, front- och täckorganisationer och - i samverkan med för psykologiskt försvar - försvarsfientlig propaganda och desinformation. Det var organisationerna som sådana, deras dolda mål och metoder, som ägnades uppmärksamhet från detal- jens sida, även om man vid kartläggningen självklart fick kännedom om vilka som var de ledande inom respektive organisation.60 I en PM angående verksamheten vid bearbet- ningsdetaljen angavs bl.a. följande. Av politiska ytterlighetsriktningar har kommunismen och ny- nazismen bearbetats, med kraftsamling på den första. En god- tagbar grunduppfattning om organisation och arbetssätt har erhållits. 56Se närmare : a.a. 57Thede Palms anteckningar , 25.2.1957 och , KrA 58SOU 1994:11 s. 122 59MSU betänkande del 2 s. 18 f, 21.4.1964, F I, vol. 60Jfr Provisorisk arbetsordning för FstA/SäkM i högkvarteret, 5.12.1974, H 807, F I, vol. 148, , där bland bearbetningsdetaljens uppgifter nämns följande. Utvärderar och sammanställer art, omfattning och resultat av mål, medel och metoder för samt tenden- ser i motståndarens subversiva verksamhet beträffande propaganda, ryktesspridning, uppvig- ling, upplopp, orderbrott, arbetsvägran, försvarsfientlig verksamhet m.m. liksom en sammanställning är under utarbetande. Flexoregister på svenska kommunister utbildade utomlands finnes. Basmaterialet beträffande för kommunisterna arbetande front- och täckorganisationer föreligger klart. Viss kommunistpress följs upp. hade inom inrikesavdelningen en bearbetning gjorts beträffande de som front- och täckorganisatio- ner betecknade , och , vari det framhölls att en fortlöpande insamling och bear- betning av sakuppgifter rörande propaganda torde vara betydelse- full.62 Och mindre än förelåg en tämligen om- fattande PM angående SKP med redogörelse för partiets historik, organisation, väljarstöd och verksamhet.63 En ambitiös samman- ställning av uppgifter rörande vapenvägran presenterades . I denna PM redovisades rättsregler, antalet totalvägrare och sökande av vapenfri tjänst, riksdagsmotioner i ämnet m.m.64 Viss bearbetning förekom även vid grupp B, som ställde sina sammanställningar till inrikesavdelningens förfogande.65 Även på andra sätt kan en mer aktiv och utåtriktad verksamhet skönjas inom inrikesavdelningen. En rapport om pa- cifistpropaganda vid skolor i föranledde chefen för armén att med instämmande av chefen för inrikesavdelningen rekommendera ÖB att informera om att de mili- tära myndigheterna bedömde detta som allvarligt.66 Och i en PM upprättad av avdelningschefen från övervägdes hur man skulle kunna förhindra en eventuell upprepning av den engelska påskmarschen i . Bland aktiva preventiva åtgärder som lista- des i PM:n angavs press- och TV-intervjuer med en juridisk topp- expert i syfte att skapa en ofördelaktig förhandsinställning hos opinionen, klargöra de straffrättsliga konsekvenserna och minska risken för martyrattityd.67 61PM ang. verksamheten vid bearbetningsdetaljen 1.5-30.9.1962, Ö IV, vol. 62KU 19/40, 25.5.1962, H 8100-5, Ö IV, VOL. 63KU 19/102, 18.10.1962, Ö IV, vol. 64PM ang. vapenvägran , arkiv, vol. 65KU 14/83, , Försöksvis grundbearbetning av kommunismen i BD län, upprättad av BWd. Ö IV, vol. 66KU 25/12, , Ö IV, vol. 67KU 99, 23.4.1963, Ö IV, vol. I en odaterad PM, som torde ha upprättats kort före eller under , angående vid underrättelseavdelningen68 erfor- derliga register, anfördes bl.a. följande. Av underrättelseavdelningens register bör i första hand framgå vilka som sysslat med spioneri och sabotage eller misstänks för detta eller gjort försök till detta eller befun- nit sig i nära anslutning till den krets inom vilken dylikt kunnat spåras. Det torde även vara ett militärt intresse att få registrera de utlänningar som för tillfället vistas på viss eller vissa platser eller där tidigare vistats. Det kan ifrågasättas om de militära registren skola omfatta även sådana personer, vilka gjort sig uppmärksammade för statsfientlig verksamhet. Ett dylikt register kunde vara av visst intresse framför allt om i detsamma fördes en detalj upptagande sådana personer, vilka vid ett eller annat krigsfall vid krigsutbrottet borde tagas i förvar. Då emellertid värdet av ett dylikt register, där med säkerhet större delen av de registrerade redan förekommer i polisens register, sett mot bakgrunden av det synnerligen omfattande arbete som detta register skulle föra med sig, torde kunna ifrågasättas, synes det inte böra ingå i de militära registren.69 Denna återhållsamma inställning i fråga om registrering av personer hos inrikesavdelningen blev inte styrande. Vid detalj I började man redan under att föra ett kortregister över i olika hänseenden intressanta personer och organisationer70 med hänvis- ningar till de handlingar i vilka de förekom. Registret skall enligt uppgift ha omfattat tusentals kort. De röda R, som ymnigt förekommer i inrikesavdelningens handlingar, torde avse att vederbörande registrerats och ger därmed en god uppfattning om vilka slags omständigheter som föranledde anteckning i registret. En stor andel av registerkorten avsåg ut- ländska eller naturaliserade medborgare, t.ex. beskickningspersonal från öststater, personer som flytt till under och efter och som var verksamma i olika exilgrupper liksom ut- 68Fram beteckningen på Fst/sektion 2 69F VIII e, vol. för och Allnordiska Kamratringen, F VIII g, vol. länningar som besökte riket under säregna förhållanden. I registret antecknades också svenska medborgare, t.ex. försvarsanställda som hade kontakter med beskickningspersonal från öststater. Inte en- dast personer som misstänktes utgöra säkerhetsrisker tycks ha re- gistrerats. I ett brev med uppgifter om Slaviska före- ningen i är samtliga namn försedda med röda R, även såda- na som försetts med kommentarer som höjd över varje tvivel och icke politiskt intresserad, pålitlig.71 I förevarande sammanhang är det dock registreringen av svenska medborgare med sympatier för vad som bedömdes som ytterlig- hetsståndpunkter som är av intresse. Det förefaller som om man även vid inrikesavdelningen i stort sett iakttog den för statspolisen till gällande bestäm- melsen av innebörd att nazister men inte kommunister fick regi- streras. Endast enstaka rapporter, inkomna före sistnämnda dag, rörande kommunister är försedda med röda R. 72 Och på en för- teckning inkommen över personal som tjänstgjorde vid , Ny Dag, m.m. finns en blyertsanteckning av chefen för detalj I av följande lydelse: Kommunismen i (namnreg. registrerades däremot av allt att döma alla slags (misstänkta) kommunister utan närmare överväganden om personens farlighet och anknytning till totalförsvaret. Som exempel kan nämnas prenumeranter på Ny Dag,74 delegater vid Världsfreds- rådets exekutivkommittés sammanträde i år 1953,75 del- tagare i Förbundets vårfest på och deltagare i Demokratisk Ungdoms Världs- federations exekutivmöte i år 1954.77 Registret ansågs emellertid vara behäftat med brister. I en odate- rad PM angående omläggning av detalj I:s register pekades bl.a. på att det dåvarande registersystemet innebar att handlingar rörande samma person eller sak inte fanns samlade på ett ställe, vilket med- förde att man för att få fram en i en viss dossier förvarad handling om t.ex. en viss person först måste slå fram vederbörande person i det stora kortregistret och därefter i doss-registret ta reda på 719.4.1947, 1 H 245, F VIII g, vol. rapport om ledande kommunister i , 24.3.1948, 1 H 10, F X a, vol. , 1 H 10, F X a, vol. 21.12.1951, H 911, F X a, vol. 75PM 21.5.1953, H 402, F VIII g, vol. 76Rapport 23.6.1953, H 476, F VIII g, vol. 77PM 20.3.1954, H 195, F VIII g, vol. förvaringsplatsen för dossieren. Registret angavs vidare innehålla en otrolig massa inaktuella och onödiga handlingar och tusentals kort upptagande oidentifierade personer. Därför föreslogs ett nytt registersystem. Detta skulle i första hand vara ett arbetsregister (och inte ett arkivregister) som gjorde det möjligt att snabbt, effek- tivt och tillförlitligt få fram aktuella uppgifter. Det skulle i största möjliga utsträckning begränsas till rena sakförhållanden. I det sammanhanget framhölls att detaljen arbetade med sak, t.ex. kommunismen i , under det att polisen arbetade med per- son. Mot denna bakgrund borde i det nya registret samtliga perso- ner läggas upp på kort, vilka skulle förvaras i alfabetisk ordning. Om möjligt skulle ett koncentrat av uppgiften om personen an- tecknas på kortet.78 började man enligt de riktlinjer som angetts i nyss- nämnda PM bygga upp ett nytt register, arbetsdiariet.79 Detta för- des på följande sätt. Då en handling kom in lade en sekreterare upp registerkort över i handlingen omnämnda personer med angivande av namn och andra tillgängliga personuppgifter. På korten anteck- nade hon handlingens beteckning, källa och en sammanfattning av handlingens innehåll, t.ex. i vilken organisation vederbörande var verksam och anmärkningsvärda förhållanden. Om nya handlingar kom in rörande en person som redan var antecknad på ett register- kort, påfördes kortet hänvisningar till dessa handlingar och sam- manfattningar av deras innehåll. Det fanns även registerkort på fö- reningar och företag. skall omkring ha omfat- tat ca 3 000 kort, förvarade i kortlådor.80 I registret antecknades förutom utländska eller naturaliserade medborgare misstänkta för underrättelseverksamhet bl.a. ledande eller särskilt aktiva kommunister och nazister, personer som utbil- dats i och/eller , styrelseledamöter och andra särskilt aktiva i vänskapsföreningar och andra front- och täckorganisationer, personer som bedrev affärsverksamhet i eller företog resor till , personer med politiskt extrema upp- fattningar anställda vid statliga verk och myndigheter av betydelse för totalförsvaret eller vid privata företag som bedrev verksamhet av betydelse för totalförsvaret eller som hade kontakter med ut- 78Odaterad PM, Ö III, vol. För den fullständiga lydelsen, se FUN:s rap- port Redovisning av vissa uppgifter om den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten, s. 79I begränsad utsträckning fördes uppgifter från det äldre registret i sammanfattad form över till nya registerkort. 80Beträffande vissa personer fanns det så mycket uppgifter rapporterade att det krävdes flera kort. ländsk underrättelsepersonal, personer som sökt anställning inom försvaret men inte kommit i fråga för tjänsten på grund av att per- sonalkontroll gett vid handen att de var kommunister (dvs. miss- tänkta infiltrationsförsök), officerare som hade begått brott eller var gifta med eller hade förhållanden till östeuropeiska kvinnor samt journalister som bedrev vad som uppfattades som subversiv opinionsbildning. Sammanfattningsvis kan sägas att registreringen jämfört med tidigare var något mer selektiv och inriktad på perso- ner som misstänktes utgöra eller kunna komma att utgöra en fara för rikets säkerhet. Det har uppgetts att avdelningschefen använde sig av registret för att skaffa sig en överblick av materialet rörande en person eller organisation. Om t.ex. en person varit föremål för upprepade kon- takter från öststatspersonal, kunde det leda till att Fst/In varnade honom för fortsatta sådana kontakter. Vid detalj I fördes även ett arkivregister (diarium) och ett regis- ter över fartyg från Warszawapaktsstaterna. Under beredskapsåren hade personalkontroll utgjort en omfattan- de uppgift för inrikesavdelningen. Som redovisats i föregående ka- pitel utfärdade försvarsministern kort efter krigsslutet en general- order med nya bestämmelser rörande personalkontroll inom för- svarsväsendet. Inom krigsmakten var man som nämnts starkt miss- nöjd med de nya reglerna, eftersom de i förening med registre- ringsbestämmelserna innebar att statspolisen vid personalkontroll inte fick lämna ut uppgifter om att en person var kommunist. Se- dan reglerna ändrats i detta hänseende, drev man från mili- tärt håll med framgång frågan om att ytterligare befattningar skulle omfattas av personalkontroll. Inrikesavdelningens arbete med per- sonalkontrollen utvecklades som tidigare framgått efter hand till en volymmässigt synnerligen omfattande hantering. För denna svara- de i första hand detalj II. Vid sidan av det officiella regelsystemet skall det ha funnits en muntlig överenskommelse mellan statspolis- intendenten och chefen för kontraspionagedetaljen vid inrikesav- delningen om att statspolisen skulle lämna ut uppgifter till inrikes- avdelningen om svenskar som var anställda vid försvarsviktiga in- dustrier. Detta informella samarbete tillgick så att inrikesavdel- ningen sporadiskt sammanställde listor över personer, vilka listor översändes till statspolisen för registerslagning, varefter statspoli- sen yttrade sig direkt till inrikesavdelningen. Omfattningen av denna kontroll är svår att uppskatta.81 förekom även på lokal nivå ett informellt uppgiftslämnande från polis till militär. omfattades som framgått inte hemvärnet av personalkontrollbestämmelserna. Rapporter från de nordiska grannländerna liksom förhållandena vid ett hemvärnskompani i skapade inom försvarsledning- en oro för kommunistisk infiltration av hemvärnet. Problemet lös- tes delvis genom att landsfiskaler (och industriledare) i betydande omfattning lämnade uppgifter till hemvärnscheferna.82 Enligt en mycket erfaren befattningshavare vid detaljen gick i vart fall handläggningen till på följande sätt. Sedan en framställning om personalkontroll i form av en perso- naldatablankett kommit in till inrikesavdelningen och diarieförts, kontrollerades bl.a. om vederbörande tidigare varit föremål för per- sonalkontroll. Denna kontroll gjordes mot det s.k. (se nedan). Blanketten vidarebefordrades till statspolisen för register- slagning. Eftersom samrådsnämnden prövade frågan om utlämnan- de av uppgifter ur statspolisens register, drog redovisningen ofta ut .