sou · GQB327d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Det är sakkunnigt organ åt och . Nordiska ministerrådets språkpolitiska referensgrupp är bered- ningsorgan för de nordiska ländernas utbildningsministrar, och lyder direkt under . Gruppen har ett dus- sintal ledamöter som representerar olika länder och språk. Huvudsakligen arbetar man för att främja den nordiska språk- förståelsen och för att stödja de språk i som brukas av mindre befolkningsgrupper. Inom terminologiområdet sker också nordisk samverkan. Ex- empelvis är Nordterm ett nordiskt forum och nätverk för term- inologiarbete och för lexikografi (NFL) har till syfte att utveckla praktiskt och vetenskapligt ordboksarbete i och att främja nordiskt samarbete om lexikografi. För samiskans del finns ett omfattande nordiskt samarbete i språkfrågan. Nämnas kan även samarbetet mellan och Fin- land om , som delfinansieras av . De nordiska länderna står på många vis inför liknande språkvårds- utmaningar i en förändrad värld. Vad engelskans allt större be- tydelse får för konsekvenser är en fråga som diskuteras i alla nord- iska länder. Hur invandrare skall ges möjlighet att lära sig de olika ländernas språk och integreras i våra samhällen är likaledes frågor som berör hela , om än i varierande utsträckning och på skilda sätt. Att vidmakthålla och utveckla den nordiska språkgemenskapen och det nordiska språksamarbetet är därför viktiga språkvårdsupp- gifter. I kapitel 7 har vi pekat på vikten av ökade insatser för den nordiska språkgemenskapen och i kapitel 17 på behovet av nordiskt samarbete i språkteknologi- och språkbanksfrågor. Men förutsätt- ningarna för det nordiska samarbetet förändras när omvärlden ändras. Exempelvis är , och med- lemmar av EU, medan och står utanför. De utveck- lingar som sker inom våra olika länder spelar också en roll. Att våra språk alltmer brukas som andraspråk får exempelvis konsekvenser för den nordiska språkgemenskapen. SOU 2002:27 Språkvårdens uppgifter Genom EU-medlemskapet har nya organ och uppgifter för språkligt samarbete tillkommit. Vi anser att den nordiska språkgemenskapen och det nordiska sam- arbetet är en tillgång och styrka. Vi menar att man inom språkvård- en bör slå vakt om denna språkgemenskap. Därför är det också viktigt att språkvården aktivt medverkar i det nordiska samarbetet. Genom medlemskap i har nya uppgifter och nya organ för samarbete tillkommit, bl.a. när det gäller språkteknologi. Att delta i sådant arbete och se till att det utvecklas i takt med de nya behov och utmaningar som uppstår är således en av de funktioner som språkvården skall utföra. Kommittén har i uppgift att lägga fram ett förslag om den svenska språkvårdens framtida organisation. I föregående kapitel redovisade vi våra bedömningar och förslag angående de uppgifter som vårt förslag till handlingsprogram innebär för språkvårdens olika organ. I kapitel 16 lämnade vi våra förslag angående målen för en nationell språkpolitik och i kapitel 18 våra förslag om en språklagstiftning. I detta kapitel redovisar vi utifrån dessa överväganden vårt förslag om hur den svenska språkvården skall organiseras för att kunna utföra dessa uppgifter på bästa möjliga sätt. Vi föreslår bl.a. att en ny statlig myndighet – språkråd – skall inrättas. De främsta anledningarna till att vi föreslår denna förändring är att språkvården ställs inför nya uppgifter, att den be- höver bredda sitt verksamhetsfält till att inte bara omfatta svensk- an, att den behöver en stabilare ekonomisk och organisatorisk bas och att den behöver fullgöra uppgifter som bäst utförs av en myndighet och som delvis inte kan utföras av en privat inrättning. I denna myndighet samordnas många – men inte alla – av de språk- vårdande uppgifterna, och verksamheten breddas till att omfatta också andra språk än svenskan. Följande punkter om språkvårdens organisation ingår i vårt för- slag till handlingsprogram för svenska språket: Den centrala, statligt finansierade språkvården skall samordnas och ges statligt huvudmannaskap. En ny myndighet för språkvårdande uppgifter, språk- råd, skall bildas. Staten avvecklar sitt engagemang i och . Terminologiverksamhet skall utgöra ett separat verksamhets- område inom språkråd. bör behålla sin språkvård. Språkvård med anknytning till EU bör vara en viktig uppgift för . 20.1Det behövs förändringar inom språkvården Vårt förslag: Den centrala, statligt finansierade språkvården skall samordnas och ges statligt huvudmannaskap. har i en särskild skrivelse redovisat en principskiss om svensk språkvård och framtida organisation (2000). I skrivelsen konstateras att de språkvårdande insatserna i samhället oundvikligen kommer att öka, oavsett om det sker i organiserad form eller ej. Nämnden redovisar fyra organisatoriska alternativ, men förordar att blir ett folkbildande forskningsinstitut. vill börja med att stärka forsk- ningsdelen i sin verksamhet. Nämnden menar vidare att en mer omfattande verksamhet borde innebära att staten tar ett större an- svar. I sitt budgetunderlag (Framställning ) menar att språkvården institutionellt är svag. Den har av tradition sysslat mycket lite med verksamhet som vetter mot språkpolitik, mot svenskans ställning som arbetsspråk inom veten- skap, politik, skola och näringsliv eller mot frågor om läs- och skrivkunnighet. Dessa uppgifter kräver långsiktig planering, till- lämpad forskning och folkbildning på ett sätt som den institution- ella språkvården saknar resurser för. Om språkvården skall ta sig an dessa uppgifter måste enligt nuvarande orga- nisationsformer och resurser ses över. har i sitt budgetunderlag (Bidrags- ansökan för ) pekat på att det är nödvändigt med ett nation- ellt centrum för terminologi och fackspråk, för samordningens, överblickens och kontinuitetens skull. Språket är allas angelägenhet Språket är en nationell angelägenhet, en central del av kulturarvet med stor betydelse för landet. Den centrala språkvården innefattar en rad olika aktörer – både offentliga och privata – som på olika sätt vårdar svenskan eller något annat av språken i . Utred- ningsarbetet har visat att svensk språkvård i många stycken funger- ar väl, särskilt inom korpusarbetet. Företrädare för Svenska språk- nämnden, och har för kommittén betonat att samarbetet mellan språkvårdsorganen generellt sett fungerar bra. Till följd av den nya språksituationen finns dock uppgifter som inte kan tas hand om på ett tillfreds- ställande vis, särskilt inom status- och inlärningsarbetet. Till detta kommer statsmakternas behov av beslutsunderlag och uppföljning av regelverkets efterlevnad. Språkvårdens brist på resurser och dess organisatoriska uppbyggnad hindrar den exempelvis från att ta sig an de nya uppgifter som har uppstått till följd av internationaliser- ingen och datoriseringen. Den icke-statliga språkvården är viktig Vissa delar av den svenska språkvården utförs på privat eller kom- mersiell grund genom t.ex. och förlagen. Detta är enligt vår mening bra. gör ett mycket betyd- elsefullt arbete för det svenska språket, bl.a. genom att ge ut ett flertal ordböcker och genom att ha bekostat grammatik. är en helt fristående inrättning vars verksamhet regleras av dess stadgar, och den står därmed utanför den del av den svenska språkvården vars organisation staten kan på- verka. Det finns ingen anledning för staten att ha synpunkter på denna del av språkvården. Det är dock viktigt att de förslag till organisa- tion som läggs inte påverkar verksamhet negativt, och det finns naturligtvis heller ingen anledning att den statligt stödda språkvården skulle ta över uppgifter som hanteras av Akade- mien. Vi finner det t.ex. vara en god ordning att ord- lista även kommer att vara den grundläggande för stavning, ordböjning m.m. Det är enligt vår bedömning också viktigt att även fortsättningsvis får en trygg och stabil finansiering för arbetet med . har i ett tillkännagivande gett regeringen i upp- drag att finna en lösning så att kravet att kungöra i Post- och In- rikes Tidningar vad som införts i aktiebolagsregistret kan slopas (bet. 2001/02:NU 1). Enligt betänkandet skulle ett slopat publi- ceringstvång innebära att förlorar ca 18 miljoner kron- or . Utskottet inser problemet med att finna en finansiering av . Vi menar att det är nödvändigt att staten finner en lösning på finansieringsfrågan för ordboken och att denna fråga behandlas i det förslag som regeringen lägger till . Det behövs förändringar inom den statligt finansierade språkvården Den statligt finansierade språkvården har en organisation som byg- ger på att flera aktörer har specialiserat sig på olika uppgifter. Det är på många sätt positivt att det finns flera, av varandra oberoende aktörer inom den svenska språkvården. Detta har historiska orsaker och har antagligen varit en ändamålsenlig organisation, men har också medfört att enheterna var för sig är små. Vi menar att den verksamhet som utförs av de olika institution- erna visserligen fungerar väl utifrån den egna aktörens perspektiv, men utifrån en helhetssyn innebär dagens struktur att de knappa resurserna splittras. De olika språkvårdsorganen blir små och för- mår inte ta sig an de uppgifter som uppstått till följd av de nya be- hoven i samhället. Det är enligt vår bedömning märkligt att huvudaktören inom den centrala, statligt finansierade språkvården, Svenska språk- nämnden, inte har statligt huvudmannaskap utan är en ideell före- ning med olika medlemmar. Statens roll är att se till att det finns en fungerande central språkvård Vi menar att det är allas vårt ansvar att bevara, vårda och utveckla språket. Statens uppgift är, enligt vår bedömning, att se till att det finns en fungerande central språkvård i som bl.a. kan ge stöd till den lokala språkvården. Stora delar av språkvården kräver statligt stöd för att överleva. Dessa delar av språkvårdsverksamhet- en är av den arten att de måste ses som ett statligt åtagande. Vi fin- ner det rimligt att denna centrala, statligt finansierade språkvård ges en annan konstruktion än den som gäller , bl.a. för att tyd- liggöra statens ansvar. Vi anser att den statligt finansierade delen av språkvården har en bräcklig finansiering. har begränsade re- surser till sitt förfogande. Mycket av det lokala språkvårdsarbete som sker ute på myndigheter och företag är beroende av eldsjälar som har språkvården som bisyssla. Det arbete som sker i term- och samarbetsgrupperna är ideellt och beroende av enskilda personers intresse. Så är fallet också med Klarspråksgruppen, vars anslag är begränsat. Sammantaget finns enligt vår bedömning en mycket spröd grund för genomförandet av språkpolitiken. Den centrala, statligt finansierade språkvården skall samordnas och ges statligt huvudmannaskap Vi menar att det finns behov av samordning av den centrala, statligt finansierade språkvården. Mot den bakgrunden föreslår vi att den verksamhet som bedrivs av och Sverige- finska språknämnden skall samordnas och att den skall ha ett stat- ligt huvudmannaskap. Till detta skall vidare föras det centrala stöd- et till myndighetsspråkvården, Språkbanken och ansvaret för den allmännyttiga delen av terminologiverksamheten. Likaså skall visst ansvar för landets minoritetsspråk och för teckenspråket ingå i uppgiften. Även nya funktioner, såsom språkteknologi, skall föras hit, se avsnitt 20.2.2 nedan. Vi anser att det är nödvändigt att den statliga språkpolitiska verksamheten har en tryggad finansiering som gör att man inte är beroende av kommersiell verksamhet. Genom att ge språkvården ett statligt huvudmannaskap tydliggörs statens ansvar för finansi- eringen. bör ges en mer renodlad, uppdrags- eller bidragsfinansierad roll. Det är viktigt att vissa delar av verk- samheten även fortsättningsvis finansieras genom uppdrag från näringslivet. En fortsatt uppdragsfinansiering bör garantera bran- schens fortsatta engagemang i och intresse för termfrågor. Vi har inte sett några fördelar med att även samordna SOFI:s verksamhet med resten av den centrala, statligt finansierade språk- vården. För den privat finansierade språkvården har kommittén varken någon anledning eller något mandat att lämna förslag. Den lokala språkvården på bl.a. myndigheter behandlas i kapitel 9. 20.2En ny myndighet – språkråd – bildas En ny myndighet för språkvårdande uppgifter, språk- råd, skall bildas. Staten avvecklar sitt engagemang i och . Terminologiverksamhet skall utgöra ett separat verksamhets- område inom språkråd. Ett nytt organ för språkvårdande uppgifter, språkråd, bildas Vi föreslår att staten inrättar ett nytt organ för språkvårdande upp- gifter. Bland annat för att betona ansvaret även för andra språk i än svenskan föreslås namnet språkråd. avvecklar staten sitt engagemang i och samt sitt statsbidrag till Terminologi- centrum TNC. I praktiken innebär detta förslag att de befintliga uppgifter som utförs i och överförs till en ny organisation. Vi förutsätter att personalen i språknämnderna följer med till det nya organet. TNC kvarstår som ett eget, uppdrags- eller bidragsfinansierat organ. förutsätts fortsätta med sin verksamhet som och kommer därmed att även svara för grund- läggande korpusarbete i form av ordböcker m.m. språkråd skall bedrivas i myndighetsform Vi har i valet av verksamhetsform för språkråd gjort följ- ande överväganden. Regeringen har i propositionen Former för verksamhet som är beroende av statligt stöd (prop. 1995/96:61) uttalat att statlig verksamhet bör bedrivas i myndighetsform och att myndighetsformen har sådana egenskaper att staten i de allra flesta fall knappast har anledning att ens överväga delegering av en förvaltningsuppgift till ett privaträttsligt organ. Myndigheterna kan numera sägas ha stor handlingsfrihet. Införandet av mål- och resultatstyrning betyder att regeringen inte längre detaljstyr en myndighets verksamhet. Myndigheternas redovisningssystem och styrsystem i övrigt har anpassats till vad som gäller inom andra delar av samhället. Utvecklingen har också gått i riktning mot ökad flexibilitet och variation i utformningen av personalpolitiken. Myndigheterna har fått ett vidgat ansvar för verksamheten. Inom ramen för tilldelade medel har myndigheterna getts ett i stort sett totalt ansvar för sina kostnader som kraven på redovis- ning av verksamhetens resultat har ökat. I vissa fall kan man dock tänka sig att ett aktiebolag eller en ideell förening bildas för att ut- föra verksamhet som är beroende av statligt stöd. Vi har funnit få skäl som talar för aktiebolags- eller förenings- formen, men flera goda skäl för myndighetsformen. Myndighets- formen är det naturliga valet om språkpolitiken ses som ett statligt åtagande och görs till ett eget politikområde med egen lagstiftning, på samma sätt som andra politikområden där staten har inrättat myndigheter för att handlägga olika frågor av gemensamt intresse för landet. Vissa av de uppgifter som vi föreslår att språkvården skall få är av sådan art att de inte kan överlåtas på något privaträtts- ligt organ utan att det finns stöd för det i lag. Det gäller t.ex. upp- följning av hur en språklag och andra författningar efterlevs, medverkan i fördelning av medel för språkteknologisk forskning och stödet till myndighetsspråkvården. Språket och språkvården är dessutom en grundläggande del av infrastrukturen i samhället. Det kan finnas vissa farhågor mot att välja myndighetsformen och att därmed göra språkvården till föremål för statlig styrning. Myndighetsformen innebär att ett organ både kan och bör styras av riksdag och regering vad gäller mål och inriktning, dels genom en myndighetsinstruktion, dels genom årliga regleringsbrev. Detta innebär i viss mening att en språkvårdande myndighet blir bero- ende av regeringen och för sin fortlevnad, men detta är fallet för de organisationer som är beroende av statlig finansiering. När det gäller verksamhetens innehåll innebär mynd- ighetsformen inte att statsmakterna styr verksamheten i detalj. Språkvården kommer därmed inte att bli beroende av politiska be- slut i olika sakfrågor. Mot den bakgrunden föreslår vi att språkråd skall be- drivas i myndighetsform. ledning, organisation och lokalisering Vi föreslår att blir en myndighet under regeringen. Av detta följer att och myndighetschef också utses av regeringen. Det kan övervägas om Svenska språknämndens nuvarande med- lemsförsamling kan användas av den nya myndigheten som re- ferensgrupp. Den skulle i sådana fall behöva breddas så att även minoritets-, invandrar- och teckenspråken företräds. Likaså bör det övervägas om referensgrupper för olika frågor skall inrättas, såsom terminologi, språkteknologi och myndighetsspråkvård. En organisationskommitté bör ges i uppdrag att ta fram ett mer detaljerat förslag för hur denna nya myndighet skall organiseras. Det bör vara möjligt att starta verksamheten vid den nya myndig- heten . Vi återkommer till våra överväganden om den nya myndighetens lokalisering i kapitel 21. Korpusarbete vidgas till minoritetsspråken och teckenspråket Det kan naturligtvis diskuteras om de nya uppgifter inom språk- vårdens korpusarbete som vi föreslår skall tillföras språk- råd eller om en helt ny inrättning skall skapas för detta ändamål. Vi anser dock att det är naturligt att ges huvudansvaret för korpusarbetet. , som kommer att bilda stommen till det nya språkrådet, är den centrala inrättningen inom många delar av korpusverksamheten. Vi menar därför att det inte är lämpligt att inrätta nya organ för de tillkommande uppgifterna. Svensk språkvård har en mycket lång erfarenhet av arbete inom korpusområdet. Vi föreslår därför att språkråd ges de upp- gifter inom funktionen korpusarbete som framgår av kapitel 19. Vi föreslår vidare att in- ordnas i språkråd. Frågan om formerna för samarbete mellan och har diskuterats vid olika tillfällen. Nämnderna har ett gott sam- arbete, både verksamhetsmässigt och vad gäller praktiska frågor såsom lokaler och viss administration. När det gäller de nya upp- gifter som språkvården står inför finns möjligheter till samord- ningsvinster. har till kommittén framfört att man önskar ingå som en egen enhet i språk- råd. arbetsuppgifter är beslutade av och regler- ade i lag. Enligt Sametingslagen skall leda det samiska språkarbetet. Riksdagsbeslutet 1992 var av stor betydelse och innebar ett ökat samiskt inflytande och självbestäm- mande i bl.a. språkfrågor. Detta har utgjort en av utgångspunkterna för våra överväganden i denna fråga. När det gäller det samiska språkvårdsarbetet och dess förhållande till övrig språkvård i finns det olika möjliga alternativ: väljer att låta Samiska språkrådet kvarstå som en separat inrättning med nära kontakter med språkråd. väljer att låta Samiska språkrådet ingå som en enhet i . Vi menar att det är naturligt att självt avgör hur det samiska språkvårdsarbetet skall organiseras . Vilket alternativ som än väljs är det enligt vår mening naturligt att den språkvårdande verksamheten även fortsättningsvis är geografiskt förlagd till det samiska språkområdet (f.n. ). Om Same- tinget väljer att låta Samiska språkrådet ingå som en enhet i Sve- riges språkråd bör det övervägas hur skall ges möjlighet att leda det samiska språkarbetet i en framtida organisation. Vi menar att detta är en fråga som bör avgöras av och före- slår därför att ges möjlighet att bestämma hur man vill samverka med det föreslagna språkråd i språkpolitiska frågor. Samiska språkrådet har till kommittén framfört att man inte önskar att organisatoriskt ingå i språkråd, men att man är intresserad av fördjupade kontakter i syfte att förstärka den samiska språkvården. Vårt förslag innebär, som framgår nedan, att språkråd ges ett övergripande ansvar för det språkliga statusarbetet i landet. Om väljer att låta sin språkvård stå utanför språkråd bör det klargöras att språkråd har en skyldighet att samråda med och dess språkråd i frågor där samiska på olika sätt kan komma att påverkas. Det pågår ett arbete med att bygga upp ett språkvårdande organ för meänkieli. Företrädare för (STR-T) har till kommittén framfört att det finns flera möjliga organisatoriska lösningar för en sådan språknämnd. Ett alternativ är att den blir ett separat organ. Ett annat alternativ är att ett sådant språkvårdsogan knyts till språkråd och organiseras som en avdelning inom med lokalisering i . Vi har i våra överväganden kommit fram till att fördelarna med det andra alternativet överväger, varför vi föreslår att resurser tillskapas för att ge språkråd även denna uppgift. När det gäller de dövas modersmål – teckenspråket – finns enligt vår bedömning behov av språkvårdande insatser. Vi föreslår att Sve- riges språkråd ges ansvar även för teckenspråket och att resurser skapas för att inrätta en enhet för bl.a. korpusarbete med tecken- språket vid . I samband med detta bör det framtida för- hållandet till bl.a. SDR och berörda forskningsinstitutioner analys- eras. För de övriga minoritetsspråken – chib och jiddisch – finns inga språkvårdande instanser. För dessa språk innebär vårt förslag att språkråd ges i uppgift att studera frågor om språkens funktion och ställning, både från ett individ- och sam- hällsperspektiv. Vad gäller korpusarbete för dessa minoritetsspråk bör ges i uppgift att följa utvecklingen och vid behov samordna statens insatser samt komma med eventuella åtgärds- förslag till statsmakterna. Det kan övervägas om det finns behov av att öronmärka resurser som avsätts till minoritetsspråken och teckenspråket, t.ex. genom att dela in förvaltningsanslaget i anslagsposter för de olika språken. Detta är frågor som den föreslagna organisationskommittén får behandla vidare. Enligt vår bedömning behöver avsätta 6 årsarbets- krafter för den svenska delen av korpusarbetet och3 årsarbetskrafter för den finska delen. Detta motsvarar i stort de nuvarande insats- erna som utförs inom främst korpusområdet av den befintliga personalen i Svenska språknämndens sekretariat (förutom sex språkvetare finns en föreståndare och drygt två administrativa tjänster) och Sverigefinska språknämndens sekretariat (tre språk- vetare). För meänkieli bör inledningsvis 1 årsarbetskraft avsättas och för teckenspråket 1 årsarbetskraft. I kapitel 21 gör vi en närmare genomgång av resursbehov och finansiering. En förändring av den statligt finansierade språkvården till myndig- het får enligt vår mening inte medföra att riksdag och regering ges inflytande över normering av stavning och skrivregler. För en mycket central del av korpusarbetet – stavningen och ordböjningen – får staten inte något inflytande eftersom , som ju står fri från statlig styrning, också i fortsätt- ningen kommer att vara ansvarig för , som är den grund- läggande för svensk stavning och ordböjning. Detta är enligt vår bedömning en bra ordning. En liknande självständighet måste också finnas för när det gäller frågor kring skrivregler etc. Vi föreslår att detta skrivs in i instruktionen till den nya språkvårdande myndigheten. Status- och inlärningsarbete blir en ny uppgift Till skillnad från de nya uppgifterna inom korpusarbetet är det mer av en öppen fråga var de tillkommande uppgifterna inom status- och inlärningsarbetet bör tas om hand. Vi gör bedömningen att de nya uppgifterna är ett statligt åtagande, varför de bör skötas av statliga myndigheter eller statligt finansierade aktörer. Vi kan konstatera att det inte finns någon redan befintlig myndighet som lämpar sig för att samlat ansvara för de nya uppgifterna inom status- och inlärningsarbetet. Att låta någon existerande myndighet ha hand om uppgifterna innebär att det finns en risk för att dessa frågor inte placeras in i sitt språkpolitiska sammanhang. Att dela upp uppgifterna för språkvården på flera myndigheter skulle enligt vår bedömning också vara olyckligt. Vi menar därför att de nya uppgifterna inom status- och inlär- ningsarbete skall placeras hos . De kan därigenom passas in i ett större språkvårdssammanhang. Det finns exempelvis ett klart och tydligt samband mellan korpus- och statusarbete. Vi före- slår att språkråd ges de uppgifter inom funktionen status- och inlärningsarbete som framgår av kapitel 19.