sou · GQB343d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Det tredje generella direktivet är och rådets direktiv /42/EG av om införande av en ordning för erkännande av kvalifikationer för de former av yrkesverksamhet som omfattas av direktiven om liberalisering och övergångsåtgärder samt om komplettering av den allmänna ordningen för erkännande av kvalifikationer.29 Genom direktivet har en rad EG-direktiv, de så kallade övergångs- och liberaliseringsdirektiven samordnats. Direk- tiv 99/42/EG är genomfört i svensk rätt. Något om krav för tillträde till yrkesutövning i I finns jämfört med andra medlemsstater i EU förhållande- vis få så kallade reglerade yrken. Vi kommer i detta avsnitt att ange några exempel på yrken där det krävs legitimation, auktorisation etc. för att en person skall få utöva yrket. Dessa yrken kan sägas vara reglerade. Vi lämnar också exempel på yrken där legitima- tion, auktorisation etc. inte är ett formellt krav men likväl kan ha betydelse för utövandet av yrket. Vi gör inte anspråk på att här lämna en uttömmande redogörelse för i vilka fall legitimation, auktorisation etc. krävs eller kan ha betydelse för att utöva ett visst yrke i . I 3 kap. lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjuk- vårdens område finns bestämmelser om behörighet och legitima- tion för sådan yrkesverksamhet. Den som har avlagt viss närmare angiven högskoleexamen eller har genomgått utbildning och som, i förekommande fall, fullgjort praktisk tjänstgöring skall efter an- sökan få legitimation för yrket. Detta gäller för den som utbildat sig till apotekare, arbetsterapeut, barnmorska, kiropraktor, logo- ped, läkare, naprapat, optiker, psykolog, psykoterapeut, receptarie, 2000/01:55 s. 74 29EGT L 201, 31.7.1999, s. 77 (Celex 399L0042) Förbud mot diskriminering med anknytning till arbetslivet röntgensjuksköterska, sjukgymnast, sjukhusfysiker, sjuksköterska, tandhygienist och tandläkare (3 kap. 2 §). Beteckningen legitimerad får användas endast av den som fått legitimation enligt 3 kap. 2 §. Behörig att utöva yrke som apotekare, barnmorska, läkare, receptarie och tandläkare är endast den som har legitimation för yrket eller som särskilt förordnats att utöva det (3 kap. 4 §). En sådan yrkestitel som anges i 3 kap. 2 § (så kallad skyddad yrkes- titel) får användas endast av den som har legitimation för yrket eller som genomgår föreskriven praktisk tjänstgöring. Detta gäller dock inte för yrkena kiropraktor, naprapat och optiker. Endast den som har avlagt viss närmare angiven högskoleexamen och utövar yrke som audionom, biomedicinsk analytiker, dietist och ortoped- ingenjör har rätt att använda den angivna yrkestiteln (skyddad yrkestitel) (3 kap. 6 §). I yrkesverksamhet på hälso- och sjuk- vårdens område får den som saknar behörighet att använda en skyddad yrkestitel inte använda en titel som kan förväxlas med en skyddad yrkestitel (3 kap. 7 §). Frågor om meddelande av legitima- tion och av särskilt förordnande att utöva yrke prövas av Social- styrelsen (3 kap. 10 §). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att den som utomlands genomgått utbildning skall få legitimation, rätt att använda en i 3 kap. 6 § skyddad yrkestitel eller särskilt förordnande att utöva yrke (3 kap. 12 §). Ytterligare bestämmelser om legitima- tion och behörighet finns i förordningen (1998:1513) om yrkes- verksamhet på hälso- och sjukvårdens område. I lagen (1994:844) om behörighet att utöva veterinäryrket finns bestämmelser om behörighet och legitimation för att få utöva veterinäryrket. Behörig att utöva veterinäryrket är bl.a. den som är legitimerad eller som fått tillstånd att utöva veterinäryrket. Legiti- mation som veterinär meddelas av . Den som av- lagt veterinärexamen i skall efter ansökan legitimeras. Det- samma gäller den som har avlagt veterinärexamen utomlands och genomgått av regeringen, eller efter regeringens bemyndigande, av föreskriven efterutbildning. Undantag därifrån kan göras om den som har avlagt veterinärexamen utomlands är mycket skicklig och särskilt erfaren inom veterinäryrket. Den som saknar behörighet att utöva veterinäryrket får inte beteckna sig som veterinär i samband med att han eller hon mot ersättning be- handlar sjukdomar hos djur eller liknande. Det är inte heller tillåtet att använda en titel eller yrkesbeteckning som innehåller ordet veterinär eller ge sken av att man är legitimerad eller på annat sätt Förbud mot diskriminering med anknytning till arbetslivet auktoriserad av en myndighet eller har specialistkompetens som veterinär. Ytterligare bestämmelser om behörighet och legitimation finns i förordningen (1994:845) om behörighet att utöva veterinär- yrket, m.m. Revisorslagen (2001:883) innehåller bl.a. bestämmelser om god- kännande och auktorisation av revisorer. Frågor om godkännande och auktorisation prövas av . Ett godkännande eller en auktorisation gäller . Den som obehörigen utger sig för att vara godkänd eller auktoriserad revisor kan dömas till böter. Av 1 § förordningen (1985:613) om auktorisation av tolkar och översättare framgår att tolkar och översättare får auktoriseras enligt förordningen och att frågor om auktorisation skall prövas av Kammarkollegiet. I fastighetsmäklarlagen (1995:400) finns bestämmelser om bl.a. registrering av fastighetsmäklare. Med fastighetsmäklare avses i lagen fysiska personer som yrkesmässigt förmedlar fastigheter, delar av fastigheter, byggnader på annans mark, tomträtter, bo- stadsrätter, andelsrätter avseende lägenheter, arrenderätter eller hyresrätter. Varje fastighetsmäklare skall vara registrerad hos . Den som uppsåtligen yrkesmässigt för- medlar fastigheter i strid med vad som föreskrivs om registrering kan dömas till böter eller fängelse . Ytterligare bestämmelser om registrering finns i fastighetsmäklarförordningen (1995:1028). I lagen (1989:508) om försäkringsmäklare finns bestämmelser om bl.a. registrering av försäkringsmäklare. Med försäkrings- mäklare avses en juridisk eller fysisk person som yrkesmässigt till olika uppdragsgivare förmedlar direktförsäkringar från flera var- andra fristående försäkringsgivare. En försäkringsmäklare skall vara registrerad hos och stå under dess tillsyn. Be- nämningen försäkringsmäklare får bara användas av den som driver verksamhet enligt lagen om försäkringsmäklare. SOU 2002:43 Förbud mot diskriminering med anknytning till arbetslivet stämmelser finns i förordningen (1989:854) om försäkrings- mäklare. I lagen (1998:493) om trafikskolor finns bestämmelser om bl.a. godkännande som trafikskolechef, utbildningsledare eller trafik- lärare hos trafikskolor. Frågor om godkännande prövas av Väg- verket. En trafikskola skall ha en godkänd trafikskolechef och en eller flera godkända utbildningsledare. Om det behövs med hänsyn till omfattningen av skolans verksamhet, skall det vid skolan utöver utbildningsledare finnas en eller flera godkända trafiklärare. Ytterligare bestämmelser finns i förordningen (1998:978) om trafikskolor. Av 6 § elinstallatörsförordningen (1990:806) framgår att elinstalla- tionsarbete endast får utföras av elinstallatör eller av yrkesman under överinseende av elinstallatör hos vilken yrkesmannen är an- ställd eller som är anställd i samma företag som yrkesmannen. prövar frågor om meddelande av behörighet att utföra elinstallationsarbete. I 8 kap. (RB) finns bestämmelser om advokater. Advokat är den som är ledamot av (). Ansökan om inträde i prövas av dess styrelse. Den som utan att vara behörig till det utger sig för att vara auktoriserad som advokat kan dömas till böter. Titeln arkitekt får bara användas av den som är medlem i (jfr 3 § i ). Planer finns att fr.o.m. upplösa och i stället bilda Arkitekter genom att slå ihop , Arkitektför- bundet, (), () och FPR (). Förbud mot diskriminering med anknytning till arbetslivet Behöver åtgärder vidtas för att direktiven skall anses genomförda? Vid sidan av 16 kap. 9 § finns i svensk rätt inget skydd mot diskriminering i fråga om yrkesutövning i den mening vi här avser. Brottsbalksregeln är inte tillräcklig för att direktiven skall anses vara genomförda. Ett förbud bör alltså införas mot diskrimi- nering i fråga om yrkesutövning. Hur förbudet skall utformas Som vi angett ovan menar vi att förbudet mot diskriminering i fråga om tillträde till yrkesutövning handlar om rätten att kunna påbörja eller utöva verksamhet inom ett visst yrke utan att bli diskriminerad. Detta gäller både yrkesverksamhet som utövas av en anställd (en arbetstagare) och av en självständig företagare (egen- företagare m.m.). Vi menar att förbudet bör ta sikte dels på sådant som ound- gängligen krävs för att kunna påbörja eller utöva verksamhet inom ett visst yrke såsom t.ex. legitimation eller särskilt tillstånd för att få arbeta som barnmorska eller läkare, dels på sådant som har eller kan ha betydelse för utövandet av yrket såsom t.ex. att kunna använda en viss yrkestitel. Advokattiteln är här ett exempel – titeln är inte oundgängligen nödvändig för att någon skall kunna t.ex. uppträda som ombud i domstol, men den har likväl betydelse för en persons faktiska möjligheter att med framgång utöva yrket. Ett annat exempel är titeln arkitekt . Titeln är inte oundgängligen nödvändig för att någon skall kunna arbeta som arkitekt men den kan ha betydelse som en kvalitetsstämpel och därmed för möjlig- heten att med framgång utöva arkitektyrket. Det är i allmänhet myndigheter som förfogar över de legitima- tioner och liknande som står i fokus. Förbudet skall därför i första hand rikta sig mot den myndighet som beslutar om eller vidtar någon annan åtgärd som behövs eller kan ha betydelse för någons möjligheter att påbörja eller utöva verksamhet inom ett visst yrke. Detta gäller dock inte undantagslöst. T.ex. advokatsam- fundet är ingen myndighet. För att täcka in även andra fall än de där en myndighet agerar bör dessutom förbudet träffa annan än myndighet som beslutar om eller annars har rätt att vidta åtgärder som behövs eller kan ha betydelse för någons möjligheter att på- SOU 2002:43 Förbud mot diskriminering med anknytning till arbetslivet börja eller utöva verksamhet inom ett visst yrke. Förbudet skall gälla när en myndighet etc. beslutar i en fråga om legitimation etc. eller vidtar någon annan åtgärd som kan ha betydelse för en sådan fråga. Förbudet skall även gälla när en myndighet etc. underlåter att vidta sådana åtgärder. Detta behöver dock inte anges i lagtexten. Skyddet skall gälla till en början för den som ansöker om eller på annat sätt vidtar en åtgärd för att påbörja eller utöva verksamhet inom ett visst yrke. En sådan åtgärd kan vara att ansöka om legitimation, auktorisation eller tillstånd för att få utöva ett visst yrke. Även den som etablerat sig inom ett yrke skall skyddas mot diskriminering. Skyddet kan i ett sådant fall gälla t.ex. i fråga om ett tillstånds bestånd eller de villkor på vilka det förlängs. Det finns i sammanhanget en naturlig koppling till förbudet för arbetsgivare att diskriminera arbetssökande, t.ex. genom att ställa upp överdrivna eller orimliga villkor för en anställning. Även i dessa situationer kan det vara naturligt att tala om tillträde till yrkesutövning. Det är också rimligt att ett enskilt fall av diskrimi- nering kan falla både under det nu aktuella förbudet och det förbud vi föreslår i fråga om medlemskap, medverkan och förmåner i yrkesorganisationer. Den överlappning eller dubbelreglering som kan förekomma har knappast några olämpliga konsekvenser. Vi har därför valt att avgränsa förbudsbestämmelserna i förhållande till varandra på det sätt vi nu redovisat. Trakasserier och order eller instruktion att diskriminera be- handlas i avsnitten 7.10 och 7.11. Vårt förslag: Direkt och indirekt diskriminering skall vara för- bjuden när en arbetsgivare beslutar om en arbetstagares deltagande i yrkesvägledning eller vidtar någon annan åtgärd som kan ha betydelse för en sådan fråga, länsarbetsnämnden, eller annan än länsarbetsnämnden som getts rätt av Arbetsmarknads- styrelsen att pröva frågor om anvisningar till arbetsmark- nadspolitiska program, prövar eller på annat sätt handlägger ärenden om vägledning eller anvisningar av arbetssökande till vägledning inom ramen för arbetsmarknadspolitiska program eller annan arbetsmarknadspolitisk verksamhet, Förbud mot diskriminering med anknytning till arbetslivet den som bedriver utbildning eller annan som har rätt att be- sluta om en sökandes, en studerandes eller någon annans möjlighet att ta del av studie- eller yrkesvägledning beslutar i en sådan fråga eller vidtar någon annan åtgärd som kan ha betydelse för en sådan fråga, en högskola beslutar om eller vidtar någon annan åtgärd som kan ha betydelse för en sökandes eller students möjlighet att ta del av studie- och yrkesvägledning. Av artikel 2.1 och artikel 3.1 b i både direktivet mot etnisk diskri- minering och i arbetslivsdirektivet framgår att direkt och indirekt diskriminering är förbjuden i fråga om tillträde till alla typer och alla nivåer av yrkesvägledning. Begreppet yrkesvägledning finns inte definierat i direktiven. Kom- missionen anger i motiveringen till förslaget till direktivet mot etnisk diskriminering30 att identiska ordalydelser avseende tillämp- ningsområdet återfinns i rådets direktiv /207/EEG, likabehand- lingsdirektivet. Begreppet yrkesvägledning förekommer där i arti- kel 4. Någon definition av begreppet finns dock inte. I motive- ringen till kommissionens förslag till arbetslivsdirektivet31 anger kommissionen att likabehandling i arbetslivet är avhängig av lika- behandling när det gäller utbildning och att när det gäller lika möjligheter till yrkesutbildning syftar artikel 3.1 b till att undanröja alla former av diskriminering vad gäller bl.a. yrkesvägledning. Kommissionen har i ett arbetsdokument Memorandum om livs- långt lärande (SEK (2000) 1832) fört fram sex olika budskap om hur man i praktiken skall kunna genomföra ett livslångt lärande. Ett av dess budskap är att man inom EU skall anamma ett nytt tänkande inom studie- och yrkesvägledning. Målet är att se till att var och en har enkel tillgång till information och råd av god kvalitet om möjligheter till lärande i hela och under hela livet. Kommissionen påpekar att det behövs ett nytt tillvägagångssätt där man ser vägledning som en ständigt tillgänglig service för alla som överbryggar skillnaden mellan vägledning inom allmän utbildning, 30KOM (1999) 566 slutlig s. 7 31KOM (1999) 565 slutlig s. 9 Förbud mot diskriminering med anknytning till arbetslivet yrkesutbildning och personlig rådgivning, och som försöker nå ut till nya målgrupper. Yrkesvägledning handlar enligt vår mening om information och stöd inför val av utbildning och arbete. Förbudet mot diskriminering i fråga om tillträde till yrkesvägled- ning handlar därmed om rätten att kunna få tillgång till informa- tion och stöd för att kunna välja utbildning och arbete utan att bli diskriminerad. Något om yrkesvägledning i I förekommer yrkesvägledning i huvudsak inom ramen för utbildningsväsendet och den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Yrkesvägledning förekommer även t.ex. inom ramen för verksam- het som bedrivs av tjänsteföretag och hos arbetstagarorganisationer, yrkesorganisationer, i anställningsförhållanden och hos TRR Trygg- hetsrådet. Vi går i detta avsnitt igenom yrkesvägledning i den bemärkelse som nämnts. Avsnittet avslutas med en kort redogörelse för några aktuella förslag beträffande yrkesvägledning som lämnats i betänkandena Kunskapsbygget – det livslånga lärandet (SOU 2000:28) och karriärvägledning.se.nu (SOU 2001:45). Det offentliga skolväsendet består enligt 1 kap. 11 § skollagen (1985:1100) av det offentliga skolväsendet för barn och ungdom och det offentliga skolväsendet för vuxna. Det offentliga skolväsendet för barn och ungdom är indelat i förskoleklassen, , gymnasieskolan, särskolan, special- skolan och sameskolan. Dessutom finns särskilda utbildnings- former som anordnas av det allmänna för dem som till följd av sjukdom eller av annat skäl inte kan delta i skolarbetet inom det offentliga skolväsendet (1 kap. 1 § andra stycket skollagen). Utbildningen i särskolan syftar till att ge utvecklingsstörda barn och ungdomar en till varje elevs förutsättningar anpassad utbild- ning som så långt det är möjligt motsvarar den som ges i grund- skolan och gymnasieskolan (6 kap. 1 § skollagen). Förbud mot diskriminering med anknytning till arbetslivet Utbildningen i specialskolan skall syfta till att ge barn och ungdomar med dövhet eller hörselskada en till varje elevs förutsätt- ningar anpassad utbildning som så långt det är möjligt motsvarar den utbildning som ges i (7 kap. 1 § skollagen). Utbildningen i sameskolan skall syfta till att ge samers barn en utbildning med samisk inriktning som i övrigt motsvarar utbild- ningen till och med årskurs 6 i (8 kap. 1 § skollagen). Det offentliga skolväsendet för vuxna är indelat i vuxenutbildning (komvux), vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) och svenskundervisning för invandrare (sfi). Dessutom finns särskilda utbildningsformer som anordnas av det allmänna som komplettering till vuxenutbildningen inom det offentliga skolväsendet för vuxna (1 kap. 8 § andra stycket skollagen). Dit hör t.ex. statens skolor för vuxna (SSV) (numera Nationellt centrum för flexibelt lärande), som kompletterar den kommunala vuxenutbildningen för dem som inte kan studera på den ort där de bor. , särskolan på grundskolenivå, specialskolan och sameskolan hör till det obligatoriska skolväsendet. Inom det obligatoriska skolväsendet skall eleverna få underlag för att välja fortsatt utbildning. Studie- och yrkesvägledaren, eller den personal som utför motsvarande uppgifter, skall informera och vägleda eleverna inför den fortsatta utbildningen och yrkesinrikt- ningen och därvid särskilt uppmärksamma möjligheterna för elever med funktionshinder och vara till stöd för den övriga personalens studie- och yrkesorienterade insatser. Rektorn har ett särskilt an- svar bl.a. för att samverkan med skolor och arbetslivet utanför skolan utvecklas så att eleverna får konkreta erfarenheter av be- tydelse för deras val av fortsatt utbildning och yrkesinriktning och för att den studie- och yrkesorienterade verksamheten organiseras så att eleverna får vägledning inför de olika val som skolan erbjuder och inför fortsatt utbildning.32 Gymnasieskolan, gymnasiesärskolan, komvux, statens skolor för vuxna och särvux hör till de frivilliga skolformerna. Inom de frivilliga skolformerna skall personalen, efter en av rektor gjord arbetsfördelning, bidra med underlag för elevernas val av utbildning och yrke och informera och vägleda eleverna inför deras val av kurser, fortsatt utbildning och yrkesverksamhet och därvid motverka sådana begränsningar i valet som grundar sig på 32 Jfr Läroplanen för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet, Lpo 94 Förbud mot diskriminering med anknytning till arbetslivet kön och på social eller kulturell bakgrund. Rektorn har ett särskilt ansvar bl.a. för att syoverksamheten utformas så att elever som behöver särskilt stöd och hjälp får detta och för att den studie– och yrkesorienterande verksamheten organiseras så att eleverna får vägledning inför de olika val som skolan erbjuder och inför val av fortsatt utbildning och yrke.33 För att få anställas utan tidsbegränsning för studie- och yrkes- orientering i det offentliga skolväsendet skall den sökande ha utbildning avsedd för sådan verksamhet (2 kap. 6 § skollagen). I betänkandet karriärvägledning.se.nu (SOU 2001:45) görs en genomgång av vägledning inom olika skolformer.34 I högskolelagen (1992:1434) och i högskoleförordningen (1993:100) finns bestämmelser om universitet och högskolor under statligt, kommunalt eller landstingskommunalt huvudmannaskap. De universitet och högskolor som staten är huvudman för anges i bilaga 1 till högskoleförordningen. Av 6 kap. 3 § första stycket högskoleförordningen framgår att studenter inom s.k. grund- läggande högskoleutbildning där staten är huvudman skall ges till- gång till studievägledning och yrkesorientering och att högskolan också skall sörja för att erforderlig information om högskolan finns tillgänglig för den som avser att börja grundläggande högskole- utbildning. Genom bestämmelsen i 11 kap. 7 § högskoleförord- ningen gäller denna bestämmelser även för studenter inom grund- läggande högskoleutbildning där en kommun eller ett landsting är huvudman. Av bilaga 2 till högskoleförordningen framgår vilka examina som får avläggas inom grundläggande högskoleutbildning. Yrkesvägledning förekommer även inom den del av utbildnings- väsendet där utbildning anordnas av enskilda utbildningsanordnare, dvs. en enskild fysisk eller juridisk person. Dit hör t.ex. de fri- stående skolorna, folkhögskolor och olika enskilda utbildnings- anordnare som fått regeringens tillstånd att utfärda examina enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Vilka dessa utbildningsanordnare är och vilka examina som avses framgår av bilaga till förordningen (1993:956) om tillstånd att utfärda vissa examina. Bestämmelser om de fristående skolorna (s.k. friskolor) finns i 9 kap. skollagen och i förordningen (1996:1206) om fristående skolor. För att skolplikten skall få fullgöras i en fristående skola krävs att den är godkänd av eller av styrelsen för 33Jfr Läroplanen för de frivilliga skolformerna, Lpf 94 41 ff. och s. 66 ff. Förbud mot diskriminering med anknytning till arbetslivet specialskolan (9 kap. 1 § skollagen). Fristående skolor bedrivs ofta i form av aktiebolag eller stiftelser. Enligt betänkandet karriärvägled- ning.se.nu (SOU 2001:45 s. 55) är det inte reglerat hur de fristående skolorna skall tillhandahålla studie- och yrkesvägledning till sina elever och det är därmed inte givet att det kontinuerligt finns tillgång till vägledare i skolan. Inför valen till de vidare studierna sägs att det är vanligt att de fristående skolorna köper in vägledningstjänster. finns ingenting reglerat om syotjänster på folkhög- skolorna. Folkhögskolorna fattar själva beslut om sina mål, sin verksamhet, sina tjänster och vilka de anställer. Lärarna tar ett an- svar för många av de viktiga delarna som ingår i vägledningsfunk- tionen. Omfattningen i tjänsten varierar mellan till halvtid för en utbildad studie- och yrkesvägledare. Några enstaka folkhögskolor köper tjänster av fristående väglednings- konsulter.35 Kvalificerad yrkesutbildning kan anordnas av såväl statliga universitet och högskolor, kommuner och landsting som av en- skilda fysiska eller juridiska personer. I förarbetena till lagen om kvalificerad yrkesutbildning36 sägs att de studerandes möjligheter till vägledning har stor betydelse och att information om t.ex. olika studiealternativ, antagning, behörighetsfrågor och arbetsmarknad bör möjliggöras genom varje utbildningsanordnares försorg. Den arbetsmarknadspolitiska verksamheten bedrivs i form av bl.a. vägledning (5 § förordningen (2000:628) om den arbetsmarknads- politiska verksamheten). Enligt 8 § i samma förordning innebär vägledning att den enskilde får stöd och information för att kunna göra ett övervägt val av arbete och utbildning. Sådan vägledning är närmast att se som en sorts service till arbetssökande från arbets- förmedlingens sida. Den föregås inte av någon anvisning i den mening som termen används inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Att en arbetssökande får ta del av vägledning kan ske genom formlösa beslut inom ramen för samtal eller andra icke formaliserade kontakter med tjänstemännen på arbetsförmed- lingen. När arbetsförmedlingen prövar frågor om vägledning är det 35Jfr betänkandet karriärvägledning.se.nu s. 66 2000/01:63 s. 32 Förbud mot diskriminering med anknytning till arbetslivet inte säkert att detta för den enskilde alls framstår som besluts- fattande. Förberedande insatser är ett arbetsmarknadspolitiskt program som regleras i förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspoli- tiska program.