sou · GQB388 · 2003-01-01 00:00:00 — Att bearbetningen av inspelade telefonsamtal tillhörde sä- kerhetspolisens mer arbetskrävande administrativa rutiner som till och med tog spaningspersonalen i anspråk kan konstateras med hjälp av en PM av kommissarien vid statspolisens tredje rotels kansli i . 254Sammanfattning av kriminalkonstapel 14/1 1952. P 4968, C 1 löpnr 1, s. 131-132. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Man hinner ej med en -ig avlyssning, om man skall hålla undan för nytt material, och långt mindre bearbeta och nyttiggöra allt: iden- tifieringar, omskrivningar för att tillföra olika ärenden, registerteknisk behandling av erhållna upplysningar etc. Allt detta har blivit övermäk- tigt.256 För att underlätta arbetet föreslog därför att arbetet med att i rapporterna dölja att uppgifter kom från telefonavlyssning skulle upphöra och att allt material som bedömdes vara av intresse redovisades öppet som telefonkontrollmaterial.257 Att så icke sked- de kan konstateras då telefonkontrollrapporterna även fortsätt- ningsvis efter bearbetning sorterades in i meddelarakter under namn som E. , E. eller Åsa.258 I den mån uppgifter om en person bedömdes vara relevanta för personalkontrollen kom de också att lämnas ut till andra myndig- heter. Enligt en intern promemoria skulle personalkon- trollroteln delges telefonkontrolluppgifter rörande kommunistorganisationerna samt sammanställningar ang svenska kommunisters utbildning i och . Om det där förekom personer som kunde vara av intresse för de militära myndigheterna, vilket var fallet om de t.ex. var i värnpliktig ålder, skulle uppgifterna vidarebefordras till försvarsstaben som spontanuppgifter.259 Frågan om i vilken mån lagstiftarna hade tänkt sig att telefon- kontrollen skulle användas enligt dessa rutiner skall jag inte gå in på närmare i denna studie. Det kan emellertid nämnas att spörsmålet i viss mån diskuterades inom vid slutet av . Detta skedde i samband med att regeringen planerade att låta inskränka säkerhetspolisens användning av telefonkontrol- len vid övervakningen av nazister och kommunister 256Förslag beträffande tredje roteln av kommissarie den 14/12 1955. Sp 3:s arkiv, S nr 844/55. 257Problemet hade främst aktualiserats inom den andra byrån som ansvarade för övervak- ningen av satellitstater där även spaningspersonal använts för t.k.-bearbetningen (Förslag beträffande tredje roteln av kommissarie den 14/12 1955. Sp 3:s ar- kiv, S nr 844/55. 258JWK 5:73/185, 5:73/186 och 5:73/301. Lampers, : Överskottsinformation från telefonkontroll. 259PM ang vissa synpunkter på handläggningen av personalkontrollärenden 16/3 1962 av J Farup. , säkerhetsskyddsroteln, F I vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 I en PM av det konsultativa statsrådet konstaterades då följande: Frågan om behovet av fortsatt registrering av kommunister och nazister ur krigsplacerings- synpunkt bör i samband härmed övervägas. I stort sett torde väl syftet med denna registre- ring redan ha vunnits. Det kan för övrigt icke utan fog ifrågasättas, huruvida tvångsmedelsla- gen verkligen är det riktiga instrumentet för åstadkommande av en dylik registrering.260 gjordes en annan bedömning av hur materialet från tvångsmedelsanvändningen fick användas då det i bestämmelserna för UD:s och personalkontroll angavs att det andrahandsmaterial som sparats efter allmänna säkerhetstjänstens omfattande kontroll av brev, telegram och telefoner kunde utläm- nas för personalkontroll.261 Det är inte otänkbart att säkerhetspoli- sen betraktade denna bestämmelse som vägledande vad beträffar frågan om användandet av uppgifter som även senare inhämtats med hjälp av dessa tvångsmedel. Det har tidigare konstaterats att diskussionerna om eventuella för- ändringar i personalkontrollen till stor del handlade om industriskyddet och att personalkontrollbe- stämmelser utformades enligt ett förslag från industriskyddskom- mittén. En fråga som dock inte behandlades i de promemorior som industriskyddskommittén presenterade för regeringen var i vilken mån som det fanns brister i inhämtning- en av uppgifter om politiskt opålitliga personer inom industrin. Att frågan inte behandlades av industriskyddskommittén betrak- tades inom säkerhetspolisen som ett bekymmersamt förbiseende. I en promemoria till statspolisintendenten beskrev förste kriminalassistenten vid personalkontrollroteln svå- righeterna med att från industrierna få korrekta uppgifter om per- 260PM ang möjligheterna att begränsa post- och telefonkontrollen (tvångsmedelslag). av 10/11 1944. arkiv, vol. 261Denna formulering finns kvar även föreskrifter (ä.s. InD till Spi den 30/6 1961. InD:s arkiv (H) serie B (koncept). Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 sonalens politiska pålitlighet. Han menade att detta problem fram- förallt berodde på att säkerhetspolisens kontaktpersoner - som ofta också var säkerhetschefer vid företagen - hade för dåliga kunskaper om de rådande politiska förhållandena på arbetsplatserna. Det fö- rekom t.ex. att kontaktpersonerna inte hade tagit reda på vilka kommunister som var aktiva inom facket eller som på annat sätt arbetade för kommunisterna inom företaget eller att de hade svårt att skilja mellan kommunister och andra vänstersympatisörer. Som exempel kan nämnas följande förhållan- den som kunna vara till hjälp vid kartläggning- en men som vederbörande kontaktman på grund av okunnighet underlåtit att undersöka, nämligen vilka som äro medlemmar i den kommunistiska fackklubben, vilka kommunis- ter som uppförts som kandidater vid fackliga val, vilka personer som äro distributörer eller försäljare av vederbörande kommunistorgan inom företaget och vilka som därstädes motta- ga eller köpa dessa. Som exempel på vilka fel- aktigheter som kunna uppstå genom kontakt- mannens okunnighet i politiska frågor kan nämnas, att syndikalister och socialdemokra- tiska ungdomsklubbister uppgivits som kom- munister.262 För att förbättra situationen föreslog Farup att kontaktmännen skulle få utbildning i kartläggningsarbetet av en representant från säkerhetspolisen. På detta sätt skulle välgrundade och i övrigt fullt korrekta uppgifter kunna tillföras säkerhetspolisens register för senare användning i personalkontrollen.263 En allmän förbättring av säkerhetschefernas politiska kunskaper skulle öka möjligheterna för dem att skilja en syndikalist eller från en kommunist. Detta var således den lösning som förespråkades av säkerhetspoli- sens personalkontrollavdelning. En annan lösning på det av Farup presenterade problemet var att söka kontakt med de socialdemokratiska fackföreningarna som hade större möjligheter att hålla reda på vilka personer på arbets- platsen som kunde betraktas som kommunister. Det var denna väg 262PM ang kartläggning vid vissa industrier. 26/7 1958 av J Farup. HSC nr 706/58. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 försvarsstabens inrikesavdelning valde att gå då den inrättade en särskild detalj som under ledning bl.a. skulle kartlägga säkerhetsrisker vid industrierna. Att denna detalj - som gick under olika benämningar men som här omnämns som Grupp B (och IB efter 1965) - av försvars- staben betraktades som en resurs för att inhämta uppgifter om kommunister i fackföreningarna framgår av en underrättelseplan som upprättades av vid inrikesavdelningen . I Stjernswärds uppställning över de olika de- taljernas arbetsuppgifter anges att industriskyddsdetaljen (detalj IV) skulle sammanställa uppgifter om säkerhetsrisker inom före- tag arbetande för försvaret, uppgifter om företag av misstänkt slag och att Grupp B skulle ansvara för lokala frågor beträffande : kommuner, antal medlemmar, utbildade och ak- tiva kommunister, infiltration i fackföreningar m.m..264 Om Grupp B:s inhämtningsverksamhet kan betraktas som över- lappande det polisiära kartläggningsarbetet eller om den tillsam- mans med industriskyddsdetaljen i viss mån kom att råda bot på de problem som skisserades av Farup 1958 skall inte utredas här.265 I kapitlet nedan om personalkontrollens praktik konstateras dock att uppgifter som Grupp B rapporterat till säkerhetspolisen också kom till användning i personalkontrollen. Säkerhetspolisens registreringsverksamhet kom efter en något trög inledningsfas 1948-1950 att expandera kraftigt av . En anledning till detta var att de lokala sektionerna hunnit i kapp i kartläggningen av kommunisterna i det egna när- området och kunde lämna över uppgifter om dessa till säkerhetspo- centralregister. För det andra började säkerhetspolisen 1951 att spara, bearbeta och registrera de personuppgifter som inhämta- des som överskottsinformation i telefonkontrollen. Den breda re- gistreringen av kommunister moti- verades framförallt av säkerhetspolisens medverkan i personalkon- trollen. 264Underrättelseplan In I. av Kptn Stjernswärd den 10/9 1962 Fst/In I (cirkulerat till In - detaljerna och Grp B). Fst/Säk:s arkiv (H) Ö IV, vol. 9 (s.509). 265Ang Grupp B och säkerhetspolisen se Lampers, : Det grå . Forskar- rapport till (SOU 2002:92). Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 register över 113 000 kommunistregistreringar och ungefär 16 000 nazistregistreringar. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 omprövades säkerhetstjänsternas verksamhet. På den offentliga nivån var de militära och polisiära säkerhetstjänster- na föremål för utredning av en juristkommission och en parlamen- tarisk nämnd som skulle granska handläggningen av Wennerström- affären. Den parlamentariska nämnden fick dessutom i uppdrag att utreda de principiella riktlinjerna för handläggningen av säkerhets- frågor och den kom därför också att behandla personalkontroll- frågan.266 pågick en kritisk offentlig debatt om sä- kerhetspolisens politiska övervakning av svenska medborgare. I viss mån debatterades frågan i men av större vikt var den ut- omparlamentariska kritiken som först formulerades av kommunis- terna men som - - fick stöd av liberaler och socialdemokrater. Personalkontrollen var också föremål för diskussion internt inom försvars- och polisväsendet i den militära säkerhetsutredning- en (MSU). MSU tillsattes enligt regeringsbeslut för att granska den militära säkerhetstjänstens arbetsmetoder, ledning, organisation och resurser. Dess arbete resulterade i fem delutredningar varav särskilt de två första (MSU I och II) berörde infiltrationsskyddet och personalkontrollen. 1965 tillsatte ÖB en ny grupp för att utreda frågor som väckts av MSU men ansetts lig- ga utanför dess utredningsuppdrag. Denna utredning som fick namnet totalförsvarets säkerhetsutredning (TSU) kom att fortsätta MSU:s arbete.267 När de militära säkerhetsutredningarna under punkten infiltrationsskydd granskade personalkontrollen be- handlades, förutom de säkerhetsmässiga aspekterna, frågor om in- förande av databehandling samt de rådande administrativa rutinerna som betraktades som alltför tidsödande. 266SOU 1968:4, s. 6-7. 267Avveckling av MSU (MSU 18/2 1966 nr H 99) Swanstein, Andermark, , Sunes- son, , och . HSC nr 77/66. Ordförande i såväl MSU som TSU var . Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 om hur personalkontrollen skulle förbättras för de ur säkerhets- synpunkt mest betydelsefulla befattningarna och det förespråkades att större tyngd skulle läggas på mer ingående personundersök- ningar samt samtal med kontrollerade. Dessa idéer återkom också i den utredning som presenterades av den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffären . Med hänvisning till MSU framställdes förutom ovan nämnda förslag att de befattningar som omfattades av personalkontroll tyd- ligare skulle delas in i två olika riskklasser. hade det gjorts en uppdelning mellan befattningar av betydelse eller särskild bety- delse för rikets säkerhet där skillnaden i personalkontrollen endast handlat om i vilken omfattning uppgifter om politisk belastning eller andra uppgifter om personliga förhållanden fick lämnas ut. Nämnden föreslog också, liksom TSU, att reglerna för personal- kontrollen skulle offentliggöras. besökte en amerikansk militärdelegation för att bilda sig en uppfattning om hur det svenska säkerhetsskyddet var organiserat. Besöket ingick i förberedelserna för att i större omfattning skulle få importera amerikansk krigsmateriel. Bland an- nat informerades amerikanarna om personalkontrollens uppbygg- nad. I en rapport som upprättades efter hemkomsten till be- rättades om hur den svenska säkerhetspolisen för tillsättandet av vissa särskilt känsliga tjänster gjorde fältundersökningar beträf- fande de personer som var aktuella för anställningen. Rapporten beskrev dessa undersökningar som a background investiga- tion which includes the use of professional confidential infor- mants.268 I viss utsträckning stämmer denna beskrivning med hur personalkontrollen utfördes i praktiken. I den mån som det endast fanns gamla eller vaga uppgifter om en persons politiska opålitlig- het tog säkerhetspolisen i kontakt med den lokalav- delning som eventuellt hade mer information att ge. 268 Utdrag av ur . An Evaluation of the (Records Relating Swedish Affairs 1958- 1964 box 1 National Archives). Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 kerhetspolisen kunde då dels kontrollera om några nya uppgifter inkommit till det lokala registret om den kontrollerade personen, dels fråga någon lokal förtrolig meddelare om den aktuella situa- tionen. Denna grundligare utredning utfördes emellertid endast om den kontrollerade personen förekom i registret. I den amerikanska rapporten gjordes dessutom följande tillägg: The State do not check with neighbors openly.269 Denna, förvisso något oklara formulering, var möjligen svaret på en direkt fråga från amerikanerna om säkerhetspolisen även tog kon- takt med grannarna. Om polisiärt hemligt kontakttagande med den kontrollerades grannar framställdes som ett rutinmässigt förfaran- de så hade svenskarna överdrivit. I vissa fall utförde säkerhetspoli- sen särskilt noggranna undersökningar. Enligt en önskan som statspolisintendenten uttryckte borde till exem- pel särskilt noggranna personundersökningar utföras vid rekryte- ring av polisaspiranter. Statspolisintendenten ansåg inte att det var tillräckligt att kontrollera huruvida de sökande förekom i de polisi- ära registren. Kontrollen skulle därför utvidgas och även omfatta förfrågningar i förtrolig ordning om sökanden och denne närstå- ende personer hos omdömesgilla och pålitliga personer, som kunna äga kännedom om sökanden och dennes förhållanden.270 Att även samtal med grannar kunde aktualiseras i dessa ärenden är naturligt- vis tänkbart. Några liknande instruktioner beträffande andra be- fattningar som omfattades av personalkontroll har inte påträffats. Med tanke på hur personalkontrollen beskrevs hem- liga och öppna utredningar torde grannkontakter tillhöra ovanlig- heterna. I MSU:s första delutredning konstateras att statspo- lisintendentens medverkan i personalkontroll i regel inskränkte sig till utlämnande av uppgifter ur säkerhetspolisens register. Endast då det gällde befattningar av särskild betydelse för rikets säkerhet gjordes i viss utsträckning en kompletterande utredning. I detta sammanhang framhöll MSU att säkerhetspolisen borde hålla samtal med den kontrollerade personen.271 270Cirkulär nr 14 från Spi till samtliga landsfogdar samt polismästarna i , , och . (nr S 158/56). , säkerhetsskyddsroteln, F I vol. 271MSU I (25/2 1964), s. 52. HK 99/64. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Som nämnts ovan hade de militära befäl som blev föremål för per- sonalkontroll stora möjligheter att be- möta de uppgifter som enligt säkerhetspolisens centralregister låg dem till last. Vikten av denna s.k. kommunikationsprincip hade också framhållits av statspolisintendenten när han bemötte de mili- tära kraven om att personalkontrollen även skulle utsträckas till att gälla kommunister. Som nämnts ovan hade han po- ängterat att den utpekade bör under alla förhållanden beredas till- fälle att försvara sig. I samband med att personalkontrollen utvid- gades till att även omfatta kommunister upphörde emeller- tid säkerhetssamtalen. Enligt säkerhetspolisens historieskrivning hade försvarsminister påpekat att det var tämli- gen utsiktslöst att förmå en kommunist att blotta sina politiska förhållanden. beslöt regeringen vid en beredning, efter förslag från försvarsstaben, att förhör i samband med perso- nalkontrollen i vissa fall kunde genomföras. hölls tre förhör med misstänkta kommunister enligt beslut av statspolisin- tendenten. I samtliga fall har förhöret föregåtts av att ve- derbörande överklagat av militär myndighet med stöd av från statspolisens tredje rotel i personalkontrollärende utlämnade uppgifter fattat beslut och i samband därmed förklarat sig icke vara kommunist - ett förhållande som på trovärdiga grunder kunnat fastställas genom förhören.272 Enligt säkerhetspolisen kunde förhör förekomma då det bedömdes att det fanns skälig anledning att anta att den kontrollerade inte var kommunist och att det fanns risk att personen tillfogades skada om han nekades tjänsten. Som särskilt betydelsefulla för den kon- trollerades civila karriär nämndes värnpliktiga inom flygvapnet, signaltrupperna och marinen. Detta kunde emellertid endast ske under förutsättning att förtrolig meddelares identitet inte riske- 272 Sammanfattande redogörelse och historik över personalkontrollen. av den 30/6 1953. Statspolisintendentens arkiv, samrådsnämnden serie F1 vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 rade att röjas.273 I praktiken torde emellertid ytterst få samtal ha hållits med de kontrollerade personerna. Kommunikationsprincipen - som inte berördes av indu- striskyddskommitté - kom att aktualiseras av den militära säker- hetsutredningen (MSU) . MSU:s två första delutredningar föreslog såväl utökat referensförfarande som per- sonliga samtal vid personalkontroll av befattningar som innebar tjänsteresor utomlands eller som bedömdes vara av särskild vikt för rikets säkerhet.274 Förslaget gillades av rikspolischefen som i ett remissyttrande över MSU del I och II framhöll att detta skulle gagna såväl säkerheten som den en- skilde. Ett noggrant genomförande av personalkon- trollen vid den polisiära säkerhetstjänsten är av synnerlig vikt inte bara för rikets intressen utan även för den enskilde, vilkens personliga förhållanden berörs. Det torde därför kunna övervägas om inte infiltrationsskyddet bör ut- byggas med bestämmelser om personliga sam- tal i vissa fall i högre grad än som sker.275 Utredningarnas rekommendationer resulterade i att flera personer kallades till säkerhetssamtal . Dessa perso- nalkontrollfall återkommer jag till nedan. I betänkandet Handläggningen av säkerhetsfrågor framhöll den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffären att det var av sär- skild vikt att en s.k. kommunikationsregel infördes i personalkon- trollbestämmelserna.276 personalkontrollkungörelse före- skrev regeringen att den kontrollerade personen - om inte särskilda skäl talade mot detta - borde få yttra sig innan uppgifter lämnades ut om kontrollen gällde den högre skyddsklassen. Vad avsåg skyddsklass 2 skulle den kontrollerade endast få yttra sig om sär- skilda omständigheter gav anledning till detta.277 274MSU I (25/2 1964), s. 52, MSU II (21/4 1964). HK 99/64. Infiltrationsskydd av den 8/5 1967. HSC nr 67/65. 275Remissutlåtande över MSU del I och del II. C RPS till regeringen den 11/11 1964. HK nr 99/64. 276SOU 1968:4, s. 75. 277SFS 1969:446, 13 §. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Spionavslöjanden innebär ofta stora framgångar för säkerhetspoli- sen. I samband med rättegångarna mot och den s.k. Enbomsligan fick säkerhetspolisen såväl vidgade befogenheter för att använda tvångsmedel som ökade an- slag för att kunna förstärka den egna organisationen. Både Enbom och passade väl in i beskrivningar av hur rekryterade trogna hemmakommunister för att spionera på väst- länderna. förekom heller ingen kritisk debatt om säkerhetspolisens verksamhet och i vilken mån den stod i mot- sättning till de rättsstatliga och demokratiska idealen. I vissa fall kan emellertid avslöjandet av spioner - ur opinions- synpunkt - vara kontraproduktivt för säkerhetspolisen. Ett exem- pel på detta är den debatt som uppstod vid slut- skede efter offentliggörandet av den s.k. Paulson-Lönnegrenaffären hade byråinspektören vid statens utlänningskom- mission samt journalisten anhål- lits av säkerhetstjänsten som misstänkta för illegal underrättelse- verksamhet för räkning.278 Spionavslöjandet ledde till omfattande kritik mot säkerhetspolisen för att och Lön- negren inte stoppats tidigare utan kunnat lämna ut uppgifter om flyktingar till . Saken blev inte bättre av att det också uppdagades att sedan samar- betat med polismyndigheterna och aktivt deltagit i övervakningen av politiska ytterlighetsorganisationer och att samarbetet hade fort- satt även under andra världskriget.279 Då dessutom JO ämbetsberättelse konstaterade att säkerhetspolisen på ett vid- sträckt sätt använt sig av telefon- och brevkontroll och frikostigt delgett information till andra myndigheter och regeringen ifråga- satte socialdemokrater, folkpartister och kommunister säkerhets- polisens prioriteringar. Säkerhetstjänsten hade ägnat sig åt omfatt- ande spaning mot vanliga svenska medborgare som far- liga spioner fanns i de egna leden.280 Att det tog för säker- 278Fallet finns refererat i SOU 1946:36, s. 422 ff. 279DN 4/1 1945 och 5/1 1945. Flyghed (1992), s. 268. 280Synen på denna användning av dessa biprodukter av säkerhetstjänstens verksamhet kan belysas av följande inlägg i riksdagsdebatten 1945 av folkpartisten : Bland Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 hetspolisen att återhämta sig från denna kritik kan belysas dels av dess avståndstagande mot att medverka i personalkontrollen , dels av att den var mån om att det fanns for- mella regeringsbeslut om att registeruppgifter fick lämnas ut till andra myndigheter i personalkontrollen. En liknande debatt uppstod efter det att översten anhållits och delgivits misstanke om grovt spioneri för räkning. Det som från början be- traktades som en stor framgång för säkerhetspolisen kom snart att röra upp en kritisk debatt om väsentliga delar av övervakningssy- stemet. Liksom debatt om Paulsonaffären undrade kriti- kerna bland annat hur det kunde komma sig att en centralt placerad tjänsteman ostört kunnat gå ärenden åt en utländsk makt. I debatten kring var frågan än mer delikat då denne hade tillåtits tillträda en hög befattning inom UD trots att delar av regeringen varit informerade om spionerimisstankarna.281 Medan de borgerliga kritikerna framförallt riktade in sin kritik mot regeringens handläggning av ärendet så kom vänsterns kritik att handla om de övervakande myndigheternas verksamhet. menade t.ex. i tidningen att säkerhetspolisen i högre grad ägnade sig åt provokationer mot hederligt folk med vänstersympatier än att kontrollera dem, som sitter inne med våra militära hemligheter.282 I samma nummer av Clarté inledde en starkt kritisk artikelserie om säkerhetspolisens verk- samhet under som gick under namnet Den svenska maktens akademi och i annat ha de utgjort en regelbunden informationskälla för några av regeringens medlemmar och vissa myndigheter, som på detta sätt hållits underrättade om den övervakade svenska allmänheten och flyktingarnas privata meningar om ditt och datt, om vad man tycker i den militära tjänsten, hur man reagerar inför världshändelserna och vilken uppfattning man har om det politiska händelseförloppet, om affärer och affärsförbindelser och annat av det slag, som hänsynsfullt nog karakteriseras som biprodukter, såsom avfall således från säkerhets- tjänstens soptunnor. Nog har man rätt att känna sig förvånad över att ett hemligt polisspio- nage av denna art förekommer i våra dagars . Och förvåningen får en tragikomisk an- strykning, när man därtill nödgas konstatera, att på säkerhetstjänstens egna marker ha ulvar- na osedda kunnat stryka omkring.