sou · GQB394 · 2003-01-01 00:00:00 — tillkom då olika for- skare, framför allt historiker och statsvetare, inlett arbeten med projekt som låg nära kommissionens uppdrag. Flera av dessa pro- jekt hade påbörjats inom ramen för det forskningsprogram om svensk militär underrättelse- och säkerhetstjänst som Humanistisk- samhällsvetenskapliga forskningsrådet på regeringens uppdrag ut- lyst . Genom att anställa några av forskarna som ex- perter kunde kommissionen tillgodogöra sig deras kunskaper och kompetens och ge dem möjlighet att arbeta med fri tillgång till det relevanta källmaterialet. Resultatet av deras arbete publiceras som bilagor till kommissionens betänkande. Rapporterna har föredra- gits för och diskuterats i kommissionen. Författarna svarar dock själva för sakinnehållet. Det är med andra ord respektive författares analyser, tolkningar och slutsatser som presenteras i rapporterna. Vidare publiceras som bilagor till kommissionens betänkande ett antal rapporter som författats inom kommissionens sekretariat och av enskilda kommissionsledamöter. - En tid av upprensning .............................. 2.3Avnazifiering – Förhör inför befordran och Övervakning av nazistiska och högerextremistiska Organisation, källmaterial........................................................ 3.2.1 Svensk socialistisk samling (SSS), Nordisk 3.2.2 Svensk opposition/Nysvenska rörelsen (NSR), Europakongressen, Malmörörelsen, Europeiska Svenskar i Waffen-SS .................................................... 3.2.5 Utländska nazister i ......................................... Månads- och kvartalsöversikter, allmänt .................... 3.3.2 Nysvenska rörelsen, Europeiska sociala rörelsen....... 3.3.3 , (), 3.3.5 för lag och rätt ( Avokat vänner), ungdomsavdelningen Namipartiet, Reformekonomerna, , 3.3.8 , Samfundet för 3.3.9 Övriga organisationer som redovisas i 3.4.1 Kvartalsöversikterna och Anvisningar för den polisiära säkerhetstjänstens register, personalkontrollen m.m. (HT 16, HT 19) ................. 3.4.2 Nysvenska rörelsen, Europeiska sociala rörelsen....... Spaningsmetoder och meddelare ................................ Nazist och högerextremist – ett stopp i karriären?........ Det nazistiska och högerextremistiska hotet................. Riksdagsdebatterna 1947 och 1965....................................... Säkerhetspolisens bedömningar av hot ................................ Källor och litteratur .......................................................... Efter det inledande avsnittet – av upprensning, med redogörelser för den granskning av svensk nazism och högerextre- mism, som genomfördes i samband med slut, följer avsnittet Övervakning av nazister och högerextremister 1946- 1980. Avsnittet är indelat kronologiskt i tre tidsperioder, 1946- 1954, 1955-1968, 1969-1980 och redovisningen sker parti- och or- ganisationsvis. Avslutningsvis återkommer jag till tre frågeställningar, som har funnits med i framställningen och behandlats inom varje tidsperiod, för att ta upp dem var och en för sig och i det längre tidsperspektivet. Vilka var spaningsmetoder och vilka var meddelarna ? 2.Utgjorde medlemskap i nazistorganisation ett hinder i karriären? Hur betraktades hotet från nazismen och högerextremismen ? Ett återkommande tema hos media är avslöjanden av nazister och högerextremister inom de frivilliga försvarsorganisationerna och då särskilt inom Hemvärnet och den frivilliga befälsutbildningen. En undersökning av hur rekryteringen av dessa personer har gått till, hur personalkontrollen har fungerat och hur problematiken har tacklats av Försvarsmakten och borde vara av intresse i detta sammanhang. En sådan undersökning har ej varit möjlig att göra inom ramen för denna utredning. Ett par exempel på olika förhåll- ningssätt ges dock.1 1 För inträde i frivilliga Hemvärnet gällde Hemvärnskungörelsen, SFS 1947:673 vilket inne- bar att frivilligt hemvärn ej skulle personalkontrolleras enligt Bestämmelser för personalkon- troll inom försvaret. För värnpliktigt hemvärn gällde däremot dessa bestämmelser. Se därom ämbetsskrivelse till ÖB 17/10 1952, FÖD HD nr 302. Maj:t 30/6 1961, Försvarssta- ben, inrikesavdelningen, 2/10 1961, nr. Fr.o.m. skulle personal- kontroll göras innan person antogs som frivillig hemvärnsman enligt Kungl Maj:ts skrivelse Säkerhetstjänst, nazism och högerextremism Andra frågor som skulle ha varit intressanta att belysa är, hur de bevakade organisationerna såg på Säkerhetstjänsten, hur de reage- rade på övervakningen och slutligen hur bedömning av dem stämde med deras egen självbild. Underlag för sådana under- sökningar borde finnas i organisationernas egna arkiv och i den rikhaltiga nazistiska pressen. Av hänsyn till den personliga integriteten har en del person- namn fingerats eller anonymiserats både i den löpande texten och i notapparaten. Det gäller personer som inte är allmänt kända och som det förefaller onödigt att nämna vid namn. Likaså har källbe- teckningar som avser fysiska personer fingerats.2 I några fall har namn på tidigare anställda inom säkerhetstjäns- terna ansetts vara underkastade sekretess. Detta medför egentligen inga problem utom i de fall då hänvisning görs till ett samtal som hållit med vederbörande. Samtliga samtalsuppteckningar har dock numrerats och nothänvisning har då gjorts till det nummer som korresponderar med respektive sam- talsuppteckning. En lista över samtliga förhör och samtal som hål- lits av med tillhörande nummer finns i kommissionens arkiv. den 16/12 1966, Fst/säk 7/2 1968, H 90113-1, Försvarsstaben, chefsexpeditionen, B I volym 145, KrA. 2 En förseglad kodnyckel som översätter fingerade namn och källbeteckningar förvaras i arkiv. Självfallet innehåller kodnyckeln inte källornas riktiga identitet utan endast den egentliga källbeteckningen. Säkerhetstjänst, nazism och högerextremism 21940-talet - En tid av upprensning Året var och var över. Nazityskland fanns inte längre. Om de svenska nationalsocialistiska grupperingarna med sina ofta nära kontakter med sågs som ett hot mot rikets säkerhet , så var bedömningen nu hos de allra flesta, att detta hot ej längre existerade. Däremot ställdes från allt fler håll krav på ett klarläggande av medborgarnas lojaliteter . Vilka var de, som hade önskat sluta upp på tysk sida vid en tysk ockupation och tysk seger? En utrensning ur förvaltningen av personer med nazistisk inställning efterlystes. Sedan gammalt fanns på sina håll en misstro mot polis och mili- tär vad gällde inställningen till demokratin, en misstro som un- derbyggdes av pressen, och då i synnerhet av vänsterpressen, men även av debattböcker som , Nazismen i , ett varningsord, , i beredskap, båda 1942, , Voro vi neutrala, 1946, och , svenska förtrupper, 1947.3 Kommendörkaptenen och f.d. militärattachén i , bok väckte stort uppseende. I boken riktades stark kritik mot marinledningens hållning under kriget. Hårda an- klagelser riktades mot dåvarande chefen för marinen och dåvarande chefen för marindistriktet, amiralerna för deras nazistiska inställning. be- mötte anklagelserna i en förklaring som återgavs i de flesta mor- gontidningarna.4 Överbefälhavaren tog ställning för Marinen i en promemoria som överlämnades till Chefen för försvarsdepartemen- tet.5 3Holger , Nazismen i , ett varningsord, 1942, , i bered- skap, 1942, , Voro vi neutrala, 1946. Inom gjordes en analys av bok, svenska förtrupper. PM om detta återfinns i , 50:0 2 B. Analysen är i stort sett positiv. 4Fabian Tamms arkiv, volym 2, KrA. 5Om Överbefälhavarens och Chefen för marinens hantering av Boldt – Christmas´ bok skriver i sin dagbok 5/3 1946: Strömbäck telefonerade att han höll på att bemö- ta första kapitlet i `Skandalboken´. Skulle sedan jurist granskat bemötandet under hand tillställa mig det för att sedan insända det genom ÖB till statsrådet. Dagen därpå hade ett samtal med försvarsstabschefen . A. om Strömbäcks förslag till bemötan- Säkerhetstjänst, nazism och högerextremism Maj:t. tillsatt en utredning under ledning av landshövdingen rörande polis- mäns anslutning till politiska ytterlighetsriktningar m.m.. Man be- gärde in rapporter från länen och från de större städerna om po- liskårens inställning till nazismen, och man studerade föreningsvä- sendet inom polisen. Över 400 poliser kallades till förhör. Kommit- téns betänkande presenterades . Förslaget att krimi- nalisera polismäns anslutning till politiska ytterlighetsriktningar ledde inte till lagstiftning. Däremot genomfördes genom kungörel- se förslaget om avgångsstat för de nazistin- fluerade poliser, som av olika skäl ej kunde omplaceras. Poliser fick möjlighet att frånträda sin tjänst men i stort sett behålla sina avlö- ningsförmåner.6 avslöjades den Allmänna säkerhetstjänstens exi- stens. Kritik riktades mot verksamheten. Man talade om maktmiss- bruk och godtycke liksom om att säkerhetstjänsten i en orolig tid hade överutnyttjat sina befogenheter till att politiskt övervaka det svenska folket. Kritiken ledde till att en parlamentarisk undersök- angående flyktingärenden och säkerhetstjänst, den s.k. , tillsattes. Kommissionen kom med sina stora betänkanden åren1946-1948.7 Här är inte platsen att närmare gå in på resultaten av den stora kommissionens arbete och dess resultat. Utredningen har lämnat efter sig ett mycket stort ar- kiv, som förvaras i . fick Försvarsstaben i uppdrag av Försvarsdepartementet att redovisa de officerare och underofficerare på stat som hade en nazistisk eller tyskvänlig inställning. Ärendet sändes vidare till Strömbäcks koncept till skrivelse till chefen för överlämnades för kännedom till , , arkiv, KrA. Konceptet förvaras i arkiv volym 2., KrA. 6Utredning rörande polismäns anslutning till politiska ytterlighetsriktningar m.m. verkställd av poliskommission, 1943, SOU 1943:5. Inledande PM till föredragning i av poliskommissions redogörelse för undersökning rörande polismäns anslutning till politiska ytterlighetsriktningar, B , Be- dömningsnämndens arkiv, volym 3, RA. arkiv i omfattar sju volymer. Antalet polismän i var cirka 1450 av dessa hade 250 hörts, i 700, 120 hade hörts och i 350, 50 hade hörts. 7Betänkande angående Säkerhetstjänstens verksamhet, SOU 1948:7, 1948, s. 5 f.f.. Övriga betänkanden är SOU 1946:36, Angående flyktingars behandling, SOU 1946:93, Angående utlämnande av uppgifter om flyktingar, samt ett opublicerat betänkande , Angående de bal- tiska flyktingarna. Säkerhetstjänst, nazism och högerextremism Statspolisintendenten för utredning. Kontrollen avsåg verksamhet inom nazistiskt parti alternativt medlemskap i parti eller, vad som i övrigt var känt angående personens nazistiska eller protyska in- ställning. I sin framställan till Statspolisintendenten framhöll För- svarsstaben, att undersökningarna inte skulle läggas till grund för någon åtgärd från Försvarsstabens sida, om ej chefen för departementet beslutade annorlunda. Med hjälp av försvarets rulla gjorde Statspolisen slagningar i sina register, och översände materialet till Försvarsstabens inrikesavdel- ning för överlämnande till Regeringen. Statspolisens omfattande material lades upp efter försvarsgren, truppslag och förband. I ett antal promemorior, en för varje under- sökt person, redovisades vad man funnit, och varifrån man fått uppgifterna. En värdering av graden av nazism gjordes genom att vid vissa namn med rödpenna anteckna ett och ibland två R. An- teckningar visar att man var osäker om uppgifternas riktighet. Ett uttalande, en prenumerationsuppgift, en aktie i posten eller annan nazistisk tidning var tillräcklig för redovisning- en. Hade man t.ex. rekvirerat Tyska röster re- dovisades man. Enligt en sammanställning över materialet uppgjord av Försvarsstaben upptog undersökningen 389 namn totalt. För arméns förband gällde att antalet redovisade officerare och under- officerare var störst vid I. 21, 16 st., vid I. 5, 13, I. 8, I. 14, I. 16, I. 20 vardera 11 vid I. 6, 10. För övriga förband var antalet mindre än tio.8 Så vitt känt lades utredningen till handlingarna utan åtgärd. En anteckning i från kan bilda utgångspunkt för följande avsnitt: På i går på hade jag ett samtal med , som ville göra en verklig storstädning inom försvaret, vilken dag som helst kommer annars angrepp på oss 8 5:751, Statpersonalundersökningen 1945-1946. I samma dossier återfinns också en förteck- ning över nazister inom försvaret med tillhörande promemorior över personer med en klassificering av nazisterna i kategorierna A-D. Av anteckning framgår att Försvars- staben hos hade begärt in uppgifterna. Man önskade identifiering av nazister, som ej hade kunnat anträffas av inskrivningsmyndighet. Före över- lämnandet till Försvarsstaben infordrade uppgifter från aktuell lands- fogde. Säkerhetstjänst, nazism och högerextremism utifrån och då sitter vi illa till.9 Rosenbladsaffären är bland vårt folk just nu den viktigaste politiska händelsen10 blev det känt att chefen för . militärområdet, generalma- joren innehade aktier i tidningen , som enligt uppgift fick penningunderstöd från . hade tidningen publicerat en förteckning över aktieägare i . I förteckningen åter- fanns . Vid förfrågan från chefen för tementet förklarade att han inte var aktie- ägare. Han hade enbart skänkt ett bidrag till , då denne stod i begrepp att starta . Rosenblad sade sig inte ha känt till, att tidningen fick bidrag från . hade tidigare varit chefredaktör för , där Rosenblad för övrigt hade tillhört medarbetarna. publicerades det tidigare hemligstämplade målet mot den tyske spionen Flech. löpsedel löd: Ge- neralmajor var kontaktman till tysk spion. Häftiga pressangrepp på Rosenblad följde. 343 värnpliktiga i inläm- nade en skriftlig framställan till försvarsministern med begäran om, att generalmajor skulle ersättas som militärbefälhavare av en mer demokratisk officer. De värnpliktigas skrivelse följdes av åtskilliga uttalanden från politiska och fackliga organisationer fram- för allt i med begäran om Rosenblads entledigande. Sprängningen av tidningen 1940, där officerare i hade varit inblandade, fanns kvar i livligt minne. Man kräv- de Rosenblads avgång och stöddes här av större delen av den folk- partistiska och socialdemokratiska och givetvis av den kommunis- tiska pressen. Regeringen avvisade kravet på förflyttning,11 alternativt entledi- gande av Rosenblad genom att efter regeringsbeslut lägga de värn- 9Tage 27/2 1946, , Dagböcker, 1945-1949, utgivna av 10Repliken fälldes av i regeringen . Per svarade, fortfarande enligt : Det kan den inte vara eftersom jag inte berörde den i mitt förstamajtal, , Dagböcker, 1945-1949, utgivna av . 11Redovisningen av Affären Rosenblad bygger i stor utsträckning på Justitiekanslerns skrivelse till Chefen för med Förklaring av generalmajoren . Rosen- Säkerhetstjänst, nazism och högerextremism pliktigas skrivelse till handlingarna. I själva verket överlämnades skrivelsen till Chefen för , som efter att ha inhämtat för- svarsministerns uppfattning, uppdrog åt krigsfiskalen i att utreda omständigheterna kring skrivelsens tillkomst. Lagligheten av de värnpliktigas aktion skulle prövas. Resultatet av utredningen blev att initiativtagaren till skrivelsen dömdes till 4 dagars vaktarrest. Enligt var det Chefen för , , som hade krävt en utredning om de värnpliktigas ageran- de och en eventuell bestraffning av de skyldiga. Försvarsminsiter hade gått med på en undersökning inför Douglas´ hot om avgång. var, liksom stora delar av regeringen, mycket kritisk mot Vougts hantering av Rosenbladsaffären. Man har krypit rakt in i den fälla som kommunisterna har gillrat för våra trubbnosar i regeringen.12 lät genom arméchefen framföra till Rosenblad, att han önskade att denne hos Justitiekanslern skulle begära att få avge en förklaring till det påstådda aktieinnehavet och kontakterna med sedermera spionen Flech. Att även detta förslag ursprungligen kom från arméchefen framgår av , liksom att re- geringen såg med djup misstro på Vougts agerande och gjorde den bedömningen att han gick försvarsledningens ärenden.13 skriver i sina minnesanteckningar. Något för- hör kunde jag givetvis ej vara med om, men en redogörelse för vad som verkligen hänt, hade jag ingenting att invända mot. Det sa- des mig att Regeringen var oenig, och att P.A., och voro för mig men , och emot. Från ÖB var givetvis intet stöd att vänta.14. Hur rätt Rosenblad hade i fråga om överbefälhavaren framgår med all önskvärd tydlighet av dagboksanteckningar från den här perioden. 15 De visar också att Rosenblad hade mycket litet stöd bland de yngre högre office- blad rörande vissa påståenden mot honom m.m. och PM rörande fallet Rosenblad av , sammanställd inför en föredragning inför Konungen, arkiv, F II, volym 12. Om se artikel av i SBL, 1999. Affären behandlas också av i Korten på bordet? Svenska vitböcker om krigsårens utrikespolitik, 1989. 12Tage 23/3 1946,, Dagböcker, 1945-1949, utgivna av . Det var en ganska spridd uppfattning bl.a. i pressen att kommunisterna låg bakom de värnpliktigas aktion, Andra kammarens protokoll . 13Tage 27/2 1946, , Dagböcker, 1945-1949, utgivna av . 14Kort utdrag ur generalmajor minnesanteckningar avseende främst hans mili- tära verksamhet 1918-1946, arkiv, volym 1, KrA. 15Helge Jungs dagboksanteckningar 20/2, 25/2, 26/2, 4/3, 14/3, 20/3 1946, arkiv, B II volym 6, KrA Säkerhetstjänst, nazism och högerextremism A. dagboksanteckningar ger samma bild liksom hans brevväxling med , fr.o.m. chef för regemente i . 16 överlämnade sin redogö- relse till Justitiekanslern och begärde att få avge ett eget yttrande. Pressen hade angripit honom på fyra punkter. 2.Sammanträffandet med den tyske journalisten . Flech sedermera dömd för spioneri. 3.Hanteringen av informatonsbladet Pressfront utgivet vid Andra armékåren i . 4.Medverkan vid redaktör förflyttning från Haparan- dabladet . Dessa frågor hade enligt Rosenblad lyfts fram och diskuterats för att ge allmänheten uppfattningen att han, som nazist eller nazist- sympatisör skulle kunna tänkas brista i pålitlighet som svensk offi- cer. Justitiekanslern startade en omfattande utredning. Flera förhör hölls med Rosenblad. Ett antal högre officerare och ämbetsmän, som vid olika tider samarbetat med Rosenblad, intervjuades. För- hören gav över lag en positiv bild av Rosenblad. Man var upprörd över den hetsjakt som han hade utsatts för. Överbefälhavaren uppfattning var delvis en annan. Han ifrågasatte inte Rosenblads pålitlighet. Rosenblad skulle med säkerhet ha fullgjort sin plikt som svensk officer vid varje hot mot svensk självständighet. Däremot brast det politiska omdömet. Det- ta var väsentligt för , som här i första hand syftade på Rosen- blads förhållande till . Han hänvisade till skrivelser och till högkvartersorder där frå- gan om hade behandlats: Denna fråga är ur de syn- punkter jag i egenskap av överbefälhavare har att företräda av sär- skild betydelse. I ovannämnda högkvartersorder påtalade jag inled- ningsvis den misstro mot officerskåren, som vid olika tillfällen kunnat förmärkas inom inflytelserika grupper av vårt folk och framhöll vidare: En bidragande orsak till denna misstänksamhet A. , Dagboksanteckningar 1938-1957, utgivna genom , Kungl. Samfundet för utgivande av handskrifter rörande historia, Handlingar del 19, 1991, 6/8- 8/6 1942, 10/3, 5/4, 1946. N Swedlunds arkiv, brevväxling med C .A. Säkerhetstjänst, nazism och högerextremism synes vara den inställning enskilda personer i befälsställning intagit till tidningen . Till dessa personer hörde Rosenblad. Yttranden inkom också från försvarsstabschefen . Ehrens- värd och ryttmästaren , som hade varit ansvarig för Pressfront. Av en PM över ett samtal med försvarsminister framgår att redan då var mycket kri- tiskt inställd till Rosenblad. hade blivit erbjuden att bli ställföreträdande militärbefälhavare i III. Ehrens- värd skriver: Slutligen hade jag fått klarhet i att jag skulle komma att som min närmaste förman ha den ende av de högre officerare, som jag hade direkt svårt att samarbeta med, då han var i militärt avseende klart reaktionärt inställd och då vi hade haft sådana sam- manstötningar, att vi närmast kunde betraktas som ovänner.17 Justitiekanslern friade Rosenblad från anklagelserna om bristan- de pålitlighet i skrivelse till Chefen för . Sammanfattningsvis får jag alltså med stöd av vad i ärendet förekommit uttala att uppfattningen att Rosenblad skulle kunna tänkas av politiska skäl brista i pålitlighet som svensk officer saknar fog.18 minnesanteckningar och dagboks- anteckningar vittnar om stor aktivitet på båda håll och om starka känslor. Pressen följde varje steg i utveck- lingen. Rosenblad kallades till Justitiekanslern och till överbefälhavaren. hade ett par ingående samtal med , där denne först förnekade aktieinnehav och sedan tvingades ta tillbaka detta och erkänna, att han hade haft aktier i . förklarade efter detta, att han saknade för- troende för Rosenblad. Överbefälhavaren och arméchefen enades om att erbjuda Rosenblad att själv inkomma med en avskedsansö- kan. uppsökte Rosenblad statsrådet , som medde- lade att Regeringens svar under morgondagens interpellationsde- batt skulle vara till Rosenblads förmån och grundas på Justitiekans- lerns utredning.19 besökte överbefälha- varen försvarsministern, statsministern och kungen och krävde, att Rosenblad skulle uppmanas att självmant avgå. , Dagboksanteckningar 1938-1957, utgivna genom . Samfundet för utgivande av handskrifter rörande historia, Handlingar del 16, 1991, s. 164. 18Justitiekanslerns skrivelse till Chefen för med förklaring av generalma- joren N. Rosenblad rörande vissa påståenden mot honom m.m. . 19Nils Rosenblads minnesanteckningar , N Rosenblads arkiv, volym 1, KrA. Säkerhetstjänst, nazism och högerextremism tivering till förslaget till avgång formulerad i skrivelse till Chefen för löd: Rosenblad har handskats så vårds- löst med betydelsefulla fakta, att tilliten till honom icke kunnat undgå att allvarligt rubbas. Jag finner det nödvändigt, att han inte längre kvarstår i tjänst. Rörande tidpunkten för Rosenblads avgång och formerna härför har jag anledning att icke avgi- va något förslag.20 Jungs skrivelse kom att offentliggöras i pressen liksom Rosenblads genmäle. Rosenblad dröjde med sin avskedsan- sökan och sökte få en ändring till stånd. Men sedan även kungen krävt Rosenblads avgång inlämnades ansökan. Avskedet kom att gälla först fr.o.m. och inte som ÖB hade krävt . En liten seger för Rosenblad. Även hade alltså dragits in i debatten om fallet Ro- senblad. ställde den kommunistiske riksdags- mannen i andra kammaren K.E.W. en interpellation med anledning av de 346 värnpliktigas skrivelse. frågade om regeringen hyste förtroende för Rosenblad och avslutade sitt anfö- rande sålunda:Överväger regeringen några åtgärder som tillmötes- gå kravet att från de militära nyckelpositionerna avlägsna officerare, som gjort sig kända för fascistiska och nazistiska åsikter respektive understött sådana rörelser, och ersätta dem med officerare, som är pålitliga ur demokratisk synpunkt? Det blev en lång interpellationsdebatt , där statsrå- det med stöd av Justitiekanslern friande framhöll Rosen- blads pålitlighet som svensk officer, och att en bedömning inte kunde baseras på lösa rykten. Vougts anförande följdes av en lång replik från , som formade sig till ett allmänt fördömande av den svenska utrikespolitiken under kriget. Enligt fanns ett starkt folkligt krav på en utrensning av nazistiska element från krigsmakten. I sitt anförande angrep också statsminister , som i ett tal i bl.a. hade framhållit, att det inte räckte med att någon blir utpekad som tyskvän för att han skall förlora medborgerligt förtroende. Statsministern bemötte, även han i ett långt anförande, Senan- ders angrepp på Regeringen. Han vidhöll sin uppfattning från Skövdetalet. Det räckte inte med en enkel misstanke för att påbörja förhör av tjänstemän. hade inte varit ockuperat. Här har alltså de personer som i ett läge liknande det som och befunnit sig i, inte haft tillfälle att framträda. Jag tror att man får vara litet försiktig när man gör antaganden om vil-