sou · GQB329d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Invandrarorganisationer och samfund svarar för viktiga insatser inom många immigrantgrupper. Att uppmärk- samma och utveckla dessa är en viktig uppgift för det lokala arbetet med kultur och fritidsfrågor, inte minst ur ett hälsoperspektiv. Men det är också viktigt att uppmärksamma de äldre personer som är födda i andra länder än och som av olika skäl varken deltar i dessa aktiviteter eller i det övriga kultur- och föreningslivet. Tillgänglighet och särskilda tjänster Alla måste kunna ta del av den offentligt finansierade kulturen. Att det saknas t.ex. fungerande dörröppnare eller hörselslingor gör att många personer med funktionshinder inte kan ta del av verksamheten vid kulturinstitutioner. Regeringen har beslutat att ska ha ansvaret att vara samlande, stödjande och pådrivande i arbetet med tillgänglighetsfrågor på kulturområdet utifrån den nationella handlingsplanen för handikappolitik. Det innebär bl.a. att alla som söker bidrag från ska redo- göra för vilka åtgärder som vidtas för att öka tillgängligheten för personer med funktionshinder. disponerar för att öka tillgängligheten till kultur för personer med funktionshinder. Föreningar, kommuner och kulturinstitu- tioner kan söka pengar till projekt som är nyskapande och kan stå modell för andra. Det kan bl.a. handla om att texta teaterföre- ställningar, visa museiutställningar med teckenspråkstolkning eller utrusta bibliotek med lättlästa skyltar. De uppsökande insatserna för äldre och funktionshindrade fick allt lägre prioritet i kulturlivet. Beteckningen särskilda tjänster har lanserats i en kartläggning och analys av biblio- teksservice till äldre och funktionshindrade som genomfört (1999, jfr Bibliotekstjänst 2000). Det handlar om individuella tjänster som Boken , kollektiva tjänster som bokvagnsronder och depositioner hos grupper som har svårt att ta sig till bibliotek och information om bibliotekens särskilda tjänster. Dessa tjänster har, enligt , allt- mer marginaliserats och även försvunnit på många håll. En stor del av svårigheterna inom särskilda tjänster beror enligt utredningen på att små resurser satsas på information, utbildning och kontaktarbete. För de personer som nås av de individuella tjänsterna tycks dessa dock fungera bra. 6.3.3Att möta ny teknik Som vi noterade i avsnitt 3.3 finns det betydande ålders- skillnader i tillgång till och användning av IT. Även om dessa skill- nader minskar är det troligt att många personer i 50- och 60- årsåldrarna, som inte lärt sig använda IT i arbetslivet, kan komma att fortsätta att stå utanför viktiga delar av informationssamhället . har inte minst pen- sionärsorganisationer, studieförbund och bibliotek spelat en viktig roll i introduktionen av äldre personer i ny informationsteknik. De återkommande Seniorsurfarna har också givit detta arbete mass- medialt genomslag. Seniorsurf deltog 550 bibliotek. Intresset för dessa arrangemang är stort och anmälningslistorna blir ofta snabbt fulltecknade. Många äldre lär sig också IT genom de datacirklar som studieförbunden arrangerar. arrangerades omkring 20 000 sådana cirklar med 150 000 medlemmar. Uppgifter om deltagarnas ålder saknas dock. I rapporten i Informationssamhället rekommenderar och olika åtgärder som bör genom- föras om man vill främja ökad IT-användning bland äldre (Social- departementet 2002). I första hand bör insatser för att introducera så många som möjligt till tekniken och dess möjligheter komma i fråga. I andra hand bör det handla om att ge bidrag till utbildning och främja utvecklingen av enklare gränssnitt. Först i tredje hand bör det bli aktuellt att ge bidrag till anskaffning och support. Utifrån denna prioritering föreslår rapportförfattarna att sär- skilda stimulansmedel ställs till förfogande för utbildningssats- ningar och försöksverksamheter som stimulerar till användning av IT. De äldre bör vara en viktig målgrupp, men Selg och Kindhult understryker att aktiviteterna ska kunna omfatta alla. Sökande ska i första hand vara folkbibliotek, men även föreningar som t.ex. pensionärs- och invandrarorganisationer ska kunna komma i fråga. Stimulansmedlen föreslås utgå för att där- efter utvärderas. föreslås fördela stimulansmed- len. När det gäller de båda senare punkterna i listan ovan innebär förslagen i rapporten att bör undersöka förut- sättningar för att initiera ett utvecklingsprojekt riktat mot äldres IT-användning och att vara beredda att återkomma med förslag om avdrag i inkomstbeskattningen för inköp av hemdatorer. Förslaget om tidsbegränsade stimulansmedel för användning av IT är positivt, inte minst genom att det avgränsas åldersmässigt. utgår från att stimulansmedlen, om de blir tillgängliga, fördelas och följs upp på ett sådant sätt att de kan ligga till grund för en lång- siktig beredskap att ge människor möjlighet att komma i kontakt annan ny teknik som förändrar förutsättningarna för informations- inhämtande, kommunikation och viktiga tjänster i det dagliga livet. Ny teknik och nya massmedier introduceras ofta i kulturlivet. Ett aktuellt exempel är digitaliseringen av radio- och tv-sändningar. Ett annat, mer speciellt exempel är dagens talböcker som i stor utsträckning lånas ut till många äldre på biblioteken. kom- mer dessa att läsas in på istället för på kassett. Det är angeläget att biblioteken har möjligheter att introducera låntagare även i denna nya teknik, t.ex. genom att låna ut utrustning . Kulturlivet ger många möjligheter till möten över generations- gränser och en fördjupad syn på ålder och generationstillhörighet. Den starka målgruppsinriktning som kulturpolitiken har haft bi- drar dock inte alltid till att dessa möjligheter tas till vara. I har det också nästan helt saknats ansatser att ge det generations- överskridande arbetet en bas med kunskaper om beprövade meto- der och ett långsiktigt genomslag inom olika områden. I regel har generationsöverskridande arbeten skett i form av projekt, startade och drivna av eldsjälar, ofta utan fortsättning när eldsjälarnas tid, krafter eller engagemang tar slut. Vi ser kulturpolitiken som ett område där det redan finns kompetens och befintliga strukturer för en långsiktig utveckling av ett generationsöverskridande perspektiv. Det är angeläget att meto- der och arbetsformer för detta utvecklas. Ett första steg kan vara att uppmärksamma ålder som kulturellt fenomen och kulturell konstruktion i verksamheter med åldersindelade målgrupper. Andra former skulle kunna inkludera gemensamma aktiviteter för lärande, skapande och utbyte över generationsgränser. Kan barn- och ungdomskulturen erbjuda en plattform för ett mer systematiskt generationsöverskridande arbete? Barn och ung- domar har varit prioriterade i den statliga kulturpolitiken , och det finns nu många personer med speciell kompe- tens att arbeta med kultur i olika former för barn och ungdomar. Det finns också särskilda institutioner och organisationer inom området. SENIOR 2005 konstaterar: Den sociala ekonomins betydelse och utvecklingsmöjligheter behöver uppmärksammas mer utifrån effekterna av en åldrande befolkning. De samhällsekonomiska analyser som vi presenterar i detta betänkande omfattar inte de värden som skapas genom t.ex. frivilligt arbete. Äldre och medelålders personer har en stark ställning i föreningslivet, men det aktiva medlemskapet i föreningslivet minskar även bland dessa. Aktiviteten inom den sociala ekono- min förefaller också koncentreras alltmer till dem som redan deltar i föreningslivet eller det frivilliga arbetet. Det offentliga stödet till föreningsliv och kulturliv, inklusive tillgång till lokaler, har stor betydelse för möjligheterna att driva verksamheter som främjar delaktighet och gemenskap mellan människor. SENIOR 2005 anser: N Det är angeläget att de olika aktörerna inom den sociala ekonomin prövar nya vägar för att vidga deltagandet bland äldre personer i föreningsliv och frivilligt arbete. N Även offentliga aktörer, bl.a. kommuner, bör stödja utveck- lingen av den sociala ekonomin, inte minst inom egna verk- samhetsområden som t.ex. skola och lokalt säkerhetsarbete. N Även inom den sociala ekonomin bör metoder och arbets- former utvecklas för ett mer systematiskt generationsöver- skridande arbete. Den sociala ekonomins betydelse och utvecklingsmöjligheter be- höver uppmärksammas utifrån effekterna av en åldrande befolk- ning. De samhällsekonomiska analyser av försörjningskvot och BNP-tillväxt som vi presenterar i avsnitt 3.2 omfattar inte de värden som skapas genom t.ex. frivilligt arbete. visar utvecklingen av t.ex. lokala lösningar för olika typer av service att den sociala ekonomin kan erbjuda möjligheter inom områden där företag och myndigheter åtminstone inte fullt ut kan finansiera olika tjänster. Att tala om föreningsliv och frivilligt arbete som social ekonomi signalerar detta. Begreppet markerar dessa verk- samheters betydelse för samhället och medborgarna. En arbets- grupp inom har uppskattat att den sociala ekono- min omfattar minst 200 000 svenska kooperativ, ömsesidiga före- tag, stiftelser och liknande sammanslutningar (av vilka 150 000 ideella föreningar) med omkring 200 000 anställda och en omsätt- ning på (1999). 6.4.1Föreningsliv och frivilligt arbete SCB har på uppdrag av och Justititie- departementet bearbetat ULF-data i syfte att ge en bild av svenskarnas aktivitet i föreningslivet. Uppgifterna föreligger i preliminär version hos . var av befolkningen medlemmar i någon förening eller organisation. Det innebär en minskning med . Andelen personer som inte är medlem i någon förening har ökat bland män och kvinnor i alla åldersgrupper. Totalt uppger att de är aktiva i någon förening, vilket innebär en mer påtaglig minskning jämfört med då andelen var . uppger 27 pro- cent att de innehar något förtroendeuppdrag, vilket innebär en minskning med . Tabellen nedan ger en bild av minskningarna i aktivitet och innehav av förtroendeuppdrag även bland äldre och medelålders personer. De tydliga könsskillnaderna i dessa grupper framgår också. Aktiv i någon förening Medlem i någon förening Källa: SCB/. Inte minst genom pensionärsorganisationernas höga anslutnings- grad har andelarna äldre föreningsmedlemmar och föreningsaktiva varit ovanligt stort bland äldre personer i . Andelen med- lemmar i åldersgruppen 65 ökade mellan och , men ökningen av medlemmar under var lägre än bland 75 84- åringar. Tendensen att det aktiva medlemskapet minskar går också att se hos pensionärsorganisationerna. Även inom pensionärsorga- nisationerna finns det könsskillnader, men kvinnor är vanligare på förtroendeposter, i föreningsaktiviteter och i medlemsregistren. Aktiv i någon förening Medlem i någon förening Källa: SCB/. Inom handikapp- och patientföreningar spelar äldre medlemmar en viktig roll. Innehav av förtroendeuppdrag, föreningsaktivitet och medlemskap var vanligast bland personer i åldern 65 . Skillnaderna mellan män och kvinnor var små. Allmänt sett skiljer sig inte engagemanget i olika föreningstyper åt på något dramatiskt sätt bland personer under respektive . Organisationer med många äldre medlemmar är bl.a. idrottsföreningar för lag- idrotter (gäller dock nästan enbart äldre män), andra idrottsför- eningar, föreningar för kultur, musik, dans eller teater, motororga- nisationer (gäller också nästan enbart äldre män), boendeför- eningar, religiösa organisationer, konsumentkooperativ och huma- nitära hjälporganisationer (gäller särskilt äldre kvinnor). av befolkningen i åldern 16 är med- lemmar i mer än en förening. Av alla i åldern 16 var 28 pro- cent medlemmar i minst fyra olika föreningstyper, vilket är en minskning med . Bland dessa finns de högsta andelarna bland medelålders och äldre män. Trenden är tydlig om man ser till socioekonomisk grupp, från bland ej facklärda arbetare till bland högre tjänstemän. Personer med dålig ekonomi är svagare representerade, liksom personer som är födda utomlands. Andelen som säger sig ha tid och intresse för mer förenings- arbete ökade bland personer som var eller äldre. Andelen är dock fortfarande klart högst bland personer upp till . Den andel som uppger att de varit med om att starta en förening eller ett kooperativ är däremot störst bland personer , särskilt bland männen. Generellt gäller att de personer som är med i minst fyra föreningar och innehar förtroendeuppdrag oftast uppger att de är intresserade av mer föreningsarbete eller att vara med om att starta en förening eller ett kooperativ. Av flera skäl är det svårt att bedöma föreningsaktiviteten bland medelålders och äldre personer som är födda i andra länder än . Även om det går att få fram uppgifter om gruppen utrikes födda i dessa åldersgrupper kan dessa knappast fånga variationerna mellan personer från olika länder. När det gäller aktivitet i invand- rarorganisationer anger SCB:s preliminära siffror endast medlem- mar i invandrarorganisationer . Frivilligt arbete, eller ideellt arbete, används som beteckning på insatser som görs utan betalning inom ramen för en organisation eller förening. Med socialt frivilligarbete menas alla typer av in- satser i socialt inriktade föreningar. Ett annat viktigt begrepp i sammanhanget är informellt arbete. Informellt arbete är oavlönad hjälp och stöd på regelbunden basis som utförs av anhöriga, vänner, grannar och arbetskamrater. En undersökning om bl.a. frivilligt arbete i visar att av de svarande i åldern 16 hade utfört frivilligt arbete , vilket är en inter- nationellt sett mycket hög siffra (SOU 1999:84). Andelen hade till och med ökat något jämfört med , då en liknande studie genomfördes. En av de frivilligaktiviteter som blev vanligare var socialt inriktade insatser. Studien visar också att av svenskarna i åldern 16 inte ingår i sociala nätverk, hjälper anhöriga som de bor tillsammans med eller arbetar frivilligt. Denna grupp domineras av lågutbildade och låginkomsttagare i storstäder. Personer i 40- och 50-årsåldrarna är mer aktiva i frivilligt arbete än yngre och äldre personer. Mellan och ökade kvinnor i dessa åldrar markant sitt deltagande i frivilligt arbete. Ökningen var också stor bland personer i åldern 60 . Det var också i denna åldersgrupp som det frivilliga sociala arbetet ökade mest, från . Ökningen var ungefär lika stor bland både kvinnor och män. Det ökade intresset för frivilligt socialt arbete tycks mindre ha berott på en ökad beredskap att ersätta eller komplettera offentliga insatser än på den ökade uppmärksamheten kring frivilligt arbete och borttvättandet av välgörenhetsstämpeln. Mest aktiva inom frivilligt arbete var högutbildade och personer som bodde på landsbygden. De flesta frivilliga finns bland personer i yrkesaktiv ålder. Frivilligaktiviteten ökar med tillgången till sociala arenor och sociala nätverk. Man är då med i sammanhang där man blir tillfrågad (i yrkesaktiv ålder t.ex. som förälder). De som redan gör mycket tenderar alltså att göra mer. För den som inte tidigare varit aktiv kan det vara svårt att börja med frivilligt arbete som pensionär. En annan viktig faktor är föreningsaktivitet i uppväxtmiljön. Socioekonomiska faktorer och bostadsort tenderar att slå igenom alltmer på frivilligaktiviteten. Undersökningen omfattade även ett urval personer i åldersgruppen 75 . Svarsfrekvensen i denna åldersgrupp var låg, men de svar som kom in tyder på en relativt stor aktivitet även här. Främst handlade det om insatser genom pensionärsorganisa- tioner, humanitära organisationer, eller andra krist- na samfund. I den allra äldsta gruppen var det betydligt fler kvinnor än män som var aktiva i frivilligt arbete, men bland 60 74-åringarna var det inte några betydande skillnader mellan könen. Pensionärer i storstäder var mindre aktiva än andra äldre, detsamma gällde för pensionärer i hyreslägenheter och för pensionärer med kort utbildning och låg inkomst. I en studie av attityder till frivilligt arbete i tio länder som gjor- des skilde man på frivilligt arbete som ersättning för offent- liga insatser och frivilligt arbete som egenvärde (1995). I och var betoningen på er- sättning störst, i och betonades både egenvärde och ersättning. I var betoningen på egenvärde stark och be- toningen på ersättning svag. Generellt visade studien att osjälviska motiv ökar med stigande ålder. Pensionärer betonade att det var roligt att se resultat av en arbetsinsats, att det var roligt att komma ut och träffa andra samt att de mådde bra av det. Mindre än andra betonade pensionärer vikten av att lära sig nya saker; man har redan gjort sina erfarenheter och vill få använda dem. I rapporten (2000b) hävdar och vid att frivilligsektorn genomsyras av ojämlika maktrela- tioner. Kvinnor och män har inte samma relation till frivilligsek- torn. Män är i högre grad engagerade i idrottsorganisationer medan kvinnor i större utsträckning är engagerade i socialt inriktade organisationer. Män sysslar också i högre grad med styrelsearbete, utbildning och ledarskap. Kvinnor ägnar sig i större utsträckning åt opinions- och informationsarbete samt penninginsamling. Det kommunala stödet till föreningslivet – och stora delar av det lokala kulturlivet – är omfattande. Dels finns det ett synligt stöd i form av kontantbidrag, dels ett mer osynligt i form av sub- ventionerade eller kostnadsfria lokaler och utrustning. Såväl idrotten, folkbildningen som ungdomsföreningar fick under 1990- talets besparingar sänkta kommunala kontantbidrag totalt sett. Föreningarna fick också högre avgifter i de lokaler som de an- vänder. har sparkraven emellertid dämpats och till och med vänt för bl.a. idrotts- och ungdomsföreningar (SCB 2000c). Som redan nämnts består dock den negativa trenden för folkbild- Särskilt för mindre pensionärsorganisationer och frivillig- organisationer innebär höga lokalhyror ofta ett problem. lämnas statligt bidrag för köp, ny- eller om- byggnad av allmänna samlingslokaler samt för standardhöjande reparationer eller för handikappanpassning som utförs utan sam- band med andra bidragsberättigande åtgärder. I Demokratipropo- sitionen (prop. 2001/02:80) aviserar regeringen att en särskild utredare ska undersöka och analysera frågor om allmänna samlings- lokaler. Särskilt ska utredaren ge svar på följande frågor: I vilken utsträckning är de allmänna samlingslokalerna tillgängliga för det lokala föreningslivet? I vilken utsträckning utnyttjar olika grupper lokalerna? Vilken betydelse har de allmänna samlingslokalerna för närsamhället? Vilka effekter har det statliga stöd som lämnas för allmänna samlingslokaler? Synen på frivilligt arbete skiljer sig åt mellan olika länder i . Även om andelen personer som arbetar frivilligt är stor i är det en mindre andel som utför frivilligt socialt arbete här än i flera andra länder. I sker mycket av det frivilliga arbetet istället inom ramen för föreningslivet, t.ex. i idrottsföreningar eller pen- sionärsorganisationer. Dessa omständigheter gör det svårt att jäm- föra föreningsliv och frivilligt arbete i med situationen i andra länder. kan internationella utblickar vara särskilt intressanta inom detta område. Exemplen i detta avsnitt är be- gränsade till tre länder där frivilligt arbete är vanligt, där profilen skiljer sig från den i och där respektive regering särskilt har uppmärksammat vilja och möjligheter till frivilligt arbete bland personer som är på väg att lämna arbetslivet. Ett europeiskt land där frivilligt arbete är ungefär lika vanligt som i är . har andelen personer som deltar i det frivilliga arbetet i minskat. Särskilt gäller detta bland personer som är på väg att lämna arbetslivet eller som har gjort det. göra det svårt för frivilligorganisationerna att svara för de väl- färdsinsatser som de av tradition står för (NIZW 1999). De nederländska frivilligorganisationernas har tagit flera initiativ för att öka de äldres vilja och möjligheter att arbeta frivilligt. Det har bl.a. handlat om att skapa nya roller och hitta nya uppgifter som ger äldre personer möjlighet använda sina erfarenheter och ta egna initiativ inom organisationerna. En annan fråga som uppmärksammats är hur äldre personer som arbetar frivilligt ska kunna stödja och ge råd åt yngre personer som är aktiva inom frivilligorganisationerna. inleddes arbetet med ett treårigt nationellt program för att utveckla kontakter över generationsgränser i bostadsområden. Syftet är att skapa mötes- platser och mötesformer så att personer i olika åldersgrupper kan lära av varandra, hjälpa varandra och arbeta tillsammans utifrån gemensamma mål för området. På nationell nivå stöds arbetet genom bl.a. spridning av metodkunnande och former för ömse- sidigt utbyte mellan frivilliga i olika bostadsområden. En ny form för frivilligt arbete som utvecklats är att äldre personer som är födda i landet får vara värdar och introduktörer i sitt bostads- område för nyinflyttade invandrarfamiljer. I prövar arbetsgivare olika sätt att ge anställda möjlighet att ägna en del av arbetstiden åt frivilligt arbete. Amster- dam stad bedriver en sådan verksamhet som kallas wisselwerk (i bilagedel A). Med bibehållen lön kan de anställda vara aktiva inom föreningar som t.ex. ägnar sig åt miljön, sociala frågor eller idrottsverksamhet. Syftet är att minska påfrest- ningarna av arbetet och ge ett slags förberedelse inför livet efter pensioneringen. De luckor som programmet ger upphov till fylls av arbetslösa. I finns det flera exempel på sociala partnerskap mellan lokala myndigheter, frivilligorganisationer och lokalt näringsliv. Sådana partnerskap har bildats för att hitta lösningar på lokala problem i t.ex. ett bostadsområde eller en mindre stad, pro- blem som ingen av aktörerna ensam kan lösa och problem som alla aktörer har intresse av att avhjälpa. Sådana partnerskap kan också bilda en organisatorisk ram kring försöken att engagera fler personer i 50 60-årsåldrarna i frivilligt arbete. I rapporten the Generation Game fokuserar den brittiska regeringens Performance and Innovation Unit (PIU) ett antal utvecklingsområden där personer i åldersgruppen 50 kan bidra mer aktivt till samhället genom betalt och obetalt arbete (PIU 2000). När det gäller frivilligt arbete konstaterar den brittiska regeringen att deltagandet är lägst bland personer i ålders- gruppen 55 . Utifrån kvalitativa studier ringar den brittiska regeringen in ett antal skäl till att personer inte arbetar frivilligt i . Det handlar bl.a. om bristande information om frivilligarbete och en traditionell medelklasstämpel. Precis som i förefaller den viktigaste faktorn vara att ingå i sociala nät- verk där man tillfrågas om att delta. Men många britter misstror också regeringens egen strävan att främja frivilligt arbete de tolkar det som ett sätt att dra ned på de offentliga insatserna. I rapporten föreslås ett antal åtgärder för att bl.a. öka infor- mationen om frivilligt arbete, underlätta vägen in i frivilligt arbete, erbjuda nya och annorlunda former för frivilligt arbete och främja erkännande, stipendier och andra belöningar för frivilliga insatser. Regeringen bör överväga ett nationellt frivilligprogram för att er- bjuda äldre personer mer attraktiva möjligheter att arbeta frivilligt. Dessa program bör dock byggas upp lokalt för att inte inbjuda till misstro om dolda nedskärningar. PIU vill också att regeringen överväger om den kan bidra till att utveckla community exchange banks. Genom sådana banker kan föreningar och enskilda personer betala genom att utföra tjänster och andra nyttigheter. Enskilda personer kan endast göra uttag efter att de bidragit med sin tid till någon lokal aktivitet. Fördelen med systemet är, enligt PIU, att det skulle strukturera och synliggöra flödet av aktiviteter och ömsesidig nytta i lokalsamhället, ungefär som pluspoäng i ett flygbonussystem. Den brittiska forskningsstiftelsen följde upp regeringens rapport med boken 50 Issues for policy and research (2001). En av slutsatserna här är att arbetsgivare kan spela en viktig roll när det gäller att intressera den äldre delen av arbetskraften för frivilligt arbete.