sou · GQB3121d4 · 2003-01-01 00:00:00 — Åtgärdsprogrammet bör dateras och skri- vas under. Skälet härtill är att det för alla berörda måste råda full klarhet om vilket åtgärdsprogram som gäller och att åtgärds- programmet är ett utkast eller arbetsmaterial. Rektor får delegera beslut om åtgärdsprogram. Det innebär att rektor kan uppdra åt t.ex. en lärare i arbetslaget att svara för att åtgärdsprogram utarbetas, fastställs och genomförs. Lärarens befo- genhet begränsas av de resurser som står till arbetslagets förfo- gande och rektor har alltid det yttersta ansvaret för skolans skyl- dighet att ge särskilt stöd. Vid utarbetandet av programmet förut- sätts att samråd sker med berörd personal, t.ex. personal i arbets- laget och elevhälsan. Det bör finnas dokumenterade rutiner för sådant samråd. Ett beslut av rektor i fråga om åtgärdsprogram får enligt 20 kap. 10 § överklagas till . Med beslut avseende åtgärdsprogram avses också beslut att inte sätta in särskilt stöd. Frågan om överklagande av åtgärdsprogram har behandlats i avsnitt 10.2.3 Former för särskilt stöd Särskilt stöd får ges istället för den undervisning eleven annars skulle ha deltagit i eller som komplement till denna och skall i första hand ges inom den elevgrupp som eleven tillhör. Om det finns särskilda skäl får stödet ges i en annan elevgrupp eller enskilt. Bestämmelsen anger ramarna för hur särskilt stöd får organiseras. Eleven skall i första hand få det särskilda stödet i den gemenskap och gruppering där eleven vanligtvis ingår. Stödet kan också ges på annat sätt allt utifrån elevens behov och vad stödinsatserna i sig kräver. Det särskilda stödet kan ersätta annan undervisning eller vara ett komplement. kan t.ex. ett ämne tas bort helt eller delvis för att öka undervisningen i ett annat ämne. Grän- sen för vad skolpliktiga elever är skyldiga att delta i följer av reglerna om skolplikt i 4 kap. 10 §. Paragrafen ger också möjlighet till att ge stödet i en annan elev- grupp eller enskilt. Den ersätter bl.a. nuvarande bestämmelse i 5 kap. 5 § grundskoleförordningen om placering av elev i särskild undervisningsgrupp. Formen för särskilt stöd anges i åtgärds- programmet. Eftersom rektor beslutar om åtgärdsprogram, omfat- tar rektors beslut även särskilt stöd i en annan elevgrupp eller enskilt. Detta innebär en förändring i förhållande till nuvarande bestämmelser där det anges att styrelsen för utbildningen beslutar om stöd i särskild undervisningsgrupp. Möjligheten att överklaga rektors beslut till följer av 20 kap. 10 §. Stödet kan också ges vid en annan skolenhet, t.ex. ett skoldag- hem eller vid en annan skola där förutsättningar finns för att ge stödet, enligt vad som för elever i anges i t.ex. 7 kap. 12 § 2. Motsvarande bestämmelse finns för andra skolformer. Om åtgärder enligt 12–14 §§ för en skolpliktig elev inte i rimlig grad kan anpassas efter elevens behov och förutsättningar får rektorn besluta om avvikelser från de mål som annars gäller för utbildningen (anpassad studiegång). Paragrafen har sin motsvarighet i 5 kap. 10 § grundskoleförord- ningen och motsvarande bestämmelser för obligatoriska särskolan, specialskolan och sameskolan. Den ger möjlighet att ytterligare anpassa undervisningen för vissa elever genom nödvändiga avvikel- ser från de mål som annars gäller för utbildningen. Bestämmelsen avser situationer när andra stödåtgärder inte gett resultat, t.ex. avseende skoltrötta elever eller elever som av andra skäl inte är till- gängliga för undervisning. För elever i de högre årskurserna får utbildningen delvis förläggas till en arbetsplats utanför skolan. Eleven skall dock alltid få en utbildning som så långt möjligt är likvärdig med övrig utbildning på skolan. Rektor beslutar om inne- hållet i anpassad studiegång som skall anges i ett åtgärdsprogram. Eftersom anpassad studiegång skall anges i åtgärdsprogrammet öppnas möjlighet att överklaga till Skolväsendets överklagande- nämnd enligt 20 kap. 10 §. Föreskriften att utbildningen kan förläggas till en arbetsplats utanför skolan bör som finnas i förordning. Information om elevens utveckling och bedömning av studieresultat Läraren skall i utvecklingssamtal informera eleven och elevens vård- nadshavare om elevens utveckling i förhållande till målen. Överens- kommelser som görs skall på begäran av eleven eller elevens vård- nadshavare dokumenteras skriftligt. Bestämmelserna om utvecklingssamtal i skolformsförordningarna har förts in i lagen för att markera betydelsen av att elever och föräldrar får information om elevernas utveckling mot målen. Paragrafen är allmänt hållen för att kunna gälla alla skolformer. Det innebär att tillämpningen av bestämmelsen måste anpassas till förutsättningarna för respektive skolform. Genom bestämmelsen markeras att återkommande samtal mellan lärare, elev och vård- nadshavare är viktiga. Genom samtalen kan lärare, elever och vårdnadshavare som jämställda parter gemensamt analysera och positivt bidra till barns och ungdoms kunskapsut- veckling och sociala utveckling. Även för elever i vuxenutbild- ningen är det viktigt att få klara besked om studieresultat i relation till målen. Till sin karaktär skall utvecklingssamtal vara framåtsyf- tande. Vilken lärare som skall delta i och informera vid samtalen och hur samtalen skall gå till avgörs på skolan. Rektor har ansvaret för att utvecklingssamtal genomförs. Om föräldrar inte behärskar svenska eller har omfattande hörsel- eller talskada bör det finnas möjlighet att få hjälp av tolk vid utvecklingssamtalet. På begäran av en elev eller, om eleven är , elevens vårdnadshavare skall överenskommelser som gjorts vid utveck- lingssamtalet dokumenteras. Det är naturligt att sådana överens- kommelser görs på föräldrarnas initiativ som ett komplement till utvecklingssamtalet utifrån ett individuellt perspektiv. Rutiner för detta bör utformas lokalt. Samverkan med eleven och föräldrarna i utformningen av en skriftlig dokumentation är mycket viktig. Sekretessfrågorna bör uppmärksammas vid utformningen. I , grundsärskolan, specialskolan, gymnasieskolan, gymnasiesärskolan, vuxenutbildning, vuxenutbildning för utvecklingsstörda samt svenskundervisning för invandrare skall betyg sättas i den utsträckning och form som regeringen föreskriver. Av bestämmelsen följer att regeringen kan medge undantag för skolor med alternativ pedagogik (speciell pedagogisk inriktning) att utfärda intyg över utbildningen i stället för betyg. Jämför 2 kap. 9 § nuvarande förordning om fristående skolor. Betyg skall grundas på en bedömning av elevens kunskaper och färdigheter i förhållande till uppställda kunskapsmål i kursplaner och betygskriterier. Eleverna skall informeras om på vilka grunder betygen sätts. Bestämmelser om grunden för betygsättning finns både i skolformsförordningar och i läroplaner. För samtliga skolformer där betyg sätts gäller t.ex. att betygen skall grundas på mål i kurs- planer och betygskriterier och detta har därför skrivits in i bestämmelsen. Information om grunderna för betygsättningen syftar således på de grunder som gäller alla elever. I 21 § regleras att den som satt betyget på begäran skall upplysa eleven och vårdnads- havaren om skälen till de betyg som just den eleven fått. Av 2 kap. 11 § följer att betyg endast får sättas av lärare som uppfyller kraven enligt 13 eller 14 § samma kapitel. Om den som undervisar när betyg skall sättas inte uppfyller detta krav, skall en lärare utses för betygsättningen. Betyg skall sättas av denna lärare efter samråd med den som undervisat eleverna. Bestämmelsen är ny och har behandlats i avsnitt 8. Betyg sätts av lärare. Kommittén har i 2 kap. 11 § föreslagit att endast lärare som har föreskriven lärarutbildning enligt 13 § eller lärare med tillsvidaranställning enligt 14 § får sätta betyg. Om den som undervisar är obehörig skall rektor utse en lärare som uppfyl- ler kraven ovan för betygsättningen. Det ankommer på rektor att i sin planering av personalens ansvarsområden utse sådan lärare. Av paragrafen följer uttryckligen att det är denna lärare som ansvarar för betyget men samråd skall ske med den som undervisat eleven. Om ett betyg beror av två eller flera lärares bedömning och dessa inte kan enas, skall betyget sättas av rektorn. Av paragrafen framgår att när betyg beror av två eller flera lärares bedömning och dessa inte kan enas skall betyget sättas av rektor. Motsvarande bestämmelse finns i skolformsförordningarna, t.ex. för i 7 kap. 5 § grundskoleförordningen. Bestämmelsen innebär ingen förändring i sak. Betyg skall utfärdas skriftligt. Den som satt betyget skall på begäran upplysa eleven och elevens vårdnadshavare om skälen för betyget. Bestämmelsen är ny och har behandlats i avsnitt 9.3. Av paragrafen framgår att betyg skall utfärdas skriftligt samt en skyldighet för den som satt betyget att på begäran av eleven eller vårdnadshavare upplysa om skälen till de betyg som eleven fått. Ett betyg som är uppenbart felaktigt till följd av skrivfel eller liknande förbiseende får rättas av rektorn. Innan rättelse sker skall rektorn ge eleven och elevens vårdnadshavare tillfälle att yttra sig om detta inte är obehövligt. Vid rättelse skall ett nytt skriftligt betyg utfärdas och den felaktiga betygshandlingen om möjligt förstöras. I paragrafen har tagits in bestämmelser om möjligheten för rektor att själv rätta skrivfel eller liknade i betyg. Den har sin motsvarighet i skolformsförordningarna som i sin tur motsvarar bestämmelserna om rättelse av skrivfel i 26 § förvaltningslagen. Bestämmelsen om rättelse av betyg gäller också enskilda skolor. Fel av annan karaktär som t.ex. felaktig bedömning kan inte rättas med stöd av denna bestämmelse. Betyg har ansetts vara av den karaktären att det inte skall kunna ändras i efterhand annat än vid rättelse av felskrivning eller motsvarande. Genom kommitténs förslag nedan i 23 § införs en möjlighet för eleven att begära omprövning av ett betyg som eleven anser vara felaktigt. En elev som anser sig ha fått ett felaktigt betyg på ett avslutat ämne, ämnesblock eller en avslutad kurs kan begära omprövning av betyget. Rätt till omprövning föreligger även då eleven anser sig ha felaktigt vägrats betyg. Begäran om omprövning skall göras hos rektorn inom från det att eleven har fått del av betyget eller beslutet om att betyg inte sätts. Eleven skall ange skälen för sin begäran. Huvudmannen skall utse en lärare från en annan skolenhet som tillsammans med rektor genomför omprövningen. Omprövningen skall grundas på tidigare studieresultat och skall handläggas skyndsamt. Rektorn och läraren skall vara eniga i sin bedömning för att ett nytt betyg skall kunna sättas. Omprövningen får inte resultera i ett lägre betyg. Bestämmelserna i denna paragraf är nya och gäller såväl offentliga som enskilda skolor. Förslaget har behandlats i avsnitt 9.3.4. Första stycket innebär möjlighet för en elev att begära ompröv- ning av ett betyg som eleven anser felaktigt. Syftet med förslaget är att komma till rätta med att elever ibland kan uppleva att ett betyg är orättvist. Uttrycket omprövning markerar att det är fråga om en ny bedömning av betyget på grundval av de uppgifter som finns om elevens tidigare studieresultat. Paragrafen rymmer ingen möjlighet att skaffa sig ett nytt betyg genom en helt ny prövning eller exami- nation. I sådana fall finns möjligheten till prövning enligt skol- formsförordningarna. Kommittén har föreslagit att en elev som fyllt får själv föra sin talan (21 kap. 6 §). Omprövning av betyg kan en elev dock själv begära även om eleven inte fyllt . Eftersom vårdnadshavaren är legal ställföreträdare för en omyndig elev behöver vårdnadshava- rens rätt att begära omprövning för elevens räkning inte anges särskilt. Möjligheten att begära omprövning avser betyg på avslutat ämne, ämnesblock eller kurs. Förslaget omfattar således endast betyg som får rättsverkan genom att de utgör förutsättning för tillträde till högre studier. Rätt till omprövning föreligger också då eleven anser sig ha felaktigt vägrats betyg. Begäran om omprövning skall vara skriftlig. Omprövning förut- sätter att eleven sakligt motiverar sina skäl för uppfattningen att betyget inte är riktigt. I andra stycket anges att begäran om omprövning skall lämnas till rektorn. Några längre tidsfrister är inte möjliga. Hänsyn måste tas till de tider som gäller för ansökan till högre utbildning. Därför föreslås en tidsgräns inom vilken elevens framställan skall ha kommit in till rektor. Därefter kan eleven inte begära någon omprövning. Tiden för elevens begäran räknas från den dag eleven fått del av betyget. När eleven lämnat in en begäran om omprövning är rektor skyldig att göra en omprövning i enlighet med vad som föreskrivs i bestämmelsen. Rektor tillsammans med en annan lärare än den som satt betyget genomför omprövningen. Härigenom ges möjlighet att granska betygsättningen och även ändra betyget om det framkommer att betyget av någon anledning är felaktigt. Resultatet av ompröv- ningen kan inte överklagas. Flera lärare skall utses i förväg som rektorerna kan anlita vid omprövningar. Genom uttrycket huvudman är det i kommunerna styrelsen för utbildningen som utser dessa lärare. Sådana beslut kan delegeras enligt kommunallagen till t.ex. skolchef. Lärare som har nära samarbete i skolan bör inte delta i ompröv- ning av varandras betygssättning. Läraren skall därför utses från en annan skolenhet. Av tredje stycket följer att omprövningen skall grundas på samma studieresultat som legat till grund för det satta betyget och hand- läggas skyndsamt. Om omprövningen skall vara meningsfull måste rektorn och läraren ha tillgång till underlag för att kunna sätta sig in i förhållandena. De måste som regel höra den betygssättande läraren om motiven för dennes bedömning samt eleven om dennes skäl för uppfattningen att betyget inte är riktigt. Vidare förutsätts att de tar del av dokumenterade studieresultat och andra elevarbe- ten. Dokumentationen skall då inte endast avse skriftliga prov utan även andra studieresultat som muntlig framställningsförmåga, praktiska färdigheter m.m. Det sistnämnda har särskild betydelse i fråga om yrkesinriktade och konstnärliga utbildningar. Modellen förutsätter snabb och enkel handläggning utan att säkerheten eftersätts. För att ett nytt betyg skall kunna sättas skall rektor och medbedömare vara eniga i sin bedömning. Om de inte blir eniga kvarstår det tidigare satta betyget. Vidare anges att omprövning inte får resultera i ett lägre betyg. I avsnitt 9.3.4 har kommittén framhållit vikten av att skolan informerar eleverna och vårdnadshavare om möjligheten att begära omprövning. Skolplikt och motsvarande rätt till utbildning Barn som är bosatta i landet har skolplikt enligt föreskrifterna i detta kapitel. Skolplikt gäller dock inte i fråga om barn, som varaktigt vistas utomlands eller vars förhållanden är sådana att det uppenbarligen inte kan begäras att barnet skall gå i skola. Skolplikt gäller inte heller för barn som avses i 21 kap. 1 § andra stycket. Dessa barn har dock samma rätt till utbildning som skolplik- tiga barn. Paragrafens första och andra stycke motsvarar helt dagens bestäm- melse i 3 kap. 1 § första stycket. Någon ändring av nuvarande till- lämpning åsyftas således inte. Vad skolplikten innebär när det gäller skyldighet att underkasta sig utbildning följer av 3 §. Definitionen av bosatt i landet finns i 21 kap. 1 §. I bestämmelsen i tredje stycket, som är ny, slås fast att de katego- rier barn och ungdomar som utan att vara folkbokförda i landet har rätt till utbildning enligt 21 kap. 1 § 1–3 inte omfattas av skolplikt. Av regeringsformen följer att skolplikten motsvaras av en rätt att få utbildning inom det offentliga skolväsendet. Av bestämmelserna i 7 och 9 §§ i detta kapitel följer även en viss rätt till utbildning som inte motsvarar skolplikten. Av 2 kap. 21 § regeringsformen följer att alla barn som omfattas av skolplikten har rätt att kostnadsfritt erhålla grundläggande utbild- ning i allmän skola. Paragrafens första mening hänvisar till denna bestämmelse. Innehållet motsvarar närmast 3 kap. 1 § andra stycket i nuvarande skollag. Med det offentliga skolväsendet avses här sådan grundskola, grundsärskola, specialskola och sameskola som anordnas av en offentlig huvudman. Någon rätt till utbildning i enskild regi kan lagstiftaren inte garantera. Däremot kan skolplik- ten fullgöras även i annan utbildning. Detta regleras i följande para- graf. Rätten till utbildning i de nämnda skolformerna sträcker sig dock i vissa fall längre än vad som följer av regeringsformen. Att även de som inte är skolpliktiga kan ha rätt till utbildning följer av 7 och 9 §§. Andra meningen i paragrafen erinrar om detta. Skol- måltider och skolskjutsning ingår inte i vad skollagen benämner utbildning. Någon rätt till sådant följer därför inte av denna para- graf. I stället finns uttryckliga bestämmelser om rätt till kostnads- fria skolmåltider och skolskjutsar i kapitlen om de olika skolfor- merna. Skolplikt kan fullgöras på något av följande sätt 1.Barn skall gå i grundskola om inte sådana förhållanden som avses i 2–4 föreligger. 2.Barn som bedöms inte kunna nå upp till kun- skapsmål därför att de har en utvecklingsstörning skall gå i grundsär- skola. 3.Barn som inte kan gå i eller grundsärskolan därför att de är döva, dövblinda eller har en hörselskada skall gå i speci- alskola. 4.Barn till samer får gå i sameskolan i stället för . Detsamma gäller andra barn, om det finns särskilda skäl. Av 17 kap. framgår att skolplikten kan fullgöras på annat sätt än vad som anges i 1–4. I 1–3 punkten i paragrafen regleras i vilken skolform skolpliktiga barn skall gå. Till sitt materiella innehåll motsvarar dessa den nuva- rande 3 kap. 2 och 3 §§. Enligt huvudregeln skall skolplikten fullgöras i någon av de skolformer som anges. Det saknar i detta avseende betydelse om skolan har en offentlig eller enskild huvudman. Förutsättningarna för att ett barn skall fullgöra skolplikten i grundsärskolan eller specialskolan i stället för i är desamma som enligt nuvarande bestämmelser. Vid utformningen av denna och följande paragrafer har inte beaktats den pågående försöksverksamheten med ökat föräldra- inflytande över utvecklingsstörda barns skolgång. Med den före- slagna bestämmelsen avses således inte någon förändring i förhål- lande till dagens skollag när det gäller vilka barn som skall vara skyldiga respektive ha rätt att fullgöra sin skolplikt i t.ex. särsko- lans obligatoriska del. Paragrafen blir tillämplig även när någon som inte är skolpliktig ges utbildning i de aktuella skolformerna. Detta följer av att de bestämmelser som ger dessa rätt till utbildning medför att de skall jämställas med skolpliktiga. För att t.ex. ett barn, på vårdnads- havarnas begäran, skall kunna börja i grundsärskolan innan skolplikten inträder, måste barnet således uppfylla kriterierna för skolgång i grundsärskolan enligt denna paragraf. Punkten 4 motsvarar 8 kap. 3 § gällande skollag. Vilka andra barn som åsyftas belyses i propositionen 1985/86:10 Del A, som ligger till grund för nuvarande skollag. Såsom redovisas i propositionen (1979/80:82) om ledning och admi- nistration av sameskolorna m.m. skall enligt riksdagsbeslut nomadskolan, som kallas sameskolan, vara öppen för barn till alla som uppger sig vara samer. Vid riksdagsbehandlingen av den nämnda propositionen uttalade utbildningsutskottet (UbU 1979/80:25) att det i vissa fall kan vara motiverat att också icke-samiska barn har möjlighet att gå i samesko- lan. Som exempel nämnde utskottet ett icke-samiskt barn från en ort med sameskola men utan grundskola som tvingades att åka till annan ort med grundskola. Det kunde också enligt utskottet vara mer praktiskt för ett barn från en extrem glesbygd att gå i sameskola och bo inackorderad på sameskolans elevhem än att gå i en grundskola. Utskottet betonade att det måste röra sig om ett fåtal fall, så att sameskolans inriktning och målsättning inte skulle påverkas. En överenskommelse mellan berörd kommun och sameskol- styrelsen borde enligt utskottet ligga till grund för en sådan anordning. gav regeringen som sin mening till känna vad utskottet anfört. Genom det uttryckliga undantaget i bestämmelsens andra stycke kan skolplikten dock också under vissa förutsättningar fullgöras genom sådana särskilda utbildningsformer som regleras i 17 kap. Där regleras bl.a. om särskilda ungdomshem, särskilda resurscenter samt om särskild undervisning på sjukhus, i elevens hem, fristående skolor m.m. Någon förändring i nu gällande materiella regler är inte avsedd. Frågan om det föreligger sådan förhållanden som avses i 3 § 2–4 prövas av barnets hemkommun, respektive Sameskolstyrelsen. I paragrafen regleras vem som skall avgöra om förutsättningarna enligt föregående paragraf för skolgång i de olika skolformerna är uppfyllda eller inte. Bestämmelsen ersätter del av 3 kap. 4 § och 8 kap. 6 § nuvarande skollag. Den nu föreslagna paragrafen syftar till att tydligare klargöra vem som har ansvaret för att avgöra hur ett skolpliktigt barn skall fullgöra sin skolplikt. Bestämmelsen gäller såväl när barn första gången skall börja full- göra sin skolplikt som när byte av utbildning övervägs för någon som redan har börjat att fullgöra sin skolplikt. Genom bestämmel- sen i 7 § gäller samma ordning för bestämmande av utbildning för barn som innan skolplikten inträder önskar börja sin skolgång på det sätt som gäller för skolpliktiga. Föreskriften avser således många olika situationer. Beslutet innebär myndighetsutövning och förvaltningslagens bestämmelser om ärendehantering är tillämpliga. Det måste därför alltid föregås av en ordentlig utredning. All den information som krävs för att kunna göra ett korrekt ställningstagande måste hämtas in och sammanställas. När beslutet gäller den som redan är elev i en skol- form är det extra viktigt att den skolans erfarenheter av eleven vägs in i den bedömning som skall göras. Det beslut som skall fattas enligt denna paragraf avser inte vid vilken skolenhet barnet skall tas emot, det avser bara i vilken skol- form som barnet skall fullgöra sin skolplikt. Hur mottagandet till en särskild skolenhet skall gå till och vem som beslutar om detta finns det bestämmelser om tillsammans med övriga föreskrifter för just den skolformen. Att t.ex. hemkommunen finner att ett barn uppfyller rekvisiten för att fullgöra sin skolplikt i grundsärskolan innebär inte med nödvändighet att barnet också skall tas emot i grundsärskolan i hemkommunen. I kapitlet om grundsärskolan finns bestämmelser om mottagande i en offentlig grundsärskola i en annan kommun än hemkommunen, antingen därför att eleven önskar det eller därför att elevens hemkommun har kommit över- ens med en annan kommun om att denna i sin grundsärskola skall ta emot eleven. Vidare finns möjligheten att fullgöra skolplikten i en enskild grundsärskola. Den som prövar om ett barn skall tas emot i en viss skolenhet har att vid denna prövning utgå från hem- kommunens beslut om till vilken skolform eleven hör. Från lydelsen i den nuvarande bestämmelsen i 3 kap. 4 § har avlägsnats föreskrifter om vem som, i olika situationer, får väcka fråga om prövning av i vilken skolform ett barn skall tas emot. Dessa är delvis en kvarleva från den tid när och sär- skolan hade olika huvudmän. När det inte finns någon uttrycklig reglering av vem som kan ta detta initiativ torde denna fråga i stället få avgöras enligt allmänna förvaltningsrättsliga principer. Den föreslagna ändringen innebär således inte någon inskränkning i vårdnadshavarnas möjligheter att ta initiativ till en prövning av i vilken skolform deras barn skall gå. En bestämmelse om att det är Sameskolstyrelsen som prövar förhållanden som avses i 3 § 4 finns i 8 kap. 6 § skollagen. Bestämmelsen har med redaktionella förändringar förts till skol- pliktskapitlet. Beslut enligt denna paragraf får överklagas. Detta följer av 20 kap. 7 § 1, 8 § 1och 9 § 1.