sou · GQB340d5 · 2003-01-01 00:00:00 — Detta medelvärde multipliceras sedan med den procentuella vikt fokusområdet åsatts (4x16,3=48,9) och resultatet ger poängen för området Kompetensutveckling. På samma sätt räknas poängen fram för de två övriga fokusområdena och summeras för att få fram perspektivets poäng, dvs. för Personal är poängen 3,2- 16,5+48,9=36. Summan av alla perspektivens poäng utgör den aktu- ella enhetens totalpoäng. Skogen – åsikter om användning och ägande Skogen – åsikter om användning och ägande Några sammanfattande punkter: –En överväldigande majoritet anser att skogen skall användas för att värna om den biologiska mångfalden, friluftslivet kommer därnäst, medan produktionsändamål ses som en mer blygsam angelägenhet –Få känner till hur stor andel av skogen som staten äger – få har någon åsikt om hur stor andel det borde vara –Den statligt ägda skog som finns bör skötas med avseende främst på biologisk mångfald, landskapsbild och friluftsliv – företagseko- nomiska aspekter betonas av relativt få Sammanfattning av vissa uppgifter ur en frågeundersökning av befolkning i åldrarna 16–. Skogen – åsikter om användning och ägande m.m. FSI:s långtidsstudie Ditt land och Ditt liv innehåller ett flertal frågor och frågebatterier som rör skog, landsbygd samt fritidsliv och annat som rör detta. Närmare två tredjedelar av befolkningen uppger att det är mycket viktigt med tillgång till fri natur, jakt, fiske m.m. för att de skall trivas riktigt bra där de bor – mindre än halva befolk- ningen uppgav motsvarande åsikt på 1970-talet.1 Svaren på andra frå- gor ger klart besked om att det är tillgången till fri natur som är det avgörande – intresset för jakt och fiske har snarare minskat än ökat se- dan och endast var tionde uppger sig ha mycket Uppgifterna kommer att redovisas i en kommande rapport och vi går därför inte in när- mare på dem här. stort intresse för detta.2 Fler än tror att man lever bättre på landsbygden än i städer, även om inkomsterna blir lägre (FSI 1999: v52lant). med inflyttningen till de stora städerna och tillväxten av tätorterna förefaller vikten av fri natur och ett grönt landskap ha ökat i människors upplevelser. Oron för skogs- död, försurning, regnskogarna m.m. hör till de många indikatorerna på att skogen har en central del i detta perspektiv (FSI 2000: v50miljö). Detta nämns endast som en allmän ram för de uppgifter som presenteras i det följande. Vi skall här endast kort presentera sva- ren på några frågor om användning och ägande av skogen som ställts – april . Frågorna har ställts med hjälp av ett särskilt anslag från , . Undersökningen har gjorts med mätinstrumentet som an- vänder serier av sannolikhetsurval på rikets befolkning i åldrarna 16– enligt de principer som är vedertagna av den statistiska veten- skapen.3 Datainsamlingen är ännu inte helt avslutad, varför de siffror som här presenteras skall ses som preliminära. Det slutliga resultatet kommer dock inte att kunna skilja sig nämnvärt från dem som här re- dovisas. Rapporten kommer senare att uppdateras med de slutliga siffrorna. Vad skall skogen användas till? I figur 1 på nästa sida illustreras svaren på den enkla fråga som ställts om vad man tycker att skogen skall användas till. Den exakta formu- leringen av denna och de andra frågor som illustreras i framställ- ningen, återges i bilagan. Figur 1 visar att av det vi frågat om, verkar uppgiften att svara för den biologiska mångfalden (djur/ växtliv m.m.) bedömas som den mest angelägna. Uppgiften att svara för biologisk mångfald ser ut att bedömas som den viktigaste av de vi frå- gat om, varefter följer friluftslivet. Skogens användning för produk- tion av pappersmassa och byggvirke uppges vara mindre viktigt. Det finns dock ingen opinion som helt vill undanta denna uppgift för skogen, även om en betydande andel () uppger sig anse att min- dre än hälften av skogen skall användas på detta sätt. 2.Även detta kommer att tas upp i en kommande rapport om befolkningens fritidsintres- sen och fram till .. 3.Metodiken, svarsfrekvens m.m. beskrivs i bl.a. Mätteknisk rapport (FSI 2001: v52metod), på m.m. Svarsfrekvensen beräknas till omkring Siffran kan i detta fall bli något lägre, insamlingen har ännu inte avslutats helt. regel vara försiktig med att dra bestämda slutsatser från svar på en- staka frågor. Huvuddragen i det svarsmönster som illustreras i figur 1 går dock igen i svaren även på andra frågor, som vi skall se . Till vilka ändamål tycker Du att skogen skall användas? Anm: En procent eller mindre har angivit Ingen skog alls och detta svarsalternativ har därför slagits sam- man med En mindre del i figuren ovan. Andelen som svarat Har ingen åsikt alls är omkring 10–och illustreras inte i figuren utan utgör den rest till som kvarstår när siffrorna i varje stapel adderas. De olika alternativa användningssätten har inte upplevts som varan- dra uteslutande, tvärtom finns vissa sambandsmönster som tyder på att man tänker sig att olika sätt att använda skogen kan kombineras. Tydligast gäller detta användningsområdena biologisk mångfald och friluftsliv där sambandet är starkt.4 Närmare en tredjedel av dem som vill använda merparten av all skog för produktion, vill dock att mer- parten skall användas för friluftsliv och biologiskt mång- fald. Hur många av dessa som ser friluftsliv och biologisk mångfald som villkor även för den mindre del av skogen man tänker sig kunna användas för produktion vet vi dock inte. Frågorna är inte ställda så att några sådana slutsatser kan dras, utan ger på denna punkt endast underlag för spekulationer. Det framgår endast att produktionsaspek- terna ter sig tämligen blygsamma vid sidan av den tyngdpunkt män- När hela svarsskalorna används är sambandet (parsons r) 0.75, exkluderas de som svarat att de saknar uppfattning är sambandet (r) 0.64. niskor verkar lägga vid friluftsliv och biologisk mångfald. Det är där- för tänkbart att skogens användning för produktion skulle få ett star- kare stöd i opinionen om man uppfattar att den kan kombineras med de senare aspekterna. Två enkla frågor har ställts vad gäller statens ägande. Dels en om vil- ken sakföreställning man har och dels en om hur man tycker det borde vara. Resultaten illustreras i figur 2 nedan. Hur stor andel av skogsmarken tror man att staten äger och hur stor andel tycker man att staten borde äga? Som illustreras av figuren verkar det här inte finnas några bestämda vare sig sakföreställningar eller åsikter. Kunskaperna är mycket dåliga. Det är så få som har svarat omkring en femtedel – statens faktiska an- del – att det lika gärna kan antas vara fråga om gissningar som om fak- tiska sakkunskaper. Sådan är också bilden av sakföreställningarna rent allmänt (vänstra delen av figur 2): en stor andel som uppger att de inte alls vet samt i övrigt huvudsakligen gissningar. opinion om hur stor andel staten borde äga verkar inte heller finnas. Även här finner vi en stor andel som svarat att de helt saknar uppfatt- ning, medan de uppfattningar som angivits är spridda från i stort sett ingen andel alls till det mesta av all skog. Den höga andelen svar av typ vet ej som framträder både vad gäl- ler kunskaper och åsikter, tyder på att en betydande del även av de övriga svaren är präglade av osäkerhet och brist på verkliga preferen- ser. Sammanfattningsvis kan konstateras att medborgarna inte verkar veta särskilt mycket om ägarförhållandena och inte heller bry sig sär- skilt mycket om detta. Hur skall staten sköta sin skog? Med tanke på de bristande kunskaperna om statens ägande, de osäkra attityderna till hur ägandet bör se ut och till svenskt skogsbruk rent allmänt, hade det varit intressant att inleda även denna fråga med hur man tror att det ser ut . Attityderna ser dock betydligt mer be- stämda ut vad gäller hur man tycker att staten bör sköta sin skog. En majoritet svarar att staten skall ta särskild hänsyn till den biologiska mångfalden och landskapsbilden. Annat friluftsliv utom jakt och fiske kommer tätt därefter i rangordningen, följt av kulturmiljön. Fö- retagsekonomiska aspekter är också värda särskild hänsyn uppger när- mare en fjärdedel och något färre rennäringen. Resultaten av den fråga som ställts om detta illustreras i figur 3 nedan. Huvuddragen i den bild som framträder i denna figur förefaller stämma väl överens med motsvarande drag i figur 1. Uppfattningarna om att skogen i första hand bör ses som en tillgång för miljö, land- skap, fritid och kultur är utbredda. Oavsett ägarförhållandena förefal- ler skogen som resurs för produktion och företagsekonomi att få ett mer blygsamt stöd. Som nämnts är det inte helt ointressant hur kunskaper och sakföre- ställningar bakom denna opinionsbild ser ut. Så t.ex. kan man tänka sig att om många har föreställningen att skogen till större delen utnyttjas ekonomiskt utan hänsyn till miljöhänsyn, så kan det ligga nära till hands att betona de senare värdena mer än annars. Detta ter sig dock osannlikt. Med tanke på hur åsikterna om skogens använd- ning ser ut, borde många i så fall ha en negativ uppfattning om svenskt skogsbruk. Detta verkar inte vara fallet, enligt de indikatorer vi har på inställningen till skogsbruket. På en enkel fråga om attityden Hur tycker Du att staten ska sköta den skog man äger? till svenskt skogsbruk svarade vet inget alls om detta och att de varken var positiva eller negativa. Bland dem som ut- tryckte en uppfattning i någon riktning var balansen dock klart posi- tiv: uttryckte en positiv attityd, en negativ.5 I tabellbilagan på följande sidor återges svaren på de olika frågorna för några olika befolkningsgrupper. Vi kan där bl.a. se att män och äldre är mer positiva till att skogen används för produktion än kvin- nor och yngre. Ett liknande mönster antyds vad gäller statens ansvar för att tillvarata företagsekonomiska aspekter i sitt ägande av skog. Vad gäller friluftslivets betydelse ter sig enigheten större mellan olika befolkningsgrupper. I samtliga grupper väger den biologiska mångfal- den tyngst – både vad gäller användningen av skog rent allmänt och vad gäller statens ägaransvar. Några nämnvärda skillnader kan inte noteras mellan grupper med olika facklig tillhörighet eller utbildning. Kunskaperna om de statliga ägarförhållandena förefaller större på landsbygden och i mindre tätorter än i större tätorter och något större Frågan är hämtad ur den s.k. barometern, som beskrivits i många tidigare rapporter. Den består av en ingress som avslutas med orden vad tycker Du...., varefter följer en rad företeelser; institutioner, förslag m.m. Svaren avges på en sjugradig skala från alltigenom dåligt till alltigenom bra. Mittpunkt är varken bra eller dåligt och som särskilt svars- alternativ finn vet inget alls om detta. Bastalet för de citerade resultaten är 793 och av- ser åldrarna 16–. bland kvinnor än män. Genomgående är dock kunskaperna dåliga. Svarsfördelningarna för ett stort antal ytterligare befolkningsgrupper finns, men återges inte i denna tabellbilaga. Sådana och andra vidare uppgifter kan tas fram på förfrågan till FSI. Materialet har lagts in i långtidsstudiens forskningsdatabas. Osäkerhet och bristande kunskaper gör att svaren på den ena frå- gan inte alltid överensstämmer med svaren på en annan fråga, såsom man kanske väntar sig. Åsikterna har dock en klar riktning och ba- lans. Huvuddragen i den sammanfattning som här lämnats, är därför trovärdiga. Avslutningsvis återges de exakta formuleringarna för de huvudfrå- gor som använts i undersökningen. Statistiska konfidensintervall för olika procenttal vid olika urvalsstorlek Siffrorna i rapporten bör läsas med tanke på den s.k. statistiska fel- marginalen, som kan avläsas i tabellen nedan. Det bör noteras att när så pass många olika uppgifter granskas, så kommer denna felmar- ginal att överträdas, trots att den föreges vara just en marginal för det fel som kan förekomma. Den s.k. felmarginalen bygger nämligen på en sannolikhetsfördelning där det endast i 5 fall av hundra händer att felet är större än det som anges i felmarginalen. Har vi hundra olika urval (t.ex. på olika befolkningsgrupper), så betyder det alltså att felet i fem fall är större än det som anges inom felmarginalen. Det- samma gäller om vi rör oss med hundra olika uppgifter av annat slag än bakgrundsvariabler. Statistiskt konfidensintervall (s.k. felmarginal ) för olika procenttal vid olika urvalsstorlek (bastal) P R O C E N T Läsanvisning: Det procenttal man vill ha den rekommenderade fel- marginalen för avläses kolumnvis, varefter man går till den rad som har det aktuella bastalet angivet längst till vänster. En procentsiffra som i rapporten anges till 20 står alltså att finna i tredje kolumnen. Om bastalet för siffran i rapporten anges till 50 går man till andra ra- den i den uppsökta kolumnen. Siffran 11 står där angiven, vilket betyder att siffran i rapporten skall ses med en felmarginal om –11 till +11, d.v.s. 9–. Forskningsgruppen för Samhälls- och Informationsstudier (FSI) bildades med ett syfte som i grova drag kan sägas vara att för- söka avläsa hur samhällsutvecklingen färgar av sig i våra liv. Hu- vudverksamheten består i mätning och analys av attityder, värde- ringar, kunskaper, vanor och bakgrundsförhållanden i befolk- ningen. Långtidsserien av frågeundersökningar inkluderar stora surveystudier –1970 från det ursprungliga och har kommit att bli en av världens längsta och mest omfattande. Materialet finns samlat i en databas under arbetsnamnet Ditt land och Ditt liv som därmed blivit en unik do- kumentation över frågesvar från svenska folket fram till . äger datainsamlingen rum genom en sär- skild metodik med ständigt pågående (dagliga) mätningar med frå- gor till befolkningen i åldrarna 16–. Metodiken, som genom sin höga tidsupplösning och på andra sätt ger stora fördelar i ve- tenskaplig kvalitet, har (genom en speciell historik i sin upprin- nelse) fått namnet . FSI är en från myndigheter, företag och organisationer fristå- ende forskningsinstitution. Arbetet möjliggörs av anslag från forsk- ningsfonder och andra håll (organisationer, massmedia, myndighe- ter m.m.) och genom frivilliga forskarinsatser. har FSI knutit till sig en referensgrupp för att bi- draga till styrningen av mätningarnas inriktning och kvalitet. Refe- rensgruppen består av framstående forskare från olika universitet och högskolor i och men också av namnkunniga personer från de politiska partierna, massmedia och andra institu- tioner. Synpunkter från 8 seminarier Synpunkter från 8 seminarier har genomfört åtta seminarier runt om i landet för att få in synpunkter på hur statens skogar ska förvaltas. Inbjudan till seminarierna gick ut brett. Dels genom annonser i tidningarna och dels via riktade inbjudningar till såväl centrala som lokala organisationer och intresseföreningar av olika slag. Delta- gare kom från skogssektorn inklusive fackliga företrädare samt från natur- och friluftsorganisationer. Även representanter från länsstyrel- ser, skogsvårdsstyrelser och kommuner samt berörda statliga verk del- tog. Några få egna företagare närvarade liksom några enskilda perso- ner. I genomsnitt deltog ca 30 personer på varje seminarium, något fler i och än i södra delen av landet. Många syn- punkter kom fram och samtliga har redovisats på utredningens hems- ida. Deltagarna var mycket positiva till att utredningen gått ut för att få in synpunkter på ett så tidigt stadium. Skillnad mellan norr och söder Viss skillnad märktes på vilka synpunkter som kom fram från norra respektive . I norra delen av landet ansåg de flesta att sta- ten bör äga skog för virkesproduktion och gärna utöka arealen. I var deltagarna mer inne på att staten endast ska äga skog för naturvårdsändamål samt skog intill tätorter för att garantera friluftslivets intressen. Konflikter mellan naturvård och virkesproduktion var också tydli- gare i norra . och överlämnade utredningar angående respektive Svea- skogs föryngringsavverkningar och menade att de statliga förvaltarna avverkat viktiga områden, som enligt organisatio- nerna bör betraktas som biotopskyddade. De flesta deltagare på seminarierna i ansåg att staten ska äga skogsmark för virkesproduktion, bl.a. för att behålla arbetstillfällen inom skogsnäringen och för att garantera timmer till inlandets köp- sågverk. Flera angav också att staten som skogsägare har större möjlig- het att lösa konflikter mellan t.ex. rennäringen, jakt och fiske samt tu- rism. Staten ansågs också ha större ansvar för bevarandefrågorna än vad man kan begära av en privat skogsägare, vilket enligt många av delta- garna talar för att staten ska äga produktiv skogsmark. Andra seminariedeltagare, särskilt de från södra delen av landet, an- såg att staten endast ska äga skogsmark där det finns särskilda skäl till statligt ägande. Bland dessa skäl nämndes natur- och kulturvården, rennäringen och rekreation i tätortsnära skogar. Flera deltagare ansåg att staten bör äga mer mark i tätortsnära områden då de menade att kommunerna ensamma inte kan ta det ansvaret. Många ansåg att staten bör vara mer aktiv när det gäller att köpa och sälja mark. Det behövs mycket mark som kan användas till bytes- mark när naturreservat etc. köps in eller för andra framtida ändamål. En del skogsmark bör säljas till privata skogsägare med många små och splittrade marker. Vid diskussioner om staten som ägare till slott och kungsgårdar samt andra kulturhistoriskt intressanta fastigheter tog flera upp vikten av att hålla ihop byggnader samt jord- och skogsbruksmarker som en enhet. Detta för att behålla kompetensen på flera områden samt för att hålla samman det kulturhistoriska arvet. Det stora flertalet seminariedeltagare ansåg att statens skogsbruk ska ta större hänsyn t ex till natur- och kulturmiljövård samt till rekrea- tionsmiljön och därmed folkhälsan än vad man kan begära av privata skogsägare. Även hänsyn till skogens betydelse för vattenbalansen och skogen som kolsänka bör lyftas fram i den statliga skogsförvalt- ningen. För att kunna värdera och jämföra skogens alternativa nyttjande är det nödvändigt att prissätta annat användande av marken än enbart virkesproduktionen. Det statliga skogsbruket bör, enligt många av deltagarna, väga samman allt nyttjande av skogen och främst se till den samhällsekonomiska nyttan. Många tog upp att staten som skogsägare bör utgöra en kraftfull part när det gäller utveckling av det regionala näringslivet. Allmänhe- tens möjligheter till jakt och fiske bör också vara en viktig uppgift för en statlig skogsförvaltare. Även priserna för jaktarrende togs upp på flera seminarier. Framför allt var det de stigande priserna i södra delen av landet som oroade. Flera menade att staten bör vara prisledande och se till att jaktarrendena hålls på en rimlig nivå. Det var en ganska allmän uppfattning att staten som skogsägare bör ha till uppgift att marknadsföra skogen och informera om alle- mansrätten m.m. Flera poängterade att statens skogsbruk ej ska subventioneras, efter- som man då snedvrider konkurrensen. Däremot kan särskilda medel för vissa ändamål anslås, som t.ex. information och utbildning om skogen och allemansrätten. Det ska dock klart framgå i den ekono- miska redovisningen hur dessa medel använts. Rennäringen är den enda näringsverksamhet som använder skogsmark som brukas med huvudsyfte att producera virke. Det var endast i norra delen av landet som samefrågorna aktivt togs upp. På samtliga seminarier i fanns representanter från renägarna med. Viktiga synpunkter som kom fram var att renägarna gärna vill att renarna betar av marklav före slutavverkning, vilket kräver framförhållning i avverkningsplaneringen och samråd . Samebyarna vill kunna påverka både när i tiden föryngringsavverk- ning sker och att markberedning sker på sådant sätt att marklaven gynnas. Samråd bör ske på ett tidigt stadium, helst före avverknings- och återväxtplaneringen, för att renägarna verkligen ska kunna på- verka skogsbruket. Samråden bör omfatta enligt förslag från samerna. Vidare föreslogs att rennäringens behov av renbete bör vara en del i skogsbrukets strategiska planering. Vid seminarierna i norra påpekades att det skett en tydlig försämring när det gäller mängden skogsvårdsåtgärder såsom röjning och gallring av skogen. Dessa åtgärder påverkar både renbetet och flyttvägar. Mer aktiv röjning och gallring behövs för att renarna ska trivas. Samebyarna anser att skogsbruket bör vara underställd renbetet på rennäringens åretruntmarker. I dessa områden anser de också avkast- ningskraven ska vara lägre. Förslag fördes fram att skogsbruket ska ge ekonomisk kompensation till renägare om marklav och hänglav för- störs så att stödutfodring kan ske utan ekonomiska förluster för den enskilde renägaren. Både i och påpekade samernas representanter att det ofta uppstår problem vid markförsäljning. Om samebyarna kommit överens med markägaren kan hela samrådet spolieras när marken byter ägare. Därmed är det tryggare om staten äger renbetes- markerna. Förslag fanns att stärka den lagliga rätten när det gäller överenskommelser som görs i de obligatoriska samråden till att även omfatta kommande markägare. I ville samernas representant förvalta jakt och fiske på rennä- ringens åretruntmarker och även ha rätt att besluta om rovdjursstam- mens storlek. Att vara ett föredöme Så gott som alla seminariedeltagare ansåg att staten ska utgöra ett fö- redöme som skogsägare. Särskilt poängterades natur- och kulturmiljö- vård samt för det rörliga friluftslivet. Metoder att förmera den biolo- giska mångfalden i skogen togs upp ett sätt för staten att utgöra ett fö- redöme. När det gäller friluftslivet ansåg många att de statliga skogsägarna ska vara mer generösa med att ordna rastplatser, skylta stigar och på andra sätt öka framkomligheten i skogen. Skogen ska vara variations- rik och spännande. Att underhålla vägar och låta skogsbilvägarna vara tillgängliga för allmänheten är viktigt. Andra föredömen som togs upp var att staten som skogsförvaltare ska sträva mot att nå miljömål samt att gynna sysselsätt- ning och mångbruk i skogen. Ny teknik och nya skötselmetoder bör utvecklas i samarbete med forskare och innovatörer som ett led i sta- tens föredömliga skogsförvaltning. Statens skogsbruk ska utgöra ett föredöme när det gäller viltvård och viltbetesproduktion, ansåg flera jaktintresserade deltagare. De an- såg också att staten bör försöka hålla priserna på jaktarrenden inom en rimlig nivå och ta på sig en roll som normbildande. För att locka ungdomar till jakten föreslogs att staten på sina marker ger möjlighet till prova på jakt. Delaktighet i det statliga skogsbruket ansågs viktigt. Samråd med samebyar, lokalbefolkningen, olika intressegrupper samt det lokala näringslivet i samband med åtgärder i skogsbruket är ett sätt för staten att vara ett föredöme. Dessutom är det ett sätt att på ett tidigt stadium lösa eventuella konflikter. Samråden bör också ses som ett sätt att gynna mångbruk av skogen. Många förde fram att staten bör ha en samhällsekonomisk syn på skogens brukande, vilket man inte kan begära av en privat skogsbruk- are. Ett föredömligt statligt skogsbruk ska vara lönsamt, dock bör av- kastningskraven ställas i relation till användningen av marken En föredömlig statlig skogsförvaltning ska tydligt skilja på det rent företagsekonomiska och vad förvaltningen gör utöver detta. Politiker och allmänhet ska kunna se hur pengarna används, det ska vara god transparens i den ekonomiska redovisningen. Därmed minskar risken för dolda subventioner och snedvriden konkurrens. Kompetensen inom skogsbruket togs också upp. Den ska hållas hög och staten bör utgöra ett föredöme vid upphandling av entrepre- nader, bl.a. genom att ställa samma krav på arbetsmiljö och kompe- tens som hos den egna personalen. De flesta seminariedeltagare ansåg att en gemensam stor skogsorga- nisation är mer rationell än flera mindre statliga förvaltare. Lokalt in- flytande över skogsbruket betonades dock, liksom lokalt partnerskap bl a för att utveckla jakt, fiske och turism.