sou · GQB327d1 · 2003-01-01 00:00:00 — God språkför- måga kan från denna utgångspunkt sägas vara att behärska så många och så krävande situationer som möjligt i både tal och skrift, och det yttersta målet för språkutvecklingen att man kan uppträda kompetent i alla de sammanhang som man önskar kunna medverka i. Kommittén har valt att utgå från fyra olika typer av faktorer (som inbördes hänger samman på många vis) som kan skapa hinder för tillägnandet av ett rikt språk, och låtit dessa bilda utgångspunkt för vad vi studerat närmare. I del IV behandlas dessa. Sociala skillnader och språktillägnande Den första faktorn är sociala skillnader med koppling till barns möjlighet att tillägna sig ett rikt språk. Det finns klara indikationer på att barn med olika socioekonomisk bakgrund har skilda för- utsättningar att tillägna sig språket, framför allt på grund av läs- och mediekonsumtionsvanorna i hemmet. Språkform, språkförmåga samt språk och kön Den andra faktorn är kopplad till att språket varierar och till att olika språkliga uppgifter vi utför är olika krävande. Faktorer av detta slag kan leda till att vägen till det offentliga standardspråket kan vara olika lång för olika personer och att förmågan att hantera en bred uppsättning språkliga uppgifter kan skilja sig åt mellan t.ex. Utgångspunkter - tre förhållanden att säkerställa I detta sammanhang behandlar vi också några aspekter på frågan om språk och kön. Den tredje faktorn är att svenskan inte är modersmålet för många av dem som i olika sammanhang använder den. I finns det numera över en miljon personer med utländsk bakgrund, och för många av dessa är svenskan ett andraspråk. Att detta skapar andra förutsättningar för tillägnandet av svenskan än för den som har språket som förstaspråk är uppenbart. Rätten till språket kan dock inte ses enbart i förhållande till svenskan, utan även de andra språk som brukas i vårt land måste dras in i debatten. Inte minst gäller det våra erkända minoritets- språk – hur kan talarna av dessa ges rätt till sina språk? Den fjärde faktorn är att olika former av funktionshinder kan skapa svårigheter både för tillägnandet av språket och för användningen av det. Ett tydligt exempel är läs- och skrivsvårigheter/dyslexi. Sådana problem uppmärksammas som bekant alltmer både inom skolan och arbetslivet som ett viktigt hinder för mångas möjlig- heter att klara skolgången, och att t.ex. utföra sitt arbete. Ett annat exempel är syn- och hörselnedsättningar som naturligtvis påverkar förutsättningarna för att ta del av skrivet respektive talat språk. 2.4Lagstiftning, språkvårdsorganisation m.m. I regeringens direktiv till kommittén anges att vi skall överväga om det är ändamålsenligt att lagfästa svenska språkets ställning, och om så befinns vara fallet föreslå hur en sådan lagstiftning kan se ut. Vidare ges kommittén i uppdrag att följa och stimulera initiativ på språkteknologiområdet samt föreslå åtgärder som främjar översätt- ningsverktyg och andra språktekniska hjälpmedel. Slutligen sägs att kommittén skall lägga fram förslag om den svenska språkvårdens framtida uppgifter och organisation i ljuset av det handlings- program som föreslås. Utgångspunkter - tre förhållanden att säkerställa I betänkandets del V behandlas dessa uppgifter. Frågorna hänger dock samman med andra förhållanden, och vi lämnar därför i denna del även förslag som gäller språkvårdsforskning och språkpolitik. Vi inleder med dessa båda sista frågor, varefter vi i tur och ordning tar upp språklagstiftning, språkvårdens uppgifter och språkvårdens organisation. Dessutom redovisar vi i ett avslutande kapitel våra konsekvensbedömningar inklusive ekonomiska beräkningar och finansieringsförslag. Våra allmänna utgångspunkter har varit följ- ande. I arbetet med att främja svenska språket har forskningen och ut- bildningen vid våra universitet och högskolor en viktig uppgift. Här sker det grundläggande utforskandet av vårt språks uppbygg- nad, användning, förändring, m.m. och här sker utbildningen av lärare, journalister, språkvårdare, språkforskare etc. Men också när det gäller frågor med mer direkt koppling till språkvårdens arbete har språkinstitutionernas verksamhet och den kompetens som finns där avgörande betydelse. Det är därför viktigt att språkvårds- anknuten forskning kommer till stånd både för svenskan och för våra minoritets- och invandrarspråk. I en viss mening bedrivs alltid en språkpolitik i ett land, eftersom skilda politiska beslut får konsekvenser på det språkliga området. I har dock inte funnits en språkpolitik i formell mening, utan språkfrågor har behandlats inom ramen för andra områden såsom utbildningspolitik, kulturpolitik, minoritetspolitik, integrations- politik m.m. Som berörts har språksituationen i förändrats på många sätt. Är det dags att låta språkpolitiken få en mer fram- trädande plats? Språkteknologin har stor betydelse från många olika utgångs- punkter. Det är uppenbart att det är viktigt att språkteknologiska produkter utvecklas också för svenskans del om vi vill Utgångspunkter - tre förhållanden att säkerställa kunna använda svenska i skilda sammanhang. Exempelvis kan tal- styrda datorer etc. antas få allt större användning – det har frågats om vi måste tala engelska med kylskåpet (2000). Men språkteknologin innebär också stora möjligheter. Att få texter översatta till och från svenska med hjälp av dator skulle kunna underlätta för många både att få tillgång till och att själva sprida information. Språkteknologin skapar också förutsättningar för att vi på ett radikalt annorlunda sätt än tidigare skall kunna ta del av information från t.ex. myndigheter. Detta kräver dock att informationen är språkligt utformad på ett sätt som kan hanteras av datorer vid exempelvis informationssökning. Här finns ett stort behov av samarbete och samordning. Hur skall detta kunna åstad- kommas? Svenska språket har en undanskymd ställning i lagen. Någon för- fattning som förklarar svenskan som landets officiella språk e.d. finns inte. Av vissa lagar framgår dock direkt eller indirekt att det förutsätts att man använder svenska. Det finns också lagar som reglerar minoritetsspråkens ställning i vissa av kommuner. menar i sitt förslag till handlingsprogram för att främja svenska språket att det är rimligt att stadfästa det svenska språkets ställning som huvudspråk i . Ett sådant stadfästande skulle enligt nämnden vara ett led i arbetet för att be- hålla svenskan som samhällsbärande och komplett språk i . Med utgångspunkt från nämndens resonemang har regeringen alltså gett vår kommitté i uppdrag att pröva denna fråga. Är det lämpligt att införa en språklag i och hur skulle en sådan lag i så fall kunna utformas? Språkvårdens uppgifter och organisation Den nya språkliga situationen i ställer språkvården inför nya uppgifter. Enligt våra direktiv skall vi också lägga fram förslag om den svenska språkvårdens framtida uppgifter och organisation. Detta skall ske i ljuset av det handlingsprogram vi presenterar. Vilka är alltså språkvårdens uppgifter utifrån de förslag som vi läg- Utgångspunkter - tre förhållanden att säkerställa ger fram och hur skall den svenska språkvården organiseras för att kunna möta de nya krav som ställs? Del II: Ett komplett och samhällsbärande språk I denna del av betänkandet uppmärksammas först svenskans bruk och ställning inom olika områden: utbildning och forskning (kapitel 3); politik och förvaltning (kapitel 4); arbetsliv, marknad och konsum- tion; kultur och medier; informationsteknik samt hälso- och sjuk- vårdsområdet (kapitel 5). I dessa kapitel står alltså frågan om eventu- ella förluster av användningsområden i centrum. Därefter behandlas terminologifrågor (kapitel 6). Att det finns svenska termer är viktigt om vi vill att det skall vara möjligt att använda svenska också inom mer specialiserade områden, och är därför centralt från domän- utgångspunkt. Slutligen tar vi upp frågor som hänger samman med att många olika språk används i (kapitel 7). Våra minoritets- språk, teckenspråket, olika invandrarspråk och främmande språk som engelska, utgör en viktig del av det svenska språklandskapet och måste på skilda sätt ingå i en diskussion av svenskans ställning och funktion i landet. I regeringens direktiv till kommittén anges att svenska språkets tillstånd och utveckling inom skilda samhällssektorer skall analyseras och ligga till grund för våra förslag. Detta kapitel redo- visar vi en kartläggning av svenskans bruk och ställning inom ut- bildningsområdet: dels förskolan och skolan, dels den högre ut- bildningen och forskningen. Speciellt uppmärksammas förhållandet mellan bruket av engelska och svenska. Engelskan har ju en mycket stark position både internationellt och nationellt, och är därmed det i sammanhanget intressanta språket att ställa svenskan i relation till. Vi har inte gjort några egna empiriska undersökningar utan har sökt sammanställa kunskap från andra undersökningar, bl.a. en rapport om domänförändringar för svenskan som utfört på uppdrag av Nordiska ministerrådets språkpolitiska referens- grupp (2001). efter kommitténs tillsättande bestämde nämligen Nordiska ministerrådets språkpolitiska referensgrupp att avsätta medel för undersökningar av domänförändringar för språk- en i de nordiska länderna, och utfördes parallellt sådana undersökningar i de olika länderna. Vi har alltså utgått från Nord- iska ministerrådets undersökning, men vi har också utnyttjat andra källor såsom officiell statistik och rapporter av skilda slag. Vi redovisar inom bägge områdena först en kartläggning av för- hållandena och därefter de förslag till åtgärder som läggs fram. Följande punkter ingår i vårt förslag till handlingsprogram för svenska språket beträffande svenskans ställning inom utbildnings- systemet: I alla skolor där undervisning bedrivs på främmande språk () skall verksamheten noga följas och fortlöpande utvärd- eras. Den rättsliga grunden för skall regleras när sådan under- visning bedrivs i betydande omfattning. Regelverket för gymnasieskolan skall ändras så att det blir obligatoriskt att ge svenskundervisning under alla år av gymn- asieutbildningen. Universitet och högskolor bör förstärka moment i utbild- ningen som förbättrar studenternas muntliga och skriftliga färdigheter i både svenska och engelska, samt i vissa fall höja förkunskapskraven i svenska. Åtgärder skall vidtas för att främja parallell användning av engelska och svenska inom forskning och vetenskap. I utbildning vid svenska universitet och högskolor skall ett mål vara att studenterna tillägnar sig förmåga att i både nationella och internationella sammanhang muntligt och skriftligt och för olika målgrupper utbyta kunskap inom sitt specialområde. En genomgång skall göras av kraven för yrkesexamina vid hög- skolan. I relevanta fall skall införas krav på för yrket tillräckliga kunskaper i svenska i såväl tal som skrift. Skolan spelar en språklig nyckelroll. Under förskoleåldern läggs grunden för barnens språkutveckling. Längre fram är skolan central för tillägnandet av det offentliga språket i tal och skrift. Genom skolans undervisning introduceras också eleverna till fackspråket inom skilda ämnen. I hur stor utsträckning, och i vilka sammanhang, svenskan an- vänds inom skolan är därför av avgörande betydelse för språkets utveckling och för dess ställning i samhället. Regeringen har i budgetpropositionen för (prop. 1998/99:1, utg. omr. 17) redovisat att en av utgångspunkterna för en svensk språkpolitik bör vara att undervisning som grundprincip sker på svenska. Enligt statistik finns det ca 8 000 förskolor i (2001). Av de tillgängliga siffrorna framgår inte på vilket språk verksamheten bedrivs. Det finns dock inga klara tecken på att det skulle vara vanligt förekommande med förskoleverksamhet på annat språk än svenska. Ser man till engelskan – som nämnts det språk som är intressant för en diskussion av en eventuell försvagning av svenskans ställning – finns det vissa förskolor där engelska används. Dessa förefaller dock utnyttjas främst av familjer som har en speciell anknytning till engelskan. En grupp är då familjer från engelskspråkiga länder som vistas tillfälligt i , exempelvis för att någon av föräldrarna arbetar här. En annan grupp kan vara svenska familjer som kommer att flytta utomlands och som önskar för- bereda barnen för en engelskspråkig miljö. Någon uttalad trend att svenskspråkiga föräldrar skulle vilja placera sina barn på engelsk- språkiga förskolor går inte att spåra. Svenskan har varit det dominerande språket i den svenska skolan. har dock språk- och innehålls- integrerad inlärning och undervisning () tilltagit i omfattning. Grundidén är att använda ett främmande språk i undervisningen i olika ämnen, i akt och mening att förbättra elevernas kunskaper och färdigheter i detta språk. Undervisningen i förslagsvis mate- matik, historia eller samhällskunskap kan således i större eller mindre omfattning ske på exempelvis engelska (i de flesta fall är det just kunskaperna i engelska man vill förbättra). har på många håll mötts med entusiasm bland såväl lärare och skolledare som elever och föräldrar. Man har sett modellen som ett välkommet sätt att förbättra engelskundervisningen. En aspekt är att eleverna får möjlighet att använda sin engelska i rikt- ig kommunikation; ett problem som ofta påpekas inom språk- pedagogiken är att undervisning i främmande språk kan få en arti- ficiell karaktär och präglas av inriktning mer mot den språkliga formen än mot det innehåll språket skall bära. En annan aspekt är att eleverna tidigt kan få möta det engelska fackspråk som kan an- tas bli viktigt för många under kommande högskolestudier och inom arbetslivet. Det har dock också höjts varnande röster. Framför allt är det då tre aspekter som betonats. För det första har man framfört farhåg- or för elevernas språkutveckling vad gäller svenskan. För det andra har man ifrågasatt om eleverna tillgodogör sig ämnesinnehållet lika bra på främmande språk som på svenska. Och för det tredje har man menat att undervisning på engelska kan bidra till att försvaga svenskans ställning på ett allmänt samhälleligt plan och ytterligare stärka engelskans redan nu starka position. (Se vidare bilaga 3, där bl.a. redovisar synpunkter på .) De första försöken med gjordes (en översikt utvecklingen ges i Skolverksrapporten – hot eller möjlig- het? har en stark expansion ägt rum. förekom sådan undervisning enligt en av genomförd enkätundersökning (– Språk- och innehålls- integrerad undervisning, 2000) vid sammanlagt 293 skolor. Av grundskolorna uppgav att man tillämpade i någon form och motsvarande siffra var för gymnasiernas del . Däremot var ovanligt vid komvux; totalt 8 skolor rapporterade att man tillämpade modellen. I elevantal omfattade enligt enkät- undersökningen 16 700 grundskoleelever (av ca 1 miljon, dvs. ) och 11 700 gymnasieelever (av ca 390 000, dvs. Ytter- ligare 44 gymnasieskolor och 55 grundskolor angav att de planerade att starta . Ser man till den geografiska spridningen är under- visning av det aktuella slaget särskilt vanlig i storstäderna. Huvud- sakligen () är det engelska som används. Majoriteten av elev- erna har i ett eller två ämnen. Vanligen gäller det en eller eller några tematiska dagar under en termin. Av enkätsvaren framgår också en viss tendens till ökad intensitet år 7– 9. På gymnasienivå ökar intensiteten ytterligare. I de flesta fall löp- er undervisningen över tre hela läsår för gymnasiets del. Situationen varierar för olika skolämnen. De vanligaste ämnena på grundskolenivå är samhällsorienterande ämnen, musik och na- turorienterande ämnen, men minst 18 andra ämnen berörs. På gymnasienivå är de oftast berörda ämnena historia, matematik, samhällsorienterande ämnen och kemi. Vidare förekommer oftast på samhällsvetenskapsprogrammet och naturvetenskaps- programmet, men ytterligare åtta program berörs. bedrivs oftast enligt de ordinarie svenska nationella läro- och kursplanerna. En del skolor följer dock planerna för det s.k. International Baccalaureat-programmet, och ytterligare några andra planer, t.ex. speciellt framtagna lokala varianter (se vidare – Språk- och innehållsintegrerad undervisning, 2000 s. 23). Det finns ingen särskild reglering av villkoren för . I finns endast bestämmelser om undervisning på annat språk för elever som har ett annat modersmål än svenska och för elever som vistas i . har tidigare lämnat förslag till ändring i grundskoleförordningen för undervisning på ett annat språk. Regeringen genomförde då inga ändringar i avvaktan på utvärderingar av . För gymnasieskolan finns i gymnasieförordningen 2 kap. 8 § villkor angivna. Regeringen får efter ansökan bestämma att utbild- ningen på ett program eller inriktning helt får anordnas på annat språk än svenska. Någon sådan ansökan har dock aldrig inkommit, sannolikt beroende på att det så gott som alltid är fråga om att delar av ett program bedrivs på ett annat språk. Det vanligaste skälet till att tillämpa som framförs i enkät- en från skolor på grundskolenivå är att man vill öka elevernas studiemotivation. På andra plats kommer att förbättra kvaliteten på språkundervisningen och på tredje plats elevernas efterfrågan och uppskattning. På gymnasienivå hänvisar man huvudsakligen till planer för framtiden, förutsättningar för fortsatta studier och ökade chanser på arbetsmarknaden. Högst upp på gymnasielistan står dock internationalisering. I – hot eller möjlighet? (2001) redovisas en samman- fattning av undersökningar om effekterna av (se också Hyl- genomgång i bilaga 3). Sammanlagt förtecknas tolv undersökningar . De flesta av dessa karaktär- iseras emellertid som begränsade till omfattning och/eller allsidig- het (s. 16). Några är av lite äldre datum, , 80-talet och 90-talets inledning, och säger kanske inte så mycket om förhålland- ena . Undervisningens uppläggning, dess omfattning m.m. varierar, vilket gör det svårt att dra slutsatser om effekten i olika avseenden. Som ytterligare en svårighet med att bedöma effekterna har framförts att det bland eleverna som deltar i finns en överrepresentation av duktiga och ambitiösa elever, ofta från akademikerhem. Den bild som trots dessa begränsningar framkommer är följande. Vad gäller det språk man vill förbättra inlärning av (målspråket), dvs. i de flesta fall engelska, förefaller den främsta effekten vara att elevernas intresse ökar och att den egna bedömningen av språkkun- skaperna blir positivare. Det finns också tecken på att färdigheten i målspråket, mätt genom språktest, ökar (Åseskog 1982, Wash- burn 1997). Förbättringen är dock liten och har inte kunnat säker- Effekterna för svenskan är också oklara, men antydningar till försämrade svenskkunskaper framkommer i några undersökningar. Främst gäller det ordkunskap, fackspråkliga termer och flytet i skriftlig framställning. Negativ inverkan på elevernas svenskkun- skaper antyds i en textanalytisk studie av ett antal gymnasieelevers hantering av svenska i skrift (Alvtörn 2000). Analysen visar att de studerade eleverna som deltog i överlag gjorde fler språkliga fel än jämförelsegruppen av elever. Resultaten kan därför tolkas som att elevernas utveckling av svenskkunskaperna till viss del har stannat upp eller inte stimulerats tillräckligt. Att svenskans funk- tion i vissa sammanhang skulle kunna förändras av visar också en undersökning av elevers kommunikation i olika situa- tioner under en vanlig skoldag (2000). Eleverna visar enligt denna en tendens till att växla mellan svenska och engelska i ämnes- relaterade sammanhang, vilket kan bero på att de inte finner eller kan de svenska orden. Elever i en annan undersökning uppger i enkäter att de väljer att kommunicera på engelska i ämnesspecifika sammanhang, trots att de egentligen behärskar svenska bättre (1996). Förklaringen de ger är att de inte behärskar de svenska orden inom området. Effekterna för elevernas ämneskunskaper vet vi knappast något om. Utifrån enkätsvar och betygsjämförelser går det inte att dra några slutsatser med säkerhet, och några direkta test har inte genomförts i den svenska skolan. (2001 s. 16–17) menar dock att det allmänt sett framstår som tveksamt att undervisa på främmande språk utifrån vad vi vet om hur pass det tar att tillägna sig en fungerande språk- kompetens på ett främmande språk. Hon påpekar att det även under gynnsamma förhållanden och om man börjar i första klass kan ta upp till för barn att utveckla den typ av andraspråks- färdighet som krävs för att tillägna sig skolans läsämnen på högre stadier (a.a. s. 17). Också Hyltenstam (bilaga 3) framför tveksam- het inför med hänvisning till internationella erfarenheter från undervisning på annat språk än modersmålet. Ytterligare en aspekt som berörts i vissa undersökningar är effekterna på undervisningen. I – hot eller möjlighet? (2001 s. 22) pekar på att undervisning på engelska före- faller att leda till mer lärarstyrda och lärarledda lektioner: Överlag anser eleverna att de får tala för lite engelska på lektionerna. De önskar mer diskussioner och muntliga övningar istället för lektio- ner där läraren föreläser och endast ibland ställer frågor till elever- Lärarna bekräftar [] dessa förhållanden. De säger att under- visningen blir mer fyrkantig på grund av bristande språkkunskaper, att det ibland är svårt att ta upp elevernas trådar och att de över- huvudtaget talar mindre. Lärarna säger också att de förbereder sig extra mycket. [] Denna noggranna förberedelse menar inverkar också på själva undervisningen. anser att det blir mindre utrymme för flexibilitet. Slutligen har effekterna av på ett övergripande samhälleligt plan för förhållandet mellan svenska och engelska inom upp- märksammats: bidrar till att försvaga svenskans ställning och stärka engelskans? Exempelvis framhåller Hyltenstam denna aspekt (bilaga 3): är emellertid en kontroversiell verksamhet. Detta beror i främsta rummet på att användning av engelska som undervisningsin- strument i svenska skolor spelar en annan språkpolitisk roll i landet än den vanliga engelskundervisningen. Världen över, särskilt i mindre språkområden, finns en oro för att engelskans starka globala position på lång sikt ska ha negativa effekter på språk som är i en underordnad maktposition. I kan man se att engelskan alltmer börjar an- vändas i sammanhang där tidigare bara svenska använts; engelskan stiger efter hand in på språkanvändningsdomäner där svenskan får träda tillbaka. Det är just roll som en direkt injektion för så- dana processer som oroar. Också i Svenska språknämndens förslag till handlingsprogram för att främja svenska språket behandlas . menar att språket i grund- och gymnasieskolan normalt skall vara svenska. Vill en skola anordna undervisning på annat språk skall enligt nämnden en särskild och tidsbegränsad dispens meddelas av Skol- verket, som också löpande utvärderar undervisningen. I denna ut- värdering skall man uppmärksamma inlärning i det aktuella ämnet, inlärning av engelska samt effekterna på elevernas förmåga att be- handla det aktuella ämnet på svenska. Målet skall därvid vara att eleverna har full kompetens att tala om dessa ämnen också på svenska. Svenskundervisningens fördelning över läsåren i gymnasieskolan Skolorna bestämmer själva hur olika ämnen skall läggas ut över de olika årskurserna. Det kan t.ex. innebära att svenskkurserna kan förläggas till enbart år 1 och 2 vilket alltså innebär att eleverna inte erhåller svenskundervisning 3. Tvåspråkig undervisning och undervisning på minoritetsspråk Det bör påpekas att valet mellan svenska eller annat språk för undervisningen naturligtvis inte bara gäller fall där barn med svenska som modersmål undervisas på engelska genom . En separat fråga är valet av undervisningsspråk för barn med annat modersmål än svenska. Ser man till undervisningen på minoritetsspråk har den generellt liten omfattning. (Undervisning i och på de nationella minoritetsspråken, 2001 s. 8) beskriver situationen för detta på följande vis: