sou · GQB31d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Till statsrådet och chefen för Genom beslut bemyndigade regeringen chefen för att tillkalla en parlamentarisk kommitté med uppdrag att se över reglerna om samordningen vid personskada mellan skadestånd, ersättning från offentlig försäkring och ersättning från försäkringar av annat slag (dir. 1999:18). Med stöd av detta bemyndigande förordnades f.d. justitierådet att vara ordförande i kommittén. Som ledamöter förordnades ekonomen , riksdagsledamöterna lund-Nilsson och , leg. läkaren , direk- tören , advokaten , riksdagsledamöterna . förordnades riks- dagsledamoten som ledamot av kommittén. Som sakkunniga förordnades nume- ra rådmannen , hovrättsassessorn och kammarrättsassessorn . entlediga- des samt förordnades på nytt . förordnades och entledigades från och med den 28 feb- ruari 2001. entledigades från och med den 14 no- vember 1999. förordnades nu- mera kanslirådet . förordnades hovrättsassessorn som entledigades . förordnades ämnessakkunniga som entledigades . förordnades departe- mentsrådet . Att som experter biträda kommittén förordnades avdelningsdirektören , f.d. justitierå- det , professorn och chefsjuristen . finans- analytikern , förbunds- juristen samt försäk- ringsdirektören jur. dr. entlediga- des från uppdraget . förordnades enhetschefen som expert i kommittén. Till sekreterare förordnades numera utnämnda hovrättsrådet samt från och med den 17 ja- nuari 2000 numera utnämnda rådmannen . Kommittén har antagit namnet . Härmed överlämnas kommitténs betänkande Samordning och re- gress Ersättning vid personskada (SOU 2002:1). Till betänkandet fo- gas reservationer och särskilda yttranden. Uppdraget är härigenom avslutat. Kommitténs uppdrag m.m........................................... Bakgrunden till uppdraget ......................................................... Allmänt om direktiven............................................................... Den skadeståndsrättsliga diskussionen ......................... Utvecklingen efter skadeståndslagen ............................. Prevention och ansvarsförsäkring .................................. Skadeståndets fortsatta utveckling............................................. Skadestånd och andra ersättningar vid personskada ....... Skadestånd vid personskada ...................................................... Jämkning av skadeståndet .............................................. 3.1.2 Jämkning på grund av medvållande ............................... 3.1.3 Jämkning av andra skäl .................................................. 3.1.4 Skadeståndsregler för särskilda situationer .................... Försäkringsersättning i stället för skadestånd............................ Särskilt om arbetsskador............................................................ Andra ersättningar vid personskada........................................... Särskilt om personskador på grund av brott.............................. Samordning av ersättningsförmåner ......................................... 3.6.2 Ersättning för inkomstförlust samordnas enligt 5 kap. 3 § skadeståndslagen........................................... 3.6.3 Ersättning för kostnader och ideell skada...................... 3.6.4 Samordning av utländska förmåner ............................... Samordning vid jämkning.............................................. Regress mot skadevållaren........................................................ 3.7.1 Regress av utländska förmåner...................................... Förhållandet till EG-rätten............................................. Utgångspunkter för kommitténs överväganden ............... Frågor som är särskilt angivna i våra direktiv........................... En strukturell överföring av ersättningsansvaret ..................... Särskilt om placeringen av kostnadsansvaret............................ Frågor som uppmärksammats efter genomgång av olika Ett utvidgat ansvar?.................................................................. Regress och jämkning ............................................................... Ett utvidgat ansvar?.................................................................. En obligatorisk no-fault-försäkring? Brottsskador som uppkommit i arbetet ..................................... 4.4.6 Skador på grund av brott ................................................ Allmänt om trafikskadelagen ......................................... 5.1.2 Ersättningen till de trafikskadade m.m........................... Jämkning av trafikskadeersättningen ............................. Finansieringen av trafikförsäkringen............................ Statens fordon m.m. ..................................................... Trafikskadornas omfattning och typ m.m................................ Kostnaderna för trafikskadorna ............................................... Jämförelse med andra länder ................................................... 5.4.1 trafikförsäkring har ett primärt ansvar........... Vissa andra länder ........................................................ Diskussionen om finansieringen av trafikskadorna................. 5.6.2 Rapport från .................. Hur fungerar den nuvarande lösningen?.................................. Handläggningen hos trafikförsäkringsbolagen............. Rehabiliteringen av de trafikskadade ...................................... Trafiken och preventionen............................................ 5.8.2 Hur skulle kostnader kunna överföras till 5.8.3 Bör införa ett utökat ansvar för Det generella välfärdssystemet ............................................... Rehabilitering till arbete......................................................... Statsfinansiella och vissa andra ekonomiska effekter............. 5.8.4 Bör införa en plåsterskatt eller avgift?........ Regressrätt för det allmänna ...................................... reglering av regressrätten ......................................... Jämförelse med andra länder................................................... 6.2.1 medger regress vid brott ................................. Vissa andra länder........................................................ 6.3.2 Bör regressrätt för staten införas?................................ Det generella välfärdssystemet ............................................... Regressrätten och preventionen.............................................. Administrationen av ett regressystem ..................................... Regressrätt eller annan rätt till kompensation för Ersättningar m.m. från arbetsgivaren...................................... Kostnaderna för den lagreglerade sjuklönen.......................... 7.1.2 Ersättning enligt avtalsförsäkringar m.m..................... reglering av arbetsgivares regressrätt ....................... Jämförelse med andra länder ................................................... 7.7.1 Bör regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare införas?..................................................... Administrationen av arbetsgivarens ersättningskrav .............. Den lagtekniska lösningen............................................ Samordning av ersättningsförmåner............................ Jämförelse med andra länder ................................................... Netto- eller bruttometod? 8.4.2 Bör 5 kap. 3 § SkL omfatta ersättning för 8.4.3 Bör 5 kap. 3 § SkL omfatta ersättning för ideell 8.4.4 Avgränsningen i 5 kap. 3 § SkL ................................... 8.4.5 Samordning av utländska förmåner.............................. Regressrätt för försäkringsbolagen .............................. 25 § försäkringsavtalslagen m.m. ............................................ Jämförelse med andra länder ................................................... Regress vid solidariskt ansvar..................................... Fördelningen av ansvaret ........................................................ 10.2.1 Ansvar för eget vållande.............................................. 10.2.2 Ansvar för eget vållande i förhållande till strikt 10.2.3 Förhållandet mellan flera strikt ansvariga ................... 10.2.5 Ansvar enligt ............................................ Jämförelse med andra länder................................................... Konsekvenser av förslagen ......................................... Ekonomiska konsekvenser och konsekvenser för små Konsekvenser för brottsligheten och det Förslaget till lag om ändring i skadeståndslagen (1972:207)............................................................................... Förslaget till lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410)............................................................................. Förslaget till lag om ändring i brottsskadelagen (1978:413) .. Förslaget till lag om ändring i patientskadelagen (1996:799)............................................................................... Förslaget till lag om ändring i sjölagen (1994:1009).............. Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1991:1395) om försäkring mot kostnader för sjuklön enligt 17 § lagen (1991:1047) om sjuklön .............................. Förslaget till lag om ändring i lagen (1927:77) om 12.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1922:382) angående ansvarighet för skada i följd av luftfart.................................... 12.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1933:269) om 12.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1943:459) om tillsyn över hundar och katter ............................................................. Bilaga 1: Kommittédirektiv ............................................... Bilaga 2: Förhållandena i vissa europeiska länder utom Bilaga 3: Rättsekonomiska aspekter på skadeståndsrätt och Bilaga 4: Undersökning av försäkringsbolagens regress- Kommitténs uppdrag är att se över reglerna om samordningen vid personskada mellan skadestånd, ersättning från offentlig försäkring och ersättning från försäkringar av annat slag. Utmärkande för det nuvarande systemet är att skadeståndet har en ganska undanskymd position. Den skadades ekonomiska förlust ersätts i första hand från socialförsäkringen, och sådana förmåner skall avräknas när skadeståndet bestäms. Detsamma gäller ersättningar som betalas av en arbetsgivare eller på grund av en försäkring som är en anställ- ningsförmån. Huvudfrågan för kommittén blir att ta ställning till vem som i olika situationer slutligt skall svara för ersättningen till den som drabbas av en personskada. En utgångspunkt skall vara att skyddet för enskilda skadelidande mot ekonomiska följder av personskador inte får försämras. Regelsystemet bör vara någorlunda enkelt och överskådligt och det bör även motverka skador och skaderisker. Rättsekonomiska aspekter skall tillmätas stor betydelse och det bör eftersträvas att systemen är samhällsekonomiskt effektiva. I direktiven påpekas också att kommittén skall väga in de fördelar som finns med dagens system, där skadeståndet spelar en relativt underordnad roll. Frågor om regressrätt för den som har gett ut ersättning för per- sonskada är av central betydelse för kommitténs arbete. I uppdraget ingår att behandla försäkringsbolagens regressrätt mot den som har vållat en skada. I denna del skall kommittén gå utanför person- skadeområdet och sålunda även ta upp frågan om regressrätt vid skadeförsäkring. I direktiven påpekas att det allmännas kostnader för personskador kan föras över på dem som vållar eller annars är ansvariga för skadorna även på annat sätt än genom ändringar i regressreglerna, t.ex. i kollektiva former. Kommittén skall pröva också sådana möjligheter. Vi har under vårt arbete gjort en genomgång av de regelverk som blir aktuella vid olika typer av personskador för att få en uppfattning om hur lagreglerna och försäkringarna samverkar på olika skadeområden. Denna genomgång har varit av betydelse för att få en föreställning om vad som, utifrån vårt uppdrag, kan göras inom olika områden, t.ex. om det går att öka de skadeförebyggande och skadebegränsande inslagen inom ett visst område. Vi har också redogjort för olika spörsmål och problem som vi har uppmärksammat under denna genomgång. Vissa av dessa frågor har vi sedan gått vidare med under det fortsatta arbetet. Andra frågor har vi avstått från att behandla och bara anmärkt tveksamheter eller problem som det kan finnas skäl att uppmärksamma i andra sammanhang. För att få en belysning av de rättsekonomiska frågeställningarna har vi anlitat professor . En av honom och doktoranden upprättad rapport bifogas betänkandet som bilaga 3. Vid våra överväganden har vi i första hand inriktat oss på trafik- skadorna. Dessa utgör sannolikt den största gruppen av personskador som omfattas av ett ersättningsansvar. Vidare täcks de av en obligatorisk försäkring, vilket innebär att det finns praktiska och ekonomiska möjligheter att genomföra en överföring av kostnader från andra system. har i en promemoria till Finansdepar- tementet lagt fram ett förslag som innebär att trafikförsäkringens ansvar skall utökas till att omfatta dels all den skadelidandes in- komstförlust , dels sådan rehabilitering som syftar till att den skadelidande i största möjliga utsträckning skall kunna bidra till sin försörjning . Enligt förbundet skulle förslaget bl.a. leda till en ökad satsning på rehabilitering av de trafikskadade. Förslaget överensstämmer nära med ett system som gäller i . Vi har vägt olika nackdelar och fördelar med detta förslag. Kom- mitténs majoritet har stannat för att inte förorda ett utvidgat ansvar för trafikförsäkringen, medan en minoritet uttalar sig för en sådan reform. Sammanfattningsvis konstaterar kommittémajoriteten att en ut- vidgning av trafikförsäkringens ansvar till att omfatta också en del av vad som täcks av den allmänna försäkringen skulle utgöra ett principiellt betydelsefullt avsteg från socialförsäkringssystemets generella räckvidd. En sådan förändring bör inte komma i fråga annat än om mycket betydande fördelar står att vinna. Det kan finnas visst fog för uppfattningen att den yrkes- och arbetslivsinriktade rehabiliteringen inte fungerar helt tillfredsställande. är frågan om den framtida rehabiliteringen föremål för utredning och med hänsyn till detta förefaller det mindre lämpligt att nu ta upp frågan om en ändrad organisation av rehabiliteringsverksamheten på ett speciellt område. De främsta fördelar som en överföring av kostnadsansvaret kan medföra är i stället av statsfinansiell natur. Dessa fördelar utgör inte tillräckligt starka skäl för att bryta upp de generella trygghetssystemen. Vi har också prövat om det är lämpligt att införa en särskild skatt eller avgift för att kompensera det allmännas kostnader för trafik- skadorna och därmed öka trafikkollektivets ekonomiska ansvar för trafikolyckorna. Vi anser att det är mindre väl förenligt med de sociala förmånernas generella karaktär att för en särskild kategori av skadefall ålägga den som är orsak till skadan att via en avgift betala det allmännas kostnader för förmånerna. Vi lägger alltså inte fram något förslag om skatt eller avgift på trafikförsäkringen. Regressrätt för det allmänna Det var tidigare under vissa perioder möjligt för det allmänna att av skadevållaren återkräva vad som betalats ut som sjukersättning re- spektive arbetsskadeersättning. Möjligheterna att regressa försvann slutligen genom att lagen om allmän försäkring, som har ett uttryckligt regressförbud, trädde i kraft och genom ändringar i yrkesskadeförsäkringen . Vi har övervägt om det finns skäl att nu återinföra en regressrätt för det allmänna. Vi har utgått från att en sådan rätt i så fall bör omfatta alla situationer där det finns någon skadestånds- eller ersättningsansvarig och alltså inte bara gälla t.ex. trafikskadorna. Kommitténs majoritet har även här stannat för att inte förorda någon ändring i gällande system, medan en minoritet anser att en reform är motiverad. Kommittémajoriteten anser att det allmänna bör bära kostnaderna för ett grundläggande skydd i form av sjukpenning m.m. även vid händelser där det finns en ansvarig skadevållare. därför varit detsamma som vid diskussionen om en utvidgad trafikförsäkring; nämligen att en regressrätt för det allmänna bör införas endast om betydande fördelar kan vinnas. Det är möjligt att en regressrätt skulle kunna ha en viss preventiv effekt och att regressverksamheten skulle kunna ge värdefull information om skadors uppkomst. Den främsta fördelen är dock även här de stats- finansiella vinsterna. Ett regressystem skulle emellertid bl.a. leda till en ganska betydande och kostnadskrävande administration. Sam- mantaget bedöms fördelarna med en regressrätt för det allmänna inte vara tillräckligt stora för att motivera en ändrad ordning. Det nuvarande regressförbudet bör alltså bestå. Regressrätt eller annan rätt till kompensation för arbetsgivare En arbetsgivare som betalar sjuklön till en skadad anställd har inte möjlighet att kräva denna kostnad åter från den som är ansvarig för skadan. Det följer av att sjuklön är en så kallad samord- ningsförmån som enligt lagen skall räknas av när skadeståndet be- stäms. Enligt direktiven är frågan om arbetsgivarens regressrätt för sjuklön till arbetstagare som skadats genom någon annans vållande en av de punkter där effekten av nuvarande ordning har uppfattats som mindre rimlig och som kommittén skall uppmärksamma särskilt. Vi har inte lyckats få fram några uppgifter om hur stor del av de totala kostnaderna för sjuklön som beror på fall där det finns en ansvarig skadevållare. Antagligen är dessa kostnader ganska små. En enskild skadehändelse, t.ex. ett rån, som leder till att en person blir sjukskriven kan dock medföra kostnader som motsvarar kännbara belopp för en mindre företagare. En majoritet inom kommittén anser att arbetsgivarna bör ges en möjlighet att få tillbaka sina kostnader i dessa situationer, medan en minoritet tar avstånd från denna tanke. Ett viktigt skäl för majoritetens ståndpunkt är hänsynen till de små företagen. Vidare framstår det som orättvist att arbetsgivaren slutligen skall svara för en förlust som orsakats av en ersättningsskyldig skadevållare, något som är särskilt stötande vid uppsåtliga brott. Rätten till ersättning föreslås omfatta vad som utgetts i lagstadgad och avtalsbaserad sjuklön , dvs. enligt nu- varande regler av sjukfrånvaron. Arbetsgivaren föreslås också få en rätt till kompensation för de arbetsgivaravgifter som är hänförliga till utbetald sjuklön. Lagtekniskt utformas regle- ringen på det viset att arbetsgivaren ges en självständig rätt till skadestånd för nu nämnda utgifter, baserad på den personskada som har tillfogats den anställde. Detta innebär att den som är skadeståndsskyldig för personskada också blir skyldig att betala er- sättning till den skadades arbetsgivare. regleras samordningen av förmåner vid inkomstförlust och förlust av underhåll av 5 kap. 3 § skadeståndslagen. Sam- ordningen sker enligt nettometoden. Detta innebär att skadeståndet bestäms till ett belopp som motsvarar skillnaden mellan den totala skadan och de förmåner som skall avräknas. De förmåner som av- räknas är dels socialförsäkringsförmåner som t.ex. sjukpenning, förtidspension och arbetsskadelivränta, dels anställningsförmåner som t.ex. sjuklön och ersättningar ur försäkringar som arbetsgivaren har bekostat. Enligt direktiven har vi haft att pröva om samordningen i stället bör ske enligt bruttometoden så att skadeståndet bestäms till ett belopp som motsvarar hela skadan, varefter vissa förmåner räknas av när skadeståndet betalas ut. Resultaten av kommitténs tidigare överväganden - att det allmänna inte bör ges regressrätt och att arbetsgivarna bör få en självständig rätt att framställa skadeståndsanspråk för sjuklönekostnader – medför att det inte finns skäl att av hänsyn till regressen övergå till samordning enligt bruttometoden. Vi förordar därför att nettometoden, som har klara praktiska fördelar, bibehålls. När det gäller övriga skadeståndsposter, ersättning för kostnader och ideell skada, är samordningen inte reglerad i lag, men det kan följa av andra bestämmelser eller principer att vissa förmåner skall avräknas, t.ex. om förmånen är förenad med regressrätt. Vad beträffar kostnadsförmåner har såvitt kan bedömas nuvarande ordning inte föranlett att den skadelidande blir över- eller underkompenserad i något avseende. Det är komplicerat att i lag reglera alla de situationer där ersättning för kostnader kan utgå och åtskilliga gränsdragningsproblem skulle kunna uppstå. Vi föreslår därför att samordningen av kostnadsförmåner inte skall regleras i lag. Vi anser inte att samordningsreglerna i skadeståndslagen bör utvidgas till att omfatta även ideell skada. Som skäl för detta anförs bl.a. att det inte i fråga om en ideell skada är möjligt att på samma sätt som vid ekonomiska förluster fastställa förlusten i pengar. Det är tveksamt om skadeföljder av rent ideell karaktär överhuvudtaget kan överkompenseras. Vi har inte funnit någon anledning att ändra avgränsningen av de förmåner som skall avräknas enligt gällande lydelse av 5 kap. 3 § skadeståndslagen. Utländska förmåner skall enligt motivuttalanden och rättspraxis avräknas om de utgår enligt i huvudsak samma grunder som i paragrafen angivna svenska förmåner. Denna ordning är lämplig och det finns inte behov av någon närmare lagreglering. Som nämnts skall vi enligt direktiven behandla försäkringsgivarnas regressrätt såväl vid personförsäkring som vid skadeförsäkring, t.ex. egendoms- eller ansvarsförsäkring. Vi skall beakta de förslag om försäkringsbolagens regressrätt som har lagts fram tidigare i olika sammanhang samt den regressöverenskommelse som försäkrings- bolagen har träffat sinsemellan. Vi har vidare som underlag för att kunna ta ställning i dessa frågor utfört en undersökning av försäk- ringsbolagens regresspraxis. Den nuvarande regleringen i 25 § försäkringsavtalslagen innebär vid skadeförsäkring att försäkringsbolag som ersätter skada inträder i den försäkrades rätt till skadestånd av annan, när denne orsakat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet eller ansvarar oberoende av vållande. Någon regressrätt finns dock inte mot den som endast svarar för annans vållande (dvs. vid skadeståndsansvar för arbetsgivare och det allmänna). Vid personförsäkring gäller som huvudregel att försäkringsbolaget inte får återkräva ett utbetalt försäkringsbelopp av den som framkallat försäkringsfallet eller som annars är skyldig att utge skadestånd. Denna regel är tillämplig vid s.k. summaförsäkring, dvs. då ersättning utgår med ett på förhand bestämt belopp. Om försäkringsbolaget vid olycksfalls- eller sjukförsäkring har åtagit sig att ersätta sjukvårdskostnader eller andra kostnader och förluster med det verkliga beloppet gäller samma regler som vid skadeförsäkring. Lagens bestämmelser är dispositiva och försäkringsbolagen kan därför i villkoren förbehålla sig full regressrätt, dvs. även när skada vållats genom enkel vårdslöshet eller det är fråga om summaförsäk- ring. Det är vanligt att försäkringsbolagen förbehåller sig full re- gressrätt vid skadeförsäkring. Rätten utnyttjas emellertid bara i be- gränsad omfattning; särskilt restriktivt tillämpas den mot privatper- soner. Detta följer bl.a. av den regressöverenskommelse som flertalet bolag är anslutna till. För personförsäkringens del är det mycket ovanligt att bolagen i villkoren förbehåller sig regressrätt utöver 25 § försäkringsavtalslagen. I regressammanhang är ansvarsförsäkringen av särskilt intresse. De allmänna villkoren för en ansvarsförsäkring innebär att försäk- ringsbolaget med vissa begränsningar åtar sig att betala det skadestånd som den försäkrade är skyldig att utge vid person- eller sakskada. Detta skydd har privatpersoner tillgång till genom att det ingår i villahem- eller hemförsäkringen. hade av befolkningen sådan försäkring. För företagens del gällde att i princip alla företag hade en företagsförsäkring med ansvarsmoment eller var självförsäkrare.