sou · GQB392d2 · 2003-01-01 00:00:00 — ansåg dock att befattning var en onödig påbyggnad av organisationen men hade sagt att var utsedd av person som var anställd vid IB:s huvudkontor i början av 1970- talet, , har sagt att drabbades av cancer, pensione- rades och efterträddes av . Enligt saknade dock erfarenhet av utrikes verksamhet varför han 107Försvarsutskottets utfrågning av . Samtalsuppteck- ningen förvaras i arkivmaterialet (FöU 1973:25). diskuterade mycket med men passade inte för jobbet och efterträddes, fortfarande enligt , av , chef för , säger att , som han beskriver som säkerhetschef på /TV, var påtänkt som efterträdare till antingen eller efter IB-affärens avslutning. avrådde dock efter- som han ansåg att var överdrivet agentromantisk.110 En anställd vid operationsavdelningen berättar att han träffade . Han hade inte uppfattningen att efterträdde , snarare handlade det om en stabschefsfunk- tion.111 En annan person som var anställd vid samma avdelning, uppfattade att var chef för fram till början av 1974 då tog över. Han minns som knuten till IB på något sätt men hörde ingen säga att han skulle efterträda Elmér.112 9.10Efter IB-affären 1973 – inrikesverksamhet på tomgång Avsnittet behandlar inrikesverksamhet ledd av från IB-avslöjandet . Här ska poängteras att IB efter avslöjandet omorganiserades varvid stora delar av personalen – av vilka ett 20-tal redovisats med namn och bild i FiB/Kulturfront – ersattes. Ny chef för verksamheten blev översten . Det finns inget som tyder på att det av ledda IB – som hädanefter kallas GBU – bedrev någon inrikes övervakning på samma sätt som IB tidigare gjorde. Dock var fortfarande under resterande delen av knuten till GBU som någon sorts rådgivare till . Med hjälp av den kopplingen kunde han och i någon omfattning fortsätta studera inrikes förhållanden. , som vid den aktuella tiden hade ansvaret för de hemliga anslagen inom försvarsdepartementet, har hävdat att och efter IB-affären 1973 fortsatte att arbeta för GBU:s räkning under den nye chefen . 109Samtal nr 354. Som exempel på agent- romantiken berättar , då han en gång skulle träffa , först åkte upp till översta våningen med hissen. Däruppe bytte kläder och satte på sig en lös- mustasch varefter han tog hissen ned till mötet med . 111Samtal nr 217 (förhör). 112Samtal nr 423. användes som privata konsulter och avlönades från underrättelse- tjänstens konto inom försvarsstaben, menar , som var chef för /GBU från , hävdar att det stämmer att fortsatte arbeta för GBU, men då endast med vissa utrikesfrågor. Däremot, säger han bestämt att aldrig, under tid, arbetade för GBU. har aldrig ens träffat . hävdar att förekom ingen inrikesverksamhet inom GBU.114 En person, , som , 1974–1979, var chef för , hävdar att fram eller 1977 fungerade som överlämnare till innan flyt- tade till . satte in i dennes arbetsuppgifter. berättade för att IB tidigare haft till uppgift att hålla reda på personer som kunde misstänkas vara beredda att hjälpa en ockupationsmakt, men att man inte fått fortsätta med detta. Därför skulle inte syssla med sådant. överlämnade en rapportör, , till . rapporter avsåg endast politiska och strategiska för- hållanden utomlands. uppfattade att varit souschef under . Han var en eldsjäl och idealist men troligen lite för lättsinnig för att vara lämplig som chef. I början av sin tjänstgöring vid GBU gick underrättelsekurser där han bl.a. lärde sig hur man skulle undvika förföljare. Det var näm- ligen så att journalister försökte avslöja det nya IB/GBU. Man vidtog också andra försiktighetsmått såsom att använda kodnamn och ha konspirativa möten. Vid en sådan kurs föreläste någon timme. minns inte vad föreläsningen handlade om. I samband med ett besök i presenterades operationschefen för . Det är de enda tillfällen vid vilka han träffat respektive . Operationsavdelningen hade såvitt vet inga kontakter inom fackförenings- rörelsen. Man intresserade sig inte för i politiskt verk- samma personer och det förekom inga operationer riktade mot sådana.115 När den borgerliga regeringen tillträdde 1976 blev moderaten ny försvarsminister. Då han upptäckte att och fanns kvar inom verksamheten, kallade han till sig överbefälhavaren och krävde att de två skulle avlägsnas . Krönmark ville på detta sätt 113Förfs samtal med . 114Förfs samtal med . 115Samtal nr 363. spräcka den symbios han ansåg existerade mellan Synnergrens militärkomplex och det socialdemokratiska partiet. Även om Krönmark är medveten om att Synnergren i första hand var militär och agerade utifrån den plattformen, menar han att det faktum att Synnergren hyste sympatier gentemot partiet – och att detta varit i regeringsställning så länge – ändå gjorde att det fanns en tydlig koppling mellan militär och parti. Dessutom hävdar att hade ganska intensiva kontakter med försvarsdepartementet och att han var att betrakta som en politisk underrättelse- man. Beträffande Elmérs och konsultverksamhet, ville Krönmark avveckla dem eftersom han ansåg att de var en belast- ning för underrättelseverksamheten i och med att de var brända. Den förklaring Krönmark fick från Synnergren till att de ännu var kvar i organisationen var att de satt inne med så mycket informa- tion om verksamheten och hade så lång erfarenhet inom området. Detta var alltså –1977.116 Så vad sysslade och med? har uppgivit att framför allt hade två huvuduppgifter, båda med koppling till . I det ena fallet skulle han fortsätta med sitt gamla samarbete med Organisation P (Puskala). pensionerades dock 1976 varefter organisationen upphörde. menar att allt IB fick från kom från Puskalas organisation. Elmérs andra uppgift rörde de stay behind-kontakter som han nämnde i sitt samtal med Neutralitetspolitikkommis- sionen 1993, redovisade i denna skildring i avsnitt 4.3 Några papper i skrivbordslåda. Utöver dessa två finlandsrelate- rade uppgifter, som inte hade något direkt med GBU att göra, fungerade enligt också som lärare och åt nye IB/GBU-chefen . , och träffades och samtalade om vad de jobbade med. hade också, som tidigare, kontaktytor i , och Tyskland.117 Efter IB-avslöjandet beviljades pension. höll emellertid kontakt och de träffades då och då. ansåg att de inte skulle såga av grenen, dvs. kontakterna i och de övriga nordiska länderna. 116Förfs samtal med . av sina arbetsinsatser åt kontaktmännen i och . Han företog enstaka resor till dem. anställde inledningsvis som konsult mot en ersättning om . vet inte varifrån pengarna kom. sade att pengarna var slut och därefter förekom ingen verksamhet från Paues´ sida.118 hade sagt att vi måste ju försöka fortsätta att följa den här verksamheten varmed han enligt avsåg den revolutionära vänstern i . In- tresset koncentrerades nästan uteslutande till . lämnade inget annat än några anteckningar till som tog emot på där ännu hade en lägenhet. vet inte varför ville ha uppgifterna eller om de gick vidare till någon. Han poängterar att det rörde sig om ytterst sporadiska kon- takter och att han innehade en heltidsanställ- ning vid ABF i . Troligen genom kom i kontakt med på varv, som enligt hade den bästa informationen om KFML(r). De träffades två eller i och . hade ett eget kartotek över kommunister. Troligen fick viss ersättning för den information som han lämnade.119 har bekräftat att han talade med om den fackliga situationen vid Eriksbergsvarvet. Då inte ansåg sig ha tillräckliga kunskaper om situationen vid föreslog han att istället kontakta den facklige företrädaren som berättade om detta i ett TV-program 1991: : Vad som var den huvudsakliga uppgiften det var ju att kartlägga den här extremvänstern framför allt, och planer på olika aktioner dom hade. Reportern frågar hur höll ordning på västerextremisterna. : Ja, om jag höll någon speciell ordning ... med det är klart, att jag hade ju ett litet kartotek, det hade jag ... kan väl ha rört sig om en 50- 100 namn. Reportern: här namnen, rapporterades de vidare till IB i ? : Ja, en del. Reportern: Vad hände med dom där, vet du det? 119Samtal med och . 120Förfs samtal med . : Nä, det har jag ingen aning om. Reportern: Men det var som tog emot dom? : Det var , ja. Reportern: Och det här var åren 1974–1975. Speaker: personliga motiv för att kartlägga vänsterfolk på arbetsplatserna var att han som socialdemokrat ville skydda facket från infiltration. Reportern: var ju militärt, hur kom IB in i den här bilden? : Ja, det ... det vet jag faktiskt inte, jag hade väl egentligen inte klart för mig från början att det var IB det var frågan om. Reportern: trodde du att du arbetade för? : För partiet alltså. Reportern: Att var utsänd av partiet alltså? Reportern: var det ju militär verksamhet, hur reagerar du då inför dom här rapporterna? Vad skulle militären kunna göra åt en vild strejk t.ex. på en arbetsplats i ? : Nä, ingenting. Reportern: Men vad var då poängen som du ser det? : Ja, poängen var ju så att säga att partiet och fackförenings- rörelsen kunde ha en beredskap och så att säga kunna förutse såna här aktioner.121 Att notera är här att under intervjun är av uppfatt- ningen att det är SAP han arbetat för inte IB – det är istället inter- vjuaren som talar om för att uppdragsgivaren egentligen skulle ha varit IB. I samband med att avslöjades som sjukhusspion kontaktades av som sa att det var bäst att avveckla verksamheten.122 Levins uppgifter pekar på att den verksamhet som bedrevs av tillsammans med och i huvudsak kretsade runt SAP. Visserligen kan man säga att såg möjligheten att ut- nyttja partiet i kampen mot extremvänstern men detta bör ha varit av ömsesidigt intresse. och kunde bidra med erfaren- het och kunskaper från sitt yrkesverksamma liv inom säkerhets- Programmet gjordes av och och presenterades av . och underrättelsetjänsten och att man, inte minst i , till- godogjorde sig dessa egenskaper vittnar flera personer om. Också har, med hänvisning till IB, sagt att man behövde och fick hjälp. , som var kontaktman rörande , har hävdat att ännu efter en 1976 var kvar i verksamheten; beviset på detta skulle utgöras av att då besökte en av på där vid tillfället uppehöll sig. På fråga hur kommit in, hänvisade denne till . uppfattade då att var engagerad av IB, men han vet inget närmare om Paues´ och Levins relation.123 Uppgiften behöver i och för sig inte betyda att då ännu var verksam för eller – nattlogi kunde ju ha erbjudits ändå. har i samtal med SÄKO haft svårt att direkt kunna peka ut när verksamheten egentligen upphörde. Så mycket är klart att både han och intresserade sig för och möjligen skaffade informa- tioner om APK då detta parti bildades efter en utbrytning ur VPK. därefter tonade det hela bort och han sätter det möjligen i samband med avgång som ÖB 1978.124 Som ett led i verksamheten ingick diskussioner om extremvänstern då några personer samlades inom ramen för en repövning i Elmérs och försvarsstabens regi (se mer om detta i kapitel 16, Krigs-IB). Det finns i och ytterst få, om ens något dokument som kan kopplas till den verksamhet som och bedrev. Huvuddelen av de handlingar som rör inrikes för- hållanden emanerar från verksamhet i . Inledningsvis kan slås fast att det ännu strax /1970 kom in några rapporter till säkerhetspolisen från gamla IB/03 men det handlar sannolikt om vanlig eftersläpning. upprättade exempelvis en rapport om Socialistiska valarbetare i , informationer som omgående följdes upp av 123Samtal med , SÄKO, samt uppgifter lämnat till i dennes , s 158 f. säkerhetspolisen.125 inkom också några rapporter om inrikes förhållanden från andra delar av IB, oklart dock vilka.126 upprättades två rapporter om VPK-are med kontakter utomlands. I den ena påstås att en person är f n på utbildning i en uppgift som säkerhetspolisen i en kommentar håller för otrolig.127 I den utredning som docenten sammanställde underrättelseutredning, tas åtta fall av inrikesrapportering upp. De flesta av dessa går att knyta till verksamhet men en rapport ska redovisas här. Det gäller arkitekten som enligt rapporten är gift med en östtyska och ytterst röd och skall ha värvat en handfull sym- patisörer på sin arbetsplats. skulle vidare ha delat ut exemplar av FiB/Kulturfront och propagerat bland byggnads- arbetare. Rapporten tycks inte ha gjort något större intryck på handläggaren vid säkerhetspolisen som för hand noterade att vara kommunist i dagens läge är tillåtet.128 Rörande rapporteringen – finns endast ett fåtal handlingar i arkiven som över huvud taget skulle kunna gå att knyta till den inrikesverksamhet som och bedrev. Det rör först en rapport upprättad med titeln medlems- möte inom KFMLs Göteborgsavdelkning129. En annan handling är daterad med rubriken tredje rapport har upprättats och har rubriken inom kommunistiska orga- nisationer.131 Om nu inte och producerade några rapporter för varken Fst/Säk:s eller säkerhetspolisens räkning, vart tog de då vägen? Inte heller i har det gått att hitta några hand- 125Socialistiska valarbetare, daterad . 5:73/264, löpnr 17. 126En rapport rubricerad Värnpliktsvägrarnas handlar om ett möte på Universitets Kårhus . Den kan härröra från kontakter inom studentvärld (5:73/264, löpnr 41, s 1369). En annan rapport heter Paneldiskussion om och rör ett antal svenska medborgare som deltog i denna debatt på ABF (5:73/264, löpnr 41, s 1375). 127Rapporterna, daterade , återfinns i 5:73/264, löpnummer 18, s 759- 128Rapporten, med rubrik , är daterad och återfinns i5:73/264, löpnr 45, s 1728. Se också (2000) s 211. , som kontaktat SÄKO i hopp att bringa sitt ärende till klarhet, fick 1998 ut större delen av rapporten efter sekretessprövning. En del av en mening har märkligt nog uteslutits (kursiverad här): V har där delat ut exemplar av FiB/Kulturfront och från bandspelare spelat upp egenhändigt intalade tal och apeller. 129Rapporten nämns i Fst/Säk:s diarium den . Serie Ö IV vol 348. 130Rapporten förvaras i5:73/264, löpnummer 19. 131Rapporten nämns i Fst/Säk:s diarium . Serie Ö IV volym 363. lingar som går att knyta till IB . erinrar sig att han i det återupptagna arbetet endast förde minnes- anteckningar och att inga rapporter lämnades vidare till försvars- staben. De uppgifter han inhämtade samlade han i en pärm. Han förde register över en del svenska personer och registerkorten för- varades först på , därefter i en våning på i 9.13Arbetade och i själva verket för SAP? Eftersom det inte gått att återfinna någon rapportering i eller MUST:s som med säkerhet kan knytas till och Elmérs inrikesverksamhet måste man ställa sig frågan om de istället arbetade på SAP:s uppdrag. har förnekat att så skulle varit fallet. Det finns inte heller några dokument i som tyder på detta. Ändå kan man konstatera att partiet kunnat tillgodogöra sig informationer i kontakterna med och . De kontakter de båda hade i vittnar ju om detta och också har bekräftat förhållandet. Den av nämnda kursverksamheten 1972 utgör också ett exempel på hur finansierade verksamhet som man inom SAP borde ha stått för helt själva. Oavsett vilket som egentligen var syftet med att återuppta in- rikesverksamheten kan konstateras att det ändå var personer inom regeringen, SAP och i någon utsträckning LO som kom att få den största nyttan av denna även om det naturligtvis finns skäl att ifrågasätta om det över huvud taget fanns någon större nytta med den. SAP hade sin egen apparat för rekrytering och mobilisering av unga krafter i förhållande till extremvänstern vilket gör att man ställer sig mycket förvånande inför arbetsuppgifter. Den ende som skulle kunnat kasta ljus över vad som hände med de av och insamlade uppgifterna är . Han avled dock innan SÄKO han tala med honom. har för övrigt aldrig tillstått att IB sysslade med inrikesverksamhet efter 1970. 132 Förhör med . återfördes IB/GBU till försvarsstabens sektion 2 efter att ha sorterat direkt under överbefälhavaren. Detta var en följd av underrättelseutrednings betänkande som publicerades . En person, här kallad , som efterträdde som chef för har i samtal med SÄKO berättat att en del av den information han fick av sina källor var uppenbart av säkerhetskaraktär. Det kunde t.ex. röra sig om uppgifter om hur en viss svensk uppträtt i samband med en vistelse i någon öststat eller om hur utländsk ambassadpersonal uppträtt i . Det rapporterades också om att tidigare medborgare i östeuropeiska länder bosatt sig i direkt anslutning till försvarets fasta radiolänknät. förekom rapporter om och vissa andra personer, men de saknade riktig substans. All sådan information vidarebefordrade till byråchefen vid säkerhetspolisen och till dennes efterträdare . sparade kopior av dessa rapporter , högst , för att kunna besvara eventuella frågor, men han lade inte upp något register över inrikes förhållanden. I den mån uppgifter om enskilda svenskar kunde vara av intresse för försvaret vidarerapporterade sådana även till Försvarsstabens säkerhetsavdelning. Sådan rapportering rörde personer som kunde misstänkas sätta käppar i hjulet för militär verksamhet, t.ex. genom sabotage. Man såg de mest extrema vänstergrupperna som potentiella fosterlandsförrädare. I sina instruktionsböcker gav de anvisningar bl.a. för hur man skulle infiltrera, totalvägra och förbe- reda sabotage. Några konkreta fall av sabotage eller förberedelse därtill mot militära anläggningar rapporterades inte, men att döma av dessa personers åtbörder och tal var de absolut inte harmlösa. Samarbetet med säkerhetspolisen och Fst/säk fungerade enligt bra. hölls ett s.k. sektions- chefsmöte, vid vilket Frånstedt (senare Näss), chefen för /säk, en befattningshavare vid FRA, bl.a. chefen för och deltog. Härvid informerade man ömsesidigt var- andra. Därigenom fick IB en allmän bakgrund till vad som var av intresse inom säkerhetstjänsten. Man kunde också få mer specifika uppgifter om personer som sökte avslöja IB:s efterföljare. Mot slutet av sin tjänstgöring fick ta över en källa som säkerhetspolisen inte längre ansåg sig ha råd att arvodera. Källan var trots sin ungdom en gråsosse som enligt hade gjort säkerhetspolisen mycket betydelsefulla tjänster; bl.a. uppfattar att källan en gång bidragit till att ett allvarligt attentat kunde avvärjas. Att ta över en säkerhetspolisiär källa som rappor- terat om inrikes förhållanden var dock inte oproblematiskt och trots att källan efter övergången till IB riktades in mot militär verksamhet fortsatte han även att rapportera i enlighet med sin tidigare inriktning. av källans rapportering vidarebefordrade GBU till säkerhetspolisen. En hel del av rapporte- ringen rörde vänsterextremister. fick man vid GBU en känsla av att källan fabricerade vissa uppgifter, eftersom han inte kunde uppfylla rapporteringen enligt de nya målen på ett tillfreds- ställande sätt. Han avvecklades därför under senare delen av 1980- talet.133 Chefen för säkerhetspolisens Byrå B – Per – ger en lite annorlunda bild av orsaken till att källan lämnades över till IB. Detta motiverades inte av att man skulle saknat möjlighet att avlöna honom – ett sådant skäl föll redan av det faktum att man mycket sällan arvoderade källorna eftersom man var rädd för att deras trovärdighet då skulle kunna sjunka. I stället hade man inom säkerhetspolisen börjat ifrågasätta värdet av rapporteringen varför man ville avveckla källan. Man ville dock inte lämna denne vind för våg och hellre än att mannen skulle vända sig någon annanstans med sina uppgifter – kanske tänkte man på massmedia – föreslog man att GBU skulle ta över honom.134 , anställd vid LO, samarbe- tade både före och efter 1970 med . De kom ganska tidigt överens om att inte skulle blanda sig i svenska angelägenheter, varför de endast diskuterade finska förhållanden. har i samtal med SÄKO inte lämnat några uppgifter om IB-verksamhet riktad mot svenska politiska organisationer efter 1970 men han understryker att exempelvis var kvar i verk- samheten så sent som . hjälpte att knyta kontakter med ledande finska LO-män som i sin tur satte i förbindelse med finska kommunister. , och var ofta tillsammans i under 1970- talet, ända fram . , oftast i samband med luncher, träffade i en lokal på i . dök upp i samtalen. lyckades skaffa en elevmatrikel därifrån som han lämnade till . Denne sade att han väntat på den och att var angelägen om att få den. 133Samtal nr 363. 134Samtal med Per . att spelade en viktig roll i , något som han enligt helt fått om bakfoten. Institutet bedrevs som en vanlig folkhögskola med statsbidrag. Enligt de många tidigare elever som talat med avsåg utbildningen endast ideologiska basfrågor, nationalekonomi, matematik och språk (se mer om detta i kapitel 15, Andra förklaringar till Grupp B/IB:s ur- sprung). höll enligt även som utrikesminister (han tillträdde ) och senare kontakt med och . Dessa var rädda för . Denne hamnade i en konflikt med Synnergren eftersom han absolut ville att IB skulle vara ett avslutat kapitel. berättade var så nervös över att alltjämt höll på. och , som hade kontakt med varandra fram , kom överens om att inte yppa något. har senare ändrat sig och anser numera att det är bäst att allt blir öppet redovisat. kände väl till IB:s verksamhet, åt- minstone såvitt avsåg verksamheten i . var aldrig med vid några av de möten som och hade. Det finns säkra uppgifter om att , då han tillträdde som försvarsminister, lät kalla till sig en av IB:s tidigare kontaktmän för ett samtal om IB. Thunborg har erinrat sig detta i förhör inför SÄKO. Han minns att kontaktmannen berättade att och fortsatt sin verksamhet. Då Thunborg lät kon- trollera uppgifterna, visade det sig att det var felaktiga.135 I finns ytterligare uppgifter om detta samtal. Den nämnde kontaktmannen hade tagit initiativ till att i samtal med säkerhetspolisen redogöra för sina gamla IB-kontakter. Då kom frågan om gamla engagemang på tal varvid kon- taktmannen hade förmedlat att och efter upplös- ningen envist hållit kvar sina gamla uppgifter. Mot mångas vilja arbetade de med sina finska kontakter – det fanns pengar kvar . De var alltså, i detta fall, sega gubbar, som inte ville acceptera nyordningen, och som inte utan stort motstånd trappade ned den tidigare verksamheten. En del praktiska problem uppstod säkert, då i varje fall talade dålig finska. Den man vid säkerhetspolisen som gjort noteringarna häv- dar att hans allmänna intryck var att nu hade upphört med den verksamheten, men säker är jag inte. 1981 hade kontakt- mannen talat med , f.d. försvarsminister, om saken. 135 Förhör med . Denne hade då sagt något i stil med jasså håller de på , det får dom sluta med. Sedan – det var – talade kontaktmannen med , det bör ha varit just efter socialdemokra- ternas maktövertagande. Denne sade ungefär som , fast han använde betydligt starkare ord.136 genomfördes en omorganisation av försvarsstaben grun- dad på ett försvarsbeslut . Vid försvarsstabens operations- ledning bildades då sektion 5 i vilken ingick Fst/Und, Fst/Att samt Fst/Säk. Året därpå infogades också GBU i sektion 5. Chefen för sektion 5 framträdde som officiell chef också för GBU men den direkta ledningen över avdelningen utövades under ÖB av en chef som inte redovisades öppet.137 ÖB hade utfärdat en hemlig instruk- tion för SSI enligt vilken SSI skulle inhämta underrättelser beröran- de rikets yttre säkerhet. Av instruktion framgick också att SSI:s verksamhet inte fick vara inriktad på polisiära uppgifter. slutade som chef för och efterträddes då av , som tidigare bl.a. varit chef för /Säk och Fst/Sekt 2. Under Wallroths tid kallades verk- samheten SSI (Sektionen för särskild inhämtning). Wallroth slutade där . Wallroth har hävdat att SSI inte var inriktad på inrikesfrågor. Wallroth efterträddes av som komma att sitta som chef för . Han hade främst innehaft chef- poster inom och för Fst/Und. har i samtal med SÄKO uppgivit att det inte förekom någon inhämtning rörande svenska medborgare eller förhållanden som SSI-chef.138 avslöjade att det fortfarande fanns gamla IB-anställda från perioden före IB-avslöjandet 1973 verk- samma inom IB/GBU:s efterföljare, SSI. En av SSI:s källor lämnade kontinuerligt rapporter till en anställd som avslöjats inom IB-man.