sou · GQB387d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Bearbetningen inom säkerhetsavdelningen såvitt avsåg subversiv verksamhet tog sig främst uttryck i sammanfattande översikter samt registrering av personer och orga- nisationer. I en intern PM ägnade sig säkerhetsavdel- ningen åt självrannsakan. I promemorian konstaterades att det analysarbete, både med kortare och längre tidsperspektiv, som krävs inom und- och säktjänsten inte är av tillräcklig kvalité och omfattning.187 Det skall understrykas att självkritiken inte särskilt riktades mot uppföljningen av subversion. Men sannolikt kan den ha bidragit till att fortsättningsvis många promemorior avslutats med ett särskilt bedömandeavsnitt, där rapporten satts in i ett stör- re sammanhang. Säkerhetsavdelningen förmedlade fram sin syn på sä- kerhetshotet främst genom regelbundet återkommande översik- ter.188 I dessa översikter tecknades en bred bild av såväl utrikes som inrikes förhållanden som uppfattades kunna hota säkerhet. Aktiviteter inom svenska ytterlighetspartier och ett stort antal ide- ella organisationer beskrevs översiktligt.189 Tonvikten låg på vilken inverkan sådana partiers och organisationers verksamhet kunde ha på försvaret och försvarsviljan. Översikterna delgavs en vid krets av totalförsvarsmyndigheter.190 Man gav också ut specialöversikter 187HPM 006, , SäkU PM, . Självkritik för bristande analyskapacitet hade också förekommit tidigare, HPM 231, , Utg HPM, HPM 9.10.1980, Årsöversikt 1979, och HPM 215, 3.10.1983, Årsöversikt 1982 Subversiv verksamhet rörande Försvarsmakten, Säk/U HPM, och Kvartalsöversikt 28.8.1987, Säk H 901:7890, , vol. 189I Årsöversikt subversiv verksamhet 1987 behandlades exempelvis bl.a. KPML(r), APK, SP, Solidaritetspartiet, Kommunistisk ungdom, EAP, Sverigepartiet, NRP, Stoppa rasismen, Commando Coca Cola, , , Livets Ord, Fredsråd, , , och Plogbillsrörelsen, HPM 158, , Utg HPM, 190HPM 356, , Säk/U HPM, över t.ex. desinformation, de vänsterextremistiska och högerextre- mistiska partierna samt front- och täckorganisationerna.191 Översikterna grundades, såvitt avsåg subversion, huvudsakligen på den information som man fått genom säkerhetspolisens omfat- tande kvartals- och årsöversikter men med särskild tonvikt på par- tiers och andra organisationers inställning till försvaret och med en militär bedömning av hotbilden. Översikter av detta slag ansågs behövas för att sprida kunskap och för att inspirera till uppmärk- samhet och rapportering inom försvarsmakten och till vissa viktiga totalförsvarsmyndigheter. Översikter rörande ytterlighetspartier avsågs även utgöra bakgrundsmaterial vid bedömningar av miss- tänkta infiltrationsförsök.192 De syftade också till att sprida infor- mation om aktuella företeelser och innehöll uppmaningar om hur dessa skulle hanteras.193 ger säkerhetsavdelningen ut en hotbildsanalys, vilken tjänar som inriktning av säkerhetstjänsten . Dessa analyser grundas bl.a. på rapportering och de remitteras också till i syfte att undvika divergerande hot- bildsbedömningar. I dessa analyser kan ibland tas in mycket över- siktliga uppgifter om någon enfrågegruppering, t.ex. om djur- rättsaktivister som kan utgöra ett hot mot djurförsök som görs för försvarets räkning. Dessa uppgifter grundas helt på be- dömningar. Man ger också ut en öppen informationsskrift, Aktu- ellt från Säk. Ett annat sätt för säkerhetsavdelningen att ge spridning åt sin syn på säkerhetshotet till viktiga beslutsfattare har varit de före- Specialorientering 12/81, 26.8.1981, ang. subversiv verksamhet inom försvarsmak- ten, Säk/U HPM, Specialorienteringar 17-81 och 18-81 rörande vänster- resp. högerextre- mistiska organisationer, B 1, vol 1, och Specialorientering 7-87 vissa organisa- tioner, vol. 261, Fredsrörelsen, SO 3/91 jämte komplettering HPM 079, , SäkU PM, , viss rörelse (om högerextremism), HPM 080, , SäkU PM, 192HPM 356, , från C Säk I till C Fst ang. innehållet i och distribution av special- orienteringar om vänster- och högerextremistiska rörelser. C Fst beslöt om delgivning dels med vissa högre militära chefer, dels med cheferna för , FOA och FortF, Säk/U HPM, HPM 533, 6.11.1985, Säk/U HPM, vari försvarsanställda avråddes från att delta i EAP:s eller därtill associerade organisationers verksamhet för att undvika missuppfattningar om att försvaret i något avseende stödde EAP, och Kvartalsöversikt 28.8.1987, Säk H 901:7890, , vol. 261, i vilken konstaterades att flera politiska organisationer företrädesvis av högerkaraktär kontinuerligt skickade ut informationsmaterial, inbjudningar och erbju- danden till försvarets anställda. Det framhölls att det är av största vikt att berörd personal som inte av personliga politiska skäl önskar så avböjer erbjudanden eller inbjudningar från politiska ytterlighetsorganisationer, rapporterar kontaktförsök och vidarebefordrar su- spekta försändelser till säkerhetsavdelningen, dragningar som förekommit för bl.a. försvarsutskott och Försvarets underrättelsenämnd.194 Sedan analysdetaljen upphört som självständig enhet, svarade aktualitetsdetaljen för uppföljningen av subversiv verk- samhet. inrättades emellertid inom Säk 1 en subversiv- detalj med uppgift att så långt möjligt klarlägga den subversiva verksamheten inom försvarsmakten.195 Chef för detaljen var en of- ficer och där tjänstgjorde också två civila befattningshavare, varav en med akademisk utbildning. var någon av befattningarna vid detaljen vakant.196 Enligt arbetsordning ankom det på subversivdetaljen att inhämta och bearbeta frågor rörande subversiv verksamhet, varvid den säkerhetshotande verksamhetens syfte, in- riktning i stort, organisationer, mål, medel, metoder, art, omfatt- ning, tendenser och resultat skulle klarläggas. Detaljen skulle också bl.a. inhämta och bearbeta frågor om terrorism och fredsrörelser i de fall sådan verksamhet kunde påverka försvarsmakten.197 arbetsordning betonades detaljens befattning med terrorism yt- terligare.198 Detaljen kom med tiden att bestå av endast en befattningshavare och den upplöstes år 1993.199 finns ingen befattningshavare som uteslutande ägnar sig åt dessa frågor. Detaljen sökte i samarbete med informationsavdelningen vid försvarsstaben att kartlägga den desinformationsverksamhet inom och utom landet som ansågs vara riktad mot försvaret. Man stude- rade även samhällsomstörtande verksamhet och utländsk terrorism. Det gällde att söka klarlägga metoder och mönster i sådana verk- samheter i syfte att upptäcka förändringar i den militära hotbilden. Enskilda personer var i regel inte föremål för någon särskild upp- märksamhet från försvarsstabens sida, vilket inte hindrar att namn PM inför C Op 5 föredragning inför FöU, HPM 521, 7.12.1981, Säk/U HPM, 195HPM 463, 11.10.1982, Säk/U HPM, 196HPM 1057, 1.11.1983, HPM 1059, 2.11.1983, HPM 1108, 5.12.1983, Utg HPM, 197HPM 279, 11.10.1983, Säk/U HPM, 198HPM 055, 21.1.1987, Utg HPM, 199HPM 237, , Utg HPM, på framträdande eller särskilt aktiva personer då och då förekom- mer i de militära översikterna.200 Till de svenska organisationer som subversivdetaljen intresserade sig för hörde vänsterextremistiska partier som SKP, KPML(r) och APK, högerextremistiska rörelser som NRP, BSS och EAP, frontorganisationer som ge samt fredsorganisationer av skilda slag. Man sök- te belägg för misstankar om utländsk styrning genom att kartlägga nätverk mellan olika organisationer. Misstankarna om direkta kon- takter i subversivt syfte mellan underrättelse- och sä- kerhetsorgan å ena sidan och svenska vänster- och fredsorganisa- tioner å den andra sidan kunde inte bekräftas. Däremot ansåg man sig kunna konstatera förbindelser mellan vänskapsförbunden och vissa fredsorganisationer, främst SFK. kom säkerhetsavdelningens uppmärksamhet att i allt högre grad riktas mot nazistiska, högerex- tremistiska, rasistiska och främlingsfientliga grupper. Värnpliktiga med sådana uppfattningar ansågs kunna utnyttja värnpliktsutbild- ningen för kriminella och odemokratiska syften. Det förekom ock- så i enstaka fall att officerare hade kontakter med högerextremister, vilket kunde föranleda ingripanden från avdelningens sida.201 Samti- digt minskade intresset för de vänsterextremistiska grupperingarna påtagligt, eftersom de inte längre ansågs utgöra något hot mot För- svarsmakten. Åren kring 1990 ägnade säkerhetsavdelningen där- emot en inte obetydlig uppmärksamhet åt freds- och miljörörelser- na, vars kampanjer mot främst västmakternas kärnvapen men även mot de svenska försvarsanslagen man uppfattade kunde vara påver- kade från . Inhämtning skedde främst genom öppna källor. Säkerhetsavdel- ningen prenumererade på tidningar och tidskrifter från ytterlig- hetsorganisationer och fredsrörelser. Tidningsurklippen samlades i ett gigantiskt kartotek. Ett annat sätt för detaljen att skapa sig en bild av det subversiva hotet var direktkontakter med underställda myndigheter. aviserade sålunda chefen för subversivdetaljen ett antal besök vid milostaber och vissa andra högre staber för infor- mationsutbyte och etablerande av personkontakt. 200Enligt ett par befattningshavare var ett avgörande skäl till att man inte ägnade sig åt en- skilda personer inom extremistorganisationerna det starka intryck som säkerhetsavdelningen tagit av händelserna kring värnpliktskonferens resp. den militära underrättelseut- redningens betänkande. 201HPM 1025, 10.12.1986, enligt vilken en officer tillråtts att inte ha fortsatt kontakt med EAP, Utg HPM, såg han att informera om bl.a. fredsrörelser, vänskapsföreningar, terroristorganisationer och aktuellt läge vid vänster- och högerorganisationer. Han förklarade att det var önskvärt att re- spektive säkerhetschef redogjorde för bl.a. verksamhet bland värn- pliktiga såsom flygblad, demonstrationer och andra aktiviteter t.ex. inom ramen för fredsrörelser, värnpliktsfacklig verksamhet och intresse för värnpliktsriksdagen liksom verksamhet bland fast anställd personal och inom frivilligorganisationerna i form av politiskt extrem verksamhet och aktiviteter inom ramen för freds- rörelser. Vidare borde säkerhetscheferna redogöra för samverkan med RPS/Säk på regional nivå samt medel och metoder vid högre regional stab (motsv.) för klarläggande av subversiv verksamhet inom respektive militärområde.202 I en Lathund subversiv verksamhet , som subver- sivdetaljen tydligen utarbetat inför en ny besöksomgång, nu på lo- kal nivå, angavs på liknande sätt vilka ämnen som respektive säker- hetschef borde redovisa vid besök av en kontrollgrupp från Fst/Säk. I denna PM betonades att värnpliktsfacklig verksamhet och aktiviteter inom ramen för fredsrörelsen självfallet inte var subversiv verksamhet men, sades det, utövare av subversiv verk- samhet kan utnyttja denna företeelse i syfte att bl.a. minska För- svarsmaktens möjligheter att lösa förelagda uppgifter. Redogörel- ser borde också lämnas för negativa artiklar i lokalpressen riktade mot Försvarsmakten/myndigheten/förbandet och skriverier inom ramen för fredsrörelsen och eventuell koppling till försvarsmakten i negativ riktning.203 En viktig informationskälla var säkerhetspolisen. Dess omfat- tande kvartals- och årsöversikter rörande säkerhetshotande verk- samhet låg som nämnts till grund för de översikter rörande subver- siv verksamhet, som det ankom på detaljen att utarbeta. Det före- kom även personkontakter mellan befattningshavare vid detaljen och säkerhetspolisens kontraterrorism- och kontrasubversionsrot- lar. En befattningshavare vid subversivdetaljen har emellertid upp- gett att säkerhetspolisen lämnade föga infor- mation av värde för detaljens verksamhet, eftersom säkerhetspoli- sens hotbild släpade efter och dess analytiska nivå var bristfällig. 202HPM 463, 11.10.1982, Säk/U HPM, 203HPM 331, 24.10.1983, Säk/U HPM, . Uppfattningen om att den värn- pliktsfackliga verksamheten kunde utnyttjas för subversiva syften övergavs som tidigare framgått, sedan den ifrågasatts av ÖB. Huvudansvaret för infiltrationsskyddet låg på Säk 2, SäkI. arbetsordning angavs således att SäkI bl.a. skulle handlägga och bereda ärenden om personalkontroll, personalbe- dömningar från säkerhetssynpunkt, utredningar i vissa personal- ärenden (säkerhetsfall), säkerhetssamtal och skyddssamtal i direkt samarbete med försvarsgrenschefer, chefer för centrala och regio- nala myndigheter m.fl. samt RPS/Säk, utarbeta förslag för inplacer- ing i skyddsklass 1 A och 1 B för Försvarsmakten, fastställa inpla- cering i skyddsklass 2 för Försvarsmakten samt i skyddsklass 1 A, 1 B och 2 i SUA-sammanhang.204 Det kan nämnas att antalet befatt- ningar uppgick till färre än 500 i skyddsklass 1 A, färre än 5 000 i skyddsklass 1 B och fler än 150 000 i skyddsklass 2. Flertalet befattningar i skyddsklass 2 avsåg hemvärnet.205 Som ett medel att förhindra att personer som inte bedömdes som pålitliga från säkerhetssynpunkt placerades i känsliga befatt- ningar inom försvaret kom efter hand en personalkontroll begrän- sad till slagningar i säkerhetspolisens register att uppfattas som ett alltför trubbigt vapen. Det ansågs nödvändigt att komplettera re- gisterslagningarna med ett omfattande referenstagande samt inter- vjuer inför anställning, uppföljning av personalen med avseende på bl.a. ekonomi, allmänna privata och sociala förhållanden, utbildning om risker för infiltration och uppföljning av utländsk kontaktverk- samhet.206 utarbetades ett utkast till nya bestämmelser om infiltra- tionsskydd.207 Däri framhölls att vid personbedömning från säker- hetssynpunkt behövdes i varierande grad såväl allmän personkän- nedom som personalkontroll. Personalkontrollen betecknades som ett grovmaskigt system och det ansågs som angeläget att den inte fick dominera personbedömningen. Det framhölls att den allmänna personkännedomen var en fortlöpande process. Inför placering i de mest känsliga befattningarna skulle kontakt tas med tidigare chefer, lärare, kolleger, vänner och grannar samt skyddssamtal äga rum. 204HPM 055, 21.1.1987, Utg HPM, 205HPM 623, 3.11.1989, Utg HPM, HPM 521, 7.12.1981, Säk/U HPM, 207PM 536, 5.11.1985, Säk/U HPM, Antalet registerkontroller kunde avse flera hundratusen personer . Utfall förekom i kanske en procent av fallen och då huvudsakligen med anledning av att personen fanns antecknad i polisens belastningsregister. Endast i som mest en promille av fallen föranleddes utfallen av att personen i fråga var antecknad i centralregister.208 Sistnämnda anteckningar av- såg nästan uteslutande vänsterextremistisk aktivi- tet. Det förekom i vart fall en bit in att säkerhetsav- delningen hos säkerhetspolisen begärde förtydliganden och klar- lägganden av registerutfall. Så uppges numera inte ske. Vid sidan av den formella registerkontrollen hände det i vart fall att befattningshavare vid säkerhetspolisens registerro- tel på förfrågan lämnade muntliga besked om personer till säker- hetsavdelningen, t.ex. i brådskande anställningsärenden. I regel in- nebar beskeden att det inte fanns några anteckningar beträffande vederbörande. I enstaka fall lämnade registerroteln på detta infor- mella sätt ut uppgifter om kriminalitet och gavs en antydan om politisk belastning. Detta skall inte längre före- komma. Däremot kan säkerhetsavdelningen i brådskande fall begä- ra att ett ärende behandlas med särskild skyndsamhet av och . Om säkerhetspolisen fick in uppgifter om att något misstänkt inträffat beträffande en person i en befattning i skyddsklass 1 A (säkerhetsklass 1) eller 1 B (säkerhetsklass 2), skulle man spontant underrätta den militära säkerhetstjänsten om detta. Till följd av bristande resurser hos fungerade dock sy- stemet med spontanutfall inte tillfredsställande, särskilt inte beträf- fande befattningshavare i skyddsklass 1 B (säkerhetsklass 2). (senare ) insände till säkerhetsavdelningen databand med uppgifter om vilka värnpliktiga som skulle kallas in till grund- eller repetitionsutbildning eller krigsplaceras i skydds- klassade befattningar. Säkerhetsavdelningen vidarebefordade ban- den till säkerhetspolisen för registerkontroll. Om ett utfall föran- 208 var antalet utfall enligt 9 § personalkontrollkungörelsen 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986 (då det skett en omkontroll av krigs- organisationen), 1987, 1988 och 35 t.o.m. , HPM 517, 20.7.1989, och HPM 623, 3.11.1989, Utg HPM, ledde minsta tvekan om den värnpliktiges pålitlighet från säker- hetssynpunkt, valde man, enligt vad som uppgetts till kommissio- nen, regelmässigt att tilldela denne en mindre känslig befattning. Man litade på säkerhetspolisen och utgick ofta från att det fanns mer information om den kontrollerade än vad som lämnades ut. En ändrad krigsplacering av en värnpliktig behövde inte motiveras. Det förekom dock fall där , sedan värnpliktiga klagat över ändrad krigsplacering, förklarat beslutet med att det vid per- sonalkontroll framkommit sådana förhållanden att ÖB beslutat om ändrad uttagning till en mindre känslig befattning.209 Värnpliktiga, om vilka det inte framkommit något anmärknings- värt före inryckningen, kunde under grundutbildningen visa sig hysa nazistiska sympatier. Den grundlagsskyddade åsiktsfriheten ansågs utgöra hinder mot att de omplacerades endast av detta skäl. Om det däremot framkom, t.ex. genom förnyad registerkontroll el- ler genom uppgifter som den värnpliktige lämnat vid samtal med kamrater, att han gjort sig skyldig till våldsbrottslighet eller olaga vapeninnehav, skildes han ofta från utbildningen eller omplacera- des. Det ansågs nämligen vara ett samhällsintresse att sådana per- soner inte skulle ha tillgång till vapen. Det ansågs särskilt olämpligt att de tjänstgjorde vid t.ex. jägarförband. Det skall alltså ha varit brottsligheten och inte den politiska uppfattningen som var avgö- rande för besluten. fullgör endast ca en tredjedel av alla män i en årskull värnplikt. Vid mönstringen, som bl.a. innefattar medicinska och psykologiska test, skrivs endast de bäst lämpade in för tjänstgöring medan övriga skrivs in i utbildningsreserven eller befrias. Beträf- fande alla värnpliktiga som inskrivits till tjänstgöring ankommer det på att infordra utdrag ur polisens be- lastnings- och misstankeregister. Beträffande de värnpliktiga som avses placeras i säkerhetsklassade befattningar (uppskattningsvis hälften av samtliga) infordrar verket numera utdrag även ur register. Om kontrollen inte medför utfall, lämnar RPS besked härom direkt till . Ger däremot registerkontrollen utfall, beslutar om uppgifterna skall lämnas ut. Utlämnande sker då till MUST. Ur polisens belastnings- och misstankeregister lämnas endast ut upp- gifter om grövre brottslighet. kan lämna ut kom- pletterande uppgifter om den värnpliktiges tillhörighet till eller ak- tivitet inom en extremistisk organisation. Utfall sker totalt i en till 209 HPM 1026, 8.12.1986, Utg HPM, . Det inträffade borde enligt Fst/Säk föranleda ÖB att lämna erforderliga anvisningar om gällande bestämmelser. I fråga om de säkerhetsklassade befattningar- na kan MUST besluta om huruvida den värnpliktige får placeras i sådan befattning. MUST kan också rekommendera , att den värnpliktige över huvud taget inte bör fullgöra värnplikts- tjänstgöring. kan i sistnämnda fall företa ytterligare ut- redning, t.ex. i form av förnyat psykologsamtal med den värnplikti- ge, för att bedöma om denne utgör någon risk och om han kan pla- ceras i grupp. Brottslighet, tillhörighet till en extremistisk organisation eller extrema åsikter innebär inte automatiskt att vederbörande är ute- sluten från att fullgöra värnplikt. Avgörande är om han till följd därav är olämplig från säkerhetssynpunkt, antingen med hänsyn till rikets säkerhet eller till risken för att han skall använda sina kun- skaper för annan kriminell verksamhet. Grov brottslighet eller le- dande ställning i en extremistisk organisation utgör dock starka presumtioner mot inskrivning till tjänstgöring. Det anses naturligt- vis inte lämpligt att ge potentiellt farliga personer vapenutbildning eller kunskap om var vapen förvaras. Också hänsynen till den en- skildes säkerhet kan tala mot inskrivning för tjänstgöring, eftersom denne kan utsättas för starka reaktioner från andra värnpliktiga. Dennes attityder till olika människor kan även påverka bedömning- en av hans lämplighet som befäl. En svårighet är att finna de personer som är medlemmar i eller sympatiserar med extremistiska organisationer. Vid mönstringen kan det vid den medicinska undersökningen visa sig att den mönst- rande bär nazistiska tatueringar och vid psykologsamtalet kan han ge uttryck för extrema åsikter. mottar också tips från enskilda och även från lokala polismyndigheter om att mönstrande är kriminellt eller politiskt belastade. I sådana fall kontaktar verket tipsaren och förhör sig om vederbörandes syn på att den mönst- rande i enlighet med förvaltningslagens kommunikationsprincip får ta del av uppgiften. Tipsaren förklarar då i regel att så inte får ske, varvid tipset inte beaktas.210 Det förekommer att får upplysningar om att en värnpliktig efter mönstringen men före inryckningen utövar sådan verksamhet som kan rubba förtroendet för det militära försvaret el- 210 I ett ärende, SHPM 165/523, 8.10.1999, , tog kontakt med MUST och begärde adressuppgifter beträffande en man som skulle mönstra . redo- visade inga detaljer betr. personen i fråga, men tydligen misstänktes han vara högerextremist. MUST kontaktade regionkontor dels för att få begärda adressuppgifter, dels i syfte att förhindra att han inskrevs för tjänstgöring. hade redan på annan grund än den mönstrandes politiska sympatier funnit att det inte var aktuellt att inskriva honom för tjänstgöring. Några adressuppgifter kunde inte lämna ut. ler skada dess anseende. är det den värnpliktige själv som meddelar verket att han omfattar extrema åsikter eller har gått med i en extremistisk organisation. Hans lämplighet för inskrivning för tjänstgöring kan då utredas på nytt. Om det efter en värnpliktigs inryckning framkommer skäl att anta att han är mindre lämplig att fortsätta sin tjänstgöring i aktuell befattning, skall utredning ske. Utredningen kan leda till att den värnpliktige ges en ny befattning vid förbandet eller vid ett annat förband.211 Om utredningen ger vid handen att den värnpliktige inte är lämplig att tjänstgöra inom Försvarsmakten, kan efter framställning från MUST ändra hans inskrivning till civilplikt. Och om han bedöms som helt olämplig för tjänstgöring som total- försvarspliktig, återkallar inskrivningsbeslutet. Endast det förhållandet att en värnpliktig gett uttryck åt extremistiska uppfattningar utgör inte tillräcklig grund för ett avskiljande. I nå- got fall skall emellertid en förbandschef på eget bevåg ha frikallat en nazistisk värnpliktig från fortsatt tjänstgöring. Säkerhetsprövning av annan personal I fråga om personer som söker anställning inom försvaret eller an- tagning som hemvärnsman gör säkerhetsavdelningen sedan 1980- talet mer individualiserade bedömningar. I de fall en person be- döms som klart olämplig för den sökta befattningen fattar avdel- ningen beslut om att personen inte får anställas. Därigenom undvi- ker man att sprida mycket integritetskänslig information. I regel väljer man emellertid att tillställa det förband (motsv.) som svarar för anställningen (en sammanfattning av) säkerhetspolisens PM rö- rande utfallet vid personalkontroll jämte en rekommendation i ärendet för att förbandet mot bakgrund av annan information skall kunna göra en avvägning av personens lämplighet för befattningen. Säkerhetsavdelningen har en rådgivande funktion gentemot för- banden då det gäller att tolka registerutdragen. Ärendena åter- rapporteras till säkerhetspolisen varvid deras PM medsänds. De inom säkerhetsavdelningen på grundval av utfallen från säkerhets- polisen upprättade promemoriorna sparas och hålls samlade i alfa- betisk, (tidigare kronologisk) ordning. Det har uppgetts att FUN 211 Beslut om omplacering inom eget förband fattas av förbandschefen. Beslut om omplacer- ing till annat förband fattas av Försvarsmakten.