sou · GQB392d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Regeringen skulle enligt tidningen , i samband med Pragkuppen, ha beslutat att vid sidan av T-kontoret upprätta en hemlig säkerhets- organisation vars huvuduppgifter var att infiltrera och skaffa upp- lysningar om det , liksom om fackföreningar där kommunisterna hade majoritet eller var särskilt starka. Dess- utom hävdades att IB med hjälp av agenter infiltrerat FNL-rörel- sen, Vpk, SKP (f.d. KFML), samt Palestinagrupperna. I reportaget nämndes också att IB hade ett vänsterregister innehållande över 20 000 personer. Registret förvarades enligt tidningen på IB:s operationsavdelning på Grev- gatan 24 i . Avslöjandena fick inget större utrymme i IB- reportaget men väckte ändå stort uppseende i massmedia. I ett följande nummer togs IB:s infiltrationsverksamhet i upp där också namn och bild på publicerades. En presskonferens hölls med försvarsminister som inledde med att säga, rörande det som han i första hand hand tagit itu med att undersöka, att där tror jag att jag har hunnit gå till botten. Det rörde uppgiften om att IB vid sidan av sin uppgift som militärt underrättelseorgan, ägnar sig åt att ha svenska medborgare under uppsikt och då framför allt kommunis- tiska eller vänsterextremistiska rörelser. sade sedan att dessa uppgifter var felaktiga varefter han lämnade en kortare histo- risk bakgrund till sitt svar innefattande uppgifter om utländskt spioneri riktat mot försvar och industri under efterkrigs- perioden: Och och 60-talet så var det den militära underrättelsetjänsten som organiserade denna uppgift. hävdade att svenska medborgare endast berördes i den mån det var fråga om någon anknytning till den mot riktade illegala verksamheten och om de samarbetade med ut- länningar. Emellertid, fortsatte försvarsministern, hade denna verksamhet inom landet blivit ohållbar : Då hade den svenska säkerhetspolisen byggts upp och den klagade över att det var dubbelverksamhet. Det ledde till en gränsdragning mellan militär underrättelseverksamhet, som ju bara ska syssla med militär underrättelseverksamhet, och polisen. I dessa frågor slutfördes denna gränsdragning 1968. Det finns ingen personal anställd i den militära underrättelseverksamheten som är anställd för att övervaka svenska medborgare. Uppgifterna om att relationen mellan militären och polisen blev ohållbar omkring mitten av samt att en gränsdragning initierades som slutfördes , var felaktiga, låt vara av mindre betydelse i sammanhanget. Detta problem hade sannolikt påtalats vid olika tillfällen, men det var först som man inom regeringen egentligen gjorde något åt saken. Anledningen var att rikspolischefen vid en beredning om säkerhets- tjänsten helt enkelt hade krävt detta. närvarade vid denna beredning. Nästa punkt som togs upp vid presskonferensen rörde FiB/ Kulturfronts påståenden om att IB hade haft ett åsiktsregister omfattande omkring 20 000 namn. Här hävdade att regeringen -67 eller -68 beslöt förbjuda det regis- ter som fanns i samband med IB:s verksamhet. I själva verket talar här om tiden för personalkontrollkungörelsens ikraft- trädande . Jag undersökte påståenden om att det fanns ett register hos den militära underrättelseverksamheten med 20 000 namn och jag kan försäkra att ett sådant register finns inte. Jag har talat med dom som jag känner personligen som rensade bort detta register. Och jag har kontrollerat att det lilla register på ungefär 4 000, i varje fall inte över 5 000, jag hann inte räkna så klart, som finns där innehåller uppgifter som gäller positiva och negativa, dvs folk som man kan lita på och agenter. under presskonferensen ställdes frågan om när registret förstördes och svarade då, till synes utan att tveka 1968. utkom nästa nummer av FiB/Kulturfront med nya avslöjanden, framför allt rörande verksamhet i . svarade försvarsminister i på en interpellation från (vpk). Denne tog upp ett uttalande som gjort i efter fråga från rörande påstådd åsiktsregistrering inom militären. Försvarsministern hade då sagt (alltså 1971): Det förvånar mig att förklarar sig icke vara nöjd med ett svar där jag alldeles klart säger att sådan registrering inte förekommer. Det förekommer inte av flera skäl. För det första får åsiktsregistrering icke ske i numera. För det andra finns det ingen militär säkerhetspolis och har aldrig funnits. Det finns bara en polis i och det är rikspolisen. Det finns ingen militär organisation som på något sätt övervakar svenska medborgare. hade just en form av militär säkerhetspolis av- slöjats och t.o.m. bekräftats, men lyckades faktiskt ta sig ur det svåra läget. Han svarade att Måbrink beskyllde den militära underrättelseverksamheten för att ha till uppgift att över- vaka svenska medborgare och svenska organisationer och alltså inte håller sig till det som är dess uppgift, den militära underrättelse- verksamheten. menade att Måbrink därmed gjorde sig skyldig till samma feltolkning som han ansåg att FiB/ Kulturfront gjorde; den övervakande verksamhet som bl.a. bedrev hade haft till uppgift att skydda svenska medborgare mot utlänningar som kunde kopplas till den ohyggliga terror som konflikten – eller arabstaterna fört in i den europeiska tillvaron. Därefter sade att han skulle klara upp detta med registren och frågan om huruvida det finns en militär säkerhetspolis och fortsatte: Av debatten med framgår att fanns det en sådan säkerhetspolis. Under kriget skedde en uppsamling av namn på personer som både militär och polis ansåg vara opålitliga Detta in- hämtningsarbete upphörde då regeringen förbjöd det och registren försvann - hur vet jag inte. Därefter följde Pragkuppen , (d)å ändrades regeringens bedömning, och åsiktsregistreringen återupptogs. Den pågick då den åter förbjöds. gick där- efter in på personalkontrollen och berättade att de militära myndigheterna efter förfrågan hos fick en mängd handlingar och personuppgifter ur åsiktsregistret. Men (n)ågon militär säkerhetspolis vid sidan om rikspolisen fanns inte. Av de handlingar med personuppgifter som polisen överlämnade till militära myndigheter behöll de militära myndigheterna kopior. närmade sig därefter IB:s verksamhet, dock utan att nämna organisationens namn: Under av den här hade, som jag sade på en presskonferens , den militära underrättelsetjänsten också en annan uppgift; den hade i vissa av våra industrier uppgiften att försöka uppdaga eller förhindra industrispionage. Det var fråga om nyckelindustrier, tekniskt avancerade industrier och våra krigs- industrier. Det sammanhängde med att det vällde in i landet hundra- tusentals människor, arbetskraft som vi behövde från alla möjliga håll. Vi fick upplysning utifrån att enstaka personer var ute för att skaffa tekniska uppgifter från : några av dessa personer greps ju också och dömdes för industrispionage. levererade sedan de avgörande slutorden: Det gick inte att bygga upp en organisation för att förhindra detta, utan man gjorde i stället så att man sökte kontakt med folk på verkstäder och i forsknings- och konstruktionsavdelningar. Det var fackligt organiserade som man bad hålla reda på den och den som man misstänkte hade kommit in i landet för att skaffa tekniska uppgifter från (LOL:s kursiv). Detta måste betraktas som en vilseledande uppgift från sida och det går troligen att här se en av orsakerna till varför IB- debatten blivit så seglivad. I samband med avslöjandet bestämde man sig uppenbarligen inom regeringen och militären för att endast erkänna IB:s övervakning av utländska medborgare, inte av svenska kommunister. tog sedan upp följden av personal- kontrollkungörelsens tillkomst 1969: , efter beslutet att verksamheten skulle läggas om, upp- hörde som bekant – det har varit många debatter om det – polisens åsiktsregister. Det tuggades sönder – registren förstördes alltså. För- svarsstabens dubblettregister, om man vill kalla det så, förstördes på samma sätt. Kvar finns IB:s sökregister, som jag har gått igenom. Det är icke ett åsiktsregister, det är ett nödvändigt register för IB:s verksamhet. Ingen svensk medborgare behöver misstänka att hon eller han befinner sig där på grund av några politiska uppfattningar, det kan jag försäkra. Försvarsministern rör här till begreppen ganska ordentligt. Då han talar om Försvarsstabens dubblettregister menar han egentligen kopior av PM över utfall i personalkontrollärenden som –1968 (enligt ) översändes från polisen tillFst/Säk. Över dessa kopior förde Fst/Säk ett register. Registret och handlingarna förstördes dock inte 1969 utan i samband med uppståndelsen runt värnpliktskonferensen. IB:s sökregister har möjligen med detta att göra om det på dessa, IB:s egna personkort, fanns hänvisningar till säkerhetspolisens personal- kontrollutlåtanden. Eftersom inga kort finns kvar, vet vi dock inget om detta. Vad som torde vara säkert är att IB:s registerkort innehöll hänvisningar till handlingar i det egna arkivet. Möjligen innehöll korten också hänvisningar till andra handlingar inom för- svarsstaben, men inte heller detta kan bedömas. I riksdagsdebatten flyttade också tidpunkten för be- slutet om gränsdragningen mellan den militära och polisiära säkerhetstjänsten. I de första uttalandena hade han sagt att detta arbete pågick och stod klart . sade han att beslutet fattades 1969 och att uppdelningen i praktiken var klar . Efter riksdagsdebatten var det relativt sparsamt med kommentar rörande IB:s inrikesverksamhet från ansvarigt håll. Först efter gripandena av , och började man uttala sig i debatter och massmedia. 2.5Stig Synnergren intervjuas i Synnergren diskuterade vid tillfället inte IB:s inrikesverksamhet , d.v.s. den gamla klassiska delen. Han sade endast att man tittar på utländska medborgare eller svenska medborgare som kan riskera att vara agenter – vi uppfattar det som agentverksamhet eller kontrollverksamhet. Han lade till att det finns människor som lämnar uppgifter fortfarande till oss inom svenska organisationer, med anspelning på verksamhet i Göteborg.1 1 : Regeringens ansvar om IB har gjort fel, . 2.6Olof framträder i massmedia kommenterade IB:s verksamhet och IB-affären i tre intervjuer . I fick han frågan om det förekommer någon kontroll eller registrering inom fack- förbund eller olika socialdemokratiska organisationer från IB eller någon liknande organisation. svarade att han inte hade någon som helst kännedom om någon sådan registrering. IB eller säkerhetspolisen ägnar sig icke åt sådant. fick också frågan om han bedömde hela den här frågan om IB som oviktig. Det är allvarligt om det kommer fram uppgifter som skulle innebära att svenska myndigheter spionerar på svenska medborgare eller inte följer regeringens direktiv. För mig var den här frågan aktuell 1969 i samband med säpodebatten. 1970 genomfördes våra beslut. Det mesta som dras upp hänför sig till tiden . Är Palmes uppgifter riktiga? Svaret beror på om man kan anse att han var införstådd med att och hade återupptagit inrikesverksamheten . En del av dem som SÄKO talat med utgår från att så varit fallet. fick också frågor rörande verksamhet: Jag vill utomordentligt bestämt säga att IB får verka endast inom ramen för gällande lag i . Det gäller å ena sidan att slå vakt om det öppna demokratiska samhället och å den andra att skydda människorna mot brott och våld. Jag ogillar arbete med infiltratörer och liknande metoder. Men brottslig verksamhet skall avslöjas var den än bedrivs, det må vara i en terrororganisation eller t ex i en narkotika- liga. Men detta är polisens arbete, inte militärens. Erfarenheten av stigande våld från olika grupper, på vänster- och högerkanten, t ex Svarta och Ustasja, visar att det finns motiv för över- vakning. Hur detta går till i de enskilda fallen vill jag inte diskutera. publicerade också en intervju med i . Här de frågor som direkt berör SÄKO:s område: Fråga: Det har sagts att underrättelseverksamhet riktad mot vänster- grupper har förekommit även med användande av personer inom socialdemokratin. : Påståendet om en kontakt mellan partiet och militär underrättelsetjänst är felaktiga. när det till vårt land inströmmade en del utländska agenter användes svenska fack- SOU 2002:92 Debatten om IB föreningsmedlemmar och socialdemokrater i en del fall för att följa dessa agenters förehavanden. Denna verksamhet är avvecklad. Fråga: Förekommer det infiltration av betalda agenter i svenska organisationer? : Det förekommer inte och skall inte förekomma. Det har förekommit att medlemmar av svenska organisationer rapporterar till polisen om vad de anser vara förberedelser för brottslig verksamhet. lägger sig här på nivå i vad avser för- hållandet mellan IB och SAP. Påståenden om en kontakt mellan partiet och militär underrättelsetjänst är felaktiga, menar han. Det har i stället rört sig om kontakter mellan enskilda fackligt aktiva samt socialdemokrater i en del fall för att följa agenters förehavanden. var dock med all säkerhet bättre informerad. Det finns en minnesanteckning som journalisten gjorde i samtal med . Bland annat berördes IB-affären mycket kort. Uppteckningen lyder i sin helhet: – Jag har predikat för och () gång på gång att dom borde säga klart ut att visst finns det infiltration. Men har ju sagt att det inte förekommit och därmed har han låst alla andra. Det får inte förekomma och förekommer heller inte. Det är synd tycker jag. Det får inte förekomma och förekommer heller inte. citerar här ordagrant intervjun med i där han ut- talar sig om infiltrationsverksamhet i . Enligt borde dock både och säga som det var. De båda ville emellertid enligt inte bekräfta att in- filtration förekommit , d.v.s. det år då blev stats- minister och justitieminister. beklagade att därigenom hade låst alla andra. Det utgör ännu ett starkt bevis på de för regeringen ytterst känsliga inslagen i IB-affären och hur man, mot bättre vetande, valde att helt förneka sådana uppgifter.2 Det är riktigt som hävdar att Palmes uttalande om att infiltration varken förekom eller fick förekomma, ledde till att andra bands upp. 2 Uppteckningen har överlämnats till SÄKO av journalisten den 29 okto- ber 2002. uttalande är förbluffande i sin öppenhet och kan bara förklaras med det starka förtroende han hyste för . menade denne att lämnade kolossalt viktiga uppgifter som ledde till att (p)olisen har kunnat förhindra terrordåd. Vidare sa han att (d)et är absolut förbjudet att använda infiltratörer och det har aldrig förekommit. Med infiltratör avsåg personer som specialutbildats för att sedan infiltrera en viss organisation och rapportera. Att, som gjorde, fotografera ett medlemsregister tillhörande FNL- rörelsen i var dock mot instruktionerna. uttalade sig i samma tidning om hur han såg på infiltration som arbetsmetod: : Jag anser att det är olämpligt över huvud taget. Men om folk i organisationer vill informera , så säger inte nej. Men att själv tar kontakt med medlemmar i en organisation, det tycker jag är olämpligt. Fråga: Det tycker inte JO, t ex i sin ämbetsberättelse 1973. Han anser bara att inte bör kontakta alltför unga personer för sådan verksamhet. : Jaså, sa JO det? Men då säger jag att jag tycker det är olämp- ligt. Enligt visste dock både och att infiltration förekom. Också måste ha varit införstådd i detta. 2.7Sven tal inför arbetarekommun höll ett anförande inför arbetarekommun. Han kommenterade då relativt utförligt anklagelserna mot honom själv och IB i massmedierna. Inledningsvis ville han försöka kontrollera de beskyllningar som jag tror att vi alla som sitter här kan kontrollera. Han hänvisade till såväl FiB/Kulturfront som till där det sagts att det socialdemokratiska partiet från och Arbetarekommun, under ledning – jag är borta ur bilden – har skött en mycket välorganiserad verksamhet och stått i direkt förbindelse med reaktionärerna i försvarsstaben, som det heter. Ni kan själv avgöra hur det förhåller sig med de här beskyllningarna. Jag kan inte tänka mig att det är sant och så är naturligtvis inte heller förhållandet. Att SAP skött IB från partikansliet gick ju på goda grunder att dementera, men den andra delen – att man stått i direkt förbindelse med försvarsstaben (oavsett om stabens folk kunde betraktas som reaktionärer eller ej) är ju faktiskt sant. Partikansliet och arbetarekommunen hade faktiskt stått i direkt förbindelse med IB, detta har ju numera , , m.fl. vittnat om. Vi vet dessutom att andra personer på partikansliet, som partikassören och den internationelle sekreteraren hade direktkontakter med . Sedan levererade ett mycket anmärkningsvärt ut- talande. Med hänvisning till beslutet om att avveckla åsikts- registreringen 1969 sade han att (f)örsvaret har aldrig haft någon egen inhämtning av uppgifter. Det är polisen som skött detta. Märk väl att här talar om perioden såväl före som efter 1970. IB (Grupp B) var ju just en militär inhämt- ningsenhet. under anförandet återkommer till frågan om IB:s inrikesverksamhet. Han sade då: och en stor del av – under hela det period – hade den verksamhet som kallas IB bl.a. till uppgift att inom landet försöka hålla efter namngivna personer som ansågs vara agenter för främmande makt – de var nästan allihopa utlänningar. Redan här motsäger sig själv eftersom den verksamhet han beskriver måste ha innehållit funktioner som inhämtning. Möjligen kan uttrycket namngivna personer tyda på att avser att man inom militären endast följde upp personer som man tipsats om från polisiärt håll. Här kan dock nämnas att de IB-rapporter jag gått igenom för perioden ca 1959 innehåller namn på omkring 7 500 svenskar som emanerar direkt från egen självständig inhämtning. Det finns knappast något enda fall där man kan tala om mer konkreta misstankar för agentverk- samhet. Vanligen finns inga misstankar alls, endast att personerna är kommunister eller kommunistsympatisörer. Efter kriget spädde vi på vår arbetsmarknad med hundratusentals människor från andra länder. I vissa fall fick vi uppgifter om att den eller den nog inte hade kommit till uteslutande för att få möjlighet att leva utan det fanns också andra avsikter. Man följde då personer som tog anställning vid den svenska krigsindustrin, våra känsliga elektronikindustrier, utvecklingsavdelningar inom både för- svars- och andra industriföretag. nämnde därefter, vilket säkerligen skulle förvåna många av dagens debattörer, följande: Detta var egentligen polisens uppgift, men den hade ingen möjlighet att hålla reda på alla. Då bedömde man att ett samarbete borde vara möjligt med fackföreningsrörelsen och tjänstemannarörelsen. Ett sådant samarbete inleddes . Man ville ta reda på vad en man gjorde som kanske varit anställd i på en plats och på en annan men hos krigsindustrier. Vad var det för en hoppjerka som arbetade inom den svenska krigsindustrin? Man bad då t ex någon på en utvecklingsavdelning att tala med vederbörande och ta reda på vilken bekantskapskrets han hade. Vi hade alltså en sådan verksamhet igång. Som synes talar här om att inte bara LO utan också TCO ingått ett samarbetsavtal med någon aktör som i alla fall knappast var polisen. SAP nämns inte alls. Vilka man var som bedömde att ett sådant samarbete borde vara möjligt framgår inte – det kan ha varit regeringen eller militären. tog sedan upp krav 1969 på att dessa uppgifter skulle ligga hos polisen: Då beslöt vi att IB-verksamheten inom försvarsstaben skulle avbrytas och alla sådana uppgifter i fortsättningen helt ligga på säkerhetspolisen. Det gör de . Det tog tid att organisera om detta, men efter 1970 har IB över huvud taget ingen sådan verksamhet utan har helt koncentrerat sin verksamhet kring det som självfallet är dess uppgift: militär informations- och underrättelseverksamhet utanför . Också detta var ju, i skenet av vad vi vet om IB:s åter- upptagna verksamhet, felaktigt. Allt pekar på att åtminstone var införstådd med beslutet om detta. Dagen efter anförande inför arbetarekom- mun, , debatterades IB:s verksamhet i riks- dagens remissdebatt. En av de frågor som togs upp var påståenden om att och regelbundet träffades en gång i . tillbakavisade påståendena i debatten. CH krävde besked rörande bl.a. om IB infiltrerade och registrerade vänsterorganisationer. kan icke undgå att känna till att 1969 gjordes för det första en klar boskillnad mellan den militära underrättelsetjänsten och den verksamhet som polisen ägnar sig åt och för det andra förbjöds all s.k. åsiktsregistrering inom olika myndigheter. påstående på denna punkt är således klart felaktigt. Vi har icke kunnat finna några bevis som tyder på motsatsen. Palmes svar lämnade utrymme för en slutsats att åsikts- registrering faktiskt förekommit inom olika myndigheter och att den militära underrättelsetjänsten faktiskt ägnade sig åt sådan före boskillnaden. Ingen tog dock i debatten upp denna tråd. Enligt skulle åsiktsregistreringsförbudet inte bara omfatta säkerhetspolisen utan också olika myndigheter. Ett tidigare okänt källmaterial rörande IB har identifierats i riks- dagens arkiv. Det utgörs att utredningsmaterialet till försvars- utskottets betänkande om IB (SOU 1973:35). Här finns uppteck- ningar från samtalen med flera nyckelpersoner, bl.a. två med . Utskottet berörde mycket lite frågan om IB:s inrikes- verksamhet men den tas upp lite här och var i samtalen. frågade – med anledning av på- stående att IB:s tidigare inrikesverksamhet omkring 1972–1973 var helt skild från IB och i stället låg direkt under regeringen – om avd 03 nu var avskild från FöD. Utlöpare från kriget att och IB samarbetande fortsatte efter kriget. Visst samarbete kring utlandskontakter. IB kunde få namn på ev. agenter i . Övervakades länge av IB. Slutet av 60-talet ökande palestinaaktivitet i . Livligt resande Västtyskl - Gbg - uppmärksammades. FNL i Gbg, SDS. Polisen o IB kontakt med och fick utmärkt information av honom 1 - 1 1/. Övertogs sedan av polisen. av vissa org. krävde C RPS skulle avgränsas klart mellan och IB. Hela regeringen engagerade vid den avgränsningen. Fst/Säk fick behålla de personuppgifter man fått av . Kopia behölls i Fst. Förbjöds och förstördes. Klart även enligt JO. IB fick ej ha ngn personövervakning mot agenter i . Klar avgränsning gm regeringsbeslut, trol. 1969. förbjöds då också. Som synes håller här fast vid sina tidigare utsagor om att IB både före och efter 1970 inom riket ägnade sig åt utländska medborgare eller agenter i . Han återkommer också till Fst/Säk:s personalkontrollarkiv. Utskottets vice ordförande () frågade om det fanns flera org som sysslade med inrikesverksamhet utöver säkerhetspolisen. Jag känner ej till några flera. I boken talas om och om . etc. Vissa tror att det finns någon av eller annan ledd org. Finns självklart inte! Det gör det inte. Skulle det däremot kunna (finnas?, LOL) tecken på att SAF eller LO etc. själva skall skaffa de upplysn. (om främst utl.) som ev. ej kan ge. Att någon annan organisation än säkerhetspolisen och IB skulle syssla med inrikes övervakning var enligt helt fel- aktigt. Resten av uttalandet är lite svårtolkat men det går ut på en misstanke om att SAF eller LO själva skulle kunna skaffa upplys- ningar om främst utlänningar som man inte kunde få från säker- hetspolisen. hördes ytterligare en gång av utskottet. Han beskrev då i korta drag IB:s uppkomst: Från början (50-talet) var det Fst och ej polisen som fick info om utlänningar etc. Då polis ej kunde nyttjas sände man ibland LO-folk att kunskapa på arbetsplatser. Samarbete med soc.dem arbetarkomm för att få tex en kommunistisk majoritet bruten vid . Polisen kan ej detta. Gör ej så. Slut efter CRPS direktiv. Alla vilda strejker är tecken på detta. en militärbyrå för att bevaka industrins intressen. Ej LO ngt sådant. IB hjälp av LO och S lokalorg. Slut 69 efter arbetsfördelningen mellan Fst och Rps. helt andra uppgifter . Slutat på FortF sedan 1/1 Var en av de fyra som omplacerades . Grundläggande kännedom om kommunisterna.3 Här preciserar något sina tidigare uttalanden om sam- arbete mellan IB och fackligt aktiva. Han nämner att IB fått hjälp från LO och S lokalorg, i något fall rör det sig om en arbetare- kommun i men huvudsakligen handlar det om LO- 3 utfrågning av .