sou · GQB329d5 · 2003-01-01 00:00:00 — inte hennes och hennes värld är inte min – jag har inte hört talas om hennes popidoler – min gräns går någonstans mellan och . Det påstods förr under stora rubriker att rika gamla män fick hormonsprutor för att behålla potensen, men det finns tyvärr inget ungdomselixir, det ligger inga räls som leder till stationen Evig ungdom. Inga råd kan heller ges till dem som ska till att bli gamla – jo ett enda: Håll er kvar i medelåldern så länge ni orkar. Uppskjut pensioneringen om det är möjligt. Skaffa er nya intres- sen eller odla de gamla, påta i er trädgård, fortsätt att sporta eller att resa utomlands. Spela eller schack! Inbilla er att ni är yngre än ni är, sätt svagare lampor i badrumsbelysningen! När jag arbetade som turistguide i Frank- rike besåg vi , lotsade oss fram längs invasionsstränderna i och for till med dess underbara slott. Guiden (jag) var och resedeltagarna ofta ännu äldre, men ingen sviktade, ingen gav upp, alla föryngrades, inte minst vid måltiderna med ett par glas rödvin. Jag glömmer aldrig två pen- sionerade lärarinnor – ingen av dem under 75 – som med höjda paraplyer, arm i arm, taktfast marscherade fram mellan ilsket tutande bilar rakt över den våldsamt trafikerade planen framför i , högt och falskt sjungande . PÅ ÅLDERDOMENS OFRÅNKOMLIGHET var jag oförberedd. plötsligt blev gammal visste jag inget om problemen. Inga rese- broschyrer om mitt nya land fanns att tillgå och mina personliga erfarenheter av åldrande var diminutiva. Min far dog ung, min mamma innan hon hann bli gammal. Och min storebror kunde G U S T A F V O N P L A T E N spela tennis , då han oväntat rycktes bort från oss. De enda åldriga i släkten var mina morföräldrar – var han klädd i kubb och vinterulster, i en gråbeige paletå; inte ett steg tog han utan spatserkäpp och med mormor – gärna i bredbrättade hattar – vid armen. De var oför- änderligen åldriga, javisst, men det var de redan i min barndom och det förblev de tills de gick bort. Några åldrandets symptom märkte jag aldrig hos dem. Den som gjorde mig medveten om åldrandets problematik var Svenska Dagbladets Frankrikekorrespondent, . Jag var i och vi åt middag på en liten krog i kvarteren kring Hallarna. Han hade som vanligt försökt få mig att äta Tripe à la – det vill säga komage – och jag hade som alltid motstått hans övertalningsförsök. Plötsligt sade han med stort allvar i rös- ten: Det är för jäkligt att bli gammal! Jag hade märkt att han var gråare, såg äldre och tunnare ut men inte reflekterat på saken. upptäckte jag att han var gammal, att gnistan i ögonen hade slocknat, att det fanns ett drag av uppgiven trötthet kring mungiporna, han var i själva verket svårt sjuk. Men det enda jag kunde svara var: Kanske du har rätt, men betänkt alternativet. Han ryckte på axlarna och log. Du har rätt, sade han, alter- nativet är värre. var borta och , två decen- nier senare, har jag själv börjat tänka på alternativet, det som göms bakom den stängda dörren med varningsskylten. Men närheten har medfört ett omtänkande. Under hela min vuxna tid var jag rädd för att dö och gick till doktorn vid minsta symptom på G U S T A F V O N P L A T E N någon dödsbringande sjukdom; en gång suckade en läkare som för sjunde gången undersökte min prostatakörtel: Det är inget fel på hypokondriker utom att dom blir så förbannat gamla! NU ÄR JAG ALLTSÅ FÖRBANNAT GAMMAL och full av sjukdomar – men jag har tillfrisknat från hypokondrin. En enda väsentlig plus- faktor innebär alltså ålderdomen, dödsskräcken avtar. Varför för- störa tillvaron med neurotisk skräck, när skillnaden mellan vara och icke vara har krympt så till den grad? När jag i femtioårsål- dern var rädd för att dö, räknade jag med att förlora vid pass tre decennier av det underbaraste som fanns – av livet! Vid fyllda inser jag att skillnaden är marginell, att det bara rör sig eller år – dessutom år som inte har samma livskvalitet som ungdomstidens och mannaålderns. Begreppet livslängd har blivit något som måste vägas mot begreppet livskvalitet. Åldern som sådan, i sjukhussängen eller i ett förvaringscentrum för minnessvaga, är föga eftersträvansvärd. Det finns ett Bibelcitat som jag först på gamla dar lärt mig inse innebörden av. Det är aposteln , som i brevet till borgarna i staden skriver: Du död var är din udd? Man kan, om man får leva länge, försona sig med sitt öde. Och lära sig att Döden lär vara Sömnens broder – den som lever får se. G U S T A F V O N P L A T E N kommer en fjärdedel av befolkning att vara över Då kommer de som är 80 år och äldre att vara cirka 750 000 mot cirka 460 000. minskar andelen personer i yrkes- 20–64 år En ökad andel äldre i befolkning- en ställer nya krav på samhället. är mot den bakgrunden som många länder försöker hitta vägar att 0–19 år möta de utmaningar som en åldrande befolkning för med sig. 1980 1990 2000 2010 2020 Den här antologin är utgiven av den parlamentariska beredningen SENIOR 2005, som på uppdrag av regeringen ska analysera och skapa förutsättningar för en lång- siktig utveckling av äldrepolitiken. Ordförande är biskop . I beredningen ingår 17 politiker från alla riks- dagens partier. Till beredningen har också knutits en lång rad sak- kunniga från olika departement, organisationer och myndigheter. lägger beredningen fram ett diskussionsbe- tänkande och i samband med det ges också den här antologin ut. Det slutliga resultatet av beredningens arbete ska redovisas senast . I sitt diskussionsbetänkande beskriver beredningen några av de utmaningar som väntar oss och den förändrade värld som vi kom- mer att möta: De globala trenderna i befolkningsutvecklingen ger förutsätt- ningar för nya tyngdpunkter i världsekonomin. Enligt beräk- ningar som har gjort kommer ekonomiska styrka att överstiga Nord- och kan ha etablerat sig som värl- dens ekonomiska centrum. och har enligt samma beräkningar vid det laget minskat sin andel av värl- dens samlade inkomster från . För de länder och regioner där andelen äldre i befolkningen ökar snabbt kommer tillgången på arbetskraft att bli en alltmer kritisk fråga. De lösningar som diskuteras i och andra västländer är också likartade. Det handlar bland annat om ökade födelsetal och större möjligheter att förlänga den aktiva tiden i arbetslivet, om att senarelägga pensionsålder och vidta åtgärder för att öka sysselsättningsgraden bland invandrare. måste man satsa mer på medarbetarna i företag och förvaltningar. Mycket talar för att en allt kortare del av livstiden i ägnas åt förvärvsarbete och att vi får allt fler friska år efter pensione- ringen. har gjort beräkningar av förvän- tade antal yrkesverksamma år, levnadsår och friska levnadsår för personer födda , 40-talet och 50-talet, därtill också för olika regioner och branscher. Analysen visar att variationerna är stora, beroende på under vilka arbetsvillkor vi arbetar. Generellt sett gäller ändå att vi arbetar färre antal år och får fler friska år som pensionärer som vi lever allt . Tillgången till olika resurser bland äldre personer kan komma att skilja sig betydligt mer än vad vi vant oss vid i . Den ökade medellivslängden gör att flera generationer kommer att ingå i äldregruppen. Många tecken tyder på att skillnaderna i hälsa och ekonomi mel- lan äldre och yngre generationer har ökat under de senaste decen- nierna. Utvecklingen har varit positiv i åldersgrupperna men inte för personer . Fram kan de äldres hälsomässiga och ekonomiska förutsätt- ningar därför vara sämre än under . pekar SENIOR 2005 på att det går att förändra och påverka samhällsutvecklingen. Beredningen målar upp en framtidsbild av ett samhälle där fler än har möjlighet att kombinera och variera arbete, fritid och samhällsengagemang – oavsett ålder. Det är ett samhälle som tar hänsyn till att fler människor lever och mår bra längre. Där det går att överblicka och forma ett liv som inte styckas upp i block efter normer från en annan tid med andra förutsättningar. Det är ett samhälle där ålder och äldre blir alltmer ointressanta begrepp. I den framtidsbilden finns 80-åriga studerande, 75-åriga statsråd, 25-åriga kommunfullmäktigeordföranden och 30-åringar som arbetar tillsammans med 60-åriga mentorer. Ett arbetsliv som rym- mer flera karriärer och varvar utbildning, familjeliv och samhälls- engagemang. Pensionen ger en ekonomisk bas, men arbete i olika former behöver inte upphöra för alla vid en viss ålder. En person som är och vill påverka politiska beslut eller arbeta frivilligt funderar inte över om han eller hon är för gammal. Ömsesidiga kontakter över generationsgränserna är en självklar och omistlig del av arbetsliv, demokrati, lärande och skapande. Men för att komma dithän krävs ett nytt tänkande och kraftful- la åtgärder: Riv ålderstrappan – forma flexiblare livsloppsmönster Med flexiblare livsloppsmönster kan utbildning, arbete, samhälls- engagemang och fritid bli parallella spår i alla åldrar och inte bara aktiviteter förknippade med vissa åldrar. man ålderstrappan underlättas en frigörelse från roller och begränsningar som utgår från uppdelningen av livsloppet i avgränsade fack. Det nya pensionssystemet är ett exempel på en åtgärd som ger möjlighet till kombinationer av arbete och pensionering. Negativ särbehandling på grund av ålder är en diskriminerings- grund bland andra. Vi måste bli mer medvetna om hur åldrande och äldre människor beskrivs – eller utelämnas – i politiska och administrativa dokument. Det kan handla om att inte tala om alla som är som improduktiva eller icke arbetsföra. Att diskutera hur äldre människor beskrivs och avbildas i medier- na är en nödvändig del av det demokratiska samtalet. Planera för aktivt åldrande Att vara aktiv betyder att fortlöpande, alltså också i hög ålder, vara delaktig i sociala, ekonomiska, andliga, kulturella och medborger- liga frågor. För att nå dithän krävs det att vi skapar bästa möjliga förutsättningar för fysiskt, socialt och mentalt välbefinnande och i högre ålder än vad vi varit vana vid. Stärk ömsesidighet och ansvarstagande Det generationsöverskridande perspektivet är klent utvecklat i . I flera andra länder finns särskilda program för arbete över generationsgränserna. Möjligheter att långsiktigt främja möten och samverkan mellan personer ur olika generationer bör upp- märksammas inom alla delar av samhället. En uppgift för den parlamentariska beredningen SENIOR 2005 har varit att skapa en bred diskussion i samhället kring dessa frå- gor. Den här antologin bidrar med ett antal personligt formade berättelser där människor ser på det egna livsloppet och åldrandet. Seminarier och konferenser är ett annat sätt att sprida kunskap och tankar om frågor kring den framtida äldrepolitiken. Mer information om SENIOR 2005 finns att hämta på hem- sidan . Där finns också bilagor och expert- rapporter som tagits fram under arbetets gång – och självklart hela diskussionsbetänkandet och denna antologi. Antologin kan beställas via adressen på baksidan.