sou · GQB3108d1 · 2003-01-01 00:00:00 — betonades åter rent mili- tära aspekter av hotbilden. Bakslagen för avspänningspolitiken började nu ses som en avgörande strategisk förändring. Risken för överraskande angrepp betonades, inte minst i ljuset av ubåtskränk- ningarna. strategiska betydelse och koppling såväl till nordatlantiska som centraleuropeiska förhållanden betonades. läge bedömdes vara mer utsatt. försvarsbeslut betonade risken för angrepp med kort militär förvarning, KMF. Hotbilden i ÖB:s operativa verk Hotbilden enligt överbefälhavaren styrdes av den faktiska militära potentialen. sågs som trolig angripare. KMF kom att bli planeringsgrund försvarsbeslut. Överbefäl- havaren beskrev i sina operativa verk handlingsmöjligheter snarare än krigsrisker men överbefälhavarens bedömning var att blocken undvek öppen konflikt – framförallt i . bedömdes alltså som liten. Överbefälhavaren var inte alarmistisk. Överbefälhavaren befarade att Nato hade möjligheter att genom överflygning kompromettera svensk neutralitet och tvinga in i ett krig (på sin sida). Andra uppfattningar om hotbilden mot I bl.a. de andra nordiska länderna föreföll man inte lika övertygad som i om omfattningen och aktualiteten av ett sovjetiskt militärt hot mot . De amerikanska bedömningar utred- ningen fått del av pekar på att man i inte räknade med att omfattades av sovjetiska anfallsplaner, och att en sovjetisk attack mot vare sig separat eller i samband med en stor- konflikt i var särskilt sannolik. has been left out as a target. Överraskande anfall "blixt från himlen" ansågs inte heller som ett troligt scenario. De i i samband med det tyska enandet kvarlämnade doku- menten om övningar och manövrer ger infor- mation om viktiga optioner för de militära planläggarna i öst, även om förekomsten av manövrer och militära planer inte betyder att det förekommit en avsikt att förverkliga dessa. Den övervägande delen av övningarna avsåg offensiva operationer av olika slag. I dessa dokument har inte återfunnits något som tyder på utvecklade angreppsplaner riktade mot . Utredningen har inte heller för egen del funnit något som tyder på att skulle angripas av . Detta utesluter givetvis inte att svenskt terri- torium eller territorialvatten skulle kunna komma att beröras av luftoperationer eller operationer från sida, beroende på utvecklingen av centralkonflikten. Inte heller utesluter det att skulle haft en egen militär planering riktad mot . 4 Stödet från väst Ett amerikanskt riktlinjedokument rörande som utredningen funnit i amerikanska arkiv ger nya inblickar i synen på och vårt lands säkerhet. Redan Eisenhower- administrationen hade i ett dokument 1960 unilateralt uttalat sig beredd att komma till bistånd i händelse av ett angrepp från . Det upprättade riktlinjedokumentet innebar en ny självpåtagen informell säker- hetsgaranti av gentemot och var med sannolikhet giltigt under presidenterna , och enligt uppgifter som utredningen fått fram troligen även under presidenterna och framöver. Detta ensidiga åtagande att komma till hjälp i händelse av ett angrepp från Sovjet- unionen beslutades av unilateralt utan att dess allierade inom Nato informerats. I och med Reaganadministrationens tillträde skedde med största sannolikhet en förnyad prövning av förbindelserna med , sannolikt . Även den amerikanska inställningen till och finsk säkerhetspolitik, nedtecknad i ett liknande dokument , behandlas i jämförande syfte. Vietnamfrågan i de svensk-amerikanska förbindelserna De svensk-amerikanska politiska relationerna var ansträngda 1974 på grund av Vietnamfrågan. De svåraste perioderna var åren 1968 1969 och 1972 1973. Nytt källmaterial från amerikanska arkiv ger en möjlighet att teckna en nyanserad bild av de problem som fanns och hur de hanterades av de olika aktörerna. Detta material ger vid handen att svensk upphandling av ame- rikansk försvarsmateriel, i vissa fall var mer komplicerad än vad som varit känt, men att , trots de diplomatiska kontroverserna, genomgående valde att inte låta det militära sam- arbetet störas av den svenska kritiken av den amerikanska Vietnam- politiken. Utredningen kan konstatera att det militära samarbetet ökade och att medvetet och av olika, ej tidigare kända, anledningar fördröjde en upptining av de svensk-amerikanska relationerna fram till . Det militärtekniska samarbetet med I betänkandet finns även, offentligen, en fördjupad redovisning av det omfattande militärtekniska samarbete som bedrivits med . Detta informationsutbyte ägde rum inom ramen för olika annex, inom både armén, marinen och flygvapnet, och inkluderade områden som t.ex. stridsvagnar, skydd mot ABC-stridsmedel, luftvärnsrobotar, torpeder, ubåts- konstruktioner, stridsflygplan och radarjaktrobotar. Denna verk- samhet på det militärtekniska området var nära knuten till den försvarsmateriel som själv utvecklade och tillverkade samt den som importerades från utlandet, främst . Det militär- tekniska informationsutbytet gav möjligheter att få del av amerikansk militär högteknologi, av hög kvalité och till relativt låga kostnader, på en nivå som kunde jämföras med Natoländerna. En nackdel var dock att utbytet skapade ett teknikberoende eftersom i praktiken hade vetorätt på vidareexport av alla militära produkter innehållandes amerikansk teknologi, t.ex. svenska strids- flygplan av typen . Den svenska upphandlingen av den bärbara (senare Robot 69) är av intresse eftersom affären är ett av de få exempel där faktiskt den svenska kritiken av den amerikanska Vietnampolitiken inverkade på det militära samarbetet med . Amerikanska dokument visar att den svenska beställningen av , på direkt order från den amerikanska försvarsministern upphävdes, med motiveringen att dessa vapen inte fick riskera att, indirekt via , komma i vietnamesiska händer. Svenska representanter erbjöds dock en kompromiss- lösning av den amerikanska sidan innebärande en frysning av köpavtalet tills avslutats, samt på villkor om speciella säkerhetsarrangemang beträffande detta vapensystem. På amerikansk sida gjorde man bedömningen tämligen omgående att kriget i trappats ner så pass att kontraktet med kunde slutföras. Fallet med ger en unik inblick i den amerikanska synen på , politiskt och militärt, och är en av de få tillfällen under utred- ningsperioden där vårt land är föremål för diskussioner på högsta nivå. Efter de turbulenta Vietnamåren och återupprättandet av normala diplomatiska förbindelser mellan länderna fr.o.m. gick de bilaterala relationerna in i en lugnare fas som skulle sträcka sig och det andra . Som en konsekvens av Reaganadministrations tuffare attityd mot Sovjet- unionen, vilken inkluderade en betydande militär upprustning och hårdare teknikembargo mot öst, skapades också problem för den svenska neutralitetspolitiken. hamnade snart i konflikt med rörande teknikexportkontroll, på nedrustningsområdet och beträffande regionala krishärdar i olika utvecklingsländer. Ungefär och framåt förbättrades dock de svensk-amerikanska relationerna, vilka nådde sin höjdpunkt i samband med stats- minister besök i – det första officiella statsministerbesöket . besökte den amerikanska försvarsministern . blev den förste ame- rikanska försvarsministern som besökte under det . Besöket var av stor symbolisk betydelse och utgjorde ett utmärkt tillfälle för regeringen och försvarsmakten att förklara den svenska säkerhetspolitiken samt visa upp svensk försvarsförmåga och militärindustriell kapacitet. Det amerikanska besöket resulte- rade i en vitalisering av de ansträngda förbindelserna mellan länderna orsakade av Datasaabaffären och den svenska kritiken av politik i . Datasaabaffären var en av de allvarligaste händelserna under det i de svensk-amerikanska relationerna. Detta var första gången som på allvar den svenska tillgången till amerikansk försvarsmateriel och teknisk information påverkades av en utrikes- Situation löstes dock genom att , via det s.k. FMV-arrangemanget, åtog sig att bättre skydda amerikansk dubbelanvändningsteknologi (teknologi för både civilt och militärt bruk) och genom förbättrat sekretesskydd för militär materiel och information. De svenska åtagandena bidrog i praktiken till att tillsammans med andra västländer inord- nade sig i ett organiserat teknikembargo riktat mot de kommu- nistiska staterna i öst. Om den svenska aktiva utrikespolitiken hamnade i konflikt med amerikanska intressen i Vietnamfrågan, skulle konflikten i Central- bli en ny stötesten i svensk-amerikanska relationer. Från amerikansk sida var man synnerligen kritisk mot svenska uttalanden i frågan, borgerliga såväl som socialdemokra- tiska, och snarare uttryckssättet än innehållet. framfördes hot från amerikansk sida om att de kritiska uttalandena riskerade att inverka menligt på möjligheter att köpa avan- cerad amerikansk försvarsmateriel, men hoten omsattes aldrig i praktisk handling. Efter några hektiska inledande år under den första Reaganadministrationen kunde de båda länderna, i denna fråga, enas om att var oeniga. 5 Svensk utrikes- och säkerhetspolitik Svensk säkerhetspolitik brukade under det samman- fattas i orden alliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig. Neutralitetspolitiken inrymde också andra komponenter, som syftade till att göra den svenska neutralitetsavsikten trovärdig. Viktigast var att inte åtog sig förpliktelser, som skulle omöjliggöra neutralitet i händelse av krig. Neutralitetspolitiken krävde också ett starkt försvar med trovärdig förmåga att i händelse av ett krig mellan stormaktsblocken försvara landets territorium. Ett isolerat angrepp på utan samband med en europeisk storkonflikt bedömdes helt osannolikt. Det enda militära hotet mot frihet och demokrati kom från och . Centralt i en trovärdig svensk neutralitetspolitik var därför att och dess allierade kunde vara övertygade om att inget anfall skulle utgå från svenskt område. Om neutralitetspolitiken misslyckades och angreps av , upphörde alla restriktioner på samarbete med och Nato. För att minska det svenska försvarets beroende av utlandet tillverkades en stor del av försvarsmaterielen av svensk försvars- industri. Likväl krävdes möjligheter att importera vapen och få tillgång till utländsk vapenteknologi. I fredstid var högteknologiskt samarbete med och inköp av avancerad försvarsmateriel från och andra Natoländer av största betydelse för upprätthållandet av ett modernt svenskt försvar. Den svenska neutralitetspolitiken hade i fredstid ett vidare säker- hetspolitiskt syfte. Tillsammans med och Nato- politik med dess fredstida begränsningar och av VSB- pakten påverkade neutralitetspolitik bildade den ett nordiskt säkerhetspolitiskt mönster, som bidrog till att bevara spänningen mellan blocken i det nordiska området på en låg nivå. Stöd för möjligheter att hävda en självständig politik hade varit ett motiv för beslut att inte ansluta sig till Nato och förblev så. Det starka svenska försvaret utgjorde ett indirekt skydd för och därmed ett stöd för den restriktiva Natopolitiken. Med alliansfriheten och neutralitetspolitiken som grund kunde också föra en aktiv politik för att stärka fred och säkerhet i . På nedrustningsområdet verkade , dock utan framgång, för en kärnvapenfri zon i och för en korridor fri från slagfältskärnvapen i . Neutralitetspolitikens centrala betydelse i svensk säkerhetspolitik framträder tydligt vid agerande efter den öppna ansökan till EEC/EG liksom vid anslutningen till det internationella energiprogrammet 1974. Regeringen uteslöt från början inte medlemskap i , men sedan Davignonplanen om utrikespolitiskt samarbete och Wernerplanen om en ekonomisk och monetär union godkänts av EG, fann regeringen ett medlemskap vara oförenligt med neutralitetspolitikens trovärdighet. Ett svenskt deltagande i det västliga energipolitiska samarbetet efter oljekrisen åren 1973 1974 bedömdes vara utomordentligt angeläget av försörjningsmässiga skäl. Likväl gjorde regeringen en anslutning till det internationella energiprogrammet (IEP) och ett medlemskap i den internationella energimyndigheten (IEA) be- roende av att övriga anslutna stater accepterade ett svenskt neutralitetsförbehåll. Av mera marginell betydelse för svensk säkerhetspolitik men en tydlig illustration till den säkerhetspolitiska miljön i är Nordekförhandlingarna och de sovjetiska påtryckningar som före- gick nej till Nordek. beslöt att införa exportkontroll avseende strategiska varor till och . Syftet var att försvåra både militär och ekonomisk utveckling för och dess allierade. Exportkontrollen utvecklades till ett embargo. Embargot kom att administreras av Cocom och erbjöds att bli medlem. För var det dock oförenligt med neutra- litetspolitiken att delta i ett maktblocks sanktioner mot ett annat särskilt som sanktionerna inte var beslutade av FN. var dock starkt beroende av amerikansk teknologi både för försvaret och den civila industrin. måste därför anpassa sig till Cocoms regler utan att vara medlem. förklarade ensidigt sin avsikt att i huvudsak följa reglerna och kunde härigenom undvika att skriva ett formellt avtal med . Uppgörelsen hölls hemlig. sades samarbetet med Cocom upp med påföljd att av nedgraderades som exportland och att villkoren för köp i blev hårdare. Två affärer – Datasaabaffären och Containeraffären – försämrade ytterligare position. Det kom att krävas flera åtgärder för att tillgodose amerikanska krav innan förtroendet för som mottagare av känslig teknologi var återställt. Containeraffären rörde kvalificerad datautrustning, tillverkad i som beslagtagits av den svenska tullen mot bakgrund av amerikanska uppgifter om att den innehöll känslig, embargobelagd högteknologi. önskade få godset tillbaka. Eftersom den inte kunde kvarhållas hur länge som helst och eftersom illegal export av högteknologi till öst misstänktes hejdade den vidareexport. Containeraffärens avveckling uppskattades av men visade att höll på att bli – eller redan hade blivit – ett transitland för otillåten teknologiexport till . En orsak till detta var att saknade exportkontrollagstiftning. var det svenska stridsflygplanet 37 kandidat vid utländska köp av flygplan. Vid det första tillfället handlade det om flygplan till , , och , i det andra fallet . Den var beredd att gå mycket långt för att skulle få ordern från de fyra Natoländerna. Deras köp kom att kallas århundradets vapenaffär eftersom den var så stor (348 flygplan) men också för att flera andra länder väntades följa de fyras val. De valde dock – efter hårda amerikanska påtryckningar politiskt och handelspolitiskt – ett amerikanskt flygplan (F-16). motsatte sig försäljning av till . Läget på den indiska subkontinenten bedömdes vara labilt till följd av konflikten – och en flygplansförsäljning skulle verka desta- biliserande. stoppades därför – officiellt för att dess motor var av amerikanskt ursprung och att vidareexport av den inte kunde tillåtas. Istället köpte brittiska flygplan. Den svenska utrikespolitiken utvecklades till att bli gradvis alltmer aktiv och inriktad på förändring av omvärlden. utökades dess aktionsradie från det nordiska och nord- europeiska närområdet till stora delar av världen, och inte minst till de fattiga länderna. Denna politik omfattades i sak av alla rege- Viktiga områden för denna politik blev småstatsdoktrinen och värnet om folkrätten, Sydafrikapolitiken, Mellanösternpolitiken,samt inte minst nedrustningspolitiken. Bestämmelser för hur försvarsmakten i fred och under neutralitet skall ingripa mot kränkningar i luften finns i regeringens s.k. IKFN-förordning. I fredstid skall kränkningar avvisas. Under svensk neutralitet i krig gäller däremot andra regler. Påträffas flygplan (och robotar) från krigförande nation i svenskt luftrum skall vapenmakt – utan föregående varning – insättas. Uppgifter har framkommit om att man i väst ansett sig kunna flyga fritt över ett neutralt . Till detta kan finnas flera orsaker. tillkom hot om överflygningar också av kryssningsrobotar. En särskild taktik för att möta detta nya hot utvecklades. ÖB betonade i sitt operativa verk att enbart misstanken om att väst med svenskt tillstånd kunde flyga över kunde vara en tillräcklig anledning för att gå i krig mot . Avsnittet om överflygningsproblematiken redovisar också en händelse då kom att utsättas för flera kränkningar i luften av flygplan, som bedömdes ha kommit från väst. Flygplanen genomförde efter överflygning av djupa intrång i sovjetiskt luftrum och överflög också på återvägen . Regeringen föreslog mot bakgrund av FN:s tredje havsrätts- konferens (UNCLOS III) att utsträcka territorialhavets bredd från till tolv. beslutade i enlighet med propositionen. Skulle också utvidgat sitt sjöterritorium på samma sätt som skulle svenskt och danskt territorium gått ihop i såväl som Bornholmsgattet. Detta skulle möjliggjort att andra stater kunnat tillämpa en ny regel för genomfart av internationella sund, kallad Vidare skulle status som s.k. histo- riskt sund förändrats. Transit Passage ger, i motsats till Innocent Passage, rätt för andra staters örlogsfartyg att utnyttja områdets hela bredd, dvs. även inre vatten. Vidare har ubåtar rätt till genomsegling i uläge. För att förhindra en sådan situation överenskom och att lämna en bred kanal av fritt hav genom och Bornholmsgattet. och hyste olika uppfattningar om hur kontinentalsockeln skulle delas i området kring den lilla danska ön i södra delen av . Förhandlingar med hade inletts , sedan ändrat baslinjernas dragning. Positionerna var länge låsta och inte förrän kunde den s.k. lösas förhandlingsvägen. Förhandlingarna med om uppdelningen av kon- tinentalsockeln och etablerandet av ekonomiska zoner Den utveckling som ägde rum inom ramen för FN:s havsrätts- konferenser reglerade successivt hur kontinentalsockeln skulle delas upp mellan strandstaterna, hur gränser för nationella fiske- zoner liksom för exklusiva ekonomiska zoner skulle dras. etablerade liksom näraliggande strand- stater efter förhandlingar fiskezoner. Av strandstaterna var Sovjet- unionen den viktigaste motparten. inleddes förhandlingar i rörande prin- ciperna för en uppdelning av kontinentalsockeln. Båda parter hävdade att den s.k. mittlinjeprincipen skulle tillämpas, men ansåg att mittlinjen skulle dras mellan och det svenska fastlandet, medan den svenska positionen vara att gränsen skulle dras mitt emellan och den baltiska kusten. De skilda uppfattningarna innebar att en ca 13 500 km² stort område öster om betraktades av som en s.k. vit zon i vilken alla länder hade rätt att bedriva fiske. betraktade området som en s.k. grå zon i vilken enbart svenska och sovjetiska fiskefartyg hade rätt att fiska. visade en allt större kompromissvilja och i samband med den sovjetiske regeringschefens besök i kunde han meddela statsminister att accepterade en principöverens- kommelse som gav och 25 pro- cent av det omstridda området. Några exempel på incidenter Det är av stor säkerhetspolitisk betydelse att kan visa att det i fred förmår hävda territoriets integritet. En kontinuerlig sjö- och luftbevakning har därför bedrivits utnyttjande olika radar- stationer, fartyg m.m. Vid periodens slut fanns en övervakning av luftrummet över större delen av landet. Sjöbevakningen täckte huvuddelen av omgivande havsområden. För ingripande har i stort sett ständigt funnits en insats- organisation med flygplan och fartyg i olika grader av beredskap. Huvudparten av inträffade incidenter till sjöss har varit s.k. genomfart utan föranmälan, som inte rapporterats som kränk- ning. Då främmande stats- eller örlogsfartyg exempelvis ankrat eller bedrivit övningsverksamhet på svenskt sjöterritorium har detta rapporterats som kränkning. De flesta incidenterna till sjöss har gällt fartyg tillhöriga . Kränkningar av luftrummet har i de flesta fall berott på mindre noggrann navigering. Kränkningarna har utgjorts av otillåtna genomflygningar av svenskt luftrum. De flesta kränkningarna av flygplan har ägt rum i södra och västra . Merparten av de kränkande flygplanen har varit från Natoländer. Utredningen redovisar några exempel på inträffade incidenter. Med början blev ubåtsfrågan helt avgörande för upp- fattningen av hotbilden mot och för den säkerhetspolitiska analysen och agerandet, samt för de svensk-sovjetiska relationerna och inte minst för den svenska försvarsmaktens roll och inriktning. Ubåtsfrågan kom att bli något av en svensk front i det . I konstaterades att ubåtskränkningarna borde sättas in i sitt vidare säkerhetspolitiska sammanhang, och att med den strategiska utvecklingen intresset för och hade ökat. Ur ett sovjetiskt perspektiv blev en strategisk angelägenhet av första ordningen och centrala komponenter blev transport- och försörjningslederna i södra . bedömning att kränk- ningarna utgjorde förberedande skeden i en sovjetisk militär operativ planering riktad mot blev styrande för den svenska uppfattningen, och därmed nedtonades vad som kunde förefalla mer logiskt och rimligt, nämligen att de utgjorde led i förberedelser för vad som ytterst gällde kontrollen över . Ubåtskränkningarna fick långtgående konsekvenser för de svensk-sovjetiska relationerna, men också för den svenska rege- ringens handlingsmöjligheter på andra områden. Regeringens svar blev att skärpa neutralitetspolitiken. I den mån politiska syften låg bakom kränkningarna blev de inte uppfyllda i den meningen att den fasthållande vid neutralitetspolitiken skulle ha rubbats. 6 Svensk försvarspolitik och försvarsförmåga Försvarspolitiken som den framstår i försvarsutredningar och försvarsbeslut Försvarspolitiken utformades i de försvarsutredningar som för- beredde försvarsbesluten. Fram till försvarsbeslutet hade besluten tagits i enighet. Enigheten återkom inte . Den svenska försvarspolitiken var emellertid fast och konsekvent ehuru landet styrdes av såväl borgerliga som social- demokratiska regeringar. Man kan peka på tre försvarsbeslut av principiell betydelse, nämligen , då en markerad om- avvägning gjordes till flygvapnets fördel för att säkerställa att landet även fortsättningsvis skulle ha ett starkt luftförsvar. Tankar- na på ett svenskt kärnvapenprogram avskrevs definitivt i försvars- beslutet . Det tredje beslutet var totalförsvarsbeslut i vilket fastlade att den dittillsvarande grunden för den operativa planläggningen, ett mobiliserat och utgångsgrupperat försvar, skulle ersättas med angrepp med kort militär förvarning. Härmed avsågs ett angrepp mot ett försvar som inte hade hunnit genomföra alla försvarsförberedelser, dvs. den svåraste situationen. De förändringar och tendenser som kan utläsas ur försvars- besluten är en ökad betoning av totalförsvarstanken. De civila totalförsvarsmyndigheterna uppmärksammas alltmera. ringarna i målsättningarna för försvaret och senare totalförsvaret blir mindre preciserade. Men uppgiften att vara fredsbevarande, att invasionsförsvar skulle vara försvarsmaktens viktigaste uppgift, att en angripare i det längsta skulle hindras få fast fot på svensk mark och att hela landet skulle försvaras, etc. fanns med. Försvarsanslagen har i fast penningvärde i stort varit oför- ändrade. Men genom att vissa opåverkbara kostnader, vilka års försvarsbeslut legat utanför den militära anslagsramen, i beslutet lades innanför ram kom kostnaderna för försvarsmateriel att stiga snabbare än de faktorer som konstituerade priskom- pensationssystemet. Därför kunde allt mindre andel av anslaget avsättas för anskaffning av kvalificerad materiel. Omfattande freds- organisatoriska åtgärder vidtogs i syfte att frigöra medel för materielanskaffning och förbättrad utbildning. Överbefälhavarens operativa verk m.m. Översiktligt redovisas överbefälhavarens operativa planläggning som den framgår av de fem stora operationsorder/operativa verk som utgavs åren 1969, 1974, 1978, 1985 och 1989. Den operativa planeringen karakteriseras av en stabilitet som också reflekterar det militärpolitiska läget . I enlighet med statsmakter- nas önskemål har i de senaste operativa verken också krishantering m.m. uppmärksammats.