sou · GQB3110 · 2003-01-01 00:00:00 — Antalet brott ökade påtagligt i samband med Göteborgskalaset. Förhållandena då kameraövervakningen skulle äga rum låg enligt kammarrätten mycket nära en sådan situation som avsågs i 9 § lagen om allmän kameraövervakning då övervak- ning fick ske utan tillstånd under en månad. Vid en sammanvägning av det brottsförebyggande intresset, allmänhetens intresse av en säker och trygg miljö och det berättigade integritetsintresset fann kammarrätten det inte visat att det fanns något starkt motstående intresse som utgjorde hinder för verkställighet av beslut om tillstånd till allmän kameraövervakning. Sannolikheten för en ändring av beslut var därför låg och förut- sättningar för att inhibera beslutet förelåg inte. Kammarrätten undanröjde i sitt beslut länsrättens inhibitionsbeslut. JK överklagade kammarrättens beslut till Regeringsrätten och yrkade att Regeringsrätten skulle fastställa länsrättens beslut om inhibition. Regeringsrätten meddelade beslut . Regeringsrätten fann inte skäl att meddela inhibition och fastställde kammarrättens beslut. Regeringsrättens mål har nummer 5537-1998 och är publicerat i RÅ 1998 not. Tillstånd till allmän kameraövervakning av start- område i –ansökte hos i om tillstånd att använda en övervakningskamera vid startområde i (). Syftet med kamera- övervakningen var att från och med det första snöfallet eller den första kanonsnön (omkring ) visa snödjupet på startplatsen för att locka skidlöpare att anmäla sig till . Kameran skulle enligt ansökningen vara fast monterad och inte ge möjlighet till zoomning. Den skulle ta stillbilder en gång . Bilderna skulle sedan göras allmänt tillgängliga på Internet. Avsik- ten med bruket av övervakningskamera var inte att bedriva person- övervakning, även om det inte kunde uteslutas att någon person skulle kunna identifieras på någon av bilderna från kameran. I beslut avslog i ansökningen. överklagade beslutet till Länsrätten i och yrkade bifall till sin ansökan till . Föreningen anförde i överklagandet att kameran kunde vara avstängd under själva vasaloppsveckan, då startområdet var livligt besökt. Länsrätten meddelade dom i målet . Ansökningen prövades enligt den då gällande lagen (1990:484) om övervaknings- kameror. Länsrätten fann sammanfattningsvis att hade ett befogat intresse av att övervaka startområdet och att intresset inte utan omständliga eller kostsamma åtgärder kunde tillgodoses på annat sätt. Vid avvägningen mellan före- ningens intresse och den hänsyn som skulle tas till enskildas intresse av att inte bli övervakade ansåg länsrätten att risken för integritetsintrång fick anses vara mycket liten än vasaloppsveckan. Den risk för integritetsintrång som uppstod genom att bilderna blev allmänt tillgängliga på Internet föranledde enligt länsrätten inte till annan bedömning. I domen beviljade länsrätten tillstånd att använda övervaknings- kamera på sätt angavs i föreningens ansökan, men som villkor för tillståndet föreskrevs att kameran inte fick användas för övervak- ning under vasaloppsveckan. JK överklagade länsrättens dom hos Kammarrätten i och yrkade i första hand att ansökan helt skulle avslås, i andra hand att tillståndet ytterligare skulle begränsas i tiden på så sätt att det endast skulle avse årlig användning till vasaloppsveckans början. Kammarrätten meddelade dom . Målet pröva- des enligt lagen om allmän kameraövervakning som då hade trätt i kraft. Kammarrätten konstaterade att syftet med bildupptag- ningarna hade annat syfte än personövervakning och att kamerans bildupptagningsområde bara undantagsvis besöktes av allmänheten vid andra tider än under vasaloppsveckan. kammarrätten till att kameran bara skulle ta stillbilder och inte gav möjlighet till zoomning. Dessa förhållanden minskade risken för integritetsintrång. Bilderna skulle dock komma att medge identifie- ring av enskilda personer och dessa bilder skulle komma att spridas via Internet till ett mycket stort antal användare. Vid en samlad bedömning av omständigheterna fann kammarrätten att allmän- hetens intresse av att inte bli övervakad vägde tyngre än före- ningens intresse av kameraövervakning. Kammarrätten upphävde därför länsrättens dom och avslog ansökan om tillstånd att få använda övervakningskamera vid startområde. överklagade kammarrättens beslut till Regeringsrätten, men Regeringsrätten beslutade att inte meddela prövningstillstånd. Kammarrättens dom stod därför fast. Regeringsrättens mål har nummer 907-1999. Tillstånd till allmän kameraövervakning av sjötrafikleder i avslog i ett beslut en ansökan från om tillstånd att få sätta upp två kameror för övervakning av sjötrafiklederna in till och av leden från Hätteberget till . Ansökningen inne- fattade en begäran om inspelningsrätt av bilder från båda kameror- na. Ändamålet med den planerade övervakningen var enligt ansökningen att delvis ersätta den befintliga övervak- ningen med kameraövervakning och därigenom säkerställa sjö- trafiksäkerheten. överklagade beslut till Länsrätten i och yrkade att ansökningen till skulle beviljas, dock med den begränsningen att verket avstod från begäran om inspelningsrätt av bilder. Länsrätten meddelade dom i målet . Länsrätten konstaterade i domen att övervakningsområdet låg utanför och och att detta område var livligt trafikerat av tankbåtar till och från raffinaderiet i , men även av kustsjöfart, fiskebåtar och av tusentals fritidsbåtar. Även ett stort antal öar och skär inom området var väl frekventerade, i synnerhet för rekreationsändamål. En så omfattande kameraövervakning som ansökt om tillstånd till skulle enligt länsrätten komma att medföra att ett stort antal bofasta och tillfälliga besökare skulle beröras av övervakningen. Vidare anförde läns- rätten att enskilda skulle komma att klart kunna identifieras. Enligt länsrätten vägde integritetsintresset tyngre än övervaknings- intresset. I domen avslog länsrätten därför över- klagande. överklagade länsrättens dom hos Kammarrätten i , men återkallade senare sitt överklagande. Genom beslut avskrev kammarrätten målet, vilket innebar att länsrättens dom stod fast. Kammarrättens beslut vann laga kraft. Kammarrättens mål har nummer 1218-2000. Tillstånd till allmän kameraövervakning av i i ansökte om tillstånd till allmän kamera- övervakning av samt torgets angränsande gator i . Avsikten var enligt polismyndigheten att beivra brott, att öka möjligheterna att upprätthålla allmän ordning samt att doku- mentera brottsliga angrepp mot person och annan allvarlig brotts- lighet. och områden i dess omedelbara närhet var enligt polisen särskilt brottsutsatta platser i . kommun och tillstyrkte i yttranden ansök- ningen. Det framgick vidare att i mån av resurser hade prioriterat övervakningen av området, men att det inte hade varit en tillräcklig åtgärd för att minska brottslig- heten. i län meddelade i beslut polismyndigheten tillstånd att använda tre färgkameror för övervakning av samt torgets förlängning i vissa angränsande gator. Tillståndet gällde till och med och kameraövervakningen fick ske till . Tillståndet medgav rätt att behandla och bevara bilder. Inspelat material fick spelas upp endast då misstanke om brott förelåg och bevaras i högst en månad såvida materialet inte dessför- innan användes för utredning av brott. Tillståndet medgav inte rätt till avlyssning och inspelning av ljud. Kamerorna skulle vara anslut- na till monitorer och videobandspelare/datamedium i polisens läns- kommunikationscentral. Övervakningsutrustningen skulle inte kunna medge övervakning av husfasader och uteserveringar inom det angivna övervakningsområdet. Kamerorna fick vara rörliga och inneha zoom-optik. Optiken fick endast medge personidentifiering från respektive kamera. Som skäl för beslutet angav att den var tveksam till att medge tillstånd till kameraövervakning utomhus på offentliga platser och att kameraövervakning på gator och torg generellt borde undvikas. hade i ärendet visat att brotts- ligheten på och angränsande områden var mycket omfattande och trots åtgärder från polismyndighetens sida hade brottsligheten varit fortsatt hög. För flertalet av de personer som skulle komma att passera eller vistas vid fanns det ett starkt intresse av att kunna göra detta utan att löpa risken att utsättas för brottsangrepp. Vid en sammanvägning av det brottsförebyggande intresset, allmänhetens intresse av en säker och trygg miljö samt integritetsintresset fann det visat att övervakningsintresset vägde över integritetsintresset. JK överklagade beslutet till Länsrätten i län och yrkade att polismyndighetens ansökan om tillstånd till allmän kameraövervak- ning skulle avslås. Enligt JK innebar beslut att integritetsintresset inte hade tillmätts tillbörlig vikt vid den intresseavvägning som skulle göras. bestred JK:s yrkande. Länsrätten meddelade dom i målet . I domen fann länsrätten att polisen hade visat att intresset av kameraöver- vakning av med angränsande gator fick anses väga tyngre än den enskildes intresse av att inte bli övervakad. Länsrätten avslog därför JK:s överklagande och fastställde läns- styrelsens beslut om tillstånd. En ledamot, ordföranden, var dock av skiljaktig mening och ville att kameraövervakningen inte skulle tillåtas. JK överklagade länsrättens dom hos Kammarrätten i och yrkade att polismyndighetens ansökan skull avslås. Polis- myndigheten bestred yrkandet. Kammarrätten meddelade dom . Kammarrätten gjorde samma bedömning som länsrätten och fastställde därför länsrättens dom. JK överklagade kammarrättens dom till Regeringsrätten och yrkade att Regeringsrätten skulle avslå i ansökan om tillstånd till allmän kameraövervakning. Polismyndig- heten i bestred yrkandet. Myndigheten anförde dock att om Regeringsrätten skulle finna att den i tillstånd angivna tidsperioden, till 06.00, i alltför stor utsträck- ning inskränkte besökares och boendes integritet kunde polisen tänka sig en begränsning av övervakningen till tiden mellan och 06.00. Regeringsrätten meddelade dom i målet . I domen fann Regeringsrätten att det ur brottsförebyggande syn- vinkel förelåg ett betydande intresse av att kunna anordna allmän kameraövervakning av . När det gällde den enskil- des integritetsintresse konstaterade att detta intresse gällde inte minst kringboende som passerade över torget och som därmed också i stor utsträckning skulle komma att övervakas. löpte de kringboende – genom att ofta vistas på platsen – särskild risk för att bli utsatta för brott. Vid en avvägning av övervakningsintresset mot integritets- intresset fann Regeringsrätten att vad som framkommit om för- hållandena vid visade att intresset av övervakning mellan och 06.00 vägde över det intrång i enskildas personliga integritet som användningen av övervaknings- kameror innebar. I sin dom ändrade Regeringsrätten därför endast på så sätt det av lämnade tillståndet till allmän kameraövervakning att övervakningen fick ske mellan och 06.00. Regeringsrättens mål har nummer 2446-2000 och är refererat i RÅ 2000 ref. 61 I. Tillstånd till allmän kameraövervakning av stadspark i ansökte om tillstånd till allmän kameraövervakning av en gångväg genom i borg under den mörka delen av dygnet. Avsikten var enligt polis- myndigheten att förebygga brott, främst oprovocerade våldsbrott utomhus, att öka tryggheten för dem som passerade eller vistades i parken samt att identifiera gruppmedlemmar i de gäng som begick brott. och områden i dess omedelbara omgivning var enligt polisen särskilt brottsutsatta platser. Det framgick vidare att polisen i mån av resurser hade ökat fotpatrulleringen genom parken, men att detta inte hade varit en tillräcklig åtgärd för att minska brottsligheten. i län meddelade enligt beslut tillstånd att använda fem kameror för övervakning av gångvägen genom i för tiden fram till och med . Kameraövervakningen fick ske april–, –06.00, samt oktober– mars, kl. 19.00–07.00. Tillståndet medgav rätt att behandla och bevara bilder. Inspelat material fick spelas upp endast då misstanke om brott förelåg och bevaras i högst såvida inte materia- let användes för utredning av brott. Tillståndet medgav inte avlyssning eller inspelning av ljud. Kamerorna skulle vara placerade på de platser och ha de upptagningsområden som angavs på en ritning som hade fogats till tillståndsansökningen samt vara anslutna till monitor och bandspelare i polisens kommunikationscentral. En kamera skulle vara fast med fixfocus- optik med en inställning av och de övriga kamerorna skulle vara fasta och ha . Som skäl för beslutet angav att den var tveksam till att medge tillstånd till kameraövervakning utomhus på offentliga platser och att kameraövervakning på gator och torg generellt borde undvikas. övervakningen skulle ske uppehöll sig normalt sett relativt få personer i parken. hade i ärendet visat att brottsligheten i var mycket omfattande och trots åtgärder från polisens sida hade brottslig- heten varit fortsatt hög. För flertalet av de personer som skulle komma att passera eller vistas i fanns ett starkt intresse av att kunna göra detta utan att löpa risken att utsättas för brottsangrepp. Vid en sammanvägning av det brottsförebyggande intresset, allmänhetens intresse av en säker och trygg miljö och integritetsintresset fann det visat att övervaknings- intresset vägde över integritetsintresset. JK överklagade beslut till Länsrätten i län och yrkade att polismyndighetens ansökan om tillstånd till allmän kameraövervakning skulle avslås. JK ansåg att beslutet innebar att integritetsintresset inte hade tillmätts tillbörlig vikt vid den intresseavvägning som skulle göras. bestred änd- ring av beslut. Länsrätten meddelade dom i målet . I domen fann länsrätten att polismyndigheten inte kunde anses ha visat att övervakningsintresset vägde över integritetsintresset. På grund härav och då övervakningen inte var avsedd att kombineras med andra brottsförebyggande åtgärder borde tillstånd inte beviljas till den planerade kameraövervakningen. Länsrätten avslog således polismyndighetens ansökan om tillstånd till allmän kameraövervak- ning. överklagade länsrättens dom hos Kammar- rätten i och yrkade att kammarrätten skulle fastställa beslut om tillstånd till allmän kameraövervakning. JK bestred yrkandet. Kammarrätten meddelade dom i målet. Vid en sammanvägning av det brottsförebyggande intresset, allmänhetens intresse av en säker och trygg miljö och den enskildes intresse av att inte bli övervakad fann kammarrätten att övervakningsintresset vägde tyngre än integritetsintresset. I sin dom biföll kammarrätten därför polismyndighetens överklagande. En ledamot var av skiljaktig mening och ville fastställa länsrättens dom. JK överklagade till Regeringsrätten, som meddelade dom i målet . Regeringsrätten konstaterade att det i parken förekom en omfattande våldsbrottslighet samt att åtgärder vidtagits i syfte att minska denna. Trots de vidtagna åtgärderna hade nya fall av misshandel m.m. inträffat i parken. Både polismyn- digheten och kommunen ansåg att kameraövervakning behövdes som ett komplement till andra insatser för att komma till rätta med problemen. Regeringsrätten fann på grund härav att det ur brotts- förebyggande synvinkel fanns ett betydande intresse av att kunna anordna allmän kameraövervakning av parken. Mot detta intresse ställdes den enskildes integritetsintresse. Regeringsrätten anförde att var centralt belägen i och att det för den enskilde var angeläget att kunna röra sig fritt utan att bli övervakad. Övervakningen avsåg dock bara en gångväg genom parken och inte övrig mark och det var därför möjligt för den som ville passera parken utan att bli övervakad att ta en omväg. Vidare konstaterade att kameraöver- vakningen enligt det lämnade tillståndet i stort endast fick ske . Vid en avvägning av övervakningsintresset mot integritets- intresset fann Regeringsrätten att vad som hade framkommit om förhållandena i parken visade att intresset av övervakning av gång- vägen genom parken vägde över det intrång i enskildas personliga integritet som användningen av övervakningskameror innebar. I sitt domslut fastställde Regeringsrätten kammarrättens domslut, med följd att polismyndigheten fick anordna allmän kameraöver- vakning i enlighet med tillstånd. Regeringsrätten mål har nummer 3444-2000 och är refererat i RÅ 2000 ref. 61 II. Tillstånd till allmän kameraövervakning av en fastighet med butikslokaler på i Förvaltningsaktiebolaget ägde en fastighet på i som inrymde ett större antal butikslokaler. Som ett led i att förebygga brottslighet och för att öka tryggheten mot hot, överfall eller rån i samband med stängning av butiker, ansökte bolaget hos i om tillstånd att få bevaka fastighetens in- och utgångar efter stängningsdags med hjälp av tre kameror. Kamerorna skulle aktiveras om någon passerade och uppehöll sig inom ett område av 20–från de bevakade dörrarna. Kamerorna skickade sedan stillbilder till en dator hos ett bevakningsbolag som skulle förhindra brottets fullbordan genom utryckning till platsen. Bilderna var inte avsedda att bevaras på videoband och det fanns ingen funktion för att spara dem i det program som skulle installeras i datorn. Det skulle heller inte förekomma någon ljudupptagning. beslutade att avslå ansök- ningen. Beslutet motiverades med att hade intagit en restriktiv hållning beträffande övervakning av utomhusmiljöer, då det fick anses som ett stort intrång i den personliga integriteten att bli övervakad på platser där ett stort antal personer uppehöll sig eller passerade. Enligt vägde därför intresset av att värna om enskildas integritet tyngre än bolagets behov av att använda övervakningskameror. Bolaget överklagade beslut till Länsrätten i och yrkade att ansökan om kameraövervakning skulle beviljas. Länsrätten meddelade dom . Länsrätten konsta- terade i domen att var en offentlig plats och att det fick anses vara angeläget att enskilda kunde röra sig fritt i området utan att bli övervakade. Övervakningen aktiverades dock endast vid rörelse i ett mycket begränsat område närmast fastigheten, vilket länsrätten uppfattade som ett område där personer normalt inte befann sig . Kamerorna aktiverades heller inte förrän någon vistats i området , vilket reducerade risken för att en person skulle bli övervakad. Genom att övervakningen endast skulle ske mellan och 07.00 minskades enligt länsrätten dessutom intrånget i de eventuella förbipasserandes integritet väsentligt som övervakningsintresset tillgodo- sågs då brottsrisken var som högst. Vid en avvägning av övervakningsintresset mot integritetsintresset fann länsrätten att vad som framkommit om förhållandena vid visade att intresset av övervakning av det absoluta närområdet till fastigheten, vägde över det intrång i enskildas personliga integritet som användningen av övervakningskameror innebar. I domslutet biföll länsrätten överklagandet och förordnade att bolaget skulle få anordna kameraövervakning enligt sin ansökan till . överklagade länsrättens dom hos Kammarrätten i , men återkallade senare sitt överklagande. Kammarrätten avskrev målet i ett beslut , vilket innebar att länsrättens dom stod fast. Kammarrättens beslut vann laga kraft. Kammarrättens mål har nummer 4308-2001. Tillstånd till allmän kameraövervakning för att sätta upp en fjärrstyrd övervakningskamera på i , redaktionen för (SVT), an- sökte hos i om tillstånd att sätta upp en fjärrstyrd övervakningskamera på på gatan i . Ändamålet med kameraövervakningen var att, via bilder på horisont och himmel, dygnet runt följa väderleks- utvecklingen, ljus- och mörkerskiftningar samt årstidernas gång i för att i valda delar visa detta i de väderleksrapporter och nyhetssändningar som sände. Ett annat ändamål med kameran var att i närbild illustrera extrema väderlekssituationer genom att t.ex. visa hur en kraftig regn- eller hagelskur slog mot asfalten eller hur hård vind slet i träden. För att åstadkomma detta var det enligt ansökningen nödvändigt att i undantagsfall kunna doppa den fjärrstyrda kameran mot gatan. Vid de undantagstillfällen när kameran doppades mot gatan kunde en person som passerade riskera att identifieras av den person som i programkontrollen styrde den aktuella kameran. SVT hade dock inte för avsikt att sända ut bildsekvenser där enskilda personer kunde identifieras. i beslutade att avslå ansökningen från SVT. Som skäl anfördes att SVT inte visat att övervakningsintresset vägde över integritetsintresset. SVT överklagade beslut till Länsrätten i . Länsrätten meddelade dom . Länsrätten ansåg i likhet med att integritetsriskerna inte kunde anses som försumbara när övervakning av allmän och offentlig gatumark gjordes möjlig. Vid skattningen av integritets- riskerna i fallet kunde enligt länsrätten inte heller bortses från att registrerade bilder från övervakningskameran skulle spridas via det publika TV-nätet. Länsrätten fann således att övervaknings- intresset, i den del övervakningen avsåg att registrera vädrets effekter i närbild genom övervakning av allmän gatumark, inte kunde anses väga över integritetsintresset. Länsrätten avslog överklagandet. SVT överklagade länsrättens dom hos Kammarrätten i . Kammarrätten beslutade att inte meddela prövningstillstånd. Länsrättens dom stod därför fast. SVT överklagade kammarrättens beslut att inte bevilja pröv- ningstillstånd till Regeringsrätten. Regeringsrätten meddelade beslut . Domstolen beviljade inte prövnings- tillstånd, med följd att kammarrättens beslut stod fast. Regeringsrättens mål har nummer 4167-1999. Undantag från upplysningsplikten vid allmän kameraövervak- ning av ett område vid en villafastighet i beslutade att ge i tillstånd att anordna allmän kameraövervakning för övervakning av en fastighet i samt där intill gränsande mindre ytor som utgjorde allmän plats. Ändamålet med övervakningen var att förebygga brott i form av grov skadegörelse på bostadshuset på den övervakade villafastigheten. Familjen som bodde på fastigheten hade fått sin villa utsatt för upprepad grov skadegörelse, som bestått i att stenar av flera kilos vikt hade kastats in genom fönstret på villan. Det område som berördes av kameraövervakningen och som utgjorde plats dit allmänheten hade tillträde bestod dels av en mindre träd- bevuxen sluttning/dikesren på baksidan av fastigheten, dels på framsidan av huset. Angreppen hade skett med ungefär mellanrum och alltid ägt rum . tillstånd gällde till och med och avsåg användning av fyra kameror. Tillståndet gav rätt att behandla och bevara bilder men inte att avlyssna eller spela in ljud. Kamerorna var avsedda att aktiveras av en rörelsedetektor och övervakningen kunde ske under alla dygnets timmar. Området inom vilket rörelsedetektorn kunde aktiveras var något snävare i omkrets än området för själva kameraövervakningen. avslog i beslutet en ansökan av polismyndigheten om rätt till undantag från upplysningsplikten. överklagade beslut till Länsrätten i och yrkade att tiden för tillståndet skulle förlängas till att gälla från tidpunkten för beslut och att undantag skulle medges från upplys- ningsskyldigheten. Länsrätten meddelade dom i målet . Länsrätten instämde i den avvägning mellan skyddsintresse och allmänhetens krav på integritet som kommit till uttryck i läns- styrelsens beslut. Länsrätten avslog alltså polismyndighetens yrkande om längre övervakningstid och om undantag från upplys- ningsplikten. överklagade länsrättens dom hos Kammar- rätten i och yrkade där att undantag från upplysnings- plikt skulle medges. JK bestred yrkandet. Kammarrätten meddelade dom i målet . Kammarrätten konstaterade att ett av syftena med den dolda kameraövervakningen fick anses vara att reda ut brotten och avslöja den eller de som utfört gärningen men att det primära syftet fick anses vara att förebygga ytterligare brott. De i målet aktuella brotten syntes enligt kammarrätten vara begångna för att allvarligt skada och skrämma familjen som bodde på den övervakade fastigheten. Kammarrätten ansåg att risken att förövarna sökte andra möjligheter att uppnå sitt syfte fick anses vara överhängande om kameraövervakningen skedde öppet.