sou · GQB390d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Avgörande för säker- hetspolisens bedömning synes ha varit medverk- an samt den kritiska hållning som intogs mot krigföring i . Uppgifter om inkom från ut- ländska tjänster samt från meddelaren . bildades genom en sammanslagning av stödkommitté och den i praktiken av- 598 , P G: Säpochef 1962-1970. W & W, 1988, s. 98. somnade ett nytt samarbetsorgan med namnet , SKfV. Det nya organet, som fick stöd av en stor del av Organisationssverige, kom att inta en mer radikal linje än den gamla och tog klar ställning för . knöts SKfV närmare soci- aldemokratin som lovade ekonomiskt stöd. Därtill tillträdde nu som ordförande. I litteraturen har bilden av SKfV som en socialdemokratiskt ori- enterad och av partiet initierad organisation dominerat. Häri ligger dock ett förbiseende av att kommittén bildades och hade sina rötter i fredsrörelsen. Inom säkerhets-polisen fanns en helt annan bild av SKfV som betecknades som en kom- munistisk täckorganisation. Det framgår inte hur säkerhets-polisen resonerade i denna fråga men med i bilden fanns sannolikt att kommunister aktivt arbetade i kommittén samt att denna tog ställ- ning för FNL och mot . För eftervärlden har SKfV främst förknippats med fackeltåget med bl.a. och Moskvaambassadör i täten. Parallellt med den av fredsrörelsen initierade verksamheten väx- te ett Vietnamengagemang fram med rötterna i Clarté och i sep- tember 1965 bildades den första FNL-gruppen i . bildades De Förenade FNL-grupperna, DFFG som en para- plyorganisation på nationell nivå. FNL-rörelsen tog avstånd från pacifismen och den av fredsrörelsen proklamerade parollen Fred i som man ansåg inte gjorde skillnad på angripare och an- gripen. FNL-rörelsen kom att utsättas för en mycket in- tensiv övervakning som innefattade: -Omfattande spaning mot demonstrationer och lägenheter -Telefonavlyssning både i och -Spaning med flera fasta observationslokaler i -Buggning av lokalen i samt av en kongress i utgjorde FNL-rörelsen det viktigaste inhemska övervakningsobjektet för säkerhetspolisen. I samband med ett möte med efterföljande demonstration uppmärk- sammades att mötesdeltagarna filmades. Det var emellertid inte sä- kerhetspolisen utan den öppna polisen som filmade demonstranter. Detta har tagit upp i sina memoarer och härvid kategoriskt förnekat att fotografering av demonstranter över huvud taget ägde rum som chef för säkerhets- polisen. Vinges uppgift är dock inte riktig. Säkerhetspolisen foto- graferade så gott som alltid demonstrationer och även många andra sammankomster i syfte att kunna identifiera deltagarna. Den omfattande tekniska övervakningen av FNL-rörelsen i form av telefonavlyssning och buggning kan delvis förklaras med att säkerhetspolisen saknade bra källor på insidan. fanns visserligen infiltratören i och un- der värvades också en källa med anknytning till FNL- gruppen i . Ingen av dessa var dock i kvalitet eller kvantitet jämförbar med de mycket goda källor säkerhetspolisen haft inom det gamla . Dessutom gav inte telefonavlyssningen av särskilt mycket information rörande FNL- rörelsen. Telefonavlyssningen av FNL-rörelsen pågick under åren 1968- 1972 och omfattade bl.a. FNL-kontoren i och . Avlyssningen i var grundad på misstankar om omstörtande verksamhet och tagande av utländskt understöd. Någ- ra brott kunde dock aldrig styrkas och hanteringen av telefon- kontrollen ger intrycket att avlyssningen i första hand syftat till att möjliggöra en kartläggning av rörelsen. I samband med åklagarens ansökan om telefonavlyssning i uppgavs att säkerhets- polisen trots mycket begränsade övervakningsresurser lyckats kon- statera kontakter med kinesiska ambassaden. Detta kan inte sägas ha varit helt sanningsenligt. I själva verket hade omfattande resur- ser lagts ned i form av två fasta observationslägenheter samt omfat- tande spaningsinsatser mot enskilda individer samt vid demonstra- tioner. Misstankarna var välgrundade i så måtto att den av FNL- rörelsens ledande personer använda revolutionära retoriken var väl belagd. Däremot vilade misstankarna om styrning och finansiering från på lösare grund även om det får anses belagt att KFML fick ekonomiskt stöd från . I löd misstanken spione- ri vilket gällde som dock i första hand var knuten till KFML. Både vad gäller och finns belägg för att de avlyssnade i högsta grad var medvetna om att de kunde vara avlyssnade. FNL-rörelsen som hotbild kretsar framför allt kring, för det första: frågan om rörelsens strävan efter att på revolutionär väg omstörta det svenska samhället. Som komponenter i denna hotbild ingick även den negativa inställningen till polisen samt de stora För det andra: styrning och finansiering från främmande makt. Ursprungligen försökte säkerhetspolisen passa in FNL-rörelsen i den gamla hotbilden där antogs direkt eller indirekt ligga bakom all säkerhetshotande verksamhet i . Successivt växte dock en ny bild fram där istället antogs vara styrande och finansierande. Förutom kontakter mellan ambassad- personal och ledande personer inom FNL-rörelsen lyckades säker- hetspolisen aldrig få fram säkra belägg för vare sig styrning eller fi- nansiering från kinesisk sida. Trots detta framfördes uppgiften om kinesisk finansiering som ett faktum inför parlamentariska nämn- den . Vid ett sammanträde med läm- nade och en mycket alarmerande bild av det hot FNL-rörelsen och andra vänsterorganisationer kunde utgö- ra mot . Farhågor uttrycktes bl.a. för att polisen snart inte längre skulle kunna hantera situationen. Vidare framfördes från Vinges sida uppgiften att kinesiska ambassaden skulle förse ung- domar med knark för att skapa ett dubbelt beroende. Uppgiften var mycket dåligt underbyggd och över huvud taget framstår den hotbild som målades upp inför som överdriven. Ett visst nordiskt samarbete fanns inom övervakningen av FNL- rörelsen. I samband med detta utlämnades uppgifter om två led- ande aktivister till den danska säkerhetspolisen. började övervakningen av FNL-rörelsen att trappas ned och 1972 får den sägas ha varit nedlagd åtminstone på central nivå. Lokalt kunde dock viss övervakning förekomma även fram emot mitten av . genomfördes en om- fattande gallring av akt över FNL-rörelsen då bl.a. merpar- ten av alla personregistreringar makulerades. strä- vade säkerhetspolisen efter att registrera samtliga som aktivt bedrev FNL-arbete t.ex. genom att sälja Vietnambulletinen eller samla in pengar. Någon åldersgräns nedåt synes inte ha funnits och i åtmin- stone ett fall kan registrering av en 15-åring beläggas. Detta fall var säkert inte unikt. personalkontrollkungörelse blev frågan om regis- trering av FNL-aktivister ett samtalsämne på flera konferenser. Genom bestämmelserna i 16 som utfärdades knöts registreringen till FNL-rörelsens funktion som rekryterings- bas för KFML. Vid en konferens med deltagare från olika sektioner i landet enades man om att detta borde tolkas som att den nedre gränsen för registrering låg vid funktionärsuppdrag inom DFFG. När regeringen fastställde en ny lista över säkerhetshotande organisationer fanns FNL-rörelsen inte längre med. Åsikter som uppfattas som starkt subversiva var nu allmänt spridda inom breda kretsar av allmänheten och det politiska . Som förklarats i inledningskapitlet tenderar en studie av de svenska säkerhetstjänsternas verksamhet att bli Stockholmscentrerad. För att i någon mån väga upp detta har jag valt att göra en mindre stu- die av övervakningen riktad mot freds- och vänsteraktivitet i . Skälet till att just välja är att när det gäller aktiviteten inom 1960-talets freds- solidaritets- och vänsterrörelser var inte tredje stad. Istället var det som i stu- dentrevolternas tidevarv fungerade som viktigaste stad. - en central för freds-, pacifistisk och antikärnvapen- aktivitet I antologin (red: ) finns på sidan 153 ett fotografi föreställande rektor åkande pansarbandvagn i samband med försvarsut- ställning i . och rektors medverkan gav upphov till protester från pacifistiska kretsar och flera personer fick bäras undan efter att ha satt sig i vägen för de militära fordo- nen i paraden.599 hade chefen för försvarsstabens inrikes- avdelning, , tyckt sig kunnat iaktta att hade kommit att bli en bas för fredsaktivitet. Problemen hade Grude- mark dryftat med chefen för , , och i ett handbrev till militärbefälhavaren för I militär- området, generalmajor , diskuterades olika strate- gier. En väg att kartlägga fredsaktivismen i var att använda 599 , : En universitetsrektors tankar , i , och , (red. ): Det röda . Lunds Universitetshistoriska sällskap årsbok 1998, s. 152-153. försvarsvänliga kretsar med anknytning till . Grude- mark skriver: har gett mig viss orientering om samtal med Generalen. Lunds akademiska offi- cerssällskap är en utmärkt bas för säkundtjänst mm mot - som vi tror - en central för freds-, pacifistisk och antikärnvapenaktivitetTvå andra vägar försöks av vänner till oss för att kartlägga personer, medel och metoder samt teman. En god hjälp skulle vara om t e Arbetet kunde intresseras att studera akademiskt liv.600 Lunds Akademiska , , bildades av stu- derande reserv- och värnpliktiga officerare vid framför allt de histo- riska och juridiska institutionerna vid . I verk- samheten ingick bl.a. föredrag och utställningar med försvarsan- knytning samt naturligtvis social samvaro. Den självklara för- svarsvänligheten i kombination med närheten, åtminstone geograf- iskt, till de radikala krafterna i gjorde till en intressant kontakt för Fst/In. I brevet till betonade vidare att det var fråga om personliga funderingar från hans sida och att det var viktigt att inte ge onödig publicitet åt dem man ville motarbeta: Den stora svårigheten i den anti-subversiva verksamheten är som alltid att strålkastarbelysa vad som sker utan att ge de belysta de tillfällen att få utrymme och uppmärksamhet som de så gärna önskar.601 Något svar från verkar inte finnas bevarat i och det är osäkert vad som rent konkret blev resul- tatet av Grudemarks funderingar. Inom försvarsstaben hade en månad tidigare bildats en arbetsgrupp för att ta fram idéer hur bar- riärer skall resas och hur man skall kunna nå tillräckligt djupt och brett. Grudemark var, som han själv uttryckte det, en av slavar- na i gruppen.602 Förutom Grudemark, bestod gruppen av chefen 600Handbrev , CFst/In, till Mil bef I militärområdet generalmajor . Nr H 8 11/6 1963. Ö VIII vol 1, MUST. för pressavdelningen samt en av cheferna för operationsledningen. Bakgrunden till att gruppen sammankallades var uppfattningen inom försvarsstaben att den defaitistiska propagandan var stadd i ökande och det gällde att kartlägga den och sätta in motåtgärder.603 Samarbete med och dess chef, , var här en väg att gå. hade och del- tagit i övervakningen av KMA:s första stora marsch, Ursvik- smarschen. Av ett brev från till Grudemark daterat den 9 au- gusti 1964 framgår att MPI var involverat i att bistå försvarsstaben med information om studentvänstern i . Bl.a. översände en studie rörande studentföreningarnas i inställning till försvaret . omdöme om uppsatsen var att den inte innehöll några märkliga resultat men är värdefull som kontroll på aktiviteten. Uppsatsen skulle läggas till grund för vidare intervjubaserade studier med mig i diskret bakgrund. I hade också en kontakt som försåg honom med Clartés interna organ, Clartéisten, samt lämnade namn på personer engagerade på extremflyglarna i försvarsfrågan. Av brevet framgår vidare att Grudemark redan fått en del material om situationen i samt att skulle försöka ordna mer av den varan. skulle undersökningar göras baserade på intervjuer.604 Men, låt oss återgå till 1963 och brev till . Hur såg egentligen denna central för freds-, pacifis- tisk och antikärnvapenaktivitet ut? Genom att även polisen 1963 började intressera sig för de pacifistiska kretsarna i finns en möjlighet att genom rapporter i få en bild av detta. arrangerade flera de- monstrationer och möten varav ett, anordnat i Akademiska före- ningens festsal , övervakades av säkerhetspolisen i . Ett aktionsprogram för kommittén som polisen fått tag i visar att verksamheten vid var helt inriktad mot kärn- vapenhotet.605 Emellertid fanns misstankar om att det även bedrevs propaganda för värnpliktsvägran vilket utreddes av avdelningen i . När säkerhetspolisen i avlade rap- port redovisades att det fanns flera fredsföreningar som verkade i med omnejd. 603DagsPM 10/5 1963. arkiv, vol 23. 604Jan , MPI till , Fst/In 9/8 1964. Ö VIII, Vol 1. 605Rps/Säk, till Rps/Säk, 23/4 1963 samt Program för . Akt 250:09/10, löpnr 5. Förutom antikärnvapenkommittén fanns som fungerade som lokalavdelning till SFSF. Vilken eller vilka or- ganisationer som låg bakom den påstådda värnpliktsvägrarpropag- andan hade dock säkerhetspolisen i inte kunnat komma fram till. Vad som blev följden av den verksamhet som diskuterats av herrarna bl.a. om att använda föreningen för att samla in uppgifter om pacifister och and- ra har inte gått att klarlägga. Uppenbart är dock att försvarsstaben fann det intressant att pröva nya vägar för att kartlägga och bekäm- pa den pacifistiska verksamheten. kom kontakten mellan försvarsledningen och att framför allt handla om för- svarsupplysning där sågs som en betydelsefull allierad i det militära propagandaarbetet.606 Att huvudsakliga värde låg i att utgöra en kanal för för- svarsledningens uppfattning i olika frågor betydde dock inte att fö- reningen var ointressant ur andra aspekter. Av en PM författad av chefen för /Säk, , framgår att återigen var intressant som resurs i kartläggningen av försvars- fientlig verksamhet i . 1971 hade försvarsstaben skickat en de- legation till för att informera om ÖB-71. Somliga av försvarsstabens representanter hade dock även annat än försvarsupplysning i åtanke med besöket. Syftet med konferensen var att ge LAOS- medlemmarna en orientering om ÖB 71 såsom grund för försvarsupplysande verksam- het i de akademiska kretsarna. Bisyfte för min del var att knyta kontakt med för ev framtida utnyttjande samt att - utan att röja mitt engagemang i säkerhetstjänsten - söka er- hålla uppgifter rörande den försvarsfientliga verksamheten i Lund.607 I promemorian namngav Wallroth tre LAOS-medlemmar som kunde vara särskilt användbara för Fst/Säk. kunde Wallroth också inhämta en del uppgifter angående student- vänstern och den försvarsfientliga verksamheten i . Flera per- soner meddelade att det politiska engagemanget i minskat. Detta sades huvudsakligen bero på att många till följd av PUKAS- 606Se t.ex. DagsPM 23/3 1963. arkiv vol 22. 607Veckoslutskonferens med Lunds Akademiska () 20/3 - 21/3 1971. 29/3 1971. Ö IV vol 157. systemet nu tvingades lägga ned betydligt mera tid på sina studier än som varit fallet. Dessutom hade många av aktivisterna tagits i förvar i samband med Båstadskravallerna vilket även skrämt många andra. Grupper som och sades därför föra en tynande tillvaro. Wallroth kunde också via inhämta person- uppgifter rörande personer med anknytning till sociologiska insti- tutionen samt freds- och konfliktforskningsseminariet. En av med- lemmarna i studerade vid i Stock-holm och uppgav att merparten av studenterna var vänster-orienterade. Däremot sades undervisningen bedrivas opartiskt.608 T-kontorets inrikesverksamhet har berörts tidigare i denna rapport. Det handlade då om verksamhet med anknytning till . Inrikesverksamheten var dock av allt att döma av mycket begränsad omfattning. T-kontorets tonvikt på utrikes un- derrättelser framgår av de rapporter som bevarats i T-kontorets filmade arkiv (nu i ) samt i de rapporter som delgavs säkerhetspolisen och som där arkiverats under några olika källbe- teckningar. Att inriktningen låg på utländsk verksamhet berör i sin dagbok. Så exempelvis då sammanträffade med försvarsminister för att diskutera olika frågor. En fråga han inte tog upp med försvarsministern men däremot i dagboken var att arbetet inte rik- tades mot svenska förhållanden. Jag nämnde inte, vilket jag måste göra nästa gång, att jag inte diskuterar svenska förhålland- en och jag egentligen inte har att göra med svenska förhållanden, utan att mitt arbete lig- ger utanför gränserna.609 I den postumt utgivna historik som på begäran av försvars- minister färdigställde uttryck- er han frågan om inriktningen på följande sätt: Vår uppgift var inte att bedöma andra svenskar 609Thede 10/1 1952. arkiv, KrA. Excerperat av för räkning. – jag har skrivit om detta förut – men det kun- de komma in diverse meddelanden, som enligt min bedömning borde gå till någon säkerhets- avdelning. Jag brukade alltså skicka sådant till , men jag fick inte ens veta att det kom- mit fram. Jag gick över till att skicka sådant di- rekt till polisens säkerhetstjänst.610 Emellertid finns i dagboken belägg för att även rent svenska före- teelser i sig kunde vara av intresse. skriver om ett besök av rättshistorikern och tidigare ordföranden i Konser- vativa , . Ärendet gällde en pacifist- historia som skulle gå av stapeln på och bad att skicka dit lite folk. Detta med motiveringen att det kunde vara bra att det en gång fanns några studenter som sade ifrån att de inte var pacifister.611 Genom fick T- kontoret också kontakter i konservativa studentkretsar i . Vid den kommunistiska i deltog fyra konservativa studenter från respektive Upp- sala som observatörer för T-kontorets räkning. Att döma av de samtal som hållit med dessa var de själva dock inte medvetna om att det ytterst var för T-kontorets räkning som de deltog i festivalen.612 Den allmänna uppfattningen tycks istället ha varit att man deltog för det Konser- vativa studentförbundets räkning. För att undvika att T-kontorets representanter hamnade i säkerhetstjänsternas register delgav /In och, åtminstone via försvarsstaben, även säkerhetspolisen namnen på de konservativa studenter som skickats till . I säkerhetspolisens handlingar framgår också att tre av dessa stru- kits och alltså inte blev registrerade. Den fjärde, vi kan här kalla honom X, hade till stora irritation, rest med falsk legitimation och därför också registrerats under sitt falska namn. X kunde naturligtvis inte återfinnas varken i folkbokföringen el- ler vid men registreringen kvarstod ändå till i april 1973.613 610Palm, : Några studier till T-kontorets historia s. 62. 611Thede 23/4 1958. arkiv, KrA. Excerperad av för räkning. 612Upppteckningar från samtal nr 56 (13/10 2000), 172 (13/12 2000), 218 (8/9 2000) och 292(15/12 2000). 613Ang synpunkter på användandet av falsk identitet se dagboken den 25/7 1962 (uppenbarligen är gossen oduglig för oss). Listor över deltagare och registreringar finns i akt 15:025 löpnr 26a. Anledningen till att mannen reste till med Parallellt med denna studentkontakt etablerade T-kontoret direktkontakt med en student i som kom att rapportera om företeelser med anknytning till stadens akademiska liv under resten av 1960-talet. tilldelades källan täck- namnet Kandidaten.614 Inledningsvis rapporterade Kandidaten mestadels om förhållanden och personer på den universitets- institution där han verkade.615 kom dock rapporteringen att vidgas till att omfatta det vi kan kalla det röda . Vid det laget hade också Kandidaten etablerat kontakt med en konservativ studentkrets i som på egen hand och i samarbete med likasinnade i Danmark616 och andra länder börjat bekämpa kommunismens utbredning. Vilken var då denna konservativa grupp i ? I T-kontorets mikrofilmade arkiv finns ett brev från , som ansvarade för verksamheten i med omnejd, till daterat . I brevet omtalar att hans sagesman i kommit i kontakt med två medlemmar i den i . Den ene kan vi kalla B – den andre var ingen mindre än den student, , som året innan med falsk identitet rest till för att delta i . brev till var emellertid inte första gången som svenska myndigheter uppmärksammade de antikommunistiska lundastudenterna. hade det svenska sändebudet i , , mottagit ett brev från ordföranden i den västtyska organisationen Kuratorium Unteilbares , . Kuratorium Unteilbares grundades och var en bred, närmast officiös organisation, med anti- kommunism och kamp för tysk enhet på sitt program. hade kontaktats av en representant för en svensk organisation med namnet Kamp mot kommunismen (KMK) med önskemål om litte- ratur och propagandamaterial varför nu ville efterhöra vad falsk identitet ska enligt honom själv ha varit att han deltagit i aktioner i som syftade till att hjälpa människor att fly från östsidan. 614Jfr , : IB och hotet mot vår säkerhet. Gidlunds, 1973. 615Se , : PM angående T-kontorets rapportering till . 616Systerorganisationen i hette . Personer ur denna grupp samarbetade åtminstone med den danska militära underrättelsetjäns- ten, Forsvarets Efterretningstjeneste. Om detta se: , : Forsvarets Efterret- ningstjeneste spionerede mod MNF [Miliærnægterforeningen]. Den gamle spionagesag er blevet højaktuel. Se även Terp, Hol- ger: Den overvågede fredsbevægelse. samt angående de sk . KMK egentligen stod för. För beskickningen i var KMK en helt okänd organisation och därför önskades att UD skulle före-ta en diskret undersökning. Som bilaga till Jödahls handbrev, som var ställt till byråchefen vid , , fanns en kopia av ett brev som erhållit från en juridikstuderande i , P. I brevet presenterade P KMK:s program som innehöll planer på en propagandavecka med föredrag och filmer mot kommunismen. Till propagandaveckan hade även inbjudits personer från olika exilorganisationer. I och för detta önskade man nu komma i kontakt med välkända anti- kommunistiska organisationer för att erhålla informationsmaterial. Eftersom finansieringen av verksamheten var ett problem önskade man också erhålla uppgift om det var möjligt att få ett bidrag från . I brevet nämndes också att en annan medlem, dvs. ovan nämnde B, planerade att göra ett besök hos för att närmare redogöra för KMK:s program. Enligt hade B också mycket riktigt varit på besök hos Kuratoriet.617 framkom att P brevledes till försvarsstaben fram- ställt önskemål om namn på personer som var villiga att delta i kampen mot kommunismen. P:s förfrågan föranledde ingen an- nan åtgärd än att försvarsstaben vidarebefordrade uppgifterna till säkerhetspolisen. I en sammanfattande PM kon- staterade säkerhetspolisen att KMK bildats av studenter vid och även gick under namnet Inform - fri politisk informationstjänst. Omkring 1963 hade KMK i och satt upp affischer mot svenskt deltagande i Östersjöveckan. I samband med utresan från Trelle- borg samt ombord på färjan hade gruppen delat ut engelska, tyska och svenska antikommunistiska broschyrer. Materialet var huvud- sakligen tryckt på västtyska tryckerier. Även östtyska radions ut- sändningar ska enligt säkerhetspolisen ha uppmärksammat KMK:s verksamhet. Som kända medlemmar i KMK nämnde säkerhetspoli- sen X, B och P.618 De tyska kontakterna var emellertid inte de enda som KMK hade utomlands eller med representanter för främmande makt. inkom till statspolisintendent en PM skri- ven av på . hade någ- ra dagar tidigare samtalat med den brittiske ambassadsekreteraren som berättat att han sedan någon tid stod i kontakt med en antikommunistisk grupp i under ledning av jur. stud. P. 617Se handlingar i HK 174/1963. 618PM 18/9 1963. HK 174/1963. hade från brittiska ambassaden begärt informationsmaterial om kommunistiska förhållanden och fick nu sådant regelbundet från . I utbyte hade P lämnat prov på gruppens arbete vilket även väckt intresse bland experterna inom Foreign Office. Vissa av informationerna från P rörande förhållanden i hade man ej lyckats få från annat håll. uppgav att P vid sam- manträffanden gjort ett sympatiskt men något naivt intryck. Den brittiske ambassadsekreteraren såg här en risk att gruppen kunde utnyttjas av vissa flyktingelement. hade P framfört önskemål om föredragshållare till gruppens sammankomster vilket var tveksam till och han önskade nu informera UD om vad som förevarit.619 Säkerhetspolisen noterade kontakter i och med den brittiska ambassaden men ansåg uppen- barligen inte att detta utgjorde något problem ur säkerhets- synpunkt.