sou · GQB327d5 · 2003-01-01 00:00:00 — I stället bedömer verket det som mer angeläget att söka förstärka bilden av ett mångspråkigt , inte minst med tanke på de nationella minoritetsspråkens ställning. I denna bild har engelska en speciell plats, vid sidan av andra språk. konstaterar att vuxnas lärande berörs begränsat i betänkandet och då framför allt som en folkbildningsfråga. invandrares situation mycket sparsamt. vill poängtera att den kommunala vuxenutbildningen är en resurs som rätt använd i hög grad kan bidra till individens språkutveckling. Avslutningsvis konstaterar att språket i betänkandet ibland blir lätt etnocentriskt. T.ex. s. 366 Vi måste ta tillvara den kompetens som finns hos våra invandrare. Vi är här inte kommittén, utan en abstrakt svensk gemenskap där invandrare inte är inkluderade utan våra. att kommittén kunnat behandla frågor om det mångspråkiga respektive utbildning och undervisning för elever med utländsk bakgrund i fler sammanhang än i de två kapitel där de nu ges plats. Centrum menar att framställningen inte helt speglar den språkliga komplexitet som det svenska samhället uppvisar. ABF har konstaterat att i utredningens uppdrag ingått att analysera och studera folkbildningen och vuxenutbildningen. Detta anslag har skapat stor förväntan från ABF, som i sitt yttrande dock gång på gång finner att förslag till åtgärder som skulle och eller förslag till finansiering saknas. vill påpeka att kommittén under sitt arbete inte haft några kontakter med myndigheten, ehuru den lägger flera förslag som berör SOFIs verksamhet. skriver att med tanke på att ett syfte med utredningsarbetet har varit att alla i – oavsett språklig och social bakgrund – ska ges likvärdiga möjligheter att utifrån sina egna förutsättningar tillägna sig det svenska språket vill man betona att frågor om språklig tillgänglighet inte bör begränsas bara till personer med funktionshinder. Det gäller även många andra som av olika skäl har lässvårigheter eller är otränade läsare. Kommittén har berört lättläst information och litteratur endast i kapitel 14. Det är beklagligt att tillgänglig- hetsskapande insatser av detta slag behandlas så avgränsat. Enligt centrums mening borde ett lättlästperspektiv ha tillämpats på flertalet av de områden som kommittén behandlat. På samma sätt borde ett handikapperspektiv ha genomsyrat hela utredningsarbetet. måste dessvärre konstatera att utredningen redovisar en förlegad syn på biblioteken i vårt land och det gäller såväl folk- som forsknings- bibliotek. vill föreslå att bibliotekssektorn engageras i det fortsatta arbetet med handlingsprogram för svenska språket. Biblioteken och bibliotekariekompetensen kan tillföra mycket i diskussioner kring språkutveck- ling, lärande, lokal utveckling och demokratifrågor. Det är viktigt att biblioteken beaktas som aktörer och att det syns i deras uppdrag på olika nivåer. Därför vill biblioteksföreningen att en fördjupad samverkan med andra politikområden nationellt, regionalt och lokalt diskuteras. När det gäller folkbibliotekens stöd för metod- och tjänsteutveckling så har projektbidrag för detta ändamål nästan försvunnit. påpekar att det finns ett behov även av den typen av bidrag förutom produktions- och distributionsstöd till litteraturen. I utredningen saknas en koppling mellan språkteknologiska initiativ och informationssökning. Språkliga resurser måste finnas för att utveckla verktyg för informationssökning. finner det anmärkningsvärt att myndigheten inte är remissinstans i denna utredning. Sameskolstyrelsen är den myndighet som leder och administrerar landets samtliga sex sameskolor. står visserligen upptagen som remissinstans, men deras uppgift består i att utse ledamöter till Sameskolstyrelsen. vill betona att handikappaspekter kan läggas på praktiskt taget alla de områden som utredningen berör. Hi framhåller vikten av att handikappaspekter uppmärksammas i det fortsatta arbetets alla delar. Hi skriver vidare att det är angeläget att kraftfulla insatser fortsatt görs för att göra informationen från myndigheter på webben tillgänglig för alla medborgare. Det är då av stor vikt att IT-teknikens möjligheter tillvaratas fullt ut. Design för Alla-konceptet bör tillämpas i alla sammanhang där så är möjligt. Det betyder att produkter och tjänster ska vara utformade så att de kan användas av alla, oavsett ålder eller funktionshinder. Användarna måste också veta hur tekniken ska användas. Utbildning och träning måste gå hand i hand med införandet av ny teknik. Hi anser att man i det fortsatta arbetet med handlingsprogrammet bör uppmärksamma grupper som kan vara i behov av särskilda stödåtgärder, exempelvis funktionshindrade med invandrarbakgrund. är i huvudsak positiv till förslagen i betänkandet, men vill understryka vikten av att ha ett barnperspektiv även på språk- och informations- frågor. Barn och unga är medborgare och konsumenter och har enligt FNs barnkonvention rätt till information om sådant som rör dem. För att barn och unga ska kunna ha ett demokratiskt inflytande i samhället krävs att offentlig information görs tillgänglig även för dem. Det är också viktigt att information, massmedier och kultur finns tillgängliga för alla barn. Barn och unga har behov av information, både på begriplig svenska och på andra modersmål. Barn med vissa funktionshinder har också särskilda behov. BO föreslår att alla barns och ungdomars rätt till offentlig information på ett för dem begripligt språk särskilt utreds. menar att det är av utomordentlig betydelse att kom- mittén belyser funktionshinder i ett särskilt kapitel. Institutet vill fästa uppmärk- samhet på WHOs nya klassificering av funktionshinder, ICF (International Classification for Functioning) och den diskussion av användningen bland annat begreppen funktionshinder och funktionsnedsättning som pågår. Institutet vill även understryka att samtliga förslag och bedömningar som utredningen lämnar har konsekvenser för alla innevånare i , alltså även för människor med funktionshinder. När kommittén till exempel talar om behovet av termdatabaser, måste dessa självfallet vara tillgängliga för personer med funktions- hinder. konstaterar att utredningen presenterar ett stort antal förslag till åtgärder, som i många fall står i viss motsatsställning till varandra. Det kan gälla önskemålet att stärka svenskans ställning mot att stödja invandrarspråk eller internationell kommunikationskompetens. Det kan gälla behovet att tillgodose individens önskemål att använda ett för honom eller henne fullgott språk mot samhällets önskemål om enhetlighet för att underlätta kommunikation mellan alla medborgargrupper. Utredningen undviker att ta ställning i dessa målkonflikter och prioriterar inte mellan åtgärdsförslagen. En fortsatt diskussion på principiella grunder måste föras i dessa frågor. för nordiska språk har fäst sig vid den vaga fokuse- ringen i utredningen. Som utgångspunkt för strategiskt politiskt handlande blir förslaget till handlingsprogram, hur angelägna de 80 punkterna än är, problema- tisk, och det av två skäl. För det första är förslagen inte viktade; alla framställs som lika angelägna, trots att de har mycket varierande räckvidd och förutsätter många olika sorters (politiska och ekonomiska) insatser. För det andra är åtgärdsförsla- gen i vissa fall motstridiga eller åtminstone svårförenliga. Det är svårt att på en gång agera kraftfullt för såväl det svenska språket, som den nordiska språkgemen- skapen, minoritets- och invandrarspråk, moderna språk samt dialekter. Handlingsprogrammet blir till en allmän önskelista där prioriteringar saknas. Det hade enligt institutionens maning varit bättre att peka ut några av förslagen som särskilt viktiga, förslagsvis frågor om språkpolitiken och språk- vårdens organisering. Övriga frågor hade kunnat listas som exempel på frågor som ett utvidgat och förstärkt språkvårdsorgan tillsammans med ett ansvarigt departement skulle kunna driva under den närmaste framtiden. Institutionen hoppas att denna brist åtgärdas om och när texten omvandlas till propositionstext. tillstyrker i allt väsentligt betänkandets förslag, men finner det motiverat att lyfta fram sådana faktorer som är av stor betydelse för språkut- bildningen i allmänhet och högskoleutbildningen i synnerhet. För att svenska språket inte ska förlora domäner och bli ett andrarangsspråk i förhållande till engelskan, måste stora insatser sättas på språkundervisningen vid högskolor och universitet. Högskolan menar att det är viktigt att blivande lärare och informa- törer dels har goda kunskaper i svenska språket, dels kan förmedla dessa kunska- per på ett insiktsfullt sätt. Dessa faktorer har enligt högskolan inte blivit tillräck- ligt belysta i betänkandet. menar att samiskan bör betecknas som ursprungsspråk i , med särskild folkrättslig ställning. Betänkandet belyser inte i tillräcklig utsträckning den potential som finns för samiskan tack vare att den smiska landsdelen sträcker sig över nationsgränsen. Nationella initiativ bör föreslås för att tillsam- mans med , och kunna stärka språket. Lämpligt kan vara att den gemensamma samekonvention som förbereds inom respektive regeringskansli inom Fennoskandia tar upp detta som en punkt. SWEBLUL saknar en övergripande diskussion om regionaliseringens inverkan på meänkieli, finska och samiska. Ökad regionalisering är en direkt följd av att blivit medlem i EU, och en process som EU medvetet främjar. För gräns- regionala språk kommer dessa processer att påverka språkens ekologier på olika sätt, beroende bl.a. på om de är samhällsbärande språk eller minoritetsspråk. efterlyser mer bindande formuleringar av typen krav på redovisning och utvärdering av åtgärder, för att inte riskera att hand- lingsplanen mest blir tomma ord. Dessutom vore det önskvärt med en klarläggan- de definition av begreppen samhällsbärande och likvärdiga möjligheter. för informationsspecialister lämnar synpunkten att betänkandet övertygande och insiktsfullt beskriver värdet och nyttan av att ha ett gemensamt språk inom . Föreningen ansluter sig till att svenskans ställning som huvudspråk och officiellt språk fastställs. Däremot anser man att betänkandet underskattar värdet och nyttan av att på motsvarande sätt ha ett gemensamt språk för världen – engelska. Föreningen ser det som helt avgörande för utveckling att man på motsvarande sätt arbetar för att förbättra förmågan att använda engelska. kommenterar att betänkandet identifierar den svenska språkvårdens och språkpolitikens behov av språkteknologiskt stöd. Man konstaterar bland annat att språkteknologi kan bidra till att förhindra domänförluster. Vidare föreslås intensifierade satsningar på forskning och utveckling av svensk språkteknologi. Detta är glädjande. Det språkvårdande och språkpolitiska perspektivet har dock inneburit att tyngdpunkten i de föreslagna språkteknologiska satsningarna har kommit att ligga på utveckling av språkliga resurser som Språkbanken och tjänster sådana som maskinöversättning. Det är centrala och viktiga språkteknologiska frågor. Men ett nog så viktigt perspektiv får man om man ser på språkteknologin som en del av IT-området. Språkteknologiska komponenter är viktiga vid utveckling av IT-baserade system och tjänster anpassade för människors behov och förutsättningar. Området kan därför också ses ur ett innovationssystem- perspektiv och satsningar kan motiveras i tillväxttermer. Språkteknologiska hjälpmedel erbjuder dessutom många möjligheter för effektivisering av offentlig sektor, t.ex. utvecklingen av 24-timmarsmyndigheten och andra webbaserade projekt. ser det som positivt att kommittén har haft en tydlig strävan att ta ett samlat grepp över de behandlade delområdena, analysera de offentliga uppgifterna och finna en gemensam organisatorisk ram för det fortsatta arbetet. Men bredden skapar problem. Det finns uppenbara svårigheter att skapa slagkraf- tiga insatser, som förverkligar de språkpolitiska målen och ger resultat i olika verksamheter utifrån det samlande begrepp kommittén använder – språkvård. Det är särskilt påtagligt inom intresseområden och som gäller den pågående digitaliseringen av samhället. anser att helheten mer konsekvent bör benämnas spårkpolitik. Därunder finns utrymme att ge begreppet språkvård ett mer specifikt innehåll, som man kan precisera verksam- hetsmål för andra, delvis överlappande områden som t.ex. att underlätta en över- gång i samhället till framtida digitala tjänster, att mer samlat utveckla myndig- heternas språkbehandling, respektive att utveckla en stark och livskraftig språk- teknologisk plattform för svenska. Områdets komplexitet framtvingar en mer flexibel och rörlig organisation än vad kommittén förordar. i menar att förslaget till handlingsprogram för svenska språket inte i tillräcklig omfattning beaktat behovet av språkpolitiska insatser utanför gränser. Judiska centralrådet i finner utredningen inom åtskilliga områden både omfattande, väl genomtänkt och motiverad. Som språkpolitiskt instrument saknar den dock djup i ett antal relevanta frågeställningar. Utredningens relativt stora omfattning gör dock att förhoppningar väcks för en högre medvetenhet om och insikt i behovet av en tydlig politik och reglering kring språket och dess funktion i samhället. Trots omfånget fördjupar sig utredningen inte i minoritetsspråken och dess biotoper. Svenska Tornedalingars Riksförbund-Tornionlaaksolaiset saknar en övergripande diskussion om regionaliseringens inverkan på svenska, meänkieli, finska och samiska. Ökad regionalisering är en direkt följd av medlemskap i och är en process som EU medvetet främjar. För minoritetsspråken är en regionalise- ring till synes bara till fördel och underlättare en revitalisering. Men exempelvis i kan en förskjutning av språkliga attityder uppkomma som en följd av språkkontakter mellan danska och svenska och domänförluster till engelska kan bli en följd av de ökade språkkontakterna. vill utöver sina kommentarer till utredningens resonemang och förslag även lämna följande påpekande. fick förbundet av Finansinspek- tionen en inbjudan att yttra sig över ett förslag angående Measures to promote market integrity. Det var dock en förutsättning att också remissyttrandet skulle skrivas på engelska. Detta är naturligtvis helt oacceptabelt. Det är en självklar rättighet för såväl enskilda medborgare som organisationer och andra att kommunicera med svenska myndigheter på svenska även om det förslag som ligger till grund för en remiss härrör från eller ska vidarebefordras till EU. anser det synnerligen angeläget att de analyser och förslag som kommittén framför inom samtliga samhällsområden för en förstärkning av svenska språkets ställning blir föremål för en fortgående debatt med ett batteri av åtgärder. Det gäller främst att använda de grundläggande målsättningarna som kommittén formulerat som måttstock. internationaliseringen av språkutvecklingen, inte minst engelskans starka ställning, men framhålla ett oavvisligt krav att kunna tala och skriva svenska. Vidare att exempelvis bejaka insatser där invandrarna i värnar om sitt hemlands modersmål, men ställa krav på goda kunskaper i svenska. Men de viktiga insatserna måste givetvis riktas mot de människor i vårt land som av olika skäl inte behärskar det svenska språket på ett tillfredsställande sätt i tal och skrift. Det finns gott om exempel på människor som har begränsade svenska språkkunskaper och som av olika skäl är föga motiverade att förkovra sig. Här krävs ett långsiktigt och tålmodigt arbete med en rad insatser såväl via samhällets institutioner men givetvis även, och kanske viktigast, via ideella insatser på individnivå. i anser att utredningen har brister som hänför sig till svenskans roll som ett språk med mer än ett centrum. Utredningen behandlar väldigt lite och inte samlat den omständighet att svenska är ett av officiella språk och det i bor cirka 70 000 personer i första generationen som talar finlandssvenska. Man behandlar inte behov av kompetens i gällande den finlandssvenska varieteten eller det svenska språkets roll i olika talgemenskaper. anser även att den nordiska ömsesidiga språkförståelsen kunde lyftas fram starkare så att man klart ange att kraftfulla åtgärder skall vidtas för att förstärka denna. vill understryka vikten av att arbetet i svenska utlandsskolor, distansundervisning riktad till svenska barn i utlandet, vuxen- undervisning vid olika slags studieförbund, den akademiska lektorsundervisningen vid främmande universitet och högskolor m.m. uppmärksammas då svenskans ställning nu diskuteras. Erfarenhetsmässigt är verksamhet av dessa slag dåligt känd i och följaktligen är även dess potential kraftigt underskattad. Vid all språkinlärning spelar ordböcker en fundamental roll. Trots att svenskan är ett väl beskrivet språk, saknas gångbara tvåspråkiga ordböcker mellan svenska och en rad viktiga främmande språk. Så länge marknadskrafterna får styra tillgången är det egentligen bara svensk-engelska ordböcker som lönar sig. Det är förvånande att bristen på svenska ordböcker inte nämns i betänkandet. En särskild statlig satsning på detta område vore i högsta grad önskvärd. Ett komplett och samhällsbärande språk 2.1.1 Förskola och skola N I alla skolor där undervisning bedrivs på främmande språk () skall verksamheten noga följas och fortlöpande utvärderas. N Den rättsliga grunden för skall regleras när sådan undervisning bedrivs i betydande omfattning. N Regelverket för gymnasieskolan skall ändras så att det blir obligatoriskt att ge svenskundervisning under alla år av gymnasieutbildningen. Svenskan har varit det dominerande språket i den svenska skolan. har dock språk- och innehållsintegrerad inlärning och undervis- ning () tilltagit i omfattning. Kommittén anser att det inte finns tillräcklig kunskap för att man ska kunna ta ställning till om allmänt sett är en bra undervisningsmetod eller inte. Därför föreslår kommittén dels fler studier av effekterna av , dels noggrannare uppföljning och reglering av . Om en huvudman vill bedriva undervisning på annat språk än svenska i betydande omfatt- ning, föreslås särskild dispens kunna utfärdas av , som även föreslås kunna sköta den löpande uppföljningen. Dispens ska inte krävas för tvåspråkig undervisning på svenska och annat modersmål. Kommittén föreslår vidare att regelverket för svenskundervisning ändras så att ämnet blir obligatoriskt . Av de remissinstanser som kommenterat förslagen är fler positiva än negativa. Bland de positiva återfinns representanter för undervisning och språkforskning. Bland dem som är negativa återfinns , som förslaget riktas till och , som menar att sådan detaljreglering strider mot den ansvarsfördelning som finns mellan stat och kommun på skolområdet. Några enskilda kommuner har emellertid reagerat positivt på förslagen. Remissinstanser som tillstyrker (inkl. positiva): Verket för högskoleservice, – , , , i moderna språk, , , , , kommun, , i , , , , , Samernas utbildningscentrum Verket för högskoleservice instämmer i att det bör bli obligatoriskt att ge svensk- undervisning under alla år av gymnasieutbildningen. – instämmer i bedömningen att tvåspråkig undervisning där minoritets- och invandrargrupper i någon utsträck- ning ges utbildning på sitt modersmål kan medföra stora vinster för de elever som ges denna möjlighet och tycker att denna fråga hade kunnat lyftas fram tydligare. delar kommitténs ståndpunkt att den undervisning som bedrivs enligt bör följas noga och att dess resultat måste prövas kritiskt med vetenskapliga metoder. påstår att ingen studie visat att ger signifikant bättre resultat än annan språkundervisning. Eleverna berövas den naturliga tillgången till den språkliga repertoar de behöver för att kunna tala om exempelvis samhällsproblem på svenska på ett kvalificerat sätt. starkt stödja förslaget att bör följas och utvärderas och även regleras på ett tydligare sätt än vad nu är fallet. Centrum menar att det är olyckligt att ämnesundervisning på främmande språk fått så starkt genomslag, eftersom en sådan undervisningsform kan ha negativa konsekvenser både på elevernas kunskapsinhämtande och på lång sikt på balansen mellan svenska och engelska i det svenska samhället. i moderna språk (LMS) instämmer i utredningens förslag angående uppföljning och utvärdering av , samt att den rättsliga grunden för skall regleras när sådan undervisning bedrivs i betydande omfattning. menar att det är på alla sätt angeläget att undersöka effekterna av en ämnesundervisning på engelska av (ofta) svenska lärare. Naturligtvis ser fram emot att eleverna får undervisning i svenska hela gymnasietiden och att C-kursen i svenska blir obligatorisk på alla studieförberedande program. Men dessa förslag går inte ihop med skolornas frihet att lägga ut kurser, att anslå tid och att erbjuda kursalternativ. För att kommitté- förslagen ska kunna genomföras krävs först en gymnasiereform. instämmer i att det är viktigt att utvärderas och är mycket tveksamma till att undervisning på främmande språk förmedlas av svenska lärare. Vidare anser föreningen att det är ett bra förslag att svenskunder- visning blir obligatorisk under alla år på gymnasiet. Det är angeläget att svensk- undervisningen ses över och att resurser frigörs för att ge eleverna nödvändig träning i att uttrycka sig på god svenska under hela sin skoltid. Detta ska inte behöva ske vid högskolan, såsom beskrivs i betänkandet. bejakar gjorda bedömningar och förslag och vill särskilt understryka vikten av att svenskundervisning blir obligatorisk under alla år av gymnasieutbildningen och inte läses koncentrerat under delar av gymnasietiden. delar uppfattningen att skolan skall vara ytterst ansvarig för språkinlärning och -utveckling samt att svenska ska vara obligatoriskt i alla årskurser. När det gäller håller kommunen med förslagets farhågor att viss halvspråkighet kan uppstå och att diskussioner förda på engelska kan riskera att uppfattas som ytliga. kommun har inget att erinra mot förslaget att följa och utvärdera skolor som bedriver undervisning på främmande språk. Om kommunerna får en funktion i det arbetet förutsätter att detta finansieras genom staten. vill kraftigt understryka att ingen bör lämna skolan utan att ha haft högprioriterad undervisning i svenska. Skolunder- visning med främmande språk som allmänt undervisningsspråk bör förekomma endast undantagsvis och efter dispens. i vill understryka vikten av att inte blandas samman med undervisning på elevernas eget modersmål. delar kommitténs förslag och bedömningar, men vill påpeka att språk inom ramen för undervisningssystemet inte enbart handlar om bokstäver och grammatik inrymda i ett specifikt ämne. Det handlar även om ett kulturellt språk. DIK anser att det är viktigt att barn och ungdomar ges en möjlighet att utveckla sitt språk i en kulturell kontext. Ett sätt att öka förutsättningar för språkutvecklingen för barn och ungdomar är att erbjuda väl fungerande skol- och gymnasiebibliotek med utbildade bibliotekarier. Museer, arkiv och musikaliska institutioner är andra arenor där barn och ungdomar kan berika sitt språk utifrån ett historiskt och kulturellt perspektiv. DIK anser att ovanstående ges för litet utrymme i betänkandet. LO delar kommitténs analys och förslag till åtgärder beträffande . LO understödjer även förslaget till att svenskan som ämne finns på gymnasiet. Språk är både ett kunskaps- och färdighetsämne, varför kontinuitet är viktigt för en processinriktad språkutveckling. stödjer kommitténs förslag rörande grund- och gymnasieskolan. delar de beskrivna farhågorna beträffande användningen av engelska som undervisningsspråk. instämmer i förslaget att verksamheten i de skolor där undervisningen bedrivs på främmande språk skall följas och utvärderas och att den rättsliga grunden skall regleras där undervisningen bedrivs i betydande omfattning.