sou · GQB3120d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Samma sak gäller för hantverksprogram- met, där en elev kan vara förhindrad att söka exempelvis en florist- inriktning i en annan kommun med hänvisning till att man erbjuder hantverksprogrammet i hemkommunen om än med en annan inriktning. En eventuell rätt att få studera en studieväg på annan ort även om studievägen finns i hemkommun/samverkansområde innebär i praktiken en rätt att välja skola. En sådan rättighet upplevs inte av alla som lika berättigad som rätten att få sitt val av utbildning tillgodosedd. De flesta elever som väljer att gå i en annan kommun kan lösa det genom dagpendling, men för vissa blir det aktuellt med inackordering. För många ungdomar är det långt ifrån oproble- matiskt att bo hemifrån i så unga år. Man kan fundera över om inte ungdomarnas ålder då de börjar gymnasieskolan, de är normalt , ofta kan påverka deras benägenhet att vilja lämna hemorten. Det är en brytningsperiod då många börjar bli självständiga gente- mot föräldrarna. Självständigheten gäller dock sällan i fråga om ekonomi, ett förhållande som kan påverka en familjs benägenhet att låta sin 16-åring studera i en annan kommun. I och med att stödet för resor och inackordering från samhället inte täcker hela kostna- den kan det i många fall innebära påfrestningar på en familjs ekonomi att gymnasieutbildningen sker på annan ort. Såvitt gäller eventuella effekter av en vidgad möjlighet att få sin utbildning på annat håll är det ett dilemma att vi får svaren på Elevernas val och kommunernas utbud av gymnasieutbildning frågorna, först när ungdomarna ställs inför möjlighet att välja. De simuleringar och enkäter som bl.a. gjorde inför etableringen av den nuvarande gymnasieskolan, visade en tendens att överbetona elevernas benägenhet att söka sig bort från hemorten. När valet blev på riktigt och eleverna ställdes inför de praktiska problem som resor och inackordering innebär valde många elever att gå en gymnasieutbildning i hemkommunen. I den framtida gymnasiestrukturen bör det, enligt kommitténs uppfattning, vara elevernas val av utbildning som skall styra gym- nasieskolans organisation. Även om det generellt sett är en hög andel elever som får sitt förstahandsval tillgodosett är detta en klen tröst för de elever som inte fått det. I dessa fall är det dess- utom svårt för eleven att få den önskade utbildningen i en annan kommun eftersom hemkommunen inte är skyldig att lämna inter- ersättning. En ordning som först ger en kommun möjlighet att ordna ett smalt utbildningsutbud och sedan rätt att neka ungdomarna att få söka utbildning på annan ort med bredare utbud innebär, enligt uppfattning, alltför stora begränsningar i fråga om elevernas rättigheter. Mot denna bakgrund är det naturligt för kommittén att utgå från att elevens rätt att få vald utbildning bör stärkas i den framtida gymnasieskolan. Antalet kommuner med gymnasieskola har ökat stort sedan den statliga etableringskontrollen avskaffades . Gymna- sieskolan är detta till trots en verksamhet som fordrar samarbete mellan kommunerna för att kunna uppfylla kravet att erbjuda ungdomarna ett allsidigt utbud av studievägar. I detta spelar sam- verkansavtalen mellan kommunerna en stor roll för att göra gymna- sieskolans utbud tillgängligt. Av landets 289 kommuner anordnade 273 kommuner gymnasial utbildning /2002 men i 32 av dessa anordnades bara det individuella programmet. Under /2002 var det 54 kom- muner som anordnade fem program eller färre.3 Tjugosex kommu- ner hade gått samman i nio gymnasieförbund. Utbudet skiftar starkt mellan kommunerna, livsmedelsprogrammet finns t.ex. 3 Beskrivande data om barnomsorg, skola och vuxenutbildning , rapport 218, Skol- verket. Elevernas val och kommunernas utbud av gymnasieutbildning endast i 31 kommuner med totalt 1 384 elever medan det sam- hällsvetenskapliga programmet finns i 206 kommuner med 72 231 elever. Många kommuner är därför hänvisade till att köpa utbildningsplatser i en annan kommun, med eller utan samverkans- avtal, eller att gå samman inom ramen för ett kommunalförbund. Det är främst små kommuner som på detta sätt utnyttjar det större utbudet i näraliggande kommuner. Sammanlagt är det av landets gymnasieelever som går i skolan i en annan kommun än den där de är hemmahörande.4 Ett viktigt motiv för samverkan är att den kan skapa ett bredare utbildningsutbud med större valfrihet samt bättre tillgänglighet för eleverna. Det är också troligt att samverkan kan leda till högre kvalitet i utbildningen genom att olika kommuner kan specialisera sig på vissa komplexa eller dyrbara utbildningar och fördela utbild- ningarna mellan sig. Med samverkansavtal som redskap kan kom- munerna gå långt i att utveckla sin samverkan. Fler motiv för samverkan kan fogas till, t.ex. att se gymnasieskolan som en stra- tegisk resurs för den egna kommunens och regionens utveckling, för en säkrare skolplanering och ett gott resursutnyttjande samt profilering mot en lokal och regional arbetsmarknad. Av skollagens formulering om samverkansavtal framgår att den enskilda kommunen i många fall bedöms vara ett för litet plane- ringsområde för gymnasieskolan. En fördjupad samverkan mellan olika kommuner borde vara en stark drivkraft för att effektivare utnyttja begränsade resurser i ett läge med stigande kostnader för gymnasial utbildning. Inom många regioner, ofta hela län, pågår eller har tagits initiativ till att uppnå ökad samverkan mellan kom- munerna. Ingen kommun i landet torde ha förutsättningar att kunna an- ordna gymnasieskolans samlade utbud. Skall intentionerna i skol- lagen uppfyllas och elevernas rätt till utbildning inte beskäras fordras samverkan mellan kommunerna. Detta kan formellt ske i olika former. 4 Siffrorna är hämtade från nr 218, Beskrivande data om barnomsorg, skola och vuxenutbildning . Elevernas val och kommunernas utbud av gymnasieutbildning Samverkansavtal är den samverkansform som lagstiftaren förutsett skulle ersätta de tidigare elevområdena för gymnasieskolan som fastställdes av staten. Formkraven på ett samverkansavtal är små men det har stark rättskraft, t.ex. avseende elevens rätt, kommu- nens betalningsansvar och vid eventuella överklaganden till Skol- väsendets överklagandenämnd. I princip gäller avtalsfrihet så länge inte skollagstiftningens bestämmelser om elevens rätt sätts ur spel. Det innebär att ett samverkansavtal kan innehålla långtgående former för samverkan som ligger ett kommunalförbund nära. Det kan t. ex. gälla krav på planering och samråd på olika nivåer. är ett offentligrättsligt organ som för vissa ändamål, t.ex. gymnasieskola, kan överta kommunens uppgifter. Kommuner har valt att bilda kommunalförbund utifrån olika syf- ten. Man kan därför urskilja förbund av olika typer. Det finns kommunalförbund som enbart bildats kring frågor som planering och dimensionering av utbildning, men som inte är huvudman för utbildningen. En annan typ, och den som vi vanligen förknippar med termen kommunalförbund, är den som genomför och står som huvudman för utbildningen. I detta fall träder kommunalförbundet som juridisk person in i kommunernas ställe. Det har ibland funnits viss tvekan till att bilda kommunalförbund i sådana fall för att man känner att kommunen tappar inflytande över sin utbildning. För de kommuner som saknat gymnasieskola kan det motsatta upplevas, nämligen att de äntligen får inflytande över och kan påverka ut- bildningen. Utbildningsgruppen inom () har för redovisat sitt arbete för utökad samverkan. GR har sedan starten på ett för unikt sätt utvecklat en regional samverkan på utbildningsområdet i de 13 kommuner som ingår i GR. För gymnasieskolan har ett om- fattande samverkansavtal på gymnasienivå vuxit fram. Elevernas val och kommunernas utbud av gymnasieutbildning punkten är att sätta eleven och dennes behov och önskemål i centrum. I gäller fritt val av skola inom regionen. Erfarenheterna visar att inga dramatiska förändringar inträffat i elevernas sökmönster, dock får två centralt belägna skolor många sökande. Genom årliga samverkansavtal skapas överblick över utbudet i regionen. Inom avtalets ram fattas beslut om regionala garantier för smala, men strategiskt viktiga utbildningar. En avstämning sker också som underlag för en gemensam prislista för interkommunal ersättning med bokslut som underlag. Över tid kommer också gemensamma uppföljnings- och utvärderingssystem att skapas. Regionen som helhet utgör ett större underlag än varje enskild kommun när det gäller att tillhandahålla bredd, djup och kvalitet i utbildningen. Spjutspetskunnande i enskilda kommuner /skolor görs tillängliga för fler kommuner. Omfattande planeringsarbeten pågår också inom många andra län eller regioner, ofta med kommunförbundet i respektive län som pådrivande faktor. Exempel på detta finns bl.a. i , län, , län och . Flera av dessa län innehåller i sin tur även mindre samverkansregioner. Sam- verkan sker också över länsgränser. En avgörande fråga för bedömning har varit huruvida samhället kan garantera och säkra elevernas rättig- heter när det gäller tillgång på utbildning i ett system baserat på frivilliga överenskommelser. Det handlar också om att säkra att utbildning för små arbetsmarknadsområden kommer till stånd. Utökade möjligheter att tas emot på utbildningar utanför hem- kommunen eller samverkansområdet kan skapa nya möjligheter för eleverna i form av ökade valalternativ men också medföra vissa komplikationer. Kommunernas möjligheter att planera och över- blicka sin gymnasieorganisation samt budgetera kostnaderna kom- mer troligen att minska, åtminstone i ett inledningsskede. Ett friare val kan också leda till att elever väljer att söka sig från gymnasieskolor i mindre kommuner till gymnasieskolor i större tätorter och därigenom minska utbudet av utbildning i de mindre kommunerna. Denna utveckling kan bli särskilt påtaglig för de omkring 40 kommuner som etablerat nya gymna- sieskolor. Vid tillkomsten av dessa skolor tog man ofta fasta på att höja utbildningsnivån och se gymnasieskolan som en strategisk resurs för att utveckla kommunen. Ofta fanns också en lokal opinion bland föräldrar att ha kvar sina ungdomar på hemmaplan, Elevernas val och kommunernas utbud av gymnasieutbildning en uppfattning som inte alltid i lika hög grad delades av ung- domarna. Speciellt verkar flickorna mer motiverade att vilja röra på sig för att få en utbildning. Gymnasieskolan är en viktig service- faktor för en kommun, inte minst för att få invånarna att bo kvar även när barnen blir äldre. numera formulerad så att det är en större nackdel att inte ha gymnasieskola än en fördel att ha. För många elever är valet av geografiska skäl avgjort genom att det endast finns en gymnasieskola på rimligt avstånd. Men om eleverna väljer någon mindre frekvent utbildning är det viktigt, inte minst för glesbygden, att kommunerna kan samverka för att åstad- komma ett så stort regionalt utbud som möjligt. I mer befolknings- täta regioner, speciellt i storstäderna, finns redan ett stort utbud och goda möjligheter att utnyttja detta genom en väl utbyggd kollektivtrafik. Här efterfrågar många i stället en större frihet att välja skola inom utbudet. Några bedömare har hävdat att en vidare rätt att söka utbildning utanför den egna kommunen skulle medföra stora omfördelnings- effekter och skapa problem för skolhuvudmännen. Andra menar att effekterna inte skulle bli så omfattande då flertalet elever tro- ligen skulle fortsätta att välja den närmast belägna gymnasieskolan även . Uppfattningen finns också att dessa problem främst skulle vara av övergångsnatur och minska när rätten att välja utbildning har etablerats. 15.3.3Val av utbildning i enskild gymnasieskola Till fristående skolor är det möjligt att söka fritt. Kom- munerna är således alltid skyldiga att lämna bidrag då eleverna går i fristående skolor, antingen dessa ligger i samma eller i annan kommun. Detta gäller både för grundskole- och gymnasienivå. Som kommittén redovisat i kapitel 2 används i fortsättningen termen enskilda skolor. Enligt bör i princip villkoren för offentliga och enskilda skolor vara så lika som möjligt. De enskilda skolorna har en konkurrensfördel genom att de kan rekrytera elever över hela landet. Under utredningsarbetet har ett antal kommuner kritiserat detta förhållande och menat att det måste vara möjligt också för kommunala gymnasieskolor att konkurrera om eleverna och på samma villkor som enskilda gymnasieskolor få ta emot elever från andra kommuner. Elevernas val och kommunernas utbud av gymnasieutbildning Kommittén har diskuterat en ordning där de enskilda gymnasie- skolornas möjligheter till riksrekrytering begränsas och där de får samma villkor som skall gälla för den gymnasieutbild- ning som sker i regi. Det finns emellertid flera skäl till att det är svårt att fullt ut jämställa dessa båda skolformer, bl.a. utifrån ett ansvarshänseende där hemkommunen har ett totalt ansvar för sina invånare och att dessa erbjuds gymnasieutbildning medan den enskilda skolan måste ses mer som ett komplement till den utbildning som sker i offentlig regi. Kommitténs diskussioner har dock lett till slutsatsen att kom- munala skolor, om de så önskar, bör få möjlighet till utvidgad rekrytering och därmed kunna närma sig ett förhållande där de, jämfört med , kan erbjuda utbildning på mer lika villkor med de enskilda gymnasieskolorna. För kommittén är det också viktigt att det framtida systemet understödjer samverkan mellan kommu- nala och fristående skolor, t.ex. om inriktnings- och fördjupnings- block. har eleven rätt att söka till de 17 nationella programmen, men har ingen oavvislig rätt komma in på det sökta programmet. kommer det enligt kommitténs förslag att finnas färre ingångar till gymnasieskolan, i form av åtta sektorer, att välja mellan. Elevernas önskemål om utbildning bör i största möjliga utsträck- ning styra gymnasieskolans organisation. Det första valet efter ut mot vuxenlivet är centralt som motivationsskapare och som bekräftelse på att ungdomarnas önskan tas på allvar. anser därför att alla sökande, såväl behöriga som de som saknar betyg i något, eller några, av de behörig- hetsgivande ämnena från , i fortsättningen skall ges rätt att komma in på den sektor de väljer. Att svara upp mot en sådan sektorgaranti blir en viktig uppgift för kommunernas gym- nasieplanering. Elevernas val och kommunernas utbud av gymnasieutbildning Eleverna väljer sektor i årskurs 9 och har rätt att tas in på den sektor de valt. Hemkommunen är skyldig att se till att eleven får plats på vald sektor antingen i hemkommunen eller hos annan huvudman. Genom rätten att bli antagen till den sektor man valt och genom ett krav på kommunerna att anpassa sin organisation efter elevernas val blir elevens rätt i den nya gymnasieskolan starkare markerad i Skollagen jämfört med . Om en elev mot gällande regler inte skulle antas5 till den sektor han eller hon valt, bör det finnas möjlighet att överklaga beslutet till . har tagit ett principbeslut som innebär att när ordet rätt används i lag- stiftningen ska eleven kunna överklaga beslutet genom förvalt- ningsbesvär. I förslag skall överklagandet i sådana fall ske till . Med behörig elev jämställs de elever som saknar betyg från i något eller några av de behörighetsgivande ämnena svenska/svenska som andraspråk, engelska eller matematik. Dessa elever föreslås bli preliminärt antagna. Kommittén har redovisat sina förslag i denna del i kapitel 13 Individuell studiegång i gym- nasieskolan. Det är för dessa elevers motivation särskilt viktigt att de får sitt val av sektor tillgodosett. Däremot är det inte lika ange- läget, menar kommittén, att de skall få välja en annan kommuns gymnasieskola om utbildningen redan finns i hemkommunen. En behörig elev skall enligt uppfattning alltid kunna söka utbildning även utanför hemkommun eller sam- verkansområde. När det gäller utbildningar som också finns i hemkommunen eller samverkansområdet tas eleven emot i mån av plats. I sådana fall bör eleven kunna gardera sig genom att även söka sektorn i hemkommunen eller samverkansområdet. Kommit- tén har valt att använda begreppet frisökare för denna kategori sökande som således har rätt att söka och tas emot på sektor i annan kommun även om den anordnas i hemkommunen eller sam- verkansområdet men där möjligheten att tas emot är beroende av om det finns lediga platser. En sådan möjlighet till frisökning förutsätter god tillgång till information om lediga utbildnings- platser och att elevens studieförhållanden i fråga om resor och inackordering kan lösas på ett acceptabelt sätt. För elever som saknar godkänt i något eller några av de behörig- hetsgivande ämnena, dvs. obehöriga, gäller dock att kommunen 5 använder också i förslaget till skollag begreppet antagning i stället för intagning. Elevernas val och kommunernas utbud av gymnasieutbildning inte bör ha någon skyldighet att lämna bidrag i de fall utbildningen finns hemma. Den lilla grupp elever som med hänsyn till sina personliga för- hållanden har särskilda skäl att gå i en annan kommuns gymnasie- skola, bör få göra så även . För denna grupp gäller att de skall jämställas med kommunens/samverkansområdets egna elever i fråga om rätt att bli antagna. Val av sektor vid riksrekrytering Begreppet riksrekrytering bör förbehållas de studievägar som av regeringen eller i särskild ordning förklarats vara av nationellt intresse eller motsvarande. Endast om det finns ett nationellt behov eller intresse bör riksrekrytering beviljas, vilket innebär att antalet sådana utbildningar kommer att vara begränsat. Eftersom alla studievägar utgår från de åtta sektorerna, kommer de riksrekryterande utbildningarna främst skilja sig genom utbudet av inriktningsblock och fördjupningsblock eller genom en speciell uppläggning av studierna. Det betyder att de inslag i utbildningen som föranlett riksrekryteringen inte inträffar förrän under andra skolåret. Innebörden av riksrekrytering är att de elever som bor i den kommun i vilken utbildningen bedrivs inte har företräde framför andra elever i landet. En elev som söker till en riksrekryterande utbildning kan inte vara säker på att komma in just där, eftersom antalet platser förmodligen kommer att vara begränsat. Urvalet sker enligt föreskrifter i förordning. Samma bestämmelser som vid riksrekrytering bör gälla även för enskilda skolor, om inte skolan i fråga avtalat något annat med en kommun. Det innebär att en elev som söker en nationell sektor på en enskild skola inte kan garanteras att komma in just där, eftersom den enskilda skolan inte alltid kommer att kunna öka sin organisation så att alla kan tas in. I vissa fall bör ett beslut om riksrekrytering innebära att eleverna kan påbörja utbildningen 1. Som exempel kan nämnas utbildningen till yrkesdansare. Kommittén har också diskuterat naturbruksutbildningarna där det kan vara lämpligt att eleverna får påbörja utbildningen på en sådan gymnasieskola 1. För dessa skolor gäller dock att de måste vara beredda på att ta emot elever också 2. Elevernas val och kommunernas utbud av gymnasieutbildning Val av nationella inriktningsblock har övervägt att vidga elevernas rätt till utbildning i den nya strukturen för gymnasieskolan genom att ge eleverna rätt att bli antagna också på sökt inriktningsblock men har kommit fram till att det skulle kunna leda till stora praktiska problem. Att ge elever rätt att komma in på önskat inriktningsblock skulle kunna fungera för flertalet studievägar. För inriktningar som inte kräver speciell utrustning eller särskilda elevplatser i arbetslivet bör skolan kunna dimensionera sin utbildning efter elevernas önskemål. Så sker i stor utsträckning . Den absoluta majoriteten av gymnasieskolans elever tas in på den inriktning de valt. Kom- mittén ser inga skäl till att detta förhållande skulle komma att se annorlunda ut . När det gäller vissa populära utbild- ningar, exempelvis restaurangutbildning, skulle det emellertid vara omöjligt att tillgodose samtliga elevers önskemål med bibehållande av rimlig kvalitet i undervisningen. Kommittén har därför när det gäller inriktningsblock stannat för att föreslå att krav ställs på att kommunerna anpassar sin orga- nisation med hänsyn till elevernas önskemål, men att eleverna inte kan garanteras plats på vald inriktning. Kommunernas skyldighet att anpassa sin gymnasieorganisation med hänsyn till elevernas önskemål bör regleras i skollagen. Rätten att välja inriktning gäller samtliga nationella inriktningar som är möjliga fortsättningar på den sektor som eleven går på. Ofta betyder det en inriktning som finns i hemkommunen eller i samverkansområdet. Rätt till frisökning på samma sätt som för sektorer bör även finnas för inriktnings- och fördjupningsblock. Om inriktningen inte finns i hemkommunen eller samverkans- området skall eleven jämställas med eleverna i den anordnande kommunen eller samverkansområdet. Det är en grundläggande princip inom svenskt utbildningsväsende att varje elev skall få del av gymnasieskolans nationella utbud av studievägar oberoende av bostadsort. Om eleven går i gymnasieskolan utanför hemkommunen eller samverkansområdet gäller rätten att tas emot på inriktningsblock i första hand den kommun eleven går i. I de fall inriktningen inte finns i kommunen ifråga har eleven lika rätt som andra i hem- kommunen (samverkansområdet) att söka inriktningen hemma, eller om inriktningen inte heller finns där i en tredje kommun. Elevernas val och kommunernas utbud av gymnasieutbildning Elev som påbörjat sina studier på en sektor vid en kommuns gymnasieskola har liksom tidigare rätt att fullfölja sin utbildning i kommunen. För den elev som inte kommit in på det inrikt- ningsblock hon eller han önskat innebär detta att studierna får fortsättas på någon annan inriktning som finns där eleven går. Eleverna väljer inriktning under den andra terminen det första gymnasieåret. Detta innebär att den fördjupade informationen till eleverna, liksom själva valen, infaller eleverna befinner sig i skolan vilket bör underlätta hela valprocessen. i riksrekryterande skolor samt val av lokala sektorsblock Om en enskild skola slutit samverkansavtal med en kommun gäller de regler som stipuleras i avtalet. För övriga enskilda skolor eller andra skolor som har riksrekrytering bör följande gälla. Den elev som går i en enskild skola, eller annan riksrekryterande utbildning i en skola, har antagligen sökt sig dit med avsikten att gå kvar där under hela utbildningsförloppet. Rätten att fullfölja den utbildning man tagits in på bör då gälla där. Om en sådan elev väljer att avbryta utbildningen, t.ex. genom att välja en inriktning som inte finns på skolan ifråga, har eleven alltid rätt att komma tillbaka till hemkommunens skola. Rätten att välja nationell inriktning och tas emot i första hand i hemkommunen (samverkansområdet) bör också gälla för sådana elever. Vid en del skolor kommer det att finnas lokala inriktningsblock. Dessa är sökbara endast för elever i den kommun eller det sam- verkansområde där de anordnas. Fördjupningsblocken kan vara mer eller mindre specialiserade. kan de innehålla en del av en yrkesutbildning som är av- görande för en elev. Det är därför viktigt att skolorna är lyhörda för elevernas önskemål och försöker utveckla sitt utbud av för- djupningsblock så att det så långt som möjligt sammanfaller med elevernas val. har i princip samma syn på valet av för- djupningsblock som på valet av inriktningsblock. Kommunernas skyldighet att anpassa sitt utbud med hänsyn till elevernas önske- Elevernas val och kommunernas utbud av gymnasieutbildning mål bör fastslås i skollagen, men eleven kan inte få någon garanti för att önskemålet alltid kan uppfyllas. De principer som kommittén föreslår ovan för inriktnings- blocken bör också gälla fördjupningsblocken. Eleverna bör ha rätt att söka samtliga fördjupningsblock som kan förekomma i anslut- ning till det inriktningsblock de gått.