sou · GQB387d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Med ledning av svenska kommunistiska tidningar och andra öppna källor följdes och analy- serades den kommunistiska verksamheten och ett kortregister över svenska kommunister upprättades. Detta register, som om- fattade ca 10 000 namn, var användbart för olika ändamål, något som framhölls i en rapport till State Department . The existence of this index, as pointed out in the despatch, is not only of very frequent use for several purposes, but it might well prove to be invaluable in the event of war.29 in konstaterade ambassaden att det blivit allt svårare att få namn på svenska kommunister via pressen, eftersom de kommunistiska tidningarna efter spionavslöjandena blivit mer återhållsamma med namnpublicering. Registret bedömdes ändå för vara användbart, bl.a. för den konsulära avdelningen, vilket ger vid handen att det användes vid behandling av just visumansök- ningar.30 TV-programmen 8 och 15.12.1999 28Undersökningen har utförts av fil.dr. 29Ambassadör till , SD, , 758.001/3-1651, National Archives (NA) 30Card index of Swedish Communists, 758.001/5-453, NA Naturligtvis kan ambassaden haft tillgång även till andra källor rörande svenska kommunister än den egna pressbevakningen. Vad däremot gäller ett dokument med namn på 1 200 svenska kommu- nistiska fackföreningsmedlemmar, som ambassaden skickat till Sta- te Departement och som i svenska medier påståtts ha överlämnats till företrädare för av en svensk fackföreningsman, anges dock i missivet uttryckligen följande. This account, attached as Enclosure No. 1, lists the names and assumed importance of over 1,000 Communist activities by un- ions, locals, sections, workshops, as well as by the degree of Communist infiltration and geographic positions and interun- ion classification. The list is based on three years of systematic study by this Mission of overt sources, particularly the Com- munist press.31 I samma missiv uppges att den svenske fackföreningsmannen till en av ambassadens tjänstemän överlämnat en rapport om det kommunistiska arbetet i svenska fackföreningar. Denna rap- port, som är mycket allmänt hållen, innehåller en redogörelse för hur olika fackföreningar är uppbyggda, vilka politiska fraktioner som finns i olika lokala fackföreningsstyrelser, etc. Den innehåller inga namn.32 En tidigare befattningshavare vid säkerhetspolisen har för kom- missionen uppgett att det förekom rykten inom avdelningen om att en kopia av säkerhetspolisens register skulle ha överlämnats till CIA. Med anledning härav frågade han che- fen för CIA:s nordeuropeiska avdelning om CIA hade tillgång till en sådan kopia, vilket denne förnekade. Ett visst stöd för ryktena finns dock i en dagboksanteckning av den amerikanske . Där nämner denne att statspoli- sen försett ambassaden med listor över svenska kommunister, något som avslöjats i ett visumärende.33 Med hänsyn till den utomordentligt restriktiva inställning till samarbete med ut- 31Communist influence in Swedish labor, , 758.001/2-1451, NA 32Survey of the Communist situation in certain important trade unions throughout , 758.001/2-1451, NA 33Dagboksanteckningen lyder: Birdsall and Cockram in re: that we interrogate Hungarian refugees here who were formerly connected with AVH. The Swedes are very sensitive re this, so our first move will be to see if Birdsall can for the first time get in direct contact with the State , who were put off some years ago by the revelation that they had given us lists of Swedish commies (?!). It came out through a visa case. Cabots dagboksanteckningar har ställts till kommissionens förfogande av forskaren . ländska säkerhetstjänster (vid sidan av de nordiska) som statspolis- intendenten intog, framstår det emellertid för kom- missionen som osannolikt att ett sådant utlämnande skulle ha skett som chef för säkerhetspolisen. Det mesta talar för att syftade på de uppgifter som en officer vid försvarssta- bens inrikesavdelning lämnat till en företräda- re för CIA.34 Statspolisen tillämpade efter militärt mönster ett system för be- dömning av uppgifter av agentkaraktär. Källornas tillförlitlighet angavs i en skala A-E, där t.ex. A stod för en länge prövad pålitlig källa, som brukar leverera förstahandsuppgifter såsom telegram, kodböcker, fotokopior av originalhandlingar, C för en bra, vanli- gen korrekt källa, vars tillförlitlighet dock icke helt kan bedömas på grund av att kontakten med vederbörande ej varit långvarig eller liknande omständigheter och E för en tvivelaktig källa ibland le- vererande riktiga ibland mera dubiösa uppgifter. X markerade att det var fråga om en okänd eller oprövad källa, uppgift i andra eller tredje hand eller rykte. På motsvarande sätt bedömdes underrät- telserna i en skala från 1-6, där 1 stod för mycket trolig, 5 för otrolig och 6 för okänd, omöjlig att bedöma.35 Eftersom analyskapaciteten var bristfällig bestod bearbetningen av det insamlade materialet huvudsakligen i registrering av organi- sationer och personer. Sammanställningar, ofta av en allmänt orien- terande karaktär, gjordes om ytterlighetspartierna och därtill knut- na organisationer. upprättade statspolisen Översikter över spionage och sabotage o.d. som gällde höger- och vänsterextremistiska organisationer, fram till och med och därefter kvartalsvis. Dessa översikter överlämnades som orientering inom säkerhetspolisen centralt och lokalt och till den militära säkerhetstjänsten. Ett syfte med dessa översikter var att de lokala avdelningarna i större utsträckning än tidigare skulle inrapportera händelser och förhållanden för bearbetning. Underlag för översikterna utgjordes av uppgifter som inkommit från de loka- la statspolisavdelningarna, från förtroliga meddelare, från andra käl- lor och från pressen. 34Se nedan, avsnitt 8.1 35Skrivelse från Fst/In till statspolisintendenten, serie E 1, vol. 19, Allmänna säker- hetstjänstens arkiv, RA Vid säkerhetstjänstens Stockholmsavdelning, den s.k. 6:e roteln, fördes under ett centralt spaningsregister. Dess- utom fördes där specialregister över kommunister, nazister och andra grupper som bedömdes kunna utgöra säkerhetsrisker, såsom syndikalister och medlemmar i och sympatisörer med Förbundet . Registren hade byggts upp på grundval av de lokala polisregistren och tillfördes efter hand uppgifter som rap- porterades från de lokala polisorganen och andra myndigheter, an- mälningar från allmänheten och uppgifter från den omfattande tra- fikmedelskontrollen (post- och telefonkontroll m.m.). Ett omfat- tande underlag för registrering erhölls vid en lands- omfattande husundersökning mot ett tusental kända kommunister, partiexpeditioner och redaktionslokaler, då förteckningar över medlemmar i påträffades. Närmare föreskrifter för registreringen gavs efter hand genom cirkulärskrivelser av säkerhetschefen. I fråga om kommunister och nazister föreskrevs att de skulle klassificeras enligt ett bokstavssy- stem, där A betecknade särskilt farliga personer, exempelvis perso- ner med nyckelpositioner i partiet och funktionärer i den illegala partiapparaten, B betecknade aktiva partimedlemmar såsom agita- torer och representanter i politiska församlingar, C betecknade öv- riga organiserade partimedlemmar, prenumeranter på partilitteratur m.fl. samt D betecknade sympatisörer i övrigt. var antalet registrerade kommunister ca 58 000, varav fler än 7 000 un- der beteckningarna A och B, och antalet registrerade nazister näs- tan 13 000, varav ca 1 300 under beteckningarna A och B. Uppgif- terna i säkerhetstjänstens spaningsregister tjänade förutom att till- handahålla spaningsorganen erforderligt material även som under- lag för personalkontrollen. 36 Historiken grundas på betänkandet Säkerhetstjänstens verksamhet (SOU 1948:7) s. 265- 310 och den sammanfattning därav som finns i rapporten – Säkerhetspolisens arbets- metoder (SOU1989:18) s. 121 f. Efter samråd med statsrådet , som inom regeringen var ansvarig för polisfrågor, lämnade säkerhetschefen i cirkulärskrivelse övervakningscheferna bl.a. föl- jande direktiv i fråga om en sanering av registret. Klassificering av medlemmar, tillhörande kommunist- och na- zistpartierna skulle upphöra. Förut verkställd klassificering fick be- hållas för internt bruk men inte åberopas eller omnämnas. I special- registren rörande kommunister och nazister skulle hädanefter som nya namn endast antecknas personer som intog en ledande ställ- ning i partiet (dvs. i stort sett sådana som tidigare klassificerats med A eller B), hade förbindelser med främmande makt, utövade verksamhet som stred mot rikets säkerhet eller eljest företog åt- gärd, som med hänsyn till rikets säkerhet kunde anses vara an- märkningsvärd. Från registren skulle de tidigare med C och D klas- sificerade personuppgifterna tas bort. Det angavs vara av synnerlig vikt att de uppgifter som tillfördes registren i alla hänseenden var objektiva, korrekta och grundade på sakskäl. Det borde särskilt anges om vederbörande var anställd vid det militära eller civila försvaret, polisen, den centrala statsförvalt- ningen, kraftföretag, industriföretag av synnerlig vikt för försvaret eller folkförsörjningen, vid järnvägar, post-, telegraf- eller tullverk m.m. I en cirkulärskrivelse till övervakningscheferna förklarade säkerhetschefen att specialregister över kommunister inte längre fick föras. I centralregistret fick inte längre tas upp svenska medborgare uteslutande av den anledningen att vederbö- rande tillhörde eller sympatiserade med det eller prenumererade på dess tidningar. Den registrering som redan gjorts skulle dock bestå. – förekom av allt att döma heller inte någon registrering av personer på grund av deras anslutning till SKP. Och flertalet nazister var redan registrerade hos den allmänna säkerhetstjänsten. Samtliga svenskar som under kriget kämpat på tysk sida registrerades liksom de svenskar som upplåtit bostäder åt eller förfalskat pass till utländska nazister på flykt. Efter Pragkuppen sågs bestämmelserna om statspoli- sens centrala register över. informerade statspo- lisintendenten genom ett cirkulär landsfogdarna och vissa lokala polisenheter om vad som skulle gälla vid införande i det centrala Det betonades att statspolisens uppgift var att bekämpa landsskadliga brott. Verksamheten angavs inte innefatta övervak- ning av politiska partier som sådana. Å andra sidan framhölls att övervakningen måste rikta sig inte endast mot enskilda personer utan även mot organisationer, som kunde misstänkas för att i ett kritiskt läge komma att inta en hållning, varigenom rikets säkerhet sättes i fara. Det betonades att resultaten från övervakningen skul- le rapporteras till statspolisens tredje rotel. Det gällde exempelvis misstänkta organisationers mål, metoder, möten och andra sam- mankomster, utbildningsövningar, medlemmar och sympatisörer. Uppgifter om personer skulle för undvikande av rättsförluster vara objektiva, korrekta och grundade på sakskäl. De borde läm- nas med synnerlig omsorg och efter noggrann prövning. Även uppgifter om yrke, värnpliktsnummer och vad som var känt om personen i politiskt hänseende skulle rapporteras. På den blankett som utgjorde underlag för registreringen skulle noteras om vederbörande kunde misstänkas för att a)öppet eller fördolt intaga eller ha intagit ledande ställning i organisation, varom här är fråga (namngives) eller eljest i högre grad åtnjuta sådan organisations förtroende b)ha eller ha haft förbindelse med främmande makt c)utöva eller ha utövat verksamhet, som strider mot rikets sä- kerhet eller d)eljest företaga eller ha företagit åtgärd, som ur synpunkten av rikets säkerhet kan anses vara av anmärkningsvärd art. Även uppgifter som inte var av så kvalificerad art som de nämnda borde rapporteras på blanketten. En sådan uppgift kunde vara att vederbörande är passiv medlem eller sympatisör. Det framhölls att högre myndighet inte utfärdat några inskränkande direktiv, var- för registrering fick ske av alla fakta och omständigheter, som po- lisen anser nu eller kunna få betydelse för spaningsverk- samheten.37 Bestämmelserna gav således statspolisen i stort sett fria händer och i praktiken kom också registreringen av (misstänkta) kommu- nister att bli mycket extensiv. SKP:s förtroendevalda och medlem- mar liksom all personal som i någon egenskap arbetade för SKP el- ler därtill knutna organisationer och företag kunde registreras. Det- samma gällde i hög grad medlemmar i och sympatisörer till vän- skapsföreningar och . 37 Cirkulär nr 1 till polismästarna, 22.9.1948 kommuniststater, deltagande i sammankomster med svenska och internationella täckorganisationer och i var re- gistreringsgrundande. Också prenumeranter på kommunistiska tidningar, deltagare i SKP:s 1 maj-demonstrationer, undertecknare av kommunistiska upprop, bidragsgivare till insamlingar och per- soner som besökte registrerades. Någon nedre ål- dersgräns fanns inte, vilket innebar att även skolbarn kunde regi- streras. I många fall härrörde de uppgifter som lades till grund för registrering från förtroliga meddelare och telefonkontroll. I regist- ret antecknades namn, adress, födelsedatum och, i förekommande fall, bilnummer. För åtskilliga registrerade lade statspolisen upp en akt, i vilken rapporter och andra uppgifter om personen samlades. Normalt anskaffades fotografier av de registrerade genom passre- gistret. Också partiet som sådant, dess , kommunistiska arbetarkommuner, tidningar och andra företag, vänskapsföreningar och andra organisationer med anknytning till partiet registrerades och särskilda akter upprättades. Övervakning- en av partiets olika organ minskade dock . Engagemang i någon annan fredsorganisation än SFK torde i sig inte ha varit registreringsgrundande. Men även personer vars poli- tiska status var okänd eller som rentav var verksamma inom bor- gerliga partier kunde registreras, om de t.ex. deltog vid världsfreds- kongresser eller samlade in namn till fredsappeller. Personer i le- dande ställning inom Världsmedborgarrörelsen registrerades lik- som de som i samband med organisationens aktioner åtalades för uppvigling till lydnadsbrott eller gjort sig skyldiga till förargelse- väckande beteende. förekom det att religiöst motiverade värnpliktsvägrare, t.ex. Jehovas vittnen, registrerades. Däremot tycks varken underskrivande av AMSA:s upprop mot svensk anskaffning av kärnvapen eller deltagande i av AMSA arran- gerade marscher ha varit registreringsgrundande. Kommissionen har även stickprovsvis undersökt i vad mån och, i så fall på vilka grunder, statspolisen registrerade opinionsbildare, författare och politiker, vilka inte var direkt knutna till SKP men på olika sätt gjort sig kända för radikala politiska ståndpunkter. Bland de personakter som kommissionen undersökt finns sådana som av- ser s.k. tredje ståndpunktare,38 vänstersocialdemokrater, kulturra- 38 Tredje ståndpunkten var en opinionsströmning som sökte hävda en ideologiskt neutral ställning mellan stormaktsblocken. Företrädarna för denna uppfattning, särskilt en rad yngre författare och poeter, reagerade vid tiden för på vad de uppfattade som ensidigt i den svenska opinionsbildningen och protesterade mot det svart- dikaler och fredsaktivister. Det förhållandet att en person var enga- gerad i debatten om tredje ståndpunkten var i sig inte registrerings- grundande, vilket inte hindrar att flera av dem som omfattade den- na uppfattning var registrerade, men då på andra grunder. Också andra radikala kulturpersonligheter liksom socialdemokratiska poli- tiker på partiets vänsterflygel finns registrerade, men inte på grund av sina åsikter utan som en följd av sina kontakter med öststatsdi- plomater eller engagemang i vänskapsföreningar och andra täck- organisationer. Personer med anknytning till de nazistiska organisationerna SSS och NRP registrerades nästan undantagslöst. Detsamma gällde per- soner med anknytning till och ungdomsor- ganisationen . En något mer restriktiv hållning intog stats- polisen i fråga om registrering av personer med anknytning till and- ra högerextremistiska organisationer. Ledande personer inom NSR och SNF, t.ex. styrelseledamöter på central och lokal nivå liksom ombud i organisationernas beslutande organ, antecknades i statspo- register. Så skedde även beträffande försvarsanställda med- lemmar. Registreringarna kunde grundas på omnämnanden i parti- pressen, prenumerantförteckningar till sådana tidningar, identifie- ring i samband med mötesverksamhet eller upplysningar från för- troliga meddelare. Statspolisen tycks ha strävat efter att ha en så heltäckande in- formation som möjligt om de nazistiska och högerextremistiska organisationerna. Ett särskilt skäl härtill var att medlemmarna i stor utsträckning rörde sig mellan organisationerna. bestämmelser om förandet av statspolisens centrala re- gister ersattes av . Innehållet i denna överensstämde i stort sett med de tidigare reglerna med det undantaget att fortsättningsvis även andra förhållanden än politisk övertygelse skulle beaktas vid bedömningen av en persons pålitlig- het. Det gällde personliga förhållanden som t.ex. missbrukspro- blem, homosexualitet, påtagligt dålig ekonomi, längre tids utlands- vistelse och släktskap eller närmare bekantskap med utlänning. Statspolisens centralregister innehöll uppgifter om när- mare 450 000 personer och var ca 500 000 personer registrerade däri. Uppgifterna i registret liksom omfattningen därav omgavs med sträng sekretess. Registret var upplagt enligt det s.k. vita åsiktsmönster som det skapade, se närmare : och det , Antikommunism och liberalism i 1946-1952. JWK-systemet (uppkallat efter upphovsmannen, kommissarie ) i form av en nummer- och teckenkod.39 Sökningar i re- gistret genomfördes med hjälp av ett s.k. flexoregister, uppfört på rotundor. På flexoremsorna fanns noteringar om de registrerade personernas namn, födelsedatum, nationalitet, yrke och adress, kod enligt JWK-systemet samt hänvisning till det personärende eller den sakakt där dokumentationen var samlad. Av beredskapsskäl fo- tograferades flexoregistret , nämli- gen i samband med , och Berlinkrisen . Fotografierna förstördes på order av av- delningschefen . Vid sidan av centralregistret förde enskilda rotlar vid säkerhetsav- delningen ett antal specialregister som användes i den löpande verksamheten. fördes vid svenskroteln inom byrå B bl.a. ett register över personer i och län med extrem politisk inställning omfattande ca 50 000 namn, fördelade på grupperna aktiv, medlem och sympatisör. Även äkta makar till sådana personer registrerades. Registret användes för identifiering och kompletterades löpande. Där fördes också ett be- redskapsregister (även kallat krigsfallsförteckningen) över personer i som var aktuella för omhändertagande i ett skärpt läge. Vid personalkontrollroteln fördes regis- ter över samtliga personer beträffande vilka utfall förekommit vid personalkontroll, oavsett om uppgifterna lämnats ut (75 000 st). Dessutom fördes vid olika rotlar och detaljer ett flertal mindre re- gister över personer och organisationer, ofta med likartad inrikt- ning, t.ex. över aktiva kommunister i , över aktiva kommu- nister och pacifister, över prenumeranter på kommunistisk press, över ledande kommunister i och övriga , över aktiva 39 I JWK-systemet betecknades t.ex. nazism med 50 och kommunism med 15. Till dessa grundvärden fogades alltså ytterligare beteckningar på sätt som följande citat exemplifierar: (15:13:52)=kommunistsympatisör ; (15:13+:50)=stark kommunistsympatisör ; (15:13-:49)=om ej utpräglad kommunistsympatisör så har vederbörande dock visat tenden- ser, vilka tyda på att han i vart fall 1949 gillade och anslöt sig till den kommunistiska ideolo- gin; :51)=1951 förelåg viss anledning misstänka att vederbörande hade sympatier för kommunistiska företeelser och skeenden, ehuru konkreta bevis härför icke kunnat före- bringas. Ang grundmaterial för vissa arbetsgrupper i enlighet med de riktlinjer som fram- kom vid informationssammankomst ordnad av AgDataSäk 20.9.1965, bilaga 5, HSC 340/65, (cit. nazister i , över företag ägda av SKP, dess medlemmar och sympatisörer samt över svenska kommunistiska och pacifistiska organisationer och svenska, utländska och internationella nazistiska organisationer. Också vid sektionerna ute i landet fördes diverse personregister. I många fall fanns de personer som var antecknade i sådana special- register även antecknade i centralregistret, men så var inte alltid fal- let. Ett skäl till detta var att personen i fråga inte kunnat fullstän- digt identifieras, ett annat att personens politiska belastning tills vidare inte ansågs motivera en registrering i centralregistret. Det förekom även en viss eftersläpning vad avser sektionernas rapporte- ring till centralregistret. Därtill kom att enskilda befattningshavare eller i vissa fall grup- per av befattningshavare såväl vid statspolisen i som ute på sektionerna kunde föra anteckningar över personer som var fö- remål för intresse. Under upprättade den allmänna säkerhetstjäns- ten på regeringens uppdrag förteckningar över nazister, kommunis- ter och s.k. Englandssympatisörer, som kunde bli föremål för åt- gärder i krislägen av olika slag. Huruvida tvångsmedelslag kunde åberopas för ett allmänt omhändertagande i preventivt syfte var emellertid tveksamt. Denna lag upphörde att gälla . Och det hemliga regeringsdirektiv som reglerat förfarandet med omhändertaganden upphävdes den 1 november 1945.40 När den inre beredskapen mot kommunisterna skärptes föreslog statspolisintendenten i en PM till inrikesministern att lagliga möjligheter böra tillskapas att i ett ytterst farligt läge omhändertaga farliga medlemmar av ´femte kolonnen´. Statspoli- sen aktualiserade , sedan stora delar av den kommunis- tiska rörelsen kartlagts, frågan på nytt. Vid ett möte med landsfog- darna (dvs. länspolischeferna) detta år diskuterades hur det inhämtade registermaterialet skulle bearbetas och klassificeras för att förbereda en s.k. beredskapsförteckning. Från statspolisens sida förordades att de viktigare kommunisterna skulle inplaceras på en glidande skala enligt bedömningar av deras nationella opålitlig- het. De skulle delas in i två eller tre grupper med olika prioritets- grad. Ett omhändertagande skulle därmed kunna anpassas till till- 40 Se närmare SOU 1948:7 s. 257 ff Till de kategorier som föreslogs tas upp i för- teckningen hörde riksdagsmän, medlemmar i partistyrelsen, perso- ner som dömts för brott mot rikets säkerhet, kända kommunister som deltagit som frivilliga i och utbildats i sabotage och partisankrigföring samt andra särskilt aktiva kommu- nister. I en PM till regeringen förklarade statspolisintenden- ten att det var angeläget att regeringen utfärdade direktiv om den planläggning som erfordras för att i ett skärpt läge vidtaga åtgär- der mot den s.k. femte kolonnen. återkom han i ärendet och meddelade att vissa förberedande åtgärder redan vidtagits, men att arbetet inte kunde drivas längre utan att regeringen tog ställning till vissa spörsmål i samband med denna fråga. påminde han på nytt regeringen om önske- målet om en lagstiftning som möjliggjorde ett tillfälligt omhän- dertagande av svenska medborgare, som under krig kunna antagas vara till fara för rikets säkerhet. Trots avsaknaden av lagstiftning kom mötet med landsfogdarna att bli startpunkten för förandet av den s.k. B-förteckningen över kommunister. Bearbetningen kunde dock inte skötas tillfredsstäl- lande. gavs emellertid denna uppgift hög pri- oritet. I en PM till inrikesministern informerade statspo- lisintendenten om de beredskapsåtgärder som vidtagits och fram- höll att vissa förberedelser har även vidtagits, som bygger på ännu ej promulgerade lagar angående processuella tvångsmedel m.m. Ifråga om svenska medborgare, som kan anses utgöra en säker- hetsrisk i sådan grad att de böra omhändertagas, har statspolis- intendenten i avvaktan på legal grund för sådant omhänderta- gande utarbetat vissa riktlinjer samt uppgjort namnförslag. Des- sa riktlinjer och namnförslag skall underställas Kungl.