sou · GQB374d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Motsvarande avgränsning i ML, att omsättningen skall ske i en yrkesmässig verksamhet, har behandlats i avsnitt 2.1.1. Importbestämmelserna i direktivets artikel 2.2 respektive 1kap. 1 § första stycket 3 ML är inte knutna till något bestämt subjekt. Vid gemenskapsinterna förvärv, direktivets artikel 28a 1 och 1 kap. 1 § första stycket 2 ML jämförd med 2 a kap 2–3 §§ ML, förekommer tre slags förvärvare enligt direktivet. ningsbar person, icke beskattningsbar juridisk person och icke beskattningsbar person. Definitionen i artikel 4 har således av- görande betydelse för klassificeringen av samtliga skattesubjekt. Motsvarigheterna i ML är näringsidkare och juridisk person som inte är näringsidkare. I samband med förvärv av nya transportmedel är inte något subjekt utsatt. Genom uppdelningen på tre kategorier följer ML således direktivets systematik. I definitionen av vad som avses med leverans av varor, till- handahållande av tjänster och import (artikel 5–7) spelar vem som är den beskattningsbara personen ingen direkt roll. Ett undantag gäller för uttagsbestämmelserna som knyts till den beskattnings- bara personen och till transaktioner i dennes rörelse för vilka ingående skatt kunnat dras av helt eller delvis. I ML knyts uttags- bestämmelserna i stället till den som är skattskyldig, dvs. den som är skyldig att betala skatt (1 kap. 2 § ML). För att betraktas som skattskyldig och sålunda kunna bli föremål för uttagsbeskattning, krävs i regel att skattepliktig omsättning redan har ägt rum så att avdragsrätt och till följd därav uttagsbeskattning skall kunna aktualiseras enligt ML. Eftersom redan den som avser att utföra skattepliktiga transaktioner kan vara en beskattningsbar person och ha avdragsrätt för ingående skatt, kan uttagsbeskattning teoretiskt sett ske i ett tidigare skede enligt direktivet (se avsnitt 2.3.2). Även gemenskapsinterna förvärv av varor räknas i princip som beskattningsbara transaktioner (artikel 28a.3, 28a.5, 28a.6 och 28a.7). I förekommande fall har bestämmelserna knutits till de personkategorier som angetts ovan för avgränsningen av tillämp- ningsområdet. Samma sak gäller för motsvarande bestämmelser i 2 a kap. Undantagen från skatteplikt regleras i direktivets artikel 13 (trans- aktioner inom landet), artikel 14 (import), artikel 15 (export m.m.), artikel 16 (i samband med internationell godstrafik) och artikel 28c (vid gemenskapsinterna förvärv). Undantagen från skatteplikt är i viss mån subjektsanknutna och gäller för tillhanda- hållanden som utförs av vissa inrättningar, organ eller organisa- tioner men har ingen direkt anknytning till begreppet beskatt- ningsbar person. Motsvarande bestämmelser i 3 kap. ML är i stor omfattning knutna till olika former av verksamhet, se avsnitt 2.8.7. Direktivets undantag från skatteplikt vid export (artikel 15) har delvis fått en annan lagteknisk konstruktion i ML och berörs inte närmare. Direktivets bestämmelser i artikel 16 motsvaras av 9 c kap. ML och är inte subjektsanknutna. När det gäller de speciella undantagen från skatteplikt i samband med gemenskaps- interna förvärv har bestämmelserna i förekommande fall knutits till de personkategorier som angetts ovan för avgränsningen av tillämpningsområdet. Samma sak gäller för motsvarande bestäm- melser i 3 kap. 30 a–g §§ ML. Även reglerna om frivillig skattskyldighet, för transaktioner som enligt huvudregeln skulle ha varit undantagna från skatteplikt, är i vissa fall knutna till beskattningsbara personer i direktivet. Mot- svarande bestämmelser i 9 kap. ML som avser frivillig skattskyldig- het för vissa fastighetsupplåtelser har knutits till fastighetsägare, hyresgäster, bostadsrättshavare, konkursbo eller grupphuvudman i en mervärdesskattegrupp som avses i 6 a kap. 4 § ML. Detta torde dock inte medföra någon skillnad i praktiken. Nämnda fastighets- upplåtelser utgör närmast ett utnyttjande av tillgångar i syfte att fortlöpande vinna intäkter, dvs. Den som gör upplåtelsen självständigt är följaktligen en beskattningsbar person enligt direktivet. 2.9.1Var skall beskattning ske eller i vilka fall anses ett tillhandahållande ha skett inom landet? Omsättningsland bestäms som huvudregel med hänsyn till arten av transaktioner. I vissa fall bestäms omsättningsland dock med hänsyn till mottagarens skattestatus, varvid reglerna i direktivet, artikel 7–9 och för GIF artikel 28b, refererar till beskattningsbara personer, dessas etablering eller fasta etableringsställe och i något fall till icke beskattningsbara personer. Motsvarande regler i 5 kap. ML talar om näringsidkare som i antingen har sätet för sin ekonomiska verksamhet, ett fast etableringsställe, eller är bosatt eller stadigvarande vistas här i landet (SFS 2001:971). 2.9.2När skall beskattning ske? Tidpunkterna för den beskattningsgrundande händelsen och skattens utkrävbarhet13 (redovisningstidpunkten) regleras i direk- tivets artikel 10. Närmast motsvarande bestämmelser finns i 1 kap. 3–5 §§ och 13 kap. Vem som är skattesubjekt spelar i princip ingen roll för bestämmandet av dessa tidpunkter. Medlemsstaterna har dock möjlighet att bestämma avsteg i fråga om redovisnings- tidpunkten för bl.a. vissa kategorier av beskattningsbara personer, se avsnitt 7. 2.9.3Hur skall beskattning ske? Beräkningen av beskattningsunderlag sker oberoende av beskatt- ningsbar person (artikel 11 och 28e 1–2 jämförda med 7 kap. 2–11§§ ML). Samma sak gäller för bestämmande av skattesatsen (artikel 12, 28.2, 28e.3 och 28e.4 respektive 7 kap. 1 § ML). Avdragsrätt och rätt till återbetalning av skatt Mervärdesbeskattning sker efter avdrag för ingående skatt. Avdragsrätten eller rätten till återbetalning enligt direktivets artikel 17, 28 och 28f är kopplade till den beskattningsbara personen och dennes skattepliktiga transaktioner. Motsvarande bestämmelser i 8 kap., 9 kap. 8 § och 10 kap. ML föreskriver avdragsrätt för den som bedriver verksamhet som medför skattskyldighet med undan- tag för staten ( 8 kap. 8 § ML). En skillnad mellan direktivet och ML är följaktligen att avdrags- rätten enligt ML har knutits till såväl skattesubjektet som kravet på att det redan skall ha företagits skattepliktiga transaktioner och att skattskyldighet därmed har uppkommit i verksamheten. För de personer som driver verksamhet som ännu inte medfört skatt- 13 I direktivets svenska lydelse används uttrycken skattskyldighetens inträde och uttag av skatt. skyldighet föreligger i stället rätt till återbetalning av ingående mervärdesskatt i enlighet med bestämmelserna i 10 kap. 9 § ML. I detta sammanhang bör direktivets svenska version jämföras med andra språkversioner som är något vidare (engelska: used for the purposes of his taxable transactions och franska: utilisés pour les besoins de ses opérations taxées). Skrivningen i artikel 17.2 visar på att avdragsrätt kan uppkomma innan några skattepliktiga trans- aktioner har företagits och ligger därmed i linje med definitionen av ekonomisk aktivitet i artikel 4.2, som kan anses påbörjad innan de skattepliktiga transaktionerna har påbörjats i den ekonomiska aktiviteten. En annan skillnad är att avdragsrätten enligt direktivets huvudregel uttryckligen begränsats till att gälla den ingående skatt som belöper på förvärv och import använda för hans skattepliktiga transaktioner. Enligt 8 kap. 3 § ML får den som bedriver en verk- samhet som medför skattskyldighet göra avdrag för den ingående skatt som hänför sig till förvärv eller import i verksamheten. Direktivet präglas av ett transaktionstänkande medan ML präglas av ett verksamhetstänkande. Det svenska verksamhetsbegreppet behandlas ytterligare i avsnitt 2.8.6. Reglerna i artikel 17.5–20 om beräkning av den avdragsgilla andelen mervärdesskatt vid blandad verksamhet, begränsningar i avdragsrätten för utgifter som inte strikt är rörelseutgifter, för- faranderegler, jämkningsregler m.m. är kopplade till den beskatt- ningsbara person som vill utnyttja avdragsrätten. Motsvarande regler i 8, 8 a kap. och 9 kap. 8 § ML är knutna till den verksamhet som medför skattskyldighet. Direktivets regler om återbetalning av ingående skatt till beskattningsbara personer som inte är etablerade inom landets territorium (artikel 17.4 jämförd med åttonde och trettonde mervärdesskattedirektivet) motsvaras i ML av reglerna om återbetalning av skatt till utländska företagare (10 kap. 1–4§§ ML). En definition av utländsk företagare ges i 1 kap. 15 § ML. 2.9.4Vem skall betala skatten? Även dessa regler knyter enligt direktivet an till definitionen av beskattningsbar person genom att det enligt huvudregeln är den beskattningsbara person, som verkställer det skattepliktiga till- handahållandet av varor och tjänster, som skall betala skatten. I ML talas om den som omsätter varan eller tjänsten (artikel 21 jämförd med 1 kap. 2 § ML). Även i de fall när det är förvärvaren som skall betala skatten knyts detta till dennes egenskap av bl.a. beskattningsbar person, medan bestämmelserna i knyter an till förvärvarens status som näringsidkare. Vissa speciella regler gäller när den beskattningsbara personen, som utför transaktionen, inte är etablerad inom landet. I ML motsvaras detta av utländska företagare. Vidare gäller speciella regler för bl.a. gemenskaps- interna förvärv och import. Någon motsvarighet till artikel 21.1 d, att varje person som anger mervärdesskatt på en faktura eller jämförlig handling skall svara för betalning av skatten, finns inte i ML (se avsnitt 7.7.3). Vad slutligen gäller de administrativa skyldigheterna såsom redo- visnings- och deklarationsskyldighet, som har samband med betalning av skatten enligt artikel 22, ankommer dessa på beskattningsbara personer eller i vissa fall de personer som svarar för inbetalning av skatten. I ML ankommer motsvarande skyldigheter på den som omsätter varor och tjänster (11 och 13 kap. ML) och dem som betraktas som skattskyldiga enligt skattebetalningslagen (SBL). Dessa bestämmelser beskrivs i avsnitt 7.5. Begreppet skattskyldig står sedan införandet av ML enbart för den som är skyldig att betala skatt till staten (jfr 1 kap. 2 § ML). De som var s.k. tekniskt skattskyldiga , t.ex. exportörer och nystartade företag utan omsättning under ett uppbyggnadsskede, betecknas inte som skattskyldiga utan är i stället berättigade till återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. Skattskyldighetsbegreppet kan emellertid sägas ha en såväl formell som materiell betydelse. Den formella betydelsen används för att beteckna de subjekt som omfattas av om skattskyldighet enligt portalparagrafen (1 kap. 1 § ML) och som därigenom även omfattas av bestämmelser om uttagsbeskattning, avdragsrätt och om registreringsskyldighet i SBL. I direktivet har motsvarande bestämmelser knutits till den beskattningsbara personen som sådan. Ett exempel härpå är uttagsbestämmelserna (se artikel 5.6, 5.7 och 6.2), vilka hänger samman med bestäm- melserna om avdragsrätt. Motsvarande bestämmelser är i ML knutna till den skattskyldige, i betydelsen den som bedriver en verksamhet som medför skattskyldighet (se 2 kap. 2 § m.fl.). Skillnaden mellan ML och direktivet leder i detta hänseende till olikheter inte enbart avseende den logiska uppbyggnaden av mer- värdesskattesystemet utan även materiellt. Uttags- respektive avdragsbestämmelserna är sålunda enligt ML knutna till defini- tionen av skattskyldig enligt 1 kap. 2 § ML. I direktivets system knyts bestämmelserna i fråga till egenskapen av beskattningsbar person och kan till följd av definitionen i artikel 4 tillämpas i ett tidigare skede. Ett annat exempel på när skattskyldig enligt ML närmast motsvaras av beskattningsbar person enligt direktivet är bestäm- melserna om skattskyldighet i särskilda fall och mervärdesskatte- grupper i 6 och 6 a kap. Med skattskyldighet avses i dessa bestämmelser inte vem som för olika transaktioner skall svara för inbetalning av skatten, i enlighet med 1 kap. 2 § ML, utan vem som i olika konstellationer anses vara den som utför den skattepliktiga transaktionen och som har åtföljande rätt till avdrag för ingående skatt. Skattskyldigheten i materiellt hänseende avser enbart varje omsättning, jfr 1 kap. 2 § ML. Den materiella skattskyldigheten har sin närmaste motsvarighet i direktivets bestämmelser om betal- ningsskyldighet i artikel 21, som anger vem som skall betala skatten vid olika slags transaktioner. Dessa bestämmelser bygger visser- ligen på definitionen av beskattningsbar person, men den som är skyldig att betala skatten, den betalningsskyldige, behöver inte alltid vara en beskattningsbar person. I ML finns i några fall möjlighet att ansöka om skattskyldighet trots att normalt sådan inte föreligger enligt de allmänna bestäm- Exempel på detta är den frivilliga skattskyldigheten för vissa fastighetsupplåtelser enligt 9 kap. Skattskyldigheten i detta sammanhang betecknar att ett skattesubjekt väljer beskatt- ning och därmed förknippad avdragsrätt för en omsättning som enligt huvudregeln är undantagen från skatteplikt. Slutligen används skattskyldighet i en tredje betydelse i ML, nämligen när direktivet talar om skattskyldighetens inträde och uttag av skatt (1 kap. 3–5§§ ML jämförd direktivets artikel 10). I detta sammanhang bör framhållas att vad som benämns skatt- skyldighetens inträde i den svenska versionen av direktivet, i andra språkversioner kallas för eng. chargeable event och fra. fait générateur, vilket snarare torde motsvaras av beskattnings- grundande händelse på svenska. Utredningen har valt att använda detta uttryckssätt bl.a. för undvikande av sammanblandning med ML:s definition av skattskyldighetens inträde. I bestämmelserna enligt såväl direktivet (artikel 10.1.a samt 10.2, 10.3 och 28d) som ML (1 kap. 3–5§§ ML) beskrivs den omständighet som innebär att beskattning kan ske, dvs. tidpunkten för när en transaktion faller innanför tillämpningsområdet för mervärdesskatt under förutsätt- ning att samtliga kriterier härför är uppfyllda (jfr artikel 2 och 1 kap. 1 § ML). Det är oftast de beskattningsregler som gäller för skattskyldighetens inträde, som avgör vilka mate- riella bestämmelser som skall tillämpas på transaktionen i fråga. Varken tidpunkten för den beskattningsgrundande händelsen enligt direktivet eller skattskyldighetens inträde enligt 1 kap. 3– 5 §§ ML innebär emellertid att det föreligger skyldighet att betala skatten (betalningsskyldighet) . När den be- skattningsgrundande händelsen har inträffat respektive skatt- skyldigheten har inträtt skall redovisning ske av den utgående skatten enligt som anges i direktivets artikel 10 för skattens utkrävbarhet14 respektive 13 kap. Vad som sålunda benämns uttag av skatt i den svenska versionen av direktivet motsvaras i andra språkversioner av eng. chargeability of tax, fra exigibilité de la taxe da. Utredningen har mot denna bakgrund valt att använda uttryckssättet att skatten blir utkrävbar. Denna andra tidpunkt är följaktligen när skattemyndig- heten under den nationella lagen får rätt att ta ut skatten. Denna tidpunkt har även betydelse för när rätten till avdrag för ingående skatt inträder enligt direktivet. Enligt artikel 17.1 uppstår avdrags- 14 I direktivets svenska version används uttrycket uttag av skatt. rätten nämligen som den avdragsgilla skatten blir utkrävbar15. Betalningsskyldighet uppstår enligt såväl direktivet som ML först när deklaration skall ges in enligt bestämmelserna i direktivets artikel 22 respektive SBL. Samtliga dessa frågor be- handlas utförligt i kapitel 7. En förutsättning för att skatt skall betalas vid en omsättning som är skattepliktig är att omsättningen görs i en verksamhet som är yrkesmässig, vilket avgörs i enlighet med 4 kap. 1–8 §§. En annan fråga är om de aktiviteter som den skattskyldige utövar utgör en eller flera verksamheter, jfr 1 kap. 7 § ML. Ledning bör enligt prop. 1993/94:99 s. 165 kunna sökas i verksamhetsbegreppets användning i 18 § KL, i dess lydelse före . Med begreppet verksamhet avses i alla materiella regler i ML såväl hel verksamhet som del därav (prop. 1993/94:99 s. 128). Bestämmelserna om redovisning, registrering och deklaration i 13 kap. ML respektive SBL tar dock sikte på hela verksamheten om inte annat anges. Uttrycket verksamhetsgren används som beteck- ning på del av verksamhet för att göra åtskillnad mellan de delar av verksamheten för vilken skatteplikt föreligger och övriga delar (prop. 1978/79:141 s. 159 och prop. 1993/94:99 s. 129). Innebörden av begreppet verksamhet är olika beroende på vilken av yrkesmässighetsbestämmelserna som kommer i fråga. För verk- samhet i 4 kap. 1 § 1 bör ledning kunna sökas i det inkomst- skatterättsliga verksamhetsbegreppet i 18 § KL i dess lydelse före (jfr prop. 1993/94:50). I paragrafen behandlades först begreppet förvärvskälla och längre fram begreppet verk- samhet. Verksamhet som utgjorde aktiv näringsverksamhet bildade tillsammans en förvärvskälla (andra stycket). Varje slag av passiv verksamhet som drevs av den skattskyldige bildade vidare en förvärvskälla (tredje stycket). Slutligen behandlades verksamheter med naturlig anknytning till varandra som en enda verksamhet enligt tidigare lydelse av 18 § 4 KL. De i ML använda begreppen verksamhet och del av verksamhet har sålunda inte definierats närmare. Någon direkt motsvarighet i direktivet är följaktligen inte heller möjlig att fastställa. 15 Observera att den svenska versionen av direktivets artikel 17.1 skiljer sig från övriga ver- sioner i detta hänseende. rätten har i RÅ 1999 not. 282 uttalat att begreppen inte har en innebörd som är så entydig att de bestämmelser där begreppen förekommer kan grunda rättigheter som inte har stöd i direktivet. Generellt sett är direktivet mer transaktionsinriktat än ML. Detta förhållande illustreras av exempelvis avdragsrätten, som enligt artikel 17.2 och 17.5 är knuten till den beskattningsbara personens skattepliktiga transaktioner och således inte till verk- samheten som sådan, se avsnitt 2.8.4. Någon parallell mellan ekonomisk aktivitet enligt direktivet och verksamhetsbegreppet enligt ML kan svårligen dras. Ekonomisk aktivitet utgör snarare ett mycket generellt kriterium för bestäm- mande av vilka personer som skall kunna betraktas som beskatt- ningsbara personer och utgör inte grund för några rättigheter eller skyldigheter i sig. 3Överväganden och förslag som rör införandet av begreppet beskattningsbar person 3.1Begreppet beskattningsbar person bör föras in i mervärdesskattelagen Utredningens bedömning: Den svenska mervärdesskattelagstift- ningen bör anpassas till det gemenskapsrättsliga begreppet beskattningsbar person. Införandet av detta begrepp föranleder anpassningar i ML i fråga om systematik och terminologi. Utredningen skall enligt sina direktiv lämna förslag till för- ändringar i mervärdesskattelagen (ML) som syftar till att har- monisera de begrepp som reglerar frågor om skattskyldighet och yrkesmässig verksamhet med det sjätte mervärdesskattedirektivet. Därvid skall utredningen ha som särskild målsättning att föreslå förändringar som medför att termer och regler skapas i ML som har en tydligare motsvarighet i direktivet. Mot bakgrund av de skillnader mellan direktivet och ML som har beskrivits i avsnitt 2 har vi kommit fram till att den svenska mervärdesskattelagstift- ningen bör anpassas till det gemenskapsrättsliga begreppet beskattningsbar person. Enligt direktivet avgränsas mervärdesskattens tillämpnings- område av att den som omsätter varan eller tjänsten inom landet skall vara en beskattningsbar person (artikel 2.1). Definitionen av beskattningsbar person är mycket bred och omfattar åtminstone vad som i brukar betecknas som näringsidkare. Begreppet beskattningsbar person är ett av de centrala begreppen i det sjätte mervärdesskattedirektivet. Till detta begrepp har knutits bl.a. reglerna om skyldighet att erlägga skatt, avdragsrätt, uttagsbeskatt- ning samt redovisnings-, deklarations- och betalningsskyldighet. Det föreligger en skillnad mellan avgränsningen beskattningsbar person och motsvarande avgränsning i den svenska lagen av mervärdesskattens tillämpningsområde, dvs. Överväganden och förslag som rör införandet av begreppet beskattningsbar person göras i en yrkesmässig verksamhet (1 kap. 1 § första stycket 1 ML). Denna skillnad är det huvudsakliga skälet för att ML bör anpassas till begreppet beskattningsbar person. Ett annat skäl för anpassningen är att olikheterna mellan det regelsystem som är kopplat till beskattningsbar person och mot- svarande ordning i det svenska mervärdesskattesystemet medför svårigheter vad gäller såväl tillämpning som förutsebarhet. Därtill kommer att den lagstiftning varigenom de gemensamma europeiska reglerna på mervärdesskatteområdet genomförs på det nationella planet bör vara självständigt utformad. RSV har i en skrivelse påpekat bl.a. att hänvisningen till IL i 4 kap. 1 § ML kan leda till feltolkningar. ML bör följaktligen inte vara kopplad till IL:s begreppssystem. Detta uppnås genom den föreslagna anpass- ningen. Ett införande av begreppet beskattningsbar person medför att bestämmelserna om yrkesmässig verksamhet i 4 kap. ML antingen blir överflödiga eller bör flyttas över till andra kapitel. Utredningens förslag i fråga om ett närmande till det sjätte mervärdesskattedirektivets systematik, begränsas så att rättigheter och skyldigheter som enligt direktivet är knutna till den beskattningsbara personen, knyts till detta begrepp i ML. Häri- genom skapas tydlighet i fråga om vem som skall ses som skattesubjekt och vilka rättigheter och skyldigheter som skall knytas till detta subjekt. Någon materiell översyn av nämnda rättigheter och skyldigheter har alltså inte gjorts. Anledningen till detta är att en sådan översyn skulle leda till en total teknisk och materiell översyn av i ett EG-perspektiv. Även om en sådan översyn skulle kunna vara befogad, ryms ett sådant arbete inte inom utredningens uppdrag. Anpassningen på det terminologiska planet medför bl.a. att termen beskattningsbar person ersätter termen näringsidkare och under vissa förutsättningar skattskyldig och utländsk företagare i ML i de fall direktivet i motsvarande sammanhang talar om skattskyldig person. Eftersom antalet termer med till- hörande definitioner reduceras, torde denna del av anpassningen innebära en förenkling av det system som råder . De föreslagna förändringarna medför att tolk- ning av de EG-rättsliga bestämmelserna får en mera direkt genomslagskraft på svenska förhållanden. Härigenom förbättras förutsättningarna för en EG-konform tolkning av ML:s bestäm- melser. Överväganden och förslag som rör införandet av begreppet beskattningsbar person Eftersom beskattningsbar person är ett vidare begrepp än yrkes- mässig verksamhet, påverkas inte de som anses bedriva yrkesmässig verksamhet av anpassningen. Däremot kan fler personer än tidigare komma att omfattas av det nya begreppet och därmed av mervärdesskattesystemet. Det arbete som pågår i kommissionen med att konsolidera det sjätte mervärdesskattedirektivets bestämmelser bedöms inte på- verka strukturen kring eller det materiella innehållet i de nu aktuella bestämmelserna. 3.2Beskattningsbar person ersätter yrkesmässig verksamhet vid avgränsningen av mervärdesskattens tillämpningsområde Utredningens förslag: Beskattningsbar person förs in i 1 kap. 1 § första stycket 1 ML och ersätter det nuvarande rekvisitet yrkes- mässig verksamhet för avgränsningen av mervärdesskattens tillämpningsområde. Kravet på att den skattepliktiga omsättningen skall ske i en yrkesmässig verksamhet ersätts följaktligen med ett krav på att omsättningen skall utföras av en beskattningsbar person i denna egenskap. Bestämmelserna i 4 kap. 1 § ML slopas. Enligt direktivets artikel 2.1 avgränsas tillämpningsområdet av att den som tillhandahåller varan eller tjänsten inom landet skall vara en beskattningsbar person som agerar i denna egenskap. Mot- svarande avgränsning i ML är att omsättningen av varan eller tjänsten skall göras i en yrkesmässig verksamhet (1 kap. 1 § första stycket 1 ML).