sou · GQB389 · 2003-01-01 00:00:00 — Som framgår av ovanstående redogörelse förde säkerhetspolisen åt- skilliga specialregister vid de olika rotlarna. Av särskild vikt för den politiska övervakningen av svenskar var registren över svenska medborgare som eventuellt skulle bli föremål för åtgärd vid ett be- redskapsläge. Dessa återfanns vid flera av säkerhetspolisens rotlar bl.a. personalkontrollroteln och B I (tidigare första byrån och III D). B I hade t.ex. register över nazister och kommunister som, en- ligt den ovan refererade presentationen , skulle omhän- dertagas vid ett beredskapsläge. Mot bakgrund av det hotbild samt att synnerligen små resurser var avdelade för nazist- övervakningen torde de krigsfallsförteckningar som upptog nazis- ter ha innehållit mest äldre uppgifter.125 Betydligt högre prioritet hade bearbetningen av krigsfallsförteckningen över kommunis- terna. En redogörelse för hur säkerhetspolisen under andra världskri- get, enligt ett hemligt direktiv från regeringen, upprättade krigs- fallsförteckningar över nazister, kommunister och s.k. Englands- sympatisörer offentliggjordes i Betänkande angående säkerhetstjänstens verksamhet (SOU 1948:7). innehöll dessa register namn på 891 nazister, 2011 kommu- nister samt 60 Englandssympatisörer. Regeringsdirektivet som ut- färdats upphävdes den 1 november 1945.126 Säkerhetspolisens krigsfallsförteckningar skall inte förväxlas med försvarsstabens beredskapsregister som innehöll namn på värnplik- tiga som på grund av nationell opålitlighet under kriget blev in- kallade för att placeras i arbetskompanier. Ett sådant register fördes av försvarsstabens inrikesavdelning. Där upptogs drygt 1500 kommunistiska värnpliktiga vilka militären sannolikt avsåg att placera i arbetskompanier eftersom de bedöm- des som olämpliga för krigsplacering vid ordinarie förband. 125Samma förhållande torde ha varit rådande vad beträffar registret över polismän som var anslutna till något nazistiskt parti. 126SOU 1948:7 s. 257-260, 263-265 och 422. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 gifterna i detta register grundade sig på de personalkontrollpro- memorior som försvarsstaben fått från säkerhetspolisen.127 Hasselrots möte med landsfogdarna 1950 När den inre beredskapen mot de svenska kommunisterna skärptes väcktes återigen frågan om omhändertagande av politiskt opålitliga personer vid krig eller krigsfara. I en promemo- ria till inrikesminister menade statspo- lisintendenten att lagliga möjligheter böra tillskapas att i ett yt- terst farligt läge omhändertaga farliga medlemmar av femte kolon- nen.128 Då säkerhetspolisen , , kartlagt stora delar av den svenska kommunistiska rörelsen tog planerna fastare form. Vid ett möte med landets landsfogdar diskuterades hur det inhämtade registermaterialet skulle bear- betas och klassificeras för att förbereda en beredskapsförteckning över kommunister. Som diskussionsunderlag användes en PM av polisintendent vid statspolisens tredje rotel i . Den ytterst hemliga promemorian delades inte ut till lands- fogdarna utan föredrogs muntligt vid mötet och det inskärptes att arbetet med beredskapsregistret inte fick åberopas eller ens om- nämnas. hade kommunisterna i centralregistret indelats i tre huvudgrupper; aktiva medlemmar (A), medlemmar (B) och sym- patisörer (C). Denna indelning var, enligt Hasselrots PM, emeller- tid otillräcklig vad beträffar klarläggandet av de enskilda kommu- nisternas farlighetsgrad. Därför förespråkades att de viktigare kommunisterna skulle inplaceras på en glidande skala enligt be- dömningar av deras nationella opålitlighet. Dessa skulle därefter preliminärt delas in i två eller tre grupper med olika prioritetsgrad. Tanken bakom detta förslag var att omhändertagandet skulle kunna anpassas efter det rådande resursläget. I hade den på- började bearbetningen inriktats på sex olika kommunistiska per- 127Ang försvarsstabens beredskapsregister under se , : Hemma- kriget. Om den svenska krigsmaktens åtgärder mot kommunister under . (1982). Ang beredskapsregister se . av den 13/12 1961 (Fst/Säk:s arkiv (H) Ö IV, vol. MUST) samt PM ang stör- re arbeten (upprättad i början . UE) (Fst/Säk:s arkiv (H), Ö VIII, vol. 1, s. 356. 128PM till angående höjd beredskap 15/3 1948. SP 3:s arkiv B IV, vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 sonkategorier som bruka utnyttjas för illegal verksamhet och med beaktande av personalens kännedom om vederbörande. 1.Svenska kommunister i ledar- eller förtroendeställning inom par- tiet (riksdags- och stadsfullmäktigeledamöter; medlemmar i parti- styrelsen, kontrollkommissionen, och den kommu- nistiska arbetarkommunstyrelsen samt de mest aktiva i ledningen för klubbar eller ungdomsklubbar). 2.Personer som dömts eller misstänkts för spioneri, olovlig under- rättelseverksamhet eller sabotage och som bedömdes kunna fort- sätta med illegal verksamhet. 3.Kända kommunister som deltagit som frivilliga i det spanska in- bördeskriget och fått särskild utbildning i sabotage och partisank- rigföring (aktivister). 4.Särskilt aktiva kommunister som inte kunde inplaceras i grup- perna 1-3 men som genom sin aktivitet inom partiarbetet måste bedömas såsom farliga för ett demokratiskt samhälle. 5.Utlänningar som med skäl kunna misstänkas vara illegalt eller politiskt verksamma. 6.Make/maka till person som inplacerats i ovan nämnda grupper förutsatt att han (eller hon) är på något sätt aktiv inom det kom- munistiska partiarbetet och som kunde misstänkas för att överta makens/makans verksamhet. För att ytterligare belysa vilka personer som skulle inplaceras i de olika kategorierna presenterades sex olika typfall av de kommu- nister som åsyftades. Typfallen skulle åskådliggöra de gränsdrag- ningar som kunde bli aktuella vid upprättande av beredskapsregist- ret. Åtminstone tre av de i typfallen beskrivna personerna var, en- ligt promemorian, utan tvekan så pass farliga att de skulle omhändertas vid ett hotande läge. Ett av dessa, typfallet A, beskrevs som en aktiv kommunist i transportarbetar- förbund: Fallet A: en fackligt arbetande kommunist, som hårt driver partiets linje i fackförenings- Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 politiken och i artiklar och uttalanden i kom- munistiska press klart giver tillkänna en rättro- gen inställning. I sin relativt höga förtroende- ställning har han gehör i vida kretsar i partiet. - Fall av denna typ synes böra medtagas då det, såsom här, är fråga om en högt kvalificerad post i det fackliga livet och om en man, som har goda både fackliga och politiska kunskaper och dessutom förmåga att muntligen och skriftligen föra partiets talan. Den andra typen av person som enligt Hasselrot skulle upptas i beredskapsregistret kallas här fallet B. Fallet B: en 39-årig instrumentmakare vid en viktig industri, tillhörande tidigare , deltog i , enl. uppgift 1944 kommunistsympatisör; kandide- rade 1946 vid kyrkofullmäktigeval, förekom- mer såsom penning- och prenumerantanskaf- fare 1948. - Kombinationen spanienkämpe och kommunist får bedömas som farlig; En person som känner B kan vitsorda att han är farlig. Personen i tredje typfallet, fallet C, betraktades inte som lika far- lig som fallen A och B. Fallet C: leg. läkare, tillhörde styrelsen för Clarté 1943 och 1944; medlem av kommunistiska ungdomsklubb; medlem av styrelsen av Socialistiska läkares fö- rening 1949; undertecknat upprop i tidskriften av den s k ; un- dertecknat upprop i Ny för svenska kommittén för 1949; upprepade penningbidrag till Ny Dags stöd- fond och till 1949 och valfondsinsam- lingar, C upptogs på kandidatlistan i fem- te kretsen till stadsfullmäktigevalet i , blev dock ej invald. - Fallet har här om- nämnts såsom typfall. Någon tvekan om att Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 C bör medtagas har dock icke ansetts före- ligga. Dessa tre typfall representerade kommunister som antogs ha krigs- erfarenhet från eller antingen i egenskap av intellektuella eller fackligt aktiva befann sig i på en mellannivå inom partihierar- kin. De tre övriga typfallen som presenterades för landsfogdarna be- traktades inte som lika farliga som de ovannämnda. Typfallet D beskrev en man som sedan han gått med i SKU 1946 bl.a. verkat som studieledare för kurser i socialismens grundfrågor och SUKP:s historia. Han hade också deltagit i en av SKU anord- nad resa till i . D karaktäriserades som en ideellt och ideologiskt arbetande kommunist som uppehöll par- tiets politiska renlärighet och propagandistiska förmåga. I den grupp av kommunister som D tillhörde fanns, enligt promemo- rian, såväl unga idealister som i ett senare skede kunde tänkas över- ge kommunismen som de verkliga fanatikerna. Fallet D torde böra medtagas tillsvidare och åter omprövas, då man bättre kan bedöma, hur många kommunister av denna kategori som kommer i fråga. De två övriga fallen, E och F (med maka), representerade parti- ets aktiva fotfolk med förankring i de lokala kommunistiska före- ningarna. E är den outtröttlige arbetaren på fältet, pen- ninginsamlaren och prenumerantvärvaren, som grundar sitt förtroendeuppdrag i grundorgani- sationen kanske mer på sin förmåga att tala med folk av egen ogrumlad övertygelse än på teoretiska kunskaper och intellektuell strin- gens. Han är emellertid lidelsefullt trogen par- tiets paroller och i stånd till stora personliga uppoffringar. F, som enligt promemorian tillhör närmast typen E, var ord- förande i en lokal kommunistisk förening och hade deltagit i en gruppresa till . D, E och F bedömdes som Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 ungefärligen lika farliga kommunister som tillsvidare skulle anteck- nas i beredskapsregistret. Detta gällde också F:s maka som ut- manar och utmanas på i . Om den grupp som dessa tre typfall representerade blev alltför stor skulle emellertid planerna på deras omhändertagande omprövas.129 De personer som var jämförbara med typfallen A, B och C samt övriga personer som tveklöst tillhörde grupperna 1 till 6 ut- gjorde ett mindre urval av de svenska kommunisterna vars omhän- dertagande låg inom ramen för de resurser som stod till buds vid säkerhetspolisen. I vilken mån som beredskapsregistret även skulle ta upp kommunister som hamnade längre ner i partihierarkin och därmed också på säkerhetspolisens farlighetsskala var främst en fråga av praktisk natur. Landsfogdemötet var startpunkten för förandet av den s.k. B-förteckningen över kommunister. Förteckningen kom under de följande tjugoårsperioden att genomgås med jämna mel- lanrum, enligt de av Hasselrot presenterade riktlinjerna.130 Då bear- betningen av registermaterialet enligt säkerhetspolisens egna be- skrivningar inte kunde skötas tillfredsställande är det dock inte otänkbart att det var svårt att upprätthålla den stan- dard på B-förteckningen som förespråkats 1950.131 fick arbetet med B-förteckningen hög priori- tet. Enligt en intern promemoria kunde Hasselrot godkänna en lista omfattande 113 personer i som skulle omhändertagas. Denna B-förteckning innehöll uppgif- ter som skulle möjliggöra en operation där 217 polismän verkställde hämtning en tidig morgonstund innan någon gått till sitt arbete. Till dessa uppgifter hörde välliknande fotografier, information om inneboende och familjemedlemmar, arbetsplatser och sommarstugor samt fotografier och ritningar över bostäder där tänkbara flyktvägar märkts ut. Där fanns också rit- ningar och fotografier över lokaler tillhörande SKP och de kom- munistiska täckorganisationerna. Detta material skulle komma till 129PM angående klassificering m.m. den 31/10 1950. HSC nr 507/68. 130PM den 19/7 1968. HSC nr 507/68. svårigheterna i bearbetningsarbetet se Förslag till anslagsäskande /58 den 14/7 1956. S nr 300/56. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 användning vid en razzia mot de kommunistiska organisationerna vilket också ingick i operationsplaneringen. Det har ansetts önskvärt, att och dess täckorganisationers lokaler i samband med omhändertagandet av de olika personerna blir föremål för husrann- sakan. Preliminär plan för dylik aktion har ut- arbetats och personalåtgången beräknats till 147 polismän och 29 bilar.132 I Hasselrots PM hade det poängterats att de kommunis- tiska riksdagsmännen tillhörde den grupp av personer som skulle prioriteras vid ett omhändertagande. lista förekom emel- lertid inga riksdagsmän. Eftersom säkerhetspolisen bedömde att det fanns legala hinder mot att omhänderta de kommunistiska riksdagsmännen hade dessa istället upptagits i ett reservregister. I reservregistret återfanns dessutom samtliga Moskvautbildade kom- munister som inte varit aktiva efter avslutad partiskola.133 Avsaknaden av direktiv i frågan medförde att det inte upprätta- des planer för hur de i beredskapsregistret förtecknade personerna skulle förvaras efter omhändertagandet. Den för beredskapsregist- ret ansvarige befattningshavaren framhöll dock att det var viktigt att dessa inte fick tillfälle att samtala med varandra innan de blivit förhörda.134 - - var B-förteckningen föremål för den nytillträdde rikspolischefens intresse. besökte personligen den detalj vid den för kommunistövervak- 132PM angående vidtagna åtgärder i samband med upprättande av s.k. B-register den 9/10 1962. HSC nr 507/68. Säkerhetspolisens bedömning att det fanns legala hinder mot att omhänderta riks- dagsmän sammanhängde troligen med att den svenska grundlagen föreskriver ett särskilt rättsskydd för riksdagsmännen. RF § 110 (omarbetning) står följande att läsa: Ej må någon riksdagsman under tilltal ställas eller sin frihet berövas för sina gärningar el- ler yttranden i denna egenskap, utan att den kammare, till vilken han hörer, sådant tillåtit ge- nom uttryckligt beslut, däruti minst fem sjättedelar av de röstande instämt. Ej heller skall någon riksdagsman kunna förvisas från den ort, där riksdag hålles [UE:s kursivering.]. Skulle någon enskild man eller någon kår, militär eller civil, eller ock någon menighet, av vad namn den vara må, antingen av egen drift eller med anledning av befallning, våldföra , dess kamrar eller utskott eller någon enskild riksdagsman, eller störa friheten i deras överlägg- ningar och beslut, vare sådant, där det ej är högförräderi, ansett som uppror; Vad om försök, förberedelse eller stämpling till uppror eller underlåtenhet att avslöja sådant brott är stadgat äge jämväl motsvarande tillämpning. Det ankommer på att i laga ordning låta beiv- ra förbrytelser, varom här är fråga. (Regeringsformen 1809-1959. (1959), s. 107.). regeringsform regleras riksdagsmännens särskilda rättsskydd i 4 kap 8 §. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 ningen ansvariga roteln som skötte registret för att gå igenom för- teckningen och förhöra sig om hur hämtningsplanerna var upp- lagda. Han hade också påpekat vikten av att det upprättades en B-förteckning som omfattade hela landet.135 Vid tiden för inspektion av B-förteckningen följde sä- kerhetspolisen noggrant den begynnande FNL-rörelsen och den radikaliseringsvåg som alltmer började prägla den svenska vänstern som bl.a. resulterade i att KFML bildades . Förändringen av den inre hotbilden resulterade i att förteckningen omarbetades. bedömde den för kommunistövervakningen ansvariga ro- teln att det helt förändrade läget bland vänsterextremisterna här i landet fordrade en revidering av de riktlinjer som meddelats av Hasselrot . Roteln ansåg också att arbetet med B- förteckningen inte hunnits med då den varit så upptagen med . Därför var det nödvändigt att avdelningschefen utfärdade nya direktiv för hur förteckningen skulle läg- gas upp och att arbetet anförtroddes en polisman som hade den erforderliga personkännedomen både i fråga om det gamla kliente- let och det nya kinesinriktade.136 var B-förteckningen föremål för diskussioner på chefsnivå . Då poängterades att omhändertagandet nödvändigtvis inte behövde kopplas till ett eventuellt krigsfall utan också kunde föranledas av inre politiska oroligheter i landet. Kartläggningen bör dock icke fastna för ordet krig, ty oskadliggörandet av vissa personer eller persongrupper kan lika väl vara det etable- rade samhällets skydd vid omstörtnings- eller revolutionsverksamhet. Detta var väl underför- stått också meningen med de gamla B-listor- na.137 Vid revideringen av B-förteckningen skulle därför - förutom per- soner som kunde tänkas gå främmande makters ärenden - även an- tecknas personer, som vid inre politiska oroligheter kan befaras komma att leda eller aktivt understödja försök till omstörtning av samhället med eller utan våldsamma medel. En annan grupp som 135PM till Chefen den 19/7 1968 av N Hammerby (HSC nr 507/68. ) samt PM den 11/10 1965 (HSC nr 340/65. 137PM den 17/10 1968. HSC nr 507/68. Se även protokoll från byråchefssammanträ- det (där även deltog) den 13/8 1968. RPS/Säk:s arkiv, A I, vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 var aktuell för omhändertagande var de personer som kunde tänkas begå våldshandlingar vid utländska statsbesök i iden- tifieringen av dessa grupper som - med säkerhetspolisens ordval - likt får skall motas in före ovädret betraktades omstörtarna vara de mest svårbedömda enär antalet omstörtningsvilliga som bekant är stort - från skribenten till demonstranten. Omkring 250 röstade på Clarté vid studentvalet förra veckan.139 Vid ett möte hos avdelningschefen fick en befattningshavare i uppdrag att påbörja arbetet med den nya B-förteckningen som kom att kallas IP-listan (IP var en för- kortning för intagna politiska personer). Befattningshavaren skulle också förbereda databehandling av uppgifterna.140 kunde denne med hjälp av uppgifter som inhämtats från de lokala sektionerna sammanställa en lista omfattande 430 personer. Efter viss bearbetning, då man bl.a. tagit bort flera av de 22 som föreslagits av Falusektionens, bestod IP-listan av 400 personer.141 Vid en konferens med sektionsföreståndarna i - dvs. efter per- sonalkontrollkungörelsens ikraftträdande - presenterades listan, som godkänts av , på följande sätt: I princip skulle listan omfatta personer med 1.Förmågan att leda (aktivister inom VPK, stalinister, KFML, FNL-grupperna, Clarté, DFFG, VUF, SDS, trotzkister, anarkister). 2.Långvarig partiutbildning (sådan som ge- nomgått den långvariga partiskolan i ). spanienfrivilliga som är ak- tiva. Förslag i ärendet har inkommit från sektio- nerna och enligt centralt upprättad förteckning bör omhändertagas från VPK, 142 personer 138Denna grupp bedömdes emellertid av vara av mindre vikt i förhållande till de övriga två. Förteckning av personer, som uppenbarligen kan utgöra säkerhetsrisker vid krigsfara, inre politiska oroligheter och vid utländska statsrepresentanters besök. HSC nr 507/68. 18/11 1968. HSC nr 507/68. 140Minnesanteckning den 15/1 1969. HSC nr 507/68. Ang förkortningen IP se JWK 5:721 A/28, s. 2/8. 141Sammanställning ang sektionernas förslag till IP-lista för . PM den 9/6 1969. HSC nr 507/68. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 FNL, 45 Sovjetutb, 38 VUF, 22 Ambassadanst, 26 Övriga, 28. Det blir sammanlagt 430 men det har blivit nedbantat till ca 400, varav 140 i . Dessutom är det fråga om viss dubblering. Ifråga om VPK kommer de flesta på BDL [Lu- leå] (42) och därnäst på YS [] (17). De i långtidsutbildade är förvånansvärt få. Omhändertagande måste ske . Man måste noggrant kontrollera uppgifter om bo- stad och arbete. Kontroller måste göras. Listan bör revideras varje år.142 I vilken mån som IP-listans sammansättning förändrades under föl- jande åren är obekant. förstördes 247 sidor till- hörande B-förteckningen. Enligt en anteckning i ärendet gjordes detta jml personalkontrollkungörelsen.143 I samband med datoriseringen av registret klassifi- cerades de personer som var registrerade som extremister med be- teckningarna A, B eller C. A-kategorin utgjordes av de farligaste och skulle enligt riktlinjerna ägnas särskild uppmärksamhet i hän- delse av krig vilket var en omskrivning för omhändertagande.144 Av den inom säkerhetspolisen upprättade registreringsstatistiken framgår att antal A-klassificerade uppgick till 86 individer på vänstersidan och 15 på högersidan. uppgick motsvarande siffror till 52 (KPML(r): 41, SKP: 9 och SP: 2) respektive 20 (Nor- diska : 18, Nysvenska rörelsen: 1 och Natio- nella Förbund: 1). 1993 hade antalet sjunkit till 27 (KPML(r): 23 142Enligt en PM godkändes IP-listan av vid en föredragning den 18/6 1969 (HSC nr 507/68). Referat från föreståndarmöte i 4 - . HSC nr 660/69. 143Förstöringsrapport den 13/4 1972. HSC nr 507/68. 144Enligt en tidigare befattningshavare vid säkerhetspolisen uppgick antalet personer i denna grupp till mellan 110 och 190 st. Anteckningar från kommissionsförhör . (nr 102) . Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 och SKP: 4) respektive 14 (NRP: 13 och Sverigepartiet: 1).145 Nå- gon särskild förteckning över aktuella personer upprättades inte men en lista med de aktuella personerna kunde snabbt extraheras ur centralregistret. Det förelåg inte heller någon planläggning för hur ett eventuellt tillslag mot dessa personer skulle utföras.146 Detta be- tyder emellertid inte att frågan glömdes bort. Enligt avdelnings- chefens verksamhetsplanering hade säkerhetssektionerna till uppgift att i samband med den fortlöpande övervakningen av HT 19 registrerade personer samt de i regionen boende parti- skolade kommunisterna också hålla krigsfallsförteckningen aktu- ell.147 I en intern promemoria påpekades återigen att sä- kerhetspolisen borde utarbeta en plan för att omhändertaga med- borgare som på grund av sin politiska aktivitet eller på annan grund bedöms utgöra ett hot mot rikets säkerhet. Liksom var det de personer som tillhörde den s.k. A-kategorin som skulle äg- nas särskild uppmärksamhet i händelse av krig.148 De politiska och rättsliga förutsättningarna Av visst intresse är naturligtvis i vilken mån regeringen kände till säkerhetspolisens beredskapsförteckning samt vilka rättsliga grun- der som ett omhändertagande av svenska medborgare vid ett skärpt läge kunde baseras på. Även om regeringen inte utformade några formella direktiv i saken betyder detta inte att den var ovetande om säkerhetspolisens planläggningsarbete. Som nämnts ovan hade aktualiserat frågan . Därefter framställdes önskemål om att regeringen skulle utfärda de, enligt säkerhetspolisen, nödvändiga föreskrifterna. I en PM ang. säkerhetstjänstens organisation under skärpt läge som överlämnades till regeringen menade 145Se registreringsstatistiken för 1980- och 1990-talen (polis- och åklagarenhet. Med tanke på att SKP bytte namn till Solidaritetspartiet 1986 och avfördes från regeringens särskilda lista 1988 är det är anmärkningsvärt att det även fanns A-klassificerade SKP:are i registret. 146Avdelningschef anförande tjänsteföreskrift HT 19 vid konferens angående uppföljning av de politiska ytterlighetsgruppernas verksamhet m.m. den 4 - i (JWK 5:720/6, löpnr 5. samt protokoll från sammanträde den 13/3 1978 (Hjälmroth närv.) (JWK 5:720/2, löpnr 6. Ang extraheringen se protokoll från beslutsmöte NCR den 12/6 1981 (närv: bl.a. S Å Hjälmroth). SAK , löpnr 4, s. 430. för verksamhetsplanering 18/3 1988. SAK , löpnr 3. 148PM ang krigsfallsförteckning den 17/6 1993. SK nr 7/93. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 lin att det var angeläget att regeringen utfärdade direktiv om den planläggning som erfordras för att i ett skärpt läge vidtaga åt- gärder mot den s.k. femte kolonnen.149 åter- kom han i ärendet och meddelade då att vissa förbere- dande åtgärder redan vidtagits men att arbetet inte kunde drivas längre utan att Kungl.