sou · GQB3122d1 · 2003-01-01 00:00:00 — De trender som ovan beskrivits och som syns i befolkningen som helhet har störst genomslag hos de yngre. De traditionella undersökningarna ställer frågor av karaktären: Hur pass intresserad är du i allmänhet av politik? Svaren blir där- efter, de visar ett lågt intresse för politik.18 I en rapport från ung- domarnas demokratikommission påpekar författarna att om frågorna specificerats så att de handlade om miljö, elevinflytande, invandring, jämställdhet och åldersgräns på krogen hade resultatet blivit ett annat. En annan typ av mätning anger att hela 70–känner engagemang inför frågor som rasism, miljö, jäm- ställdhet och arbetslöshet.19 Undersökningar med mer preciserade frågor visar också att det politiska intresset hos ungdomar är stort. Nästan samtliga anser att det är angeläget att unga människor deltar i planeringen av vårt samhälle. Men bara en tredjedel av de unga tror att de kan påverka framtid, vilket måste ses som ett uttryck för att de känner maktlöshet.20 Det politiska intresset är uppenbarligen stort och skiljer sig inte mycket åt mellan generationerna. De yngre anser att de traditio- 18Göteborgs universitet, statsvetenskapliga institutionen: Valundersökningen 1998 (infor- mationen hämtad ur Ungdomarnas , tillsatt av för ungdomsorganisationer, delrapport, , s. 21). 19Ungdomarnas presenterade dessa resultat från en SKOP-under- sökning i sin slutrapport ! , s. 22. 20Ungdomarnas presenterade dessa resultat från en SKOP-under- sökning i sin slutrapport ! , s. 11. Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor nella vägarna inte är effektiva eller intressanta. En del ungdomar tar till radikalare metoder för att göra sina röster hörda. Det visar i en rapport från 1998.21 Av den framgår att unga i större utsträckning än medelålders och äldre människor har deltagit i och kan tänka sig att utföra politiska handlingar som demonstrationer, aktioner och husockupationer. Några skulle kunna tänka sig att använda våld. Såväl i som i bildades nätverk där nyare organisa- tioner gick samman med äldre för att samordna sina aktioner. En del, inte minst deltagarna själva, har lyft fram demonstrationerna i som ett avstamp för en ny rörelse. Alla håller dock inte med om detta. På samma sätt som globaliseringen av marknaden har sin historia har proteströrelsen sin.22 Förberedelserna inför i hade från många organisationers sida pågått . Mötet inföll då konflikterna av globaliseringen tillspetsades. Socio- logen konstaterar att det är frågan om en politisk process som pågår i det fördolda, ett arbete som inte drar till sig de stora massorna, men som finns där och som plötsligt bär frukt när den rätta tidpunkten är inne.23 Proteströrelser är ingen ny företeelse. Arbetarrörelsen, väckelse- rörelsen och uppstod . I nyare tid växte bland annat miljörörelsen, fredsrörelsen, Vietnamrörelsen, antikärnkraftsrörelsen och kvinnorörelsen fram. har djurrättsaktivisterna, flyktinggömmarna, globaliseringskritikerna och de autonoma anarkistiska nätverken etablerats. Protest- rörelserna har fört upp nya frågor på den politiska dagordningen och utmanat etablerade former för politiken.24 Än så länge har forskarna bara påbörjat analyser om vad som utmärker de nya rörelserna i förhållande till de tidigare. Vad de har framhållit som särskiljande är mångfalden av åsikter, ett icke-hierarkiskt nätverk, avsaknaden av de visionära stora samhälls- 21Ungdomsstyrelsen 1998: Ny tid nya tankar? Ungdomars värderingar och framtidstro. 22Thörn, : Globaliseringens dimensioner, Bokförlaget , , s. ; , ; Proteststormen, Global 2001, s. 130 ff. 23Larsson, : Proteststormen, Global 2001, s. 63. 24Thörn, : Nya sociala rörelser och politikens globalisering – demokrati utanför parla- mentet?, SOU 1999:84. Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor SOU 2002:122 lösningarna och ett engagemang i de konkreta orättvisorna i världen samt ett växande medieberoende.25 Protesterna går inte att hänföra till en ny social rörelse med gemensamma mål och medel. I stället handlar det om många rörelser, eller snarare nätverk, som samsas på en internatio- nell arena. En orsak är att politiken individualiserats, vilket lett till att många inte vill utgöra basen i en stor organisation. De politiska partierna lockar inte eftersom det tar emot att acceptera hela paketet av åsikter. Vissa forskare har beskrivit det som att politiken individualiserats. De talar om ett nytt politiskt handlande. Det privata politiseras, man ska leva som man lär. Förändringarna ska börja hos en själv. Unga engagerar sig i rörelser som är livsstils- baserade och omfattar hela individen från klädsel, mat och boende till uttryckssätt och engagemang. De avvisar det vanemässiga poli- tiska beteendet. Det politiska handlandet blir en del av identi- teten.26 Det individuella beteendet har utvecklat en mångfald av åsikter, men också, som bl.a. konfliktforskaren docent noterat, en demokratisk ordning där ingen ska bestämma över någon annan. Det är proteströrelser med i många fall ett anarkis- tiskt förhållningssätt till demokratin. IT-tekniken har gynnat de nya rörelserna. Snabbt kan människor nå varandra trots de geografiska avstånden och utbyta information och åsikter. Protesterna kan samordnas och få genomslag världen över. En sådan aktion via internet var stoppandet av i slutet av 1998.27 Internet passar de nya rörelsernas arbetsmetoder. Den unga generationens politiskt engagerade arbetar i löst sammansatta nät- verk utan hierarkiska strukturer. Många nätverk bygger inte ens 25Sörbom, : Vart tar politiken vägen?, , sociologiska institu- tionen, , , ; , : Globalise- ringens dimensioner, Bokförlaget , . 26Sörbom, : Vart tar politiken vägen?, , sociologiska institu- tionen, , , . 27Clinell, : Attac – gräsrötternas revolt mot marknaden, Agora , , s. 42 ff. Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor verksamheten på ett formaliserat medlemskap utan sympatisörerna ansluter sig på lösare grunder. I många fall räcker det med att sätta upp sig på nätverkens mailing-listor. Nätverken saknar också valda ledare. Ledarskapet är ofta av informell karaktär och beror ofta på vem som tar initiativ till pågående aktioner och projekt. Nätverken är platta sammanslutningar där alla skall vara med och bestämma. Inom en del nätverk arbetar deltagarna fristående från varandra på ett lokalt, nationellt eller globalt plan. Vid mer omfattande aktivi- teter där många skall delta sker förhandlingar med alla smågrupper, en krävande tidsprocess som också kan skapa en del oenighet. Vid större sammankomster organiserar aktivisterna sig ofta i vän- grupper, affinity-groups, där varje grupp består av 5 till 15 perso- ner. De kan redan ha starka vänskapsband eller ha kommit i kontakt med varandra under träning i civil olydnad. Syftet är att ha tät kontakt så att de tillsammans kan utföra ett uppdrag. Men sammanhållning är viktig också för att ta hand om varandra om någon blir attackerad eller arresterad. Flera vängrupper kan slå sig ihop för att satsa på en större gemensam aktion.28 Utbyte av idéer och tankar pågår självfallet inte enbart via nätet. Mellan aktioner och demonstrationer träffas man för att diskutera och umgås. Kontakter med likasinnade knyts utomlands när man som i samlas till större manifestationer. Nätverken ordnar ofta gatufester och konserter. Generosi- teten inom nätverken är också stor och värdlandets organisatörer erbjuder ofta mat och husrum åt besökarna. De stora politiska projekten som Per vision om folkhemmet, eller drömmen om det klasslösa samhället, eller kom- munismens planekonomi eller nyliberalismens fria marknadskrafter är inget för de nya rörelserna. Med sin heterogena sammansättning har de få gemensamma visioner, eller utopier. Det kom också till uttryck inför planeringen av aktiviteterna i . De hundra- talet nätverk och organisationer som försökte skapa ett samarbete inför toppmötet hade svårt att enas om en gemensam plattform och om ramar för aktionerna. Trots detta samlades 80 organisa- 28 , : Proteststormen, Global år2001, ; Vinthagen, : intervju . Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor tioner i Göteborgsaktionen och 27 stycken i Nätverket 2001.29 Flera av dagens protesterande ungdomar hittar den teoretiska grunden för sitt motstånd mot de rådande maktförhållandena i den franske filosofen publicerade verk. Trots att han var verksam under 1968-generationens proteströrelse var han kritisk till de högstämda politiska programförklaringarna. Upproret måste komma underifrån, från gräsrotsnivå. Han trodde inte på att några utifrån, via politiskt program, partiapparat och propaganda skulle sätta igång protester. Sådana rörelser var dömda att miss- lyckas. En grupps intressen och erfarenhet får inte upphöjas till norm inte ens om den företräder gräsrötterna.30 De nya proteströrelserna är måna om sin självständighet. Flera av dem benämns också som autonoma rörelser. Filosofen underströk just vikten av motståndets autonoma karaktär. Grun- den för deras agerande är att vart och ett av nätverken, eller grupperna, organiserar sig självständig, de gör egna analyser av förtrycket, bestämmer själva vilken form av kamp de väljer. De ska inte smälta samman i en enda gemensam opposition och riskera att därmed hamna under någon annans förtryck.31 De nätverksbaserade rörelserna är inga massrörelser. Men vad manifestationerna i , , , och visar är att man kan enas kring en minsta gemensamma nämnare. Det gäller politiskt där rörelserna bildar allianser i motståndet mot globaliseringens negativa effekter och kraven på demokratisering. När det gäller metoderna är det delvis på samma sätt. Eftersom åsikter inom vissa ramar anses lika mycket värda och ingen har rätt att fördöma andras handlande accepterar man i stor utsträckning varandras metoder. Detta kallas för metodmaximalism. Man vill inte sätta sig över den individuella rätten att avgöra hur andra ska arbeta.32 29Abrahamsson, Hans: intervju ; Olydiga medborgare? SOU 1999:101 av och , s. 24. 30Hörnqvist, : maktanalys, . 31Hörnqvist, : maktanalys, ; och ; Olydiga medborgare?, skrift nr 27, SOU 1999:101. 32Larsson, : Proteststormen, Global , , s. 131 ff.; Vinthagen, : intervju ; , ; , Hans; m.fl. Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor Den nya generationen har som vi tidigare påpekat svårt att accep- tera de politiska partiernas helhetslösningar. De vill nå resultat snabbt och väljer mer konkreta och nära mål. Det skall vara direkta aktioner här och . Ofta satsar de på en fråga. Djurrätts- aktivisterna släpper ut minkar, asylrörelsen gömmer flyktingar, köpbojkotter organiseras mot företag som utnyttjar barnarbetare, husockupanter hindrar rivning av fastigheter, miljöaktivister blockerar vägbyggen och antifascister hindrar främlingsfientliga gruppers verksamhet. Det har lett till att mål och metod hänger ihop, att många deltar i flera nätverk , att man samlas tillfälligt inför avgränsade projekt. De nyare rörelserna får en amöbaliknande karaktär, som författarna i en rapport till Demo- kratiutredningen uttrycker det. De ändrar form och innehåll efter aktionens syfte.33 Dagens unga med politiskt engagemang har vuxit upp i en medie- intensiv tid där televisionen haft en framträdande plats. De ägnar mellan fyra och åt olika medier. Den nya generationen har också anpassat sina metoder efter de nya förut- sättningarna. och plogbillsrörelsen var de första som insåg hur de skulle agera för att fånga mediernas intresse. Massmedieforskare konstaterar att media har fått makt över dagordningen, vilka frågor som skall diskuteras och i vilken form. Såväl de politiska företrädarnas som övriga medborgares behov av att få uppmärksamhet för sina budskap gör att de är beredda att anpassa sig efter mediernas krav; den svenska demokratin har blivit allt mer medialiserad.34 Men de nya rörelserna reagerar också mot de etablerade medier- na som de uppfattar står på etablissemangets sida. I samband med större manifestationer har egen nyhetsförmedling etablerats och sänts via internet. Det är eget skrivet och filmat material som för- medlas via Indymedia eller IMC (Independent Media Center). En sådan redaktion upprättades även i . Men det är en 33Hebert och ; Olydiga medborgare?, skrift nr 27, SOU 1999:101. Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor informationskanal som framför allt når de redan invigda. Därför är rörelserna fortfarande beroende av de etablerade medierna och söker efter metoder som lockar journalisterna. De traditionella demonstrationerna räcker inte för att få den önskade uppmärksam- heten. Massmanifestationer får inte lika stort genomslag som till exempel protester. Mediernas rapportering om händelserna i har kritiserats för att skildringarna särskilt under och den därefter hade ett onyan- serat polisperspektiv.35 I genomförde en organisation inom den nya protest- rörelsen, ickevåldsnätverk, en inträngning mot . Den planerades noga i förväg, så väl att även polisen underrättades om hur den skulle gå till. Aktionen blev som en välregisserad teater där såväl aktivister som poliser hade repeterat sina roller i förväg. Det var i stort sett den enda protesten vid sidan av stenkastningen som fick medial uppmärksamhet. Aktivisterna var noga med att påpeka att de inte hade för avsikt att tränga in på mässan, däremot ville de med klättringen över staketet symboliskt visa att folket, gräsrötterna, var utestängda från makthavarnas upp- görelser, att EU är odemokratiskt. Vissa forskare konstaterar att det politiska motståndet har blivit mer symboliskt. Det gäller inte bara metoderna utan protesterna riktas även mot maktens symboler.36 Enligt en undersökning som genomförts av Ungdomarnas demo- kratikommission har av ungdomarna i försökt utöva inflytande genom en olaglig handling. Av dessa är nöjda med resultatet av insatsen.37 När ickevåldsnätverket klättrade över staketet till mässan var det civil olydnad, en olaglig handling som politiskt aktiva ibland använder. 35Thörn, : Globaliseringens dimensioner, Bokförlaget , . 36Abrahamsson, Hans: Konfrontativ dialog och strukturell förändring för global rättvisa, uppsats , , forskning; , : Globaliseringens dimensioner, Bokförlaget , . 37Ungdomarnas presenterar dessa resultat från en SKOP- undersökning i sin slutrapport ! Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor manade de gränser som makthavarna satt upp både symboliskt och rättsligt.38 Ungdomarnas demokratikommission ansåg i sin rapport till att civil olydnad som syftar till att starta en offentlig tolkningsprocess av en lag eller ett beslut är en full- ständigt legitim handling i en demokrati. Forskare har många definitioner på civil olydnad och dess be- tydelse.39 Det råder enighet om att civil olydnad förutsätter lag- brott. Vidare skall aktionen vara politisk, vara av betydelse för medborgarna och den skall påverka samhället. Till civil olydnad hör ofta också att aktivisterna är beredda att ta sitt straff. syn på civil olydnad är klassisk: Den som bryter mot en orättfärdig lag måste göra det öppet, kärleksfullt och med beredvillighet acceptera straffet. Han menade att en person därmed uttrycker högsta respekt för lagen. Öppenhet och beredskap att ta sitt straff kan sägas vara de två viktigaste inslagen för de grupper som har civil olydnad på sitt program.40 Andra krav är att civil olydnad bara bör användas när andra vägar prövats. Olydnaden får inte heller hota det konstitutio- nella systemet. Den civila olydnaden är en minoritets vädjan till majoritetens rättskänsla och syftar till omprövning av majoritetens beslut. Diskussionen om civil olydnad inom de nya proteströrelserna är intensiv. Den handlar framförallt om var gränsen för våld och icke- våld går. Metoderna för protester varierar allt ifrån våldsam konfrontation till karneval och dialog med makthavare. Totalt sett var det få av de uppskattningsvis 50 000 demonstranterna i som stod för våldsamheterna. Ändå är det stenkastning, bränder längs , maskerade anarkister, kravallutrustad polis och skottlossning som allmänheten minns av Göteborgsmötet. Det var bilder som väckte uppseende i medierna och hade högt nyhetsvärde och som slog ut rapporteringen av de fredliga aktiviteterna. 38Hörnqvist, : maktanalys, , , s. 39Hebert och ; Olydiga medborgare?, skrift nr 27, SOU 1999:101. 40Hebert och : Olydiga medborgare?, skrift nr 27, SOU 1999:101. Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor Trots en mängd varningssignaler inför kom våldet som en överraskning för många. På internet fanns flera uppma- ningar om våld på de anarkistiska autonoma nätverkens hemsidor. De flesta kände inte till detta. Andra tog det inte på allvar utan betraktade slagorden mer som ett symbolspråk som användes för att mobilisera anhängare. En del förstod dock allvaret och disku- terade med de anarkister som antytt eller uttalat att de ser våld som en del i kampen. Argumenten för våld varierar. Några menar att våld är tillåtet eller till och med nödvändigt i självförsvar. anser de flesta av dessa att våld inte får förekomma mot personer; våldet får inte förstöra liv eller orsaka smärta. Däremot förespråkar en del materi- ell förstörelse mot privat egendom och företrädesvis mot företag med laddat symbolvärde som Coca Cola, och andra internationellt verksamma storföretag samt internationella bank- koncerner. Några försöker provocera poliserna att ta till våld. De anser att samhället därmed visar sitt rätta ansikte, sin maktfullkomlighet. Vissa grupper gör också kalkyler över vad som ger mest utdel- ning i fråga om uppmärksamhet och de har då noterat att våld lockar medierna. Misstänksamheten mellan polis och demonstranter vad gäller varandras metoder kan leda till att en känslig situation kan eskalera. En del forskare menar att demonstranter solidariserar sig med de grupper som blivit utsatta för polisens metoder. Utvecklingen kan då bli att fler demonstranters protester inte enbart handlar om de politiska sakfrågorna utan även om rätten att uttrycka sin åsikt på gator och torg utan att bli störda av polisen. De två stora nätverken, Göteborgsaktionen 2001 och 2001, som bildades för att samordna aktiviteterna i hade kravet att metoderna skulle vara fredliga. Efter händelserna i tog debatten om våld i den poli- tiska kampen fart, inte minst inom de svenska autonoma grupper- na. Vann de eller förlorade de sympatisörer genom våldsam- heterna? Kritikerna av våldet menade att våldsamma protester är otaktiskt. Det stjäl uppmärksamheten från det politiska budskapet. I stället för att locka nya anhängare får rörelserna allmänheten Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor Dessutom uppträdde våldsverkarna odemokratiskt och illojalt. Våldet bidrog också till att polisens insatser för att få stopp på skadegörelse och personskador även drabbade fredliga demon- stranter. Kritikerna ifrågasatte förstörelsen av till exempel , och Hennes & . De anställda på dessa företag är enligt dem lika litet som polisen fiender utan de bör i stället värvas till kampen mot den ekonomiska och politiska eliten.41 Efter händelserna i , , , och är såväl forskare som proteströrelser och makthavare angelägna om att hitta metoder och en arena för en effektiv dialog. De ser en risk för att grupper inom den globaliseringskritiska rörelsen annars väljer allt våldsammare metoder. Studier i visar att om samhället svarar med att bekämpa de militanta proteströrelserna med våld drivs dessa grupper mot terrorism.42 Hur ska den globaliseringskritiska rörelsen visa sitt missnöje, få uppmärksamhet och möjlighet att påverka opinionen? Försök att utveckla dialogen gjordes vid . Arrangörerna prövade en politisk dialog med delar ur den i universitets aula och vid ett annat via storbildsskärm med några av EU:s företrädare inifrån konferenscentret. Den metod för politiskt samtal som rättviserörelsen Attac utvecklade inför kom att kallas den konfrontativa dialogen. Det är en form för samtal när aktörerna upplever att maktförhållandet dem emellan är ojämnt. Metoden strävar inte efter att på söka samsyn på svårlösta problem. I stället ska metoden hjälpa parterna att synliggöra meningsskilj- aktigheter för att kunna identifiera politiskt möjliga alternativ. Syftet med den konfrontativa dialogen är alltså att stimulera kun- skapsbildning med förutsättningar att förstå hur olika aktörer tänker och varför. En dialog om planering och samordning upprättades också mellan kommun, polis och arrangörer av demonstrationerna där praktiska ramar för aktiviteterna diskuterades. En del inom nät- 41Larsson, : Proteststormen, Global , . 42Thörn, : Nya sociala rörelser och politikens globalisering – demokrati utanför parlamentet?, SOU 1999: 84. Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor verken och organisationerna var till en början skeptiska, men förtroendet växte något under föreberedelserna för att efter EU- mötet åter vändas i misstänksamhet. Misstron gentemot polisen handlar, enligt en del forskare, även om hur demonstranter och andra ser på staten. Polisen upplevs ofta som gatans byråkrater som representerar regeringen och makten. 2.3Ordets makt – ej våldets 2.3.1Värdet av en fri åsikts- och opinionsbildning All offentlig makt i utgår från folket. Den svenska folk- styrelsen bygger på fri åsiktsbildning och på allmän och lika rösträtt. Så lyder det inledande stadgandet i regeringsformen, den mest centrala av fyra grundlagar. En fri åsiktsbildning är fundamental i en demokrati. Den inne- fattar i väsentliga delar vad som brukar kallas politiska fri- och rättigheter och innebär en garanterad rätt för den enskilde med- borgaren att hysa vilka åsikter som helst, att sprida dem och för- söka övertyga andra om deras riktighet. Den enskilde skall själv eller i förening med andra kunna bilda opinion. Demokratin förut- sätter en fri opinionsbildning. Som en följd härav är det i alla demokratiska stater självklart att den fria opinionsbildningen bör främjas och skyddas med alla tillgängliga och lämpliga medel. De s.k. positiva opinionsfriheterna är garanterade i regerings- formen genom att varje medborgare gentemot det allmänna till- försäkras yttrande-, informations-, mötes-, demonstrations-, före- nings- och religionsfrihet. Dessa friheter kan bara begränsas eller ändras på annat sätt (religionsfriheten undantagen) under vissa i regeringsformen angivna förutsättningar (se vidare avsnitt 3.1.1 De opinionsfriheter som i detta sammanhang är särskilt aktuella är demonstrations- och mötesfriheterna. Demonstrationsfriheten definieras i regeringsformen som frihet att anordna och delta i demonstration på allmän plats. Med mötesfrihet avses en frihet att anordna och bevista sammankomst för upplysning, meningsyttring eller annat liknande syfte eller för framförande av konstnärligt verk. Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor 2.3.2Demonstrationsrätt och mötesfrihet i Den 14–samlades demokratiskt valda ledare för 15 länder i . De möttes för att diskutera framtid och roll i världen. Rätten att genomföra ett sådant möte under rimliga villkor är obestridlig. Att med våld stoppa eller störa poli- tiska eller andra sammankomster är oförenligt med mötesfriheten. I samband med sådana möten har demonstranter däremot rätt att uttrycka kritik mot de åsikter och värderingar som deltagarna i mötet representerar. Det kan ske på många olika sätt, som demon- strationer, seminarier och manifestationer av skilda slag men också i dialog med i detta fall företrädare. Därmed ökar emellertid kraven på att alla parters rättigheter skall respekteras och inte kränkas. Både de politiska ledarna och demonstranterna hade laglig rätt att träffas i och genomföra arrangemang. I sista hand hade polisen ansvaret för att mötesfriheten och demonstrations- rätten utnyttjades på ett rimligt sätt. Under mötesdagarna i inträffade våldsamheter som ledde till både personlig och materiell skada. Planerade möten och arrangemang kunde inte fullt ut genomföras. Detta kan inte försvaras.