sou · GQB393d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Som exempel på illegal kontakt med nämndes att den fins- ka kommunistledaren med ganska stor bestämd- het påstods ha haft en hemlig konferens i på vårvintern 1948. Också en norsk kommunist skulle då ha varit när- varande.405 6.6.12Infiltration i säkerhetspolisen? I föreställningarna om illegal kommunistisk verksamhet ingick att den också riktade sin subversiva verksamhet mot säkerhetstjänster- na. Den tanken var central i en ansökan om telefonkontroll av tre personer som kriminalkommissarie lämnade in , alltså ungefär som man på andra håll inom Övervakningssverige var på väg att avskriva tesen om det ille- gala SKP.406 I motiveringen för sin ansökan anförde att man un- der senare tid kunnat iakttaga en gradvis stegrad aktivitet att via press och andra massmedia söka misstänkliggöra de samhällsfunk- tioner, som är tillskapade i syfte att uppdaga och förhindra spione- ri, sabotage och annan samhällsfarlig verksamhet. Initiativtagarna till dessa aktioner mot säkerhetstjänsterna själva fanns, enligt Dani- elsson, inom de kretsar, som antingen öppet eller under någon täckmantel står i kommunismens tjänst och på ett eller annat sätt söker tjäna dess syften. De bedrev sin verksamhet i vissa tidningar; han nämnde Tidsignal och som hade infört kritiska artiklar om säkerhetspolisen. Men den omedelbara anledningen till ansökan var en alldeles speciell och dramatisk mediahändelse. hade publicerat en artikel i under rubri- ken 300 000 svenskar registrerade hos säkerhetspolisen. Kumm konstaterade inledningsvis att han själv fanns med i registret under 405PM utan titel (Från mycket vederhäftig källa ), stämplad Statspolisen , påskrift: d. 10.3.50 via , 15:221, vol 1, . 406Detta avsnitt bygger på en PM av : Övervakningen av journalisten och hans källa. kodbeteckningen 250:10 och att kommunister registrerades under koden 5:740. Han skrev vidare att [p]å grundval av uppgifter från personer anställda inom säkerhetspolisen kan uppskatta antalet bokförda svenskar i det hemliga kartoteket till 300 000!. Den dominerande gruppen i kartoteket var medlemmar av SKP men där fanns också vänsterradikaler i allmänhet. Kumm nämnde också källbeteckningarna på att par av de flitigaste upp- giftslämnarna. Inom säkerhetspolisen hade man snabbt identifierat en person inom organisationen, skrivbiträdet , som Kumms troliga uppgiftslämnare. Det var hennes, och även Tidsignals redaktör telefoner som säkerhetspolisen nu ville avlyssna som misstänkta för obehörig befattning med hem- lig uppgift. Att materialet delvis publicerats var, enligt ansökan, inte av avgörande betydelse eftersom det gällde uppgifter som med hänsyn till rikets säkerhet inte fick röjas. Chefsåklagaren tillstyrkte inte den punkt i säkerhetspolisens an- sökan som handlade om . Men de andra två, Kumm och fick sina bostadstelefoner avlyssnade från den 15 augus- ti 1966. Med ett kortare avbrott pågick avlyssningen t.o.m. . blev dessutom föremål för personlig övervakning (skuggning). publicerade ytterligare tre ar- tiklar med uppgifter om och ur säkerhetspolisens personakter. Det var den 14, 15 och 17 december.407 Genom ett samtal mellan och bekräftades att verkligen varit Kumm behjälplig med att skaffa fram uppgifter ur säkerhetspoli- sens arkiv. Däremot kunde man inte avgöra varifrån det ursprungli- ga initiativet till att utforska säkerhetstjänstens mål och metoder kommit. Men, enligt en PM sammanställd , pekade åt- skilliga iakttagelser på att det kom från personer inom SKP:s krets och/eller dem ideologiskt närstående personer. Eftersom såväl Kumm som , som fortfarande ingick i förundersök- ningen, haft kontakter med företrädare för ryska ambassaden syn- tes det PM-författaren skäligt antaga att den nu aktuella kampan- 407 I dessa artiklar hävdade bl.a. att en rad kända svenskar som , och fanns upptagna i registret. Bevarat material i visar att uppgifterna i artiklarna i allt väsentligt var korrekta. Endast mindre avvikelser i några fall föreligger. Se ovannämnda PM Övervakningen av journalisten och hans källa. Jfr dock , SÄPO-chef 1962-70, 1988, s. 90. skriver där: Ett uppmärksammat exempel på debatten kring register var när 1966 i en artikel presenterade kändisar som fanns med i vårt register. Det var så befängt. Vi visste ju att det var fel. jen ytterst även syftar till uppnående av fördelar för främmande makts underrättelseväsende här i landet. beslöt ändå förundersökningsledaren, chefsåklagare , att lägga ned förundersökningen. Han konstaterade att utredningen inte visat att kunde miss- tänkas för brott. Vad gällde utlämnande av hemliga uppgif- ter ur säkerhetspolisen arkiv tydde, enligt , inget på att hon eller Kumm haft för avsikt att gå främmande makt tillhanda. Snara- re hade avsikten varit att få till stånd en allmän diskussion om sä- kerhetstjänstens mål och medel. Uppgifterna var inte heller av den arten att deras uppenbarande för främmande makt skulle medföra men för rikets säkerhet. konstaterade också att inte överträtt i lag stadgad tystnadsplikt och att inte heller något tryck- frihetsbrott syntes föreligga.408 Ungefär som gjorde sin utvärdering av Kumm- ärendet arbetade den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffä- ren med sitt betänkande om Handläggningen av säkerhetsfrågor (SOU 1968:4). Nämnden fick del av ett femtiotal sidor av Kumm-ärendet. Dessa sidor återspeglas tydligt i en passage un- der rubriken om säkerhetstjänsten där Kumms artiklar nämns. Kumm-ärendet tycks också ha färgat en sedermera mycket uppmärksammad passage där nämnden skriver att mycket tyder på att man från kommunistiskt håll medvetet söker infiltrera polis- myndigheterna och andra myndigheter av särskild vikt för rikets säkerhet. Sålunda har det ofta visat sig att samma personer med kommu- nistisk anknytning sökt den ena säkerhetskänsliga befattningen efter den andra. har ifrågavarande personers för- bindelse med det ej varit av det mera på- tagliga slaget. Självfallet har förbindelsen ibland kunnat vara en tillfällighet, men då företeelsen ses i sin helhet måste omdömet bli ett annat. När skrivbiträdestjänster eller liknande befattning- ar ledigförklaras t.ex. hos säkerhetsavdelningen har det visat sig, att ett mycket stort antal sökande haft en påvisbar kommunist- anknytning. 408 Hiorts resolution, liksom Kumm-ärendet i sin helhet, innehåller åtskilligt stoff av stort intresse till belysning av frågan om meddelarskyddets gränser. Den frågan kommer dock inte att beröras i detta sammanhang. Den intresserade hänvisas till ovannämnda PM av , Övervakningen av journalisten och hans källa, samt där anfört materi- al. slutsatser i anledning av dessa erfarenheter gäll- de vikten av personalkontroll. Utan den sållning denna möjlig- gjorde skulle man, enligt polisens bedömning, ha fått ett bety- dande inslag av skrivbiträden med ådagalagd kommunistassociation inom säkerhetstjänsten och försvaret. Men när Parlamentariska nämndens utlåtande offentliggjordes upprördes många över den beskyllning som riktades mot människor av kommunistisk upp- fattning och besökte JO säkerhetspolisen för att ta reda på om det fanns fog för misstankarna. Han kom fram till att det fanns det. Dessutom förklarade han efter sitt besök att man borde införa tystnadsplikt för anställda vid säkerhets- polisens registerrotel. Detta tycks ju visa på att JO informerades om och Kumm-ärendet och att det på något sätt, eventuellt tillsammans med annan information, inspirerat till påstå- endet om kommunistiska infiltrationsförsök. Att varken eller hennes förtrogna bland skrivbiträdena hade någon känd an- knytning till VPK tycks i sammanhanget ha varit av mindre bety- delse. På detta sätt kom Kumm-ärendet att lyftas fram som indicium på kommunistisk infiltration då tesen om kommu- nisternas illegala verksamhet tycktes vara på avskrivning inom sä- kerhetstjänsterna. Chefsåklagare förmodanden att avslöjan- dena om säkerhetspolisens register i själva verket syftade till en allmän diskussion om säkerhetstjänsternas mål och medel verkar inte ha gjort intryck vare sig på eller sä- kerhetspolisen. Å andra sidan är det inte självklart att det egentli- gen var det kommunistiska hotet som ytterst oroade säkerhetspoli- sen. Möjligen var säkerhetspolisens reaktion i Kumm-ärendet främst betingad av en allmän misstänksamhet mot personer som ville ställa säkerhetstjänsternas verksamhet under debatt. Material i visar att man i några fall både tidigare och senare bedrev spaning mot sådana personer.409 409 Således bedrevs viss spaning mot forskaren och mot Om detta se , Politisk över- vakning och personalkontroll 1945-1969 s. 131-154. Som ett senare fall kan nämnas som övervakades av säkerhetspolisen. noterade säkerhetspolisen att Töllborg intresserat sig för vissa aspekter av dess arbete. Och när han besökte säkerhetspolisens arkiv i ifrågasattes om hans intresse enbart var vetenskapligt eller om andra motiv kunde skönjas i bakgrunden. Detta medförde att Töllborg övervakades när han åter reste till för att besöka sä- kerhetspolisen. Säkerhetspolisens spanare väntade vid i men tog fel på person och följde en helt annan man till en Stockholmsförort. Töllborg hade redan tagit sig till säkerhetspolisens lokaler på för att läsa de handlingar han fått rätt att ta del av. Efter besöket på säkerhetspolisen skuggades Töllborg under sin vistelse i till en restaurang, på en sightseeingbåt, till sitt hotell samt till 6.6.13Misstankarna om utländskt understöd Som nämnts handlar också den andra övergripande hypotesen om arten av partiets illegalitet om att det tog emot utländskt under- stöd. Till bilden av Komintern hörde att sektionerna bands samman ekonomiskt. Både i den allmänna debatten och i övervakarnas före- ställningar togs det mer eller mindre för givet att stödde de nationella partierna med pengar. förekom det också att förhållandet erkändes av ledande kommunister och beskrevs som ett naturligt inslag i den proletära internationalismen. I antogs 1940 en lag som för- bjöd tagande av utländskt understöd. Därmed blev det en uppgift för polisen att försöka utreda hur partiet och partipressen faktiskt finansierades.410 Efter kriget var frågan om verkligen återupptagit tradi- tionen från Kominterntiden och om även andra öststater gav stöd åt broderpartier i ännu icke socialistiska länder. , sedan arkiven i de forna kommunistländerna delvis öpp- nats, har forskarna kunnat konstatera att SUKP regelmässigt givit ekonomiskt stöd till broderpartier runt om i världen via den s.k. Historikern har visat att SKP fick del av detta stöd . Partiets andel av utbetalningarna uppgick till av hela bi- dragssumman. Det största beloppet var (1963/64). I övrigt varierade bidragen till SKP från 20 000 (1951) till 70 000 dol- lar (). Det framgår också att partiets publiceringsverksamhet fick stöd på olika sätt: SUKP betalade lö- nen för en korrespondent i , lade ut stora trycksaksbeställ- ningar på partiets tryckeri, köpte stödprenumerationer på Ny Dag och Norrskensflamman och subventionerade de resor som såldes av partiets resebyrå.411 Det har också, genom forskningar i östtyska arkiv, visat sig att SKP för tyska myndigheter presenterat olika fö- retag som officiella partiföretag, synbarligen i avsikt att tillför- säkra dem gynnsamma villkor. där han kunde iakttas lyssna till ett framträdande av . Vid Töllborgs disputation vid var en säkerhetspolis närvarande. Därefter har inga liknande spaningsinsatser dokumenterats. Det finns ingenting i materialet som tyder på att säkerhetspolisens misstankar var riktiga. Se spanings-PM m.m. i akt. 410Den slutsatsen drog i en PM undertecknad : PM angående den kommunistiska rörelsen I , 15:111, vol. 1 C, . 411Kinas inbetalningar upphörde , 1977 och 1980. Övriga östeurope- iska stater upphörde med inbetalningarna under fortsättningen av . Den sista be- villningen stod SUKP ensamt för. till SED att det i grundats ett handelsbolag för att finansiera partiet. Det leddes av . med denna stödverksamhet som försiggick i det för- dolda förekom också öppet stöd från till SKP. stöd till vänskapsförbundet – noterades i förbundets verksamhetsberättelser. 413 Annonsering i pressen, som kan ha varit den viktigaste stödformen, var ju också helt öppen. Ett stickprov visar att Ny Dag hade stora annonser för de tjeckiska, bulgariska, polska och ungerska paviljongerna vid den då pågående St i . Likaså förekom en rad an- nonser för återförsäljare av bilar från , och Östtyskland.414 Som nämnts ägnade sig en firma - – åt att förmedla annonser för företag i socialistländerna till svensk press. Från kommunistiskt håll har uppgifterna om utländskt under- stöd mötts med skepsis. Invändningarna har bland annat gällt att utbetalningarna från rumänska fackföreningsfonden inte behöver ha avsett kontantstöd till partiet utan bekostande av de svenska studenternas utbildning vid partiskolorna i Moskva.415 Så länge fullständig redogörelse finns för vad som skett efter det att Ru- mänska fackföreningsfonden fattat sina beslut är den tolkningen - och andra liknande – möjliga. Dock har , ekonomi- ansvarig i SKP 1958-64, för SÄKO uppgivit att han visste att parti- et tillfördes pengar utifrån på något sätt. Han visste inte varifrån de kom och frågade inte heller. Han antar att kände till både varifrån pengarna kom och hur transaktionerna gick till. Vad gäller stödets storlek har uppgivit att det kan ha upp- gått till de belopp som redovisas i de publicerade listorna över Ru- mänska fackföreningsfondens utbetalningar. har även be- kräftat att partiet fick en del, om än liten, av vinsten från affärsverksamhet. När partiet förvärvade en kursgård i betalades denna i sin helhet av Greiff.416 412 , SKP/VPK:s utveckling – sedd ur perspektiv. , Övervakningens målobjekt. Se även nedan, avsnitt 7.1. 413Det följande bygger när inte annat framgår på , Russisk guld i svensk kom- munisme i (red.) Guldet från : finansieringen av de nordiske kommu- nistpartier1917-1980, 2001, 42-127, samt , : Övervakningens målobjekt: Svenska kommunisterna som femte kolonn, potentiella landsförrädare och sannolika spioner, s. 36. 414Ny Dag 22-28/8 1951. Den ungerska annonsen upptog en hel sida och var därmed den största. I Ny Dags referat från mässan bedömdes den ungerska paviljongen som den vack- raste. (Ny /8 1951). 415Se t.ex. CH i förhör med SÄKO 15/2 2001. 416Samtal med 4/9 2002, SÄKO. Se även , Övervakningens målob- jekt. Även har för SÄKO bekräftat att det ,-60 och 70-talen före- Polisen misstänkte tidigt att SKP:s ekonomiska band till kommu- nistländerna bestod också efter Kominterns upplösning. I en över- sikt upprättad inom polisen konstaterade förfat- taren, , att det i pressen ofta förekom påståen- den om sovjetryska subventioner till SKP. Det hävdades bl.a. att vissa företag som hade affärer med förde över delar av sin vinst till SKP. Företrädare för partiet hävdade däremot att det var arbetare och småbönder som med sin offervilja bar upp verk- samheten. noterade att uppgifterna om ryskt stöd var obekräftade men gjorde själv den bedömningen att partiet inte kunde finansieras enbart av medlemskontingenter, insamlingar och inkomster från tidningar och förlag. Det bör därjämte uppmärk- sammas, fortsatte han, att partiets okontrollerade insamlings- kampanjer äro väl ägnade att i sig maskera eventuella subventio- ner.417 Det kan konstateras att även om bedömning inte var riktig när han skrev ner den så skulle den bli det. Oli- ka verksamheter inom , främst pressen, fick ma- teriellt understöd från och andra öststater. Men för polisen var det svårt att belägga att det verkligen var fråga om utländskt understöd i lagens mening och inte om helt lagliga, affärsmässiga transaktioner. Och i den mån pengar överfördes kontant fanns det som sagt återkommande insamlingar att stoppa dem i. 6.6.14Statspolisens utredning om de kommunistiska företagen När 1951 i en PM sammanfattade säkerhetspoli- sens misstankar om utländskt understöd till SKP återgav han berät- telsen om hur skulle ha smugglat pengar från i ett sidenbälte.418 För den jämna och breda ström som krävdes för att hålla partiet under armar- na krävdes det säkrare metoder, menade han. Ögonen riktades då mot de kommunistiska företagen och det blev också om dem som kom sovjetisk stödannonsering i kommunistisk press och även stödprenumerationer. Han nämnde även att APK kunde köpa en ny tryckpress från DDR med god rabatt. (Samtal 15/12 2000). har uppgivit att det som parti- ledare inte förekom något stöd utifrån. (Förhör 8/2 2001) 417Översikt över verksamheten inom (SKP) , intill , u. 24/9 1949, 15:111, vol. 418En liknande historia har även berättats om . säkerhetspolisens utredning om SKP:s utländska understöd kom att handla. och framåt insamlades systematiskt in- formation om firmor och affärsmän som bedrev handel med öststa- terna. Utredningen, som även kom att omfatta företag som miss- tänktes för embargobrott och valutatransaktioner, berörde ungefär 200 företag och personer. I materialet finns redogörelser för före- tagens ledning och anställda, ibland med noggranna förteckningar över namn, löner, adresser, arbetsuppgifter, rum, telefonnummer och födelsedatum. Vidare finns där information om affärskontakter och personliga kontakter och ibland om genomförda eller planera- de affärer. Upplysningar om företagen har lämnats av förtroliga meddelare, många med anknytning till beskickningar. I några fall har källorna lämnat kopior på affärsbrev och avtal. Också från ut- ländska tjänster inkom informationer. Källorna har lämnat uppgif- ter om kontakter mellan de svenska företagen och deras samarbets- partner i öst. Säkerhetspolisen hade också samtal med de personer som man misstänkte för att lämna en del av sin vinst till partiet, dock tydligen utan att yppa sina misstankar. Från fick polisen täta rapporter . Källan, enligt sin poliskontakt en rejäl och sköt- sam man med goda familjeförhållanden,419 lämnade sammanlagt 130 rapporter om ekonomiska transaktio- ner utförda av olika företag med anknytning till SKP. En med till- förlitlighetsgraden A betecknad källa lämnade under åren 1961- 1971 58 rapporter med liknande innehåll. till augus- ti lämnade en annan källa rapporter, bland annat en 64 sidor lång lista över samtliga svenska företag som bedrev import från Källan hade insyn i ett konto som lades ner när DDR erkän- des.420 Buggning användes vid åtminstone två tillfällen. kontor var, som nämnts tidigare, buggat till . Uppgifterna tillskrevs meddelaren . Den andra buggningen gäller ett möte på i mellan representanter för AB Svens- ka Godscentraler (ASG) och personal från en utländsk ambassads handelsavdelning. 22/3 1956, överst i 15:73/220, . 4205:73/220, 279, 320. För en annan bild av polisens relationer till se, P. , Säpochef 1962-70, 1988, s. 129. En del av de uppgifter som inkom handlade om att regimerna i öst faktiskt använde affärsförbindelser för att stödja politiska sym- patisörer i kapitalistiska länder. T.ex. sände UD över en uppgift om att österrikiska företag som handlade med tvinga- des avstå mellan av sin vinst till det österrikis- ka kommunistpartiet.421 Ett flertal uppgifter handlade om att en liknande praxis gällde för svenska företag. En polsk affärsman, bosatt i , berättade att den som gjorde affärer med var tvungen att avsätta pengar till en firma , eller till någon annan camouflageinstitution. Hur affärsvinster styrdes över till det svenska partiet antyddes 1951 i en uppgift från en meddelare . Denne uppgav att en handelsattaché vid polska legationen fått pengar från en privat- ägd firma (Sarkotex), som han satt in på ett konto på Skandinaviska banken varifrån det sedan, på ett eller annat sätt, betalats ut till SKP. Det som dock framstår som utredningens huvudresultat är den allmänna kartläggningen av kommunistiska företag och företagare. Den person som säkerhetspolisens intresse framför allt riktade sig mot var . var han direktör för och generalrepresentant för textilier för den östtyska handelsorganisationen und Aussenhandel (DIA). Han hade också goda kontakter med tjeckiska legationens handelsavdelning. innehade han två firmor; Handelsfirman och A/B G.W. Polisens material om består av uppgifter från olika källor, de flesta täcknamn för information från telefonkontroll men även buggning. Vidare undersöktes post och i akten har bevarats kopior av affärsavtal och telegram. Ett resultat av övervakningen var en lista över de svenska textilföretag som anlitade före- tag för import av östtyska textilier Enligt olika källor fick ut en högre provision än den gängse och betalade en del av överskottet till SKP. Säkerhetspolisen fick också höra att det inte var utan SKP som var den egent- lige ägaren till A/B . Den uppgiften kom från en an- ställd vid en öststatslegation. Enligt en mycket tillförlitlig källa skulle en representant för ASG i telefonsamtal med ha fått reda på att firma förmedlade pengar till det svenska kom- 421 Uppgiften finns i Nyhetsbrev från om handeln med 1957, som återfinns under rubriken och han- delsavdelningen, vol. 5, 15:112/Special, SKP-ekonomi, . Av samma samtal skall ha framgått att ASG skulle avstå av sina inkomster från trafiken med . En annan källa hade en teori om hur överföringen av dessa pengar från ASG till partiet i praktiken gick till. Men det var inte bara och andra med anknytning till SKP som utpekades som delaktiga i överföringen av stöd till SKP. En uppgav att han av en tjeckisk partner erbjudits en order på villkor att en viss procent av vinsten skulle tillfalla SKP. Han hade nekat men namngav två andra, icke- kommunistiska firmor som hade accepterat villkoren.422 En direk- tör förmedlade 1950 en uppgift om att ett företag inbetalat till SKP i samband med en affär på . En an- nan källa uppgav att samma firma satt in på i för SKP:s räkning. Liknande uppgifter lämnades av en affärsman, som förmedlade affärer mellan och DDR. Han hade vid ett besök i blivit uppsökt av en kvinna som förklarat att han måste avstå av sin vinst till tre personer med anknytning till SKP. Affärsman- nen fick uppgiften bekräftad av en direktör på den östtyska han- delscentralen. Dessutom fick han av portieren på sitt hotell reda på att affärsmän måste avstå en del av sina provisioner till kommunis- terna. Han avstod då från vidare affärer.423 En av de få uppgifterna om förbindelser med handlade om gåvopaket. En källa uppgav att paket till mottagare i ålades en förhållandevis hög införseltullavgift som via Ny- man & inbetalades till som i sin tur förde över pengarna till ett konto i . På den banken hade även ett konto och källan frågade sig om tullavgifterna användes för att finansiera SKP och olika kommunistiska täckorganisationer. Resultatet av denna omfattande spaningsverksamhet blev alltså att information samlades om ett stort antal företag och företagare med någon form av anknytning till SKP. Några belägg för brottslig förmedling av utländskt stöd till SKP kunde dock aldrig företes. När bearbetningssektionen bedömde utredningsläget kom den fram till att det inte var möjligt att bevisa att affärskon- takterna verkligen syftade till att stödja partiet.424 Uppgiften var onekligen svår: en svensk affärsman hade rätt att skänka pengar 422Malin , Genomgång av JWK 15:112/Special, SKP ekonomi, SÄKO, s 8. 423Ibid, s. 15. 424Kommunistisk affärsverksamhet, och företagare (), Statspolisen, II B, Bearbetningssektionen, HSC 242/64, . eller ett hus till ett politiskt parti och det var näst intill omöjligt att visa att hans utländska affärspartner givit honom goda villkor just i avsikt att han skulle kunna ge dessa gåvor. Man kan möjligen tycka att denna svårighet varit möjlig att förutse redan när det långa utredningsarbetet inleddes. En massiv insats kom nu att ägnas en till synes olöslig uppgift. Att undersökningen inte ledde till åtal hindrar inte att materialet har stort intresse som bidrag till historieskrivningen om den svens- ka kommunismen och stormakternas propagandakrig under fem- tiotalet. och de övriga satsade betydande resurser på att stödja dem som var villiga att förklara och stödja deras agerande på den internationella arenan.