sou · GQB310 · 2003-01-01 00:00:00 — För en sådan nämnd gäller vad som är föreskri- vet om nämnder i kommunallagen (1991:900). 11 § Av kommunallagen (1991:900) framgår att flera kommuner kan ha en gemensam organisation för räddningstjänsten. En kommun får också träffa avtal med en annan kommun om att de uppgifter kommunen har enligt denna lag skall skötas helt eller delvis av den andra kommunen. Genom ett sådant avtal får en kommun tillhandahålla tjänster åt en annan kommun. Kommunen får även efter överenskommelse med annan kom- mun uppdra åt anställd i den kommunen att besluta på kommunens vägnar i visst ärende eller viss grupp av ärenden, dock inte i de fall som avses i 6 kap. 34 § kommunallagen. Föreskrifterna i 6 kap. 24- 27 och 35 §§ kommunallagen om jäv och anmälan av beslut till nämnd skall tillämpas på den som fattar sådana beslut. 12 § Den personal, som för kommunens räkning har att utföra olycks- och skadeförebyggande uppgifter, att planera, leda, genomföra och följa upp räddningsinsatser, samt att utöva tillsyn, skall genom erfarenhet och utbildning ha förvärvat den kompetens som behövs i kommunen för att tillförsäkra allmänheten en rimlig säkerhetsnivå i förhållande till de risker för olyckor som finns inom kommunen. 13 § Den personal som ingår i kommunens organisation för rädd- ningstjänst skall vara anställd. Kommunen får överlåta åt någon annan att göra räddningsinsatser som kräver särskild kompetens. I organisationen för räddningstjänst kan också ingå räddnings- värn. Ett räddningsvärn skall bestå av personal som har uttagits på grund av tjänsteplikt. Om det vid en anläggning inom kommunen har organiserats en särskild enhet för räddningsinsatser vid anläggningen, får kommu- nen träffa avtal med ägaren eller innehavaren av anläggningen om att enheten skall ingå i kommunens organisation för räddnings- tjänstverksamhet. En sådan enhets räddningsinsatser är att anse som enligt denna lag också när insatser- na görs inom den egna anläggningen. 14 § Inom varje kommun skall det finnas en räddningschef som ansvarar för att räddningstjänstverksamheten är ändamålsenligt ordnad och som leder varje räddningsinsats. Räddningschefen får utse annan som uppfyller de behörighetskrav som föreskrivs av re- geringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att leda räddningsinsatser (räddningsledare). Berör en räddningsinsats mer än en kommuns område inom samma län och finns därmed flera räddningsledare för insatsen, skall bestämma vem av räddningsledarna som skall leda insatsen, om inte räddningsledarna själva har bestämt det. Be- rör räddningsinsatsen flera län, skall länsstyrelserna i motsvarande situation bestämma vem av räddningsledarna som skall leda insat- sen. Om ledning och samordning av omfattande räddningsinsatser finns bestämmelser i 4 kap. 10 §. 4 kap. Statens ansvar och skyldigheter 1 § Den statliga räddningstjänsten enligt bestämmelserna i 2 – 7 §§ skall planeras och organiseras så att räddningsinsatserna kan genomföras på ett effektivt sätt. 2 § Inom fjällområden skall den myndighet som regeringen be- stämmer svara för räddningstjänst (fjällräddningstjänst) som inne- fattar att 1.efterforska och rädda den som har försvunnit under sådana omständigheter att det kan befaras att det föreligger fara för dennes liv eller allvarlig risk för dennes hälsa, 2.rädda den som har råkat ut för en olycka eller drabbats av en sjukdom och som snabbt behöver komma under vård eller få annan hjälp. 3 § Vid flyghaverier inom Sveriges sjöterritorium, med undantag för vattendrag, kanaler, hamnar och andra insjöar än , Vät- tern och , samt inom ekonomiska zon skall den myndighet som regeringen bestämmer svara för räddningstjänst (flygräddningstjänst). Myndigheten skall, såsom flygräddningstjänst, svara för före- byggande räddningsinsatser mot skador, när ett luftfartyg är nöd- ställt eller när fara hotar lufttrafiken. Myndigheten skall också, så- som flygräddningstjänst, svara för efterforskning av bemannade luftfartyg som saknas. 4 § Inom Sveriges sjöterritorium, med undantag för vattendrag, kanaler, hamnar och andra insjöar än , och , samt inom ekonomiska zon skall den myndighet som re- geringen bestämmer svara för efterforskning och räddning av män- niskor, som är eller kan befaras vara i sjönöd, och för sjuktrans- porter från fartyg (sjöräddningstjänst). 5 § I andra fall än som avses i 2 – 4 §§ skall den myndighet som re- geringen bestämmer, såsom räddningstjänst, efterforska personer som har försvunnit under sådana omständigheter att det kan befa- ras att det föreligger fara för deras liv eller allvarlig risk för deras hälsa. 6 § Inom Sveriges sjöterritorium, med undantag för vattendrag, kanaler, hamnar och andra insjöar än , och , samt inom ekonomiska zon skall den myndighet som re- geringen bestämmer svara för räddningstjänst, när olja eller andra skadliga ämnen har kommit ut i vattnet eller det föreligger en up- penbar risk för detta (miljöräddningstjänst till sjöss). 7 § Vid utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anlägg- ning i sådan omfattning att särskilda åtgärder krävs för att skydda allmänheten eller vid överhängande fara för ett sådant utsläpp skall den myndighet som regeringen bestämmer svara för räddnings- tjänst. I 10 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet finns bestäm- melser om skyldighet för innehavare av kärnteknisk anläggning att vidta de åtgärder som behövs för att upprätthålla säkerheten vid anläggningen. 8 § Den som leder en räddningsinsats skall fatta beslut om när in- satsen avslutas och, om det är möjligt, underrätta ägaren eller inne- havaren av den egendom som räddningsåtgärderna har avsett om behovet av bevakning, restvärdeskydd, sanering och återställning. Behövs bevakning med hänsyn till risken för nya olyckor men kommer bevakningen inte till stånd, får räddningsledaren utföra bevakningen på ägarens eller innehavarens bekostnad. skall lämna det biträde som behövs. 9 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall svara för sane- ringen efter sådana utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärntek- nisk anläggning som avses i 7 § första stycket. Med sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen enligt första stycket avses sådana åtgärder som staten skall vidta för att göra det möjligt att åter använda mark, vatten, anläggningar och annan egendom som förorenats genom utsläpp av radioaktiva ämnen Skyldighet för staten att vidta sådana åtgärder föreligger endast i den utsträckning det med hänsyn till följderna av utsläppet, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatsen och omständighe- terna i övrigt är påkallat att staten svarar för åtgärderna. 10 § Vid varje statlig räddningsinsats skall det finnas en räddnings- ledare. Räddningsledaren utses av den myndighet som svarar för räddningstjänsten. I fråga om räddningsinsatser som är omfattande får regeringen föreskriva eller i särskilt fall bestämma, att en länsstyrelse får ta över ansvaret för räddningstjänsten inom en eller flera kommuner. I sådana fall utses räddningsledare av den länsstyrelse som har fått ansvaret. I fråga om sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning får regeringen föreskriva eller i särskilda fall besluta, att en länsstyrelse skall ta över ansvaret för saneringen inom flera län eller att någon annan statlig myndighet skall ta över detta ansvar inom ett eller flera län. 11 § Inom länet utövar tillsyn över efterlevnaden av denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Den centrala tillsynen utövas av . I fråga om statlig räddningstjänst utövas den centrala tillsynen av den myn- dighet som regeringen bestämmer. Särskilda skyldigheter för enskilda och myndigheter 1 § När det behövs, är var och en som under kalenderåret fyller lägst arton och högst skyldig att medverka i rädd- ningstjänst, i den mån hans eller hennes kunskaper, hälsa och kroppskrafter tillåter det. Tjänsteplikten fullgörs på anmodan av räddningsledaren. Bland dem som är tjänstepliktiga enligt första stycket och som är bosatta i kommunen får en sådan nämnd som avses i 3 kap. 10 § ta ut lämpliga personer för att ingå i kommunens räddningsvärn. I första hand skall frivilliga tas ut. Ingrepp i annans rätt 2 § Om fara för liv, hälsa eller egendom eller för skada i miljön inte lämpligen kan hindras på något annat sätt, får räddningsledaren vid en räddningsinsats bereda sig och medverkande personal tillträde till annans fastighet, avspärra eller utrymma områden, använda, föra bort eller förstöra egendom samt företa andra ingrepp i annans rätt, i den mån ingreppet är försvarligt med hänsyn till farans beskaffen- het, den skada som vållas genom ingreppet och omständigheterna i övrigt. Sådana ingrepp får också företas av den kommunala nämn- den eller, i fråga om statlig räddningstjänst, av den myndighet som svarar för räddningstjänsten. Om enligt vad som sägs i 4 kap. 10 § andra stycket har tagit över ansvaret för den kommu- nala räddningstjänsten, får ingrepp företas av i stället för av den kommunala nämnden. Vid sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen får, under de förutsättningar som anges i första stycket eller om det är nödvän- digt för att göra det möjligt att åter använda den förorenade egen- domen, den myndighet som ansvarar för saneringen företa sådana ingrepp i annans rätt som anges i första stycket. skall lämna det biträde som behövs. 3 § Den som med stöd av 2 § har beslutat om avspärrning eller ut- rymning, skall hjälpa till med att ordna uppehälle för dem som till följd av åtgärden är i behov därav. 4 § Anordning som varaktigt behövs för räddningstjänsten får pla- ceras på annans mark eller byggnad, om det inte medför inverkan av någon betydelse på markens eller byggnadens användningssätt. Beslut om en sådan åtgärd meddelas av en sådan nämnd som av- ses i 3 kap. 10 § eller, i fråga om statlig räddningstjänst, av den myndighet som svarar för räddningstjänsten. Dokumentation av beslut om tjänsteplikt och om ingrepp i annans rätt 5 § Den som med stöd av 1 § har beslutat om tjänsteplikt eller med stöd av 2 § har beslutat om ingrepp i annans rätt skall dokumentera beslutet genom protokoll varav framgår vem som har fattat beslu- tet, skäl för beslutet, tidpunkt för beslutet samt mot vem eller mot vad som beslutet har fattats. Skyldighet att medverka i räddningstjänst eller sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen 6 § En statlig eller myndighet är skyldig att med perso- nal och egendom delta i en räddningsinsats på anmodan av rädd- ningsledaren och vid sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen på anmodan av den myndighet som svarar för saneringen. En sådan skyldighet föreligger dock endast om myndigheten har lämpliga resurser och ett deltagande inte allvarligt hindrar myndighetens vanliga verksamhet. 7 § Myndigheter och enskilda skall på begäran av en myndighet som svarar för räddningstjänst eller sanering efter utsläpp av radio- aktiva ämnen lämna upplysningar om personal och egendom som kan användas i räddningstjänsten eller vid saneringen. Medverkan i planering av och vid övningar i räddningstjänst och för sanering vid utsläpp av radioaktiva ämnen 8 § Kommunen är skyldig att delta i planeringen av räddnings- tjänsten vid utsläpp av radioaktiva ämnen från kärntekniska anlägg- ningar i landet och att medverka vid övningar i sådan räddnings- tjänst. Kommunen är vidare skyldig att medverka i planering och övningar för sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från kärntekniska anläggningar. 9 § Kommunen och den statliga myndighet som svarar för rädd- ningstjänst skall se till att det finns anordningar för alarmering av räddningsorganen. När ett räddningsorgan gör en räddningsinsats, skall polismyn- digheten underrättas om insatsen. Om effekterna av en olycka kan kräva särskilda åtgärder till skydd för befolkningen eller miljön i ett annat land än , skall det räddningsorgan som gör räddningsinsatsen under- rätta berörd myndighet i det andra landet. Ersättning till kommun för medverkan i räddningstjänst m.m. 1 § Om en kommun har medverkat i en annan kommuns rädd- ningstjänst, har kommunen rätt till skälig ersättning av den andra kommunen. Om en kommun har medverkat i statlig räddningstjänst eller vid sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen eller vid övningar i så- dan räddningstjänst eller sådan sanering, har kommunen rätt till skälig ersättning av staten. 2 § Vid med anledning av utflöde i vat- ten av olja eller andra skadliga ämnen har kommunen rätt till er- sättning av staten för den del av räddningstjänstkostnaderna som överstiger ett av regeringen fastställt belopp, om utflödet har in- träffat utanför Sveriges sjöterritorium eller inom en del av sjöter- ritorier där räddningsinsatser skall göras enligt 4 kap. 6 § eller inom , eller . Om en kommun har haft kostnader för sanering med anledning av sådant utflöde i vatten av olja eller andra skadliga ämnen som avses i första stycket har kommunen rätt till ersättning av staten för den del av saneringskostnaderna som överstiger ett av regering- en fastställt belopp. 3 § Om en räddningsinsats i har med- fört betydande kostnader, har kommunen rätt till ersättning av staten för den del av räddningstjänstkostnaderna som överstiger en självrisk. Självrisken beräknas enligt grunder som regeringen fast- ställer. 4 § Den som på grund av tjänsteplikt eller frivilligt efter anmodan av räddningsledaren har medverkat i räddningstjänst enligt denna lag eller i övning i sådan tjänst har rätt till skälig ersättning för kostnader för resa och uppehälle samt för arbete och tidsspillan enligt bestämmelser som meddelas av regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer. Denne har också rätt till ersättning för skada på kläder och andra personliga tillhörigheter. Första stycket gäller inte den som har erhållit ersättning av nå- gon annan eller på grund av tjänst eller annars genom avtal har rätt till ersättning för medverkan i räddningstjänst. Ersättning enligt första stycket skall betalas av kommunen till den som har medverkat i eller i övning i sådan tjänst och av staten till den som har medverkat i statlig rädd- ningstjänst eller i övning i sådan tjänst. 5 § I lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m.m. finns be- stämmelser om ersättning vid personskada till den som har med- verkat i räddningstjänst enligt denna lag eller i övning i sådan tjänst. 6 § Har utrustning för räddningstjänst eller sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen tillhandahållits frivilligt eller tagits i anspråk med stöd av 5 kap. 2 §, har egendomens ägare eller innehavare rätt till ersättning för skada på eller försämring av egendomen, förlorad avkastning eller nytta av egendomen och kostnad med anledning av att egendomen har tillhandahållits. Första stycket gäller inte den som har erhållit ersättning av nå- gon annan eller på grund av tjänst eller annars genom avtal har rätt till ersättning för att tillhandahålla egendom för räddningstjänst eller sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen. Första stycket gäller inte heller den som har tillhandahållit egendom för rädd- ningstjänst, om räddningsinsatsen har avsett att hindra eller be- gränsa skada på dennes egendom eller har föranletts av olycka i dennes verksamhet. 7 § Om egendom tas i anspråk genom åtgärd enligt 5 kap. 4 §, är ägaren eller innehavaren berättigad till ersättning för förlorad av- kastning eller nytta. 8 § Ersättning enligt 6 och 7 §§ skall betalas av kommunen eller, i fråga om statlig räddningstjänst och sanering efter utsläpp av radio- aktiva ämnen, av staten. Bestämmelser om bemyndiganden, ansvar och över-kla- gande 1 § Regeringen får i de avseenden som behandlas i denna lag med- dela ytterligare föreskrifter som rör skydd för liv, hälsa och miljön samt utbildning. Regeringen får överlåta åt förvaltningsmyndighet eller kommun att meddela sådana föreskrifter. Regeringen får meddela föreskrifter om förbud helt eller delvis mot eldning utomhus och om liknande förebyggande åtgärder mot brand. Regeringen får överlåta åt en myndighet eller åt kommun att meddela sådana föreskrifter. 2 § Regeringen får meddela föreskrifter om begränsning i rätten för den som utför rengöring och kontroll enligt 3 kap. 3 § eller tillsyn enligt 3 kap. 4 § att driva eller annars ta befattning med närings- verksamhet som gäller handel med brand- eller livräddningsredskap eller meddelande av försäkringar som har samband med brand. 3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta om att enskilda, företag, organisationer eller andra sam- manslutningar skall medverka vid övningar av betydelse för befolk- ningsskyddet eller den räddningstjänst som skall bedrivas under höjd beredskap. 4 § Till böter skall den dömas som 1.uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbud mot eld- ning utomhus som har meddelats med stöd av 1 § andra stycket, 2.uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att ge upplysningar eller lämna ut handlingar enligt 3 kap. 4 § eller 5 kap. 6 §, 3.uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift om förhållande av betydelse vid fullgörande av uppgiftsskyldighet som följer av 3 kap. 4 § eller 5 kap. 6 §, 4.uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att fullgöra vad som åligger honom enligt 2 kap. 2 eller 6 §, 5.utan att ha laga förfall uppsåtligen eller av oaktsamhet under- låter att fullgöra tjänsteplikt som åligger honom enligt 5 kap. 1 §, 6.uppsåtligen hindrar eller försöker hindra en åtgärd som beslu- tats enligt 5 kap. 2 § första stycket eller annars utan giltig ursäkt åsidosätter sådan åtgärd. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Till ansvar enligt första stycket skall inte dömas, om ansvar för gärningen kan ådömas enligt . Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud skall inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som om- fattas av föreläggandet eller förbudet. 5 § Ett beslut om fullgörande av tjänsteplikt enligt 5 kap. 1 § eller om ingrepp i annans rätt enligt 5 kap. 2 § gäller även om det över- klagas. Om det föreligger särskilda skäl, får en tillsynsmyndighet be- stämma att dess beslut skall gälla även om det överklagas. 6 § Ett beslut av en räddningsledare om fullgörande av tjänsteplikt enligt 5 kap. 1 § eller om ingrepp i annans rätt enligt 5 kap. 2 § får överklagas hos . I övrigt får räddningsledarens beslut med stöd av denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen inte överklagas. En nämnds beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får över- klagas hos . och andra tillsynsmyndigheters beslut får över- klagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detsamma gäller en statlig myndighets beslut enligt 5 kap. 2 och 4 §§. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 7 § Frågor om ersättning enligt 6 kap. 4, 6 och 7 §§ prövas i fråga om eller övning i sådan tjänst av den eller de kommunala nämnder som ansvarar för räddningstjänsten, eller i fråga om statlig räddningstjänst och sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen, av den myndighet som svarar för räddnings- tjänsten eller saneringen. 8 § I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om överklagande hos allmän förvaltningsdomstol. statlig myndighet än beslut enligt 6 kap. 2 – 4, 6 och 7 §§ får dock inte överklagas. Om en kommun överklagar ett beslut enligt 6 kap. 2 eller 3 §, skall vara kommunens motpart sedan hand- lingarna i ärendet har överlämnats till domstolen. 8 kap. Övriga bestämmelser under höjd beredskap m.m. 1 § När den totalförsvarspliktiga personal som är inskriven för ci- vilplikt enligt 5 kap. 1 § inkallats för tjänstgöring enligt 4 kap. 7 § lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt ingår även denna personal i kommunens organisation för räddningstjänst. 2 § I syfte att skydda och rädda befolkningen och civil egendom från krigets verkningar skall kommunens organisation för rädd- ningstjänst under höjd beredskap, utöver vad som i övrigt framgår av denna lag, ansvara för 1.upptäckande, utmärkning och röjning av farliga områden, 2.indikering, sanering och andra åtgärder för skydd mot kärnva- pen och kemiska stridsmedel, 3.kompletterande åtgärder som är nödvändiga för att verksam- het enligt denna paragraf skall kunna fullgöras. Personal inom kommunens organisation för räddningstjänst skall vidare delta i åtgärder för första hjälp åt och transport av skadade samt för befolkningsskydd. Vad som gäller vid skall gälla även när personalen inom kommunens organisation för räddningstjänst ut- för uppgifter enligt första och andra styckena. 3 § Är i krig eller krigsfara eller råder det sådana utom- ordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför gränser eller av att har varit i krig eller krigsfara, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- dela sådana från denna lag avvikande föreskrifter som är av betydel- se för totalförsvaret eller som behövs för att nödvändig räddnings- tjänst i övrigt eller sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen skall kunna genomföras. 4 § Under höjd beredskap får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer besluta att personal inom kommunens orga- nisation för räddningstjänst får tas i anspråk för uppgifter som inte rör den egna kommunen. Om personal enligt första stycket har tagits i anspråk enligt för- sta stycket, har kommunen rätt till ersättning av staten för skäliga kostnader. 5 § Beslut som meddelats med stöd av 4 § första stycket får inte överklagas. 6 § Regeringen, en kommun eller en statlig myndighet som svarar för räddningstjänst får i den utsträckning som följer av överens- kommelser som ingått med , , eller begära bistånd från eller lämna bistånd till utländska myn- digheter vid räddningsinsatser. I andra fall får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer begära eller lämna internationellt bistånd vid räddningsinsatser enligt internationella överenskom- melser som ingått. 7 § Om en utländsk fysisk eller juridisk person som saknar hemvist här i landet medverkar i en räddningsinsats i på begäran av regeringen, en kommun eller en statlig myndighet enligt 6 § skall staten i stället för den utländska personen ersätta skada som upp- kommer i samband med räddningsinsatsen för vilken den utländska personen annars skulle ha varit skadeståndsskyldig enligt svensk lag. Staten skall även ersätta en utländsk fysisk eller juridisk person som saknar hemvist i och som handlar för biståndsgivarens räkning för personskada och skada på utrustning eller material som används vid biståndsgivningen, om skadan har uppkommit i i samband med räddningsinsatsen. 8 § Staten får kräva tillbaka ersättning som betalats enligt 7 § första stycket av den som har vållat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet. För den som är att anse som arbetstagare skall dock ansvaret vara begränsat på det sätt som sägs i 4 kap. 1 § skade-s- tåndslagen (1972:207). Om rätt till återkrav för ersättning som har betalats för atom- skada finns särskilda bestämmelser i atomansvarighetslagen (1968:45). Om utländskt bistånd har begärts av en kommun, får staten av denna kräva tillbaka vad staten har betalat enligt 7 § eller enligt åta- gande i internationella överenskommelser om sådant bistånd i den mån kostnaden jämte kommunens egna kostnader för räddningsin- satsen inte överstiger självrisken enligt 6 kap. 3 §. 9 § Biståndspersonal från , , eller tjänstgör i samband med en räddningsinsats i i enlighet med de tjänstgöringsbestämmelser som gäller i det egna landet. Även fordon, räddningsmateriel och annan utrustning från något av de nämnda länderna får utan särskilt tillstånd användas i samband med räddningsinsatser i enlighet med de bestämmelser som gäller i det egna landet. Bestämmelser om immunitet och privilegier i vissa fall i samband med utländskt bistånd vid räddningsinsatser i enlighet med inter- nationella överenskommelser finns i lagen (1976:661) om immuni- tet och privilegier i vissa fall. Denna lag träder i kraft den (1986:1102) skall upphöra att gälla.