sou · GQB3118d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Produktionsberäkningarna görs uppdelat på ca 135 branscher i näringslivet med en uppdelning på ca 400 produktgrupper. I till- förseln ingår också importen fördelad på de 400 produktgrupperna liksom försäljning från offentliga myndigheter. I T/A-tabellerna framgår vidare hur tillförseln av produkter går till olika använd- ningar. Användningssidan är i sin tur uppdelad på över 400 använd- ningsområden. Årliga T/A-tabeller ligger till grund för nationalräkenskapernas beräkningar av bruttonationalprodukten, BNP. togs definitiva T/A-tabeller för perioden –2000 fram. skall T/A-tabeller åter bli tillgängliga för användarna, eftersom sådana ändå kommer att tas fram för . användes ett system av T/A-tabeller som hjälpmedel vid halvårs- och kvartalsavstämningar. Dessa T/A-tabeller var inte på lika detaljerad nivå som för årsräkenskaperna. Efter omläggningen till de nya NR och SCB:s byte av plattform för databearbetningar har inget motsvarande avstämningssystem ännu kunnat återupptas. Vid nationalräkenskaperna arbetar man för att ett nytt system skall byggas upp och tas i bruk , eftersom sådana beräk- ningar är ett bra verktyg för att spåra inkonsistenser i dataunder- laget. skall alltså en ny input-output-matris för (till baspris och i löpande priser), tas fram och levereras till Euro- stat. Utifrån T/A-tabeller skall symmetriska I/O-tabeller konstrue- ras för 60 produktgrupper eller 60 branscher. Den offentliga sek- torn kommer också att ingå i branschredovisningen. Ännu ett EU- krav är att en motsvarande I/O-tabell avseende skall leve- reras till . SCB:s program för industristatistik samlar in uppgifter om in- satsförbrukningen från företag, i första hand för nationalräken- skapernas behov. sker det med nya metoder, vilka bl.a. innebär att enkätfrågorna har anpassats till företagens egen redo- visning och möjligheter att besvara frågor om insatsstrukturen. Se- dan 1999 undersöks ett utvalt antal branscher inom indust- rin. gjordes provundersökningar –1997, som också resulterade i uppgifter som nationalräkenskaperna kunde an- vända. Varje bransch skall undersökas . inled- des den nya insamlingen inom basindustrin. samlades nya uppgifter in om verkstadsindustrin avseende . Gradvis får därmed nationalräkenskaperna en uppdatering av insatsstruktu- ren inom industrin. Motsvarande undersökningar för tjänstesektorn saknas emellertid . I brist på uppgifter om insatsförbrukningen inom tjänstesektorn tvingas nationalräkenskaperna göra olika antaganden om denna. Det är nödvändigt för att kunna stämma av produktion och användning i beräkningarna av BNP. Nationalräkenskaperna har emellertid påtalat behovet av infor- mation om insatsstrukturen i tjänstesektorn. Det har resulterat i ett inledande arbete vid SCB, för att längre fram kunna samla in de önskade uppgifterna. I ett första steg undersökte SCB:s program för tjänstenäringar möjligheterna att samla in uppgifter om insatsstrukturen inom hotell- och restaurangbranschen. och personer kontaktades för att få en tydligare bild av möjligheterna. Det återstår emellertid att i praktiken pröva att sam- la in de önskade uppgifterna inom branschen. Vidare finns planer på att undersöka möjligheter att samla in upp- gifter om insatsförbrukningen inom vägtransporter av gods samt inom juridisk och ekonomisk konsultverksamhet. Syftet med under- sökningarna är att kunna dra slutsatser om hur uppgifterna från oli- ka tjänstebranscher skulle kunna samlas in och utgöra grunden för eventuella provundersökningar, för att senare få fram ett använd- bart underlag för nationalräkenskaperna. Därför är det också vik- tigt att nationalräkenskaperna följer upp arbetet med att hitta metoder för att samla in de önskade uppgifterna, samt är med och påverkar utformningen av undersökningarna, för att resultaten skall kunna användas för nationalräkenskaperna. Under studiebesöken hos statistikbyråer i andra länder har utred- ningen funnit att de flesta av statistikproducenterna saknar direkt information om insatsstrukturen i tjänstesektorn. saknas alltså detaljerade uppgifter om användningen av olika varor och tjänster i produktionen inom tjänstesektorn, både den privata och offentliga. Det är därför vanligt med estimeringar för uppgifter som saknas. En vanlig uppfattning inom nationalräkenskaperna i dessa länder är att bristen på information om insatsstrukturen i tjänstesektorn utgör ett av de svagaste områdena i tillgångs- och användnings- tabellerna. Samtliga länder tar upp svårigheterna med att samla in uppgifterna från företag och behovet av bättre underlag för till- gångs- och användningsberäkningarna. är ett av de länder som ändå samlar in önskad infor- mation. Det sker bl.a. genom casestudies och enskilda undersök- ningar, dock endast i begränsad omfattning. Information om in- satsstrukturen i uppdateras med ny information från intermittenta undersökningar, som görs rullande . Det finns enligt statistikbyrån hyggligt bra tillgång på uppgifter för vis- sa tjänstebranscher, exempelvis telekomtjänster. statistikbyrå har särskild personal, som har direkt kon- takt med de största företagen. De samlar även in värdefull informa- tion om insatsstrukturen. Genom att göra direkta intervjuer hos företag har det gått lättare att få uppgifter om insatsstrukturen, menar statistikbyrån, jämfört med att skicka ut ett formulär med frågor. I vissa fall har företag även kunnat lämna en bedömning av insatsstrukturen inom andra, näraliggande branscher. En nackdel med att basera statistiken om insatsstrukturen på casestudies är emellertid osäkerheten om hur representativa enskilda företag är för en hel bransch. statistikbyrå har lämnat förslag om att göra under- sökningar av insatsförbrukningen inom olika branscher , samt något oftare för de tyngst vägande branscherna i ekono- min. De skulle vilja pröva olika sätt att samla in uppgifterna. De vill exempelvis pröva om en kombination av enkätundersökningar och företagsintervjuer skulle fungera. Personalen som arbetar med s.k. , som samlar in uppgifter direkt från de 20 största företagen i , skulle kunna pröva att samla in uppgifterna om insatsstrukturen via intervjuer med företagen me- dan uppgifterna från de mindre företagen skulle samlas in via enkä- ter. Importinnehållet i svensk produktion och användning Det saknas även information om den aktuella importstrukturen i den svenska ekonomin. Det gäller uppgifter om var i ekonomin och i vilken omfattning importerade varor används, både som insats- varor i produktionen och som slutlig användning. Sådan informa- tion skulle förbättra beräkningarna av BNP. Användarna vill också få en så riktig bild som möjligt av importanvändningen och dess storlek i olika delar av ekonomin. Sådan information behövs bl.a. som underlag för att göra prognoser för BNP. Eftersom det saknas direkt information om importandelar i pro- duktion och användning, utgår man i nationalräkenskaperna från uppgifter om tillförseln av import av olika produkter och fördelar ut den på produktions- respektive användningssidan i ekonomin utifrån olika antaganden om importanvändningen. Därmed föränd- ras importstrukturen löpande i de T/A-tabeller som tas fram, men eftersom aktuella T/A-tabeller inte varit publicerade för användar- na avseende åren efter 1993, har de använt föråldrade antaganden om importstrukturen. Det har bl.a. försvårat arbetet med att göra prognoser över BNP. Det är förknippat med stora svårigheter att samla in den önskade informationen. Särskilt gäller det insatsvaror. Huvudproblemet är att företag ofta har svårt att själva redovisa om de insatsvaror de använder är importerade. Ofta köps de in från underleverantörer i och inte direkt från utländska leverantörer. Utredningen har heller inte funnit något exempel från de länder den besökt på direkt insamling av information om importstrukturen i länderna. I , där det också saknas direkt information om import- andelar, finns en idé från deras nationalräkenskaper om att samla in uppgifterna direkt från de största företagen. De utfrågas mycket detaljerat under personliga intervjuer med statistikbyråns särskilda personal för uppgiftsinsamling från storföretag. Uppgifter om im- portstrukturen skulle också kunna samlas in den vägen och möjlig- en användas för att approximera importandelar i olika branscher. Utredningen gav SCB i uppdrag att undersöka möj- ligheterna till att samla in uppgifter om importstrukturen i svensk ekonomi. Ett konkret förslag på hur informationen på bästa och mest kostnadseffektiva sätt skulle kunna tas fram skulle utarbetas för att kunna prövas och genomföras i full skala . vid SCB:s avdelning för ekonomisk statistik undersökte möjligheterna och fann att det borde vara möjligt att i företagsregistret identifiera de företag som importerar varor genom att samköra informationen i registret med data från framför allt ut- rikeshandelsstatistiken och mervärdeskatteregistret. Företagen skulle kunna grupperas i branscher enligt svensk näringsgrensindelning, SNI. Utifrån denna gruppering skulle man med hjälp av befintlig statistik kunna utläsa vilka branscher, som använder importerade varor som insatsvaror i den egna produktionen. Vidare saknas även uppgifter om import av tjänster med avseen- de på var och hur den används i produktionen eller som slutlig an- vändning. är det som samlat in uppgifter om tjänsteimporten, men SCB tar över ansvaret för insamlingen av bytesbalansstatistiken. Det finns alltså behov av att undersöka möjligheterna att samla in uppgifter även om använd- ningen av importerade tjänster. Vidare ger förslag rörande hur de importerade varornas flöde genom partihandeln och vidareförsäljning till olika branscher skulle kunna undersökas. Genom en utökning av de intermittenta undersökningar, som görs för handeln, skulle infor- mationen möjligen kunna samlas in. Den närmast kommande under- sökningen för partihandeln skall göras avseende . saknas så gott som helt direkt information om handels- marginaler inom detalj- och partihandeln för olika produktgrupper. Sådan information skulle väsentligt kunna förbättra underlaget till de svenska tillgångs- och användningstabellerna och därmed beräk- ningarna av BNP för . För nationalräkenskaperna behövs alltså en uppdelning av handelsmarginalerna på både parti- och detalj- handeln, för att de skall kunna fördelas ut på produktgrupper och avstämningen mellan produktion och användning i ekonomin under- lättas. föreslår i sin rapport till utredningen att SCB borde undersöka om direkt information om handelsmarginaler skul- le kunna samlas in genom enkätundersökningar till ett fåtal domi- nerande företag inom partihandeln. Utredningen gav därför SCB i uppdrag att undersöka denna möjlighet. Ett antal stora partihandels- företag gav emellertid beskedet att uppgifterna inte kan lämnas ut. SCB:s program för tjänstenäringar kom, efter genomförandet av uppdraget till utredningen , fram till att uppgifter om handels- marginaler i stället skulle kunna samlas in i samband med den s.k. sortimentsundersökningen till enskilda butiker, som görs vart fem- te år. Frågor om handelsmarginaler skulle kunna läggas till i denna undersökning. Utifrån intervjuer med ett tiotal företag drog man slutsatsen att företagen skulle kunna besvara frågorna. Nästa sorti- mentsundersökning inom detaljhandeln är planerad och inom partihandeln . En fördel med en samordning med sortimentsundersökningen vore att kostnaderna skulle bli relativt små och att uppgiftslämnar- bördan inte skulle öka nämnvärt. En annan fördel vore att före- tagen skulle kunna få nytta av informationen när den har samman- ställts för olika produktgrupper. Det skulle kunna motivera dem till att fylla i uppgifterna. Å andra sidan finns risk för problem, så- som ökat bortfall för sortimentsundersökningen. motsva- rande undersökningar visar exempelvis relativt stora bortfall. kan komma att vara kritiska till att lämna de normalt käns- liga uppgifterna. Resultatet blir sannolikt en underskattning av handelsmarginalerna. En annan ansats för att få fram uppgifter om handelsmarginaler har undersökts av vid metodfunktionen vid SCB:s avdelning för ekonomisk statistik. Marginaler avseende livsmedel skulle kunna beräknas utifrån de uppgifter som samlas in för beräkning av prisindex för inhemsk tillgång (ITPI) respektive konsumentprisindex, KPI. Marginalen beräknas som skillnaden/ kvoten mellan priserna för identiska produkter i de bägge syste- men. De delar av produkturvalen som är gemensamma är dock små eftersom urvalen inte är samordnade. De minsta butikerna kommer inte med. En utökning av produkturvalet för ITPI torde därför vara nödvändig för denna ansats, vilket skulle öka uppgifts- lämnarbördan. Ytterligare en ansats vore att pröva insamling av inköpspriser för olika varor inom ett urval av företag samt motsvarande försälj- ningspriser från ett annat urval av företag. Det är ett förslag som framförts av professor , expert i utredningen. Syftet är ju att få fram handelsmarginaler i genomsnitt för olika produktgrupper och inte att identifiera respektive företags enskilda handelsmarginaler. Därmed skulle SCB kunna undvika att be före- tagen uppge handelsmarginalen direkt. Det är möjligt att det skulle räcka att samla in uppgifter om inköpspriser från ett fåtal butiker inom varje kedja, om man antar att motsvarande butiker har unge- fär samma inköpspriser. Dessutom skulle uppgifter om genom- snittliga försäljningspriser kunna hämtas från KPI-data eller från A.C. , som är ett företag inom marknadsinformation och marknadsanalys. Företaget samlar bl.a. in data av- seende kvantiteter och priser för EAN-märkta produkter från kassa- systemen hos ett urval av dagligvarubutiker. Klevmarkens förslag innebär emellertid att endast marginaler för detaljhandeln skulle fångas in, dvs. marginaler för partihandeln skulle inte kunna beräknas utifrån denna ansats. För nationalräkenskaper- na behövs en uppdelning av marginalerna på dels partihandeln och dels detaljhandeln. Däremot avser ansats för livsmedel marginaler för både parti- och detaljhandeln. Vidare har Klevmarken föreslagit att man bör pröva statistiska metoder som bevarar integriteten hos uppgiftslämnarna. Vidare skulle ett samarbete med branschorganisationer sannolikt underlätta upp- giftsinsamlingen. Klevmarken har vidare framfört idén att SCB bör undersöka om det finns en regelbundenhet i storleken på marginalerna över tiden och om det finns ett samband med konjunkturutvecklingen. Om man kan finna ett regelbundet mönster bör det gå att beräkna han- delsmarginaler utifrån en modell. Därmed skulle man inte behöva samla in uppgifter så ofta. En undersökning skulle sannolikt räcka. Utifrån den som benchmark skulle sedan en mo- dell användas. Vidare skulle uppgifterna om handelsmarginaler kun- na jämföras med motsvarande uppgifter i andra jämförbara länder, exempelvis . 6.5Metoder att redovisa produktivitet i offentlig sektor Ett av utredningens uppdrag är att analysera hur produktiviteten mäts i näringslivet och i offentlig sektor. Frågan är ställd särskilt mot bakgrund av svårigheterna att beräkna produktivitet för offent- lig tjänsteproduktion. Mätproblemen kan till stor del förklaras av svårigheter att mäta produktionsvolym för offentliga tjänster. I brist på information antas i nationalräkenskaperna att produk- tiviteten på relativt finfördelad nivå i offentlig sektor är oförändrad mellan åren. På aggregerad nivå (för hela den offentliga sektorn) kan det ändå uppstå en mindre förändring i den sammanvägda pro- duktiviteten p.g.a. förändringar i sammansättningen inom den offent- liga sektorn. På detaljerad nivå antas förändringen i förädlingsvär- det vara lika med förändringen av sysselsättningen. För att få fram mer rättvisande mått på den faktiska produk- tivitetsutvecklingen har utredningen analyserat flera alternativa meto- der för att beräkna produktionsvolymen inom offentlig sektor. I följande avsnitt beskrivs det arbete som pågår inom de svenska nationalräkenskaperna för att beräkna produktionsvoly- men för offentlig sektor med nya metoder. Dessutom redovisas exempel på metoder, som används av nationalräkenskaper i andra länder. Vidare görs sammanfattningar av två uppdrag som utred- ningen initierat. Det ena uppdraget har genomförts av ekonomie doktor , värdering (IFAU) samt fil.lic. Det andra uppdraget har genomförts av chefekonom vid Statskontoret. Pågående utvecklingsarbete inom nationalräkenskaperna I de nuvarande nationalräkenskaperna räknas produktionen inom offentlig sektor om från löpande till fasta priser med hjälp av kost- naderna för insatta produktionsfaktorer. Eftersom den domineran- de produktionsfaktorn inom sektorn är arbetskraft görs omräk- ningen till volymtermer i hög grad med löneindex. Dessutom antas produktivitetstillväxten vara oförändrad, varför förädlingsvärdet i princip får samma utveckling som antalet arbetade timmar. De svenska nationalräkenskaperna har beräknat den offent- liga sektorns produktion i fasta priser med den s.k. kostnads- eller inputmetoden. Den används eftersom det saknas faktiska prisupp- gifter för tjänsterna, då dessa i huvudsak finansieras med offentliga medel. De flesta länder ser bristen på tjänsteprisindex som ett stort problem för att få tillförlitliga mått på tjänsteproduktionen och jämförbara mått på produktivitetsutvecklingen. Bristen på relevanta prisindex för tjänstesektorn inom flertalet EU-länder har resulterat i rekommendationer från EU.1 rekommenderar att volym- beräkningarna bör göras från produktionssidan i stället för från kostnadssidan. Det finns emellertid många problem med att hitta tillförlitliga kvantitetsindikatorer. har tagit fram en lista med förslag på vilka år som med- lemsländerna senast bör införa nya volymberäkningar för respek- tive tjänstebransch i nationalräkenskaperna. Det gäller både privat och offentlig sektor. De svenska nationalräkenskaperna har god- tagit den föreslagna tidsplanen och kommer successivt att införa nya volymberäkningar –2006. skall allt- så hela tjänstesektorn beräknas med nya metoder för fastprisberäk- ningen. Parallellt pågår ett utvecklingsarbete inom för att få fram bättre produktionsvolymmått för offentliga tjänster. har påskyndat arbetet inom de svenska nationalräkenskaperna med att ta fram nya volymmått. startade ett arbete för att få fram bättre metoder och mått på produk- tionsvolymer inom offentlig sektor, i första hand för offentlig hälso- och sjukvård, förskola och barnomsorg. De nya metoderna kom- 1 Handbook on Price and Volume Measures in National Accounts, , 2001. mer, när de väl implementeras i nationalräkenskaperna, att påverka beräkningarna av ekonomins tillväxt och produktivitetsutveckling. Nya metoder kan också komma att leda till större revideringar i nationalräkenskaperna, eftersom det saknas snabbstatistik över volym- indikatorer för offentliga tjänster. I stället måste sannolikt antagan- den om produktivitetsutvecklingen läggas in i nationalräkenskaper- nas kvartalsberäkningar, som senare kan komma att revideras då årsuppgifter kommer med upp till eftersläpning. För fastprisberäkningar av hälso- och sjukvårdstjänster, beskrivs i en PM från nationalräkenskaperna, förslag på nya metoder, som skulle kunna användas för nationalräkenskaperna.1 Förslagen utgår från detaljerade rekommendationer från Eurostat2 och motsvarar acceptabla men inte ideala metoder. I promemorian diskuteras ock- så praktiska problem och möjligheter beträffande volymberäkning- ar för olika typer av hälso- och sjukvårdstjänster. Enligt skall en acceptabel volymberäkning av tjänsteproduktion utifrån kvantiteten tjänster också ta hänsyn till kvalitetsförändringar på tjänsterna. Exempel på volymmått är antal patientbesök eller antal behand- lingar. Sådana volymindikatorer skulle kunna användas för att skri- va fram produktionsvolymer för offentliga sjukvårdstjänster. Prob- lemet är att kunna mäta de kvalitetsförändringar, som kan kopplas till patientbesöken eller behandlingarna. Fler patientbesök kan öka produktionsvolymen, men kan å andra sidan också vara ett tecken på sämre kvalitet i vården. Ett annat exempel är att skriva fram pro- duktionen av utbildning med antal elever. Frågan är emellertid om en ökning av antalet elever leder till sämre kvalitet i utbildningen och hur dessa aspekter skall mätas och vägas in i volymberäkning- arna. De nya volymberäkningarna, som de svenska nationalräkenska- perna planerar att införa , löser inte dessa mätprob- lem. De kommer att motsvara s.k. B-metod för volym- beräkningar, dvs. en acceptabel metod. Målet är emellertid att upp- nå A-metoden, som mäter både kvantitets- och kvalitetsföränd- ringar på ett tillfredsställande sätt. 1NR-PM 2001:20, , SCB. 2Final report on the agenda of the meeting of the Working Party on National Accounts, Luxem- bourg, 20 October 1998. Metoder i andra länder Under sina studiebesök hos nationalräkenskaperna i andra länder har utredningen funnit att metoderna för att mäta produktions- volymer inom offentlig sektor i flera fall skiljer sig åt, vilket i sig försvårar jämförelser mellan länder av BNP-tillväxt och produktivi- tetsutveckling. Några länder använder fasta antaganden om pro- duktivitetstillväxten inom offentlig sektor, medan andra har börjat införa volymberäkningar i nationalräkenskaperna utifrån volym- indikatorer. Den allmänna tendensen hos de flesta av statistikbyråerna är att gradvis gå över till att beräkna produk- tionsvolymer utifrån volymindikatorer. Flera har påbörjat ett arbete att mäta produktionsvolymer i offentlig sektor och att beräkna produktivitet. har också bedrivit ett omfat- tande arbete tillsammans med ett antal länder för att utveckla vo- lymmått för offentliga tjänster. Detta är främst en följd av de rikt- linjer, som FN och ställt upp för sådana beräkningar. De rekommenderar volymmått på produktion av offentliga tjänster, i första hand för privata tjänster men även för kollektiva tjänster. Exempel på länder som fortfarande använder liknande metoder som de svenska nationalräkenskaperna, dvs. volymberäkningar uti- från den s.k. inputmetoden, är , , , och . I dessa länder görs inte heller några särskilda korrigeringar för att inputmetoden inte tar hänsyn till kvalitets- och effektivitetsförbättringar inom arbetskraften i offentlig sektor. statistikbyrå har emellertid vid sidan av nationalräken- skaperna drivit ett projekt för att beräkna produktivitet och ta fram volymindikatorer för statlig verksamhet. Målsättningen är att nationalräkenskaperna skall kunna använda de volymindikatorer som utvecklas. Sedan starten av projektet bygger statistikbyrån i systematiskt upp volymindikatorer, som fortlöpande är under utveckling. Utvärdering av olika metoder att mäta produktionsvolym och produktivitet inom offentlig verksam- het ingår i arbetet. Projektet har utökats till att även ta fram volym- indikatorer för verksamhet utifrån direkta undersök- ningar inom kommuner. Statistikcentralen kommer också att be- ställa och testa data från hälso- och sjukvård för utveckling av volymindikatorer även på det området. Exempel på länder, som har valt fasta antaganden om produktivi- tetstillväxten i offentlig sektor, är och . statistikbyrå (SSB) antar en produktivitetsökning inom offentlig förvaltning med undantag av försvaret. An- tagandet bygger på tidigare empiriska studier. SSB antar att en del av lönekostnadsökningen förklaras av en kvalitetshöjning hos per- sonalen, vilken ingår i antagandet. SSB planerar vidare att ta fram vissa indikatorer på produktionsvolym inom hälso- och sjukvård och möjligen även inom utbildningsområdet. För övrigt har medverkat i arbetet med i natio- nalräkenskaperna. deltog i arbetet med en rapport (decem- ber 2000) om volymmått inom sjukvården, som ingår i Euro- stats rekommendationer. nationalräkenskaper antar att produktivitetstillväxten för den offentliga sektorn uppgår till . Antagan- det ingår t.o.m. i statistiklag. Antagandet kommer emel- lertid att ersättas med andra metoder, som en följd av rekommendationer.