sou · GQB393d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Inom försvarsstaben behöll man intresset för SKP och inga direktiv från regeringen hindrade inri- kesavdelningen från att fortsätta övervakningen av kommunister. Den kom därmed att stå för en viss kontinuitet i verksamheten. En märklig krets av meddelare odlades av försvarsstabens inrikesavdel- ning. Deras rapporter – eller utvald information från rapporterna – lämnades över till polisen och kom där att spela en viktig roll. En huvuduppgift för övervakningsarbetet var att fylla på och uppdatera registret över partiets medlemmar och sympatisörer. Re- gistret spelade en viktig roll i den allt mer omfattande personalkon- trollen. Aktuella personuppgifter behövdes också för de listor som 70Ulf , PM angående säkerhetspolisens organisation 1945-1972, s. 4. upprättades över personer som skulle kunna omhändertas i ett krigs- eller beredskapsläge. Polisens övervakning av SKP nådde sin höjdpunkt . Därefter minskade intresset för partiet och någon tid efter C. H. tillträ- de som partiordförande 1964 och stängningen av partiskolan i började övervakningsinsatserna trappas ner. Det sista tillfället då ett partistyrelsemöte i SKP var föremål för spaning var, såvitt framkommit, , då Grupp B skaffade upplysningar om själva mötet medan två kriminalassisten- ter från säkerhetspolisen noterade vilka som deltog, vart de gick efteråt och annat liknande.72 Den kontinuerliga telefonövervak- ningen av partiets växel, som inletts 1952, upphörde /68. SKP/VPK togs inte upp i HT 16, d.v.s. RPS tillämpningsföre- skrifter till personalkontrollkungörelse som pekade ut de organisationer som borde ägnas särskild uppmärksamhet. Denna inskränkning hindrade dock inte att partiets aktiviteter sporadiskt noterades i olika sammanhang . en- skilda kommunister var föremål för övervakning. Inte heller kommunisterna (), som bildades av VPK:s moskvatrogna falang, fanns med på listan över organisationer som skulle särskilt övervakas. RPS begärde 1981 hos regeringen att APK skulle återinföras på listan men så skedde inte. Många ledande APK:are kom dock ändå att övervakas på grund av sina kontakter med företrädare för främmande makt, framförallt . förekom telefon- avlyssning. 1995 bedömde att partiet inte utgjorde något hot mot det svenska samhället. Därefter upphörde övervakningen av partiet. Redovisningen i följande kapitel är disponerad med hjälp av frågor- na hur och vad. Först görs en summarisk genomgång av hur över- vakningen gick till, d.v.s. av de olika metoder för inhämtning av information om SKP, som kom till användning. Därefter redovisas resultatet, d.v.s. vad övervakarna fick reda på med hjälp av dessa metoder. I ett särskilt avsnitt diskuteras källornas tillförlitlighet och övervakarnas objektivitet.73 72PM angående övervakning av deltagarna i . 16/2 1964, Övervak- ningstid: , 15:113, . 73För en redogörelse för den organisatoriska utvecklingen av polisens övervakning av kom- munisterna, se , Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969, Forskar- rapport till . SOU 2002:88, samt , Politisk över- 5Övervakningen 1945-70: Metoderna Denna framställning följer den kategorisering av olika spaningsme- toder som varit gängse inom polisen. Dessutom har specifikt för denna framställning kategorin förtroliga meddelare delats in i undergrupper, vilka närmare presenteras under den rubriken. Framställningen syftar endast till att ge en översiktlig bild av hur de olika metoderna utnyttjats i övervakningen av . Ma- terialet från Grupp B/IB redovisas separat avslutningsvis. Materialet vittnar om att åtskilligt polisarbete utförts med saxen i hand. Många volymer består till övervägande delen av tidnings- klipp. Självfallet blir också viktiga frågor belysta i öppet material, inte minst sådana som gäller partiets ideologiska utveckling, dess syn på vägen till revolutionen och på den parlamentariska demokra- tin. De frågorna var föremål för omfattande debatter inom SKP i samband med ändringar i partiprogrammet. I de sex volymer som bär titeln ideologi finns dock ingen systematisk uppföljning av den debatten, endast enstaka kommentarer till nya inslag i de- batten. sände RPS/säk ut en cirkulärskrivelse till regio- nerna med upplysning om att en av avdelningens rotlar kontinuer- ligt bevakade pressuppgifter angående person- och sakförhållan- den av intresse för säkerhetsavdelningens verksamhet. För att un- derlätta en samordnad pressgranskning hemställde man nu om uppgifter om vilka tidningar och tidskrifter som bearbetades vid de lokala sektionerna. Här påpekades också att varje sektion borde ha vakning och personalkontroll 1969-2002. de kommunistiska och nazistiska tidningar som utkommer inom sektionens arbetsområde. I , och , där yt- terlighetspartiernas verksamhet är av större omfattning, bör även kommunistiska och nazistiska kvinno-, ungdoms och studenttid- ningar granskas. Här upplystes också att man för att bättre tillgo- dose behovet av aktuell information på prov skulle sända ut sammandrag av pressuppgifter till de lokala sek- tionerna. Till skrivelsen fogades en förteckning över tidningar och tid- skrifter som förekom vid rotel A II. 14 av dem var kommunistiska: Bland dem fanns dagliga tidningar som Ny Dag och Norrskens- flamman, tidskrifter för ideologisk debatt och politisk information som Vår Tid och Clarté och fackliga medlemstidningar som Be- tongarbetaren. Där fanns också en rad utländska propagandaorgan som Nyheter från , Livet i och TDR- Revyn.74 Även tryckt material av mer intern natur samlades. Från parti- verksamheten inkom åtminstone sporadiskt tryckta kallelser och cirkulär och från Förbundet informations- blad från olika lokala sällskap. Den enklaste av den yttre spaningens metoder är att helt enkelt befinna sig där något av intresse händer och notera vad man ser och hör. Metoden kan delas upp i två delar; fast och rörlig observation. Fast observation bedrevs från en stationär post. på stod länge under uppsikt från en sådan stationär observationspost belägen i fastigheten mitt emot, d.v.s. Kungsgatan 75.75 Den tidigaste rapporten från är . Därefter följer ett hundratal rapporter, alla uppställda efter samma mall: sidan är uppdelad i tre kolumner, den vänstra för klockslag, den mellersta för namn och den högra för tidpunkt för 74HSC 294/64, 22.10.1964 samt 5:721d/1-28, vol. 75Äldre rapporter från observationsposten finns bevarade i volymerna XXII B 1-3 (Äldre aktsystemet). in och utpassering. Det är alltså fråga om rena in- och utpasserings- listor. Rapporterna fick därefter ett annat utseende och förvarades i en ny arkivserie. Listorna ersattes av korta promemorior om speciella iakttagelser. Ofta handlade det om att någon person som kommit ut från 84:an har skuggats under sin fortsatta färd genom stan.76 Det kunde också handla om perso- ner som påfallande ofta besökt lokalerna.77 Denna typ av rapporter förekommer fram till och med . Att verksamheten avbröts var uppenbarligen en följd av de nya direktiv som förbjöd registrering av kommunister. Över- vakningen från observationsposten återupptogs , d.v.s. efter det att regeringen beslutat att låta polisen åter- uppta övervakningen av kommunisterna. Antalet rapporter i serien är fortsättningsvis litet, ofta bara nå- gon enstaka . finns bara fyra rapporter, varav tre . Att antalet rapporter tun- nar ut tycks helt enkelt bero på att man slutat skriva ut kopior för arkivering i denna arkivserie. Resultatet av observationspostens ar- bete återfinns i andra volymer, främst i personakterna.78 Den sista rapporten i serien är daterad den 20 februari 1970.79 När observa- tionsposten avslutats framgår inte av detta material.80 Ett exempel på observationspostens betydelse kan hämtas från fallet , generaldirektör på som fick lämna sin tjänst sedan ÖB och andra påpekat att han var kommu- nist. Ödeen själv försäkrade för statsministern, som han väl kände, att hans anknytning till SKP var högst tillfällig, att han visserligen besökt , men bara någon enstaka gång och då enkom för att hämta sin vän . undrade oroligt om en djup orättvisa begåtts men lugnade sig när han genom inrikesminis- terns förmedling fick se polisens material. Av det framgick att Ödeen hämtat på Ny Dag inte bara ett par, utan 76Se t.ex. P.M. angående övervakningen av , 84 , , 15:6020, . 77Se t.ex. P.M. till 6:e roteln (Under har vid bevakning på de kommunistis- ka partilokalerna, 84 , iakttagits en okänd man ), u. den 21 no- vember 1944, K.A. , F. Ejderfelt, 15:6020, . berörs i SÄKO:s samtal med som själv tjänstgjorde där . (An- teckningar från samtal med , SÄKO.) samt med X (Anteck- ningar från samtal nr 424 , SÄKO). 78För exempel se PM ang. gjorda iakttagelser i samband med övervakning av , u. angående övervakning av 84 , u. den 24/11 1959, . , P 3947, vol. (Volymen handlar om personlig övervakning. Rapporterna från observationsposten är blandade med skuggningsrapporter.) 80För uppgifter om observationsposten se även , Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002. att han även varit uppe och ofta stannat nära och att han sedan ofta farit hem. Ensam.81 Detta var den typ av information spanarna på kunde leverera. En fast observationspost har också funnits på var- ifrån kunde övervakas. Troligen var den bemannad endast . Det förekom även att polisen skaffade temporära spaningslägenheter för övervakning av speciella evene- mang.82 Rörlig observation bedrevs genom att en eller flera poliser in- fann sig vid ett evenemang där något anmärkningsvärt kunde tän- kas hända. Det gällde demonstrationer, danskvällar, debatter etc. Övervakarna har helt enkelt blandat sig med publiken. Kongresser och interna möten har övervakats genom att in- och utpassering i möteslokalen observerats. Ofta har övervakarna, placerade i en närbelägen lokal eller i en bil, fotograferat de anländande deltagar- na. Vänskapsförbundens möten, som i princip var öppna för alla, besöktes ofta av säkerhetspolisen. Rapporteringen från de olika evenemangen kunde omfatta sådant som bordsplaceringen, vilka sovjetiska diplomater som var närvarande och när de kom och gick. Nya ansikten noterades nogsamt och listor på supédeltagare gicks systematiskt igenom och namnen registrerades.83 Som framgått kunde iakttagelser från observationsposten följas upp genom skuggning. Ofta fanns en polisman i en bil nere på gatan, beredd att följa efter någon intressant person. kunde också genom radio nå andra spanare som kunde skugga och, i bästa fall, identifiera personen.84 Skuggning har skötts av personal som legat i beredskap i en närbelägen lokal, kallad gropen. Skuggning kombinerades ofta med telefonkontroll. Vid flera tillfäl- len har längre resor med misstänkt syfte varit föremål för denna form av övervakning. Ofta har två konstaplar avdelats för ändamå- let. Skuggningarna redovisades i speciella rapporter. 81Tage , Dagböcker 1945-1949, , 2001, s. 364 (10/6 1949). 82Magnus , Den farliga fredsrörelsen, s. 59-62. 831:301/1 löpnr 1:55/2 Svensk-ryska sällskapets sammankomst i . För exempel på fotografering se, PM ang. , 15:110 vol. 3 samt flera i samma volym. Negativen har i allmänhet bevarats i volymen. Se även , Den farliga fredsrörelsen särskilt s. 204-205. 84Anteckningar från samtal med samt anteckningar från samtal nr 424 , SÄKO. Utbytet av skuggningen har synbarligen främst varit att den gi- vit upplysningar om vilka den övervakade träffat. Ett möjligt kon- spirativt kontaktnät har kartlagts. Övervakarna har även gjort no- teringar om den förföljdes allmänna beteende, om han uppträtt lugnt och normalt eller konspirativt. Skuggning var givetvis en svår konst och vid läsningen av en del rapporter kan man få ett starkt intryck av att den skuggade anat sin belägenhet. Han har sett sig om eller stannat vid ett skyltfönster som speglar omgivningen eller kanske gått in i en port och sedan vänt igen. Detta har av de skuggande konstaplarna framställts som den skuggades vanliga konspirativa beteende. En annan tolkning kunde vara att den skuggade upptäckt eller anat sina förföljare. Att det fanns en medvetenhet om problemet framgår av att det ordnades övningar i skuggning. En erfarenhet som då gjordes var att kvinnor ofta var bättre både på att förbli osedda och på att beskriva vad de sett. Telefonavlyssning måste betecknas som den viktigaste källan till information om SKP-komplexet.85 Erfarenheten av arbetsmetoden var stor sedan . Då hade praktiskt taget all trafik med utlandet varit avlyssnad liksom åtskilliga inhemska abonne- mang med anknytning till politiska ytterlighetsorganisationer. Un- der hade över 11 miljoner samtal avlyssnats. Av en PM framgår att över 9 000 namnuppgifter på kommunister och kommunistsympatisörer samlats in , samt att materialet framför allt kommit från post- och tele- fonkontrollen. Denna upphörde dock den 18 december 1944.86 Telefonkontroll i större omfattning återupptogs 1951. Tillstånd till telefonkontroll söktes av åklagaren hos allmän underrätt. Till grund för ansökan låg en PM upprättad av säkerhetspolisen vari misstankarna mot personen i fråga utvecklades. Tillstånden var tidsbegränsade, först till och efter 1952 till en månad. De avlyssnade samtalen spelades in på band och från dessa gjor- des sedan utskrifter på maskin. samlades på detta sätt 85Detta avsnitt bygger delvis på , Ansökningar och beslut om telefonavlyss- ning - exempel från 1950- , SÄKO (opublicerad sekretariats-PM) och , Överskottsinformation från telefonkontroll, i Forskarrapporter till Säker- hetstjänstkommissionen. angående övervakningen av . u. , , 15:6020, . ett omfångsrikt material. Som exempel kan nämnas att på det kommunistiska ungdomsförbundets expedition utväx- lades 60-70 samtal per dag, och att avlyssningen av dessa resultera- de i 670 maskinskrivna sidor. Av detta material sparades inte bara det som kunde ha betydelse för utredningen utan även annat som kunde vara av intresse, s.k. överskottsinformation. I särskilda rap- porter sammanfattades punktvis vad olika personer sagt om pre- numerationer, tilltänkta resor, politiska möten och annat liknande. För varje namn eller annat ordningsbegrepp som förekommer i tex- ten har gjorts en kopia som lagts in i respektive person- eller sak- akt. Antalet kopior är ofta stort, omkring 30 är inte ovanligt. Gi- vetvis är hänvisningar till detta material vanliga i rapporter med övergripande eller sammanfattande innehåll. Formuleringar som från säkert håll eller tillförlitlig källa syftar ofta på att det rör sig om uppgifter från telefonkontrollen. I det bevarade materialet är dessa rap- porter med överskottsinformation ett dominerande inslag. I många volymer utgör de cirka hälften av samtliga handlingar.87 Enligt en uppgift inkom genom telefonkontrollen 4 882 uppgif- ter, vilket torde syfta på namn som nämnts i rapporterna. Detta kan jämföras med att man fick in 1 000 namnuppgifter genom läsning av kommunistiska tidningar och 2350 med hjälp av olika namnlistor och medlemsförteckningar.88 Telefonkontrollen, som var tänkt som ett tillfälligt hjälpmedel vid vissa brottsutredningar, kom snabbt att utvecklas till ett spa- ningsinstrument i polisens rutinmässiga kartläggning av ytterlig- hetsgruppernas, främst , verksamhet. var centrala arbetsplatser inom den kommu- nistiska miljön i praktiskt taget kontinuerligt avlyssna- de. Genom att en av de avlyssnade var riksdagsman kom – – även den kommunistiska riksdags- gruppens telefon i att avlyssnas.89 De ursprungliga utskrifterna från telefonkontrollen har för- störts. Däremot har innehållet i samtalen bevarats i form av fiktiva meddelarrapporter. Den första källbeteckningen var Munin som påbörjades . tycks mängden rapporter bli- vit så stor att säkerhetspolisen nu valde att dela upp rapporterna 87I volym 15:0120, vol. 4, som handlar om partiskolorna och kronologiskt sträcker sig 1975 finns sammanlagt 69 numrerade handlingar. Av dessa utgörs 34 av sammanställningar av överskottsinformation från telefonavlyssning (31 från källa Ad- ept, en från E. , en från E. och en från E.E.) 88Ulf , Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002. 89Ulf , Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969. Rapporterna blir i allmänhet mindre frekventa efter 1960-talets första år och kring 1967/68 upphör rapporteringen. Av dem som handlar om SKP är E. den största. Den upptar omkring 2000 rapporter, utskrivna . Detta är också den största akten med material om svenska förhål- landen. E. handlar om förhållanden och personer inom kommunistiska arbetarkommun. Rapporterna täcker perioden - . E. omfattar 395 rap- porter, vilka, som namnet antyder, handlar om Demokratisk Ung- dom. Där finns även material om Forum Vänster och tidningen . Bland övriga fiktiva meddelare med överskottsinformation finns , som handlar om Ny Dag. innehåller mängder av namn, bl.a. på nya prenumeranter och folk som inte fått tidning- en och sådana som vill ha tidningen till annan adress under somma- ren. Adept innehåller namn på personer som utbildades vid kommunistiska partiskolor i utlan- det, främst Bad Doberan. Adept tunnas ut och upphör i praktiken detta år. handlar om kommunistiska parti- distrikt. Serien, som innehåller 74 rapporter tunnas ut . Den sista rapporten är . Sambo handlar inledningsvis om förlaget men materialet upphörde . Serien låg sedan i träda till 1967 då den fylldes med rapporter om SKP. Här finns ett hundratal rapporter om personer och förhållanden i partiledningen. Sambo fortsatte därefter 1969 med rapporter om kommunister i . Postkontrollen, som också varit mycket omfattande under , återupptogs endast i mycket begränsad omfattning. När det gäller telefonkontrollen kan konstateras dels att de re- dovisade motiven för avlyssningen ofta var ytterst tunna, dels att överskottsinformationen var det väsentliga utbytet av ingreppen. Informationen gällde i hög grad personfrågor: vem som flyttade till vilken post inom organisationen, vem som prenumererade på Ny Dag, vem som var osams med vem, vem som skulle resa till eller , vem som besökte partiexpeditionen. Telefonavlyssningen av SKP i var i hög utsträckning riktad mot partihögkvarteret på vars växeltelefon (52 00 95) avlyssnades till mitten av . Men det var inte bara växeltelefonen som avlyssnades; även telefonerna på Ny Dag, SKU och den kommunistiska arbetarkommunen som också fanns på avlyssnades. Bland övriga kontor som telefonavlyssnades kan nämnas Förbundet - , , och den kommunistiska arbetarkommunens kontor på . (SKU/DU) telefoner avlyssnades bortsett från några kortare avbrott. Häri ingick också avlyssning av tidningen fon. Avlyssningen av ungdomsförbundet i återupptogs efter beslut i om avlyss- ning av två telefoner på på i . Bakgrunden var den förundersökning som inletts mot ledande personer inom KFML och FNL-rörelsen. Dessa grup- per antogs enligt polisen ha ont om lokaler att samlas i och använde därför ofta som mötesplats. I samband med detta antogs de också begagna sig av två telefoner på . En av dessa te- lefoner disponerades också av () som därmed också telefonavlyssnades.90 Avlyssningen av VUF ge- nom upphörde . Ansökningarna till om avlyssning av le- dande företrädare för ungdomsförbundet rymmer åtskilliga exem- pel på vagheten i de misstankar som utgjort den rättsliga grunden för telefonkontrollen. När säkerhetspolisen i av begärde förlängning av avlyssningen av en av dessa, här kallad anfördes bl.a. att han varit starkt involverad i arrangemangen kring i . Därtill hade han ringt och bett att få låna en borrmaskin av en Moskvautbildad kommunist, vilket gick bra. I PM:n konstatera- des att det är här icke känt, vilken användning [Hillström] kan ha av ovannämnda borrmaskin.91 90Tillägg till PM av den 15/8 1968. personakt, löpnr C 1 1. 91PM av och H Granelund 26/8 1959. P 5655, löpnr C 1. omtalas i säkerhetspolisens PM att den misstänkte har varit i telefonkontakt med en kvinnlig kommunist som bl.a. varit anställd vid polska radion. Övriga uppgifter som an- förs i denna PM är att han skulle delta i ett möte i , att han gjort en del resor, men något närmare om dessa är här icke känt. Därutöver anfördes att Hillström ett visst da- tum skulle hämta sin fru på där hon fött en dotter.92 Från fram till sin död vistades Hillström på sjukhus. Även av- lyssnades DU:s telefoner, trots att den döende mannen knappast kunde komma i närheten av dem och trots att hans möjligheter att bedriva spioneri torde ha varit obefintliga. Motivet tycks ha varit att man funnit det ytterst angeläget att inte tappa greppet om ut- vecklingen inom den kommunistiska ungdomsrörelsen. I likhet med avlyssningen av moderpartiet gav den information som genom telefonkontrollen samlades in om ungdomsförbundet allmänna upplysningar om verksamheten samt en mängd person- upplysningar. Däremot gav den, såvitt framkommit, inga belägg för någon form av brottslig verksamhet. Telefonavlyssningen av i kom i gång nå- got senare än i . I gengäld bedrevs den också efter det att säkerhetspolisen i upphört med att avlyssna partihög- kvarteret i . inkom till statspolisen i en skrivelse från kommissarie i . åberopade i skrivelsen ett tidigare samtal och lämnade information angående arrangemangen kring telefon- och postkontroll. framhöll att det viktigaste var att få fram misstankar om grovt spioneri mot en person. Dessa misstankar kunde därefter härledas till andra personer i samma spionkrets, även om dessa icke på grund av an- ställningar eller andra orsaker kunna själva oberoende misstänkas för grovt spioneri. 92PM av och H Granelund 22/12 1959. P 5655 löpnr C 1. För en utförligare analys av innehållet i de PM som låg till grund för avlyssningen av ungdomsrörel- sen se, , Säkerhetstjänsterna och den kommunistiska ungdomen. Övervakningen av SKU/DU/VUF 1945-1970. 93PM av 15/12 1962. P 5655 löpnr C 3. Vad uppenbarligen menade var att kunde säkerhetspoli- sen nöjaktigt visa att en person var skäligen misstänkt för grovt spioneri kunde även ett antal andra personer som denne stod i kon- takt med också avlyssnas på denna grund. Detta även om de av egen kraft inte kunde anses komma i fråga för telefonkontroll. När det gällde postkontroll var kraven lägre framhöll . Här räckte det med brott varå straffarbete minst kan följa.94 Även om säkerhetspolisen i således erhållit instruktioner förefaller avlyssningen av Göteborgskommu- nisterna inte ha inletts förrän . ingav säkerhetspolisen i en PM till stadsfiskalen beträffande två personer som kunde misstänkas för förberedelse till sabotage. Bakgrunden var att uppgifter inkommit som utpekade de två som delaktiga i ett sabotage mot ett tyskt fartyg . Ytterst ansågs dock den s.k. Wollweberligan ligga bakom det hela. I PM:n till stadsfiskalen anförde säkerhetspolisen att det var känt att Woll- weber nu höll på att bygga upp sin organisation på nytt och att det var omvittnat att gamla medlemmar värvades. Förutom detta var ingenting ofördelaktigt känt om de misstänk- ta som dock båda hade anknytning till kommunistiska kretsar. Av okänd anledning dröjde stadsfiskalen ända till september med att föra ärendet vidare till domstol men besluta- de rådhusrätten i att telefonavlyssning kunde igångsät- tas.95 inleddes en annan förundersökning mot tre Göteborgskommunister, varav en var misstänkt för förberedelse till uppror och de två andra för spioneri. I anslutning till denna förun- dersökning avlyssnades även den kommunistiska sjömansklubben i med motiveringen att de tre vistades där så gott som varje kväll.96 I en PM daterad förklarades sjömansklubben vara den organisation varifrån kommunisternas illegala internationella arbete i stor utsträckning dirigeras.97 I ytterligare en PM från samma månad framhölls att det var av utomordentlig betydelse, att organisationens alla förgreningar och 94Kommissarie , till kommissarie , 13/9 1951. Säkerhetspolisen, serie vol 1 (1950-1953). 95Se PM, kriminalstatspolisens 3 rotel 16/7 1952 och beslut av rådhusrätten i 9/9 1952. Säkerhetspolisen, serie , vol 1. 96PM, kriminalstatspolisens 3 rotel 27/9 1952 och beslut av rådhusrätten i 30/9 1952. Säkerhetspolisen, serie , vol 1. 97PM, kriminalstatspolisens 3 rotel 2/12 1952.