sou · GQB3116 · 2003-01-01 00:00:00 — För den som vistas tillfälligt i en kommun kan behovet av bistånd se annorlunda ut än för den som är bosatt i kommunen. Om t.ex. två personer – en EU-medborgare och en person från en annan kommun i – vistas tillfälligt i måste kommunen bedöma de båda fallen var för sig om rätt till ekonomiskt bistånd föreligger. Den tillfälliga vistelsens längd och under vilka förhållanden den sker kan påverka omfattningen av det bistånd som kommunen är skyldig att utge. I båda fallen kan det bli aktuellt med bistånd till en hemresebiljett och till nödvändigt uppehälle i avvaktan på hemresan. En EU-medborgare som kommer hit för att söka arbete kan under sin vistelse få behov av bistånd. Det kan finnas flera orsaker till det. Exempelvis kan den arbetslöshetsersättning som utgår från hemlandet vara för låg att leva på i eller så kan det röra sig om en person som åkt hit på vinst och förlust utan att ha sin försörjning ordnad. Det kan också inträffa något oförutsett som försätter den arbetssökande i en besvärlig situation. Eftersom kommunen har det yttersta ansvaret för alla som vistas i kommu- nen skall socialnämnden i dessa lägen bistå den hjälpsökande på lämpligt sätt. Det finns ingen fast praxis för hur dessa ansökningar skall bedömas. Hänsyn måste tas till den enskilda individens situation, bl.a. till hur aktivt han eller hon söker arbete och hur stark ambitionen att få arbete i är. Om personen i fråga har goda chanser att få anställning kan det i vissa fall finnas skäl att fram till dess ge ekonomiskt bistånd till en högre nivå än för en person som skall återvända till hemlandet. I hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) finns regler om vem som har rätt att få sjukvård i . Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Vården skall ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård skall ges företräde till vården (2 §). Detta gäller för personer som räknas som bosatta i . Personer som omfattas av bosättningsbegreppet enligt denna lag har även rätt till bl.a. habilitering och rehabilitering, hjälpmedel för funktionshindrade och tolktjänst för döva. Utlänningar som vistas i utan att räknas som bosatta i landet har endast i begränsad omfattning rätt till hälso- och sjukvård i . Behöver utlänningen omedelbar vård skall dock erbjuda detta (4 § hälso- och sjukvårdslagen). När det gäller asylsökande och personer som beviljats tidsbegränsat uppehållstillstånd får dessa, enligt en överens- kommelse mellan staten och , vård som går utöver skyldigheter enligt hälso- och sjukvårdslagen. Personer som fyllt får akut hälso- och sjukvård, sådan hälso- och sjukvård som inte kan anstå samt vissa typer av vård med anknytning till graviditet. De får också akut tandvård samt tandvård som inte kan anstå. Barn som inte fyllt får hälso- och sjukvård och tandvård på lika villkor som barn som är bosatta i landet (Ds 2001:77, s. 127 ff.). Utländska arbetstagare som är medborgare i ett land inom EES- området och deras familjemedlemmar skall ges hälso- och sjukvård på i princip samma villkor som gäller för personer som är bosatta i om de får behov av vård under vistelsen här (3 c § nämnda lag och Rådets förordning (EEG) nr 1408/71). Genom bilaterala konventioner mellan och andra länder kan även en medborgare från andra länder än de inom EES-området ha rätt till sjukvårdsförmåner under tillfällig vistelse här. Arbetslöshetsersättning betalas ut i två olika former, antingen som grundbelopp eller som inkomstrelaterad ersättning. Utbetalningen av ersättningen administreras av arbetslöshetskassorna. arbetslöshetskassa har ett speciellt verksamhetsområde och det är i första hand kassan där den arbetslöse är medlem som skall svara för utbetalningen av ersättningen. Om den arbetslöse inte är medlem i en fackligt anknuten arbetslöshetskassa finns en fristående arbetslöshetskassa, Alfa-kassan. Ersättning betalas ut som dagpenning under och för maximalt (en ersättningsperiod). Perioden kan dock förlängas med om den arbetssökande inte kan beredas plats enligt aktivitetsgarantin. Antalet ersättningsdagar minskar om sökanden arbetar, är sjuk eller har annat hinder för att ta arbete. För att få rätt till en ny ersättningsperiod måste sökande på nytt kvalificera sig för arbetslöshetsersättning. Dagpenningen är skattepliktig och pensionsgrundande. Det är regeringen som bestämmer högsta dagpenningen och grundbelopp. Grundvillkor (gäller både grundbelopp och inkomstrelaterad ersättning) För att ha rätt till arbetslöshetsersättning måste sökanden: –söka arbete aktivt och vara inskriven på Arbetsförmedlingen, vara beredd att ta lämpligt erbjudet arbete och besöka förmedlingen på de tider som anges, –medverka tillsammans med Arbetsförmedlingen till att en handlingsplan upprättas senast från det att sökande anmälde sig som arbetslös och –uppfylla ett arbetsvillkor eller studerandevillkor. Studerande- villkoret är ett alternativ bara för den som inte uppfyller arbetsvillkoret. För att uppfylla arbetsvillkoret måste sökanden innan han eller hon blev arbetslös ha arbetat minst (huvudarbetsvillkor), eller minst fördelat på sex sammanhängande månaders arbete med minst 45 timmars arbetstid (alternativt arbetsvillkor). Den som har studerat heltid i minst ett läsår på grundskolenivå och som fullföljt och avslutat studierna kan ha rätt att få ersättning med grundbeloppet, dock tidigast från den dag den sökande fyller . Studierna måste ha varit studiemedelsberättigade och sökande måste direkt efter utbildningen ha varit anmäld hos i minst eller ha arbetat under tre av räknat från utbildningens slut. De kallas kvalifikationstid. Grundbeloppet är per dag för den som söker heltidsarbete och som arbetat heltid eller uppfyller studerandevillkoret. Grundbelopp kan sökas av den som inte är medlem i en arbetslöshetskassa eller som inte har varit medlem för att ha rätt till inkomstrelaterad ersättning. Grundbeloppet betalas ut tidigast den dag den arbetslöse fyller . För att få inkomstrelaterad ersättning måste den arbetslöse ha varit medlem i en arbetslöshetskassa (medlems- villkor) och under den tiden ha uppfyllt ett arbetsvillkor. Den inkomstrelaterade ersättningen får inte vara högre än av den tidigare inkomsten och kan utgå med högst per dag. Endast personer som arbetar eller som har avslutat heltidsstudier kan ansöka om medlemskap i en arbetslöshetskassa. Som inträdes- villkor krävs arbete . Arbetet skall i genomsnitt ha omfattat minst och måste fortfarande pågå i minst samma omfattning då ansökan görs. En person får inte vara medlem i två arbetslöshetskassor . Den som byter arbete kan ansöka om medlemskap i en ny arbetslöshetskassa och får då tillgodoräkna sig den tidigare medlemstiden. EU-medborgare som blir arbetslösa Som huvudregel gäller att en arbetstagare skall vara arbetslöshets- försäkrad i det land där han eller hon arbetar. För att underlätta den fria rörligheten inom EU finns ett detaljerat regelsystem för samordning av medlemsländernas regler för social trygghet – inklusive arbetslöshetsförsäkringen. De viktigaste bestämmelserna härom finns i rådets förordning (EEG) nr 1408/71. Blir arbetstagaren arbetslös från ett arbete, i eller något annat EU/EES-land, utan att uppfylla villkoren för rätt till arbetslöshetsersättning i det land där personen arbetat, kan han eller hon tillgodoräkna sig arbets- och försäkringsperioder utförda i andra EU/EES-länder. Även arbets- och försäkringsperioder utförda i kan tillgodoräknas. Efter kommer arbete som utförts i något av de nya medlemsländerna också att få tillgodoräknas. Utförda arbets- och försäkringsperioder i ett EU/EES-land skall styrkas i ett särskilt intyg som utfärdas av de behöriga arbetsmark- nadsmyndigheterna i respektive EU/EES-land. Vid ansökan om arbetslöshetsersättning i är det arbetslöshetskassan som inhämtar intyget från den utländska arbetsmarknadsmyndigheten. Det är emellertid inget som hindrar att den sökande själv begär intyget och presenterar det för kassan vid ansökan om ersättning. Typen av arbetsuppgifter spelar ingen roll. En dags arbete kan vara tillräckligt för att en person, som därefter blir arbetslös, skall kvalificera sig för arbetslöshetsförsäkringen i det land där arbetet utförts. Storleken på arbetslöshetsersättningen skall som huvud- regel baseras på den lön som personen uppbar i sin senaste anställning. Om anställningen varat än skall dock ersättningen grundas på normallönen på den arbetslöses bosättnings- eller vistelseort i en anställning som motsvarar eller liknar personens senaste anställning. Arbetslöshetsersättning som utgår i t.ex. kan medtas till ett annat EU/EES-land. Rätten att ta med sig arbetslöshets- ersättning från ett EU/EES-land till ett annat är begränsad till (se avsnitt 7.7). 9.5Barns rätt till utbildning Grundläggande bestämmelser som reglerar det allmännas skyldighet att tillhandahålla utbildning till barn och ungdomar finns i skollagen (1985:1100). Av lagens bestämmelser framgår att det allmänna skall anordna utbildning för barn och ungdomar i form av förskoleklass, grundskola och gymnasieskola samt vissa motsvarande skolformer, nämligen särskola, specialskola och sameskola (det offentliga skolväsendet). Vidare skall särskild utbildning tillhandahållas för dem som till följd av sjukdom eller av annat skäl inte kan delta i skolarbetet inom det offentliga skolväsendet. Det allmänna skall också anordna pedagogisk verksamhet i form av förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Varje kommun svarar för att barn som är bosatta i och som stadigvarande vistas i kommunen erbjuds förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Barn som är bosatta i har skolplikt enligt bestämmelserna i 3 kap. skollagen. Alla barn som omfattas av allmän skolplikt har rätt att kostnadsfritt erhålla grundläggande utbildning i allmän skola (2 kap. 21 § regeringsformen). I och med att förordningen (2001:976) om utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för asylsökande barn m.fl. trädde i kraft har alla barn som vistas i samma och lika rätt till kostnadsfri utbildning inom det offentliga skolväsendet inklusive förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Barn till arbetssökande som vistas här för omfattas dock inte av skolplikten och det allmänna har ingen skyldighet att svara för deras utbildning. Vuxnas möjlighet att delta i utbildningar som tillhandahålls inom det allmänna utbildningsväsendet regleras i flera olika lagar. De stora delområdena inom vuxenutbildningen är vuxen- utbildning och högskoleutbildning. I skollagen finns, förutom bestämmelser om utbildning till barn och ungdomar, även bestämmelser om vuxenutbildning (komvux), vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux), och svenskunder- visning för invandrare (sfi). Rätten till dessa utbildningar är kopplad till ett krav på att personen i fråga räknas som bosatt i . Utbildning vid universitet och högskolor regleras främst i högskolelagen (1992:1434) och högskoleförordningen (1993:100). Tillträdet till den högre utbildningen är öppen för alla som lagligen vistas i och som uppfyller behörighetskraven för utbild- ningen. 9.7Svenskundervisning för invandrare (sfi) Det är kommunerna som är huvudmän för sfi-utbildningen. Utbildningen skall vara gratis för deltagarna och tillhandhållas åt utlänningar som är bosatta (folkbokförda) i kommunen. Den som går på sfi-utbildning har inte rätt till studiestöd eller annat utbildningsbidrag och har i regel behov av ekonomiskt bistånd från socialnämnden. Sfi-utbildningen har ibland varit hårt kritiserad och i debatten nämns ofta att utbildningen inte är anpassad efter deltagarnas individuella behov och förutsättningar. Ett exempel som nämns är att högutbildade akademiker går i samma undervisningsgrupp och får samma undervisning som analfabeter. Flera kommuner har tagit lärdom av sådana erfarenheter och arbetar med att förbättra undervisningen och anpassa den till den enskilde elevens behov. I pågår t.ex. projekt där man kombinerar språkutbildningen med sysselsättningsåtgärder i form av arbetsplatspraktik. På så sätt får deltagaren tillfälle till övning i det svenska språket och dessutom kunskap om det svenska arbetslivet. Grundläggande bestämmelser om rätt till studiestöd finns i studiestödslagen (1999:1395) och studiestödsförordningen (2000:655). Med stöd av bemyndiganden i dessa författningar har () utfärdat detaljerade föreskrifter om vad som krävs för att en person skall ha rätt till studiestöd. Dessa föreskrifter, jämte allmänna råd, finns samlade i (). Utländska medborgare som kan härleda rättigheter från EG- rätten skall åtnjuta samma behandling som svenska medborgare. har ett generöst studiestödssystem och framförallt mycket förmånliga villkor när det gäller möjligheten att studera utomlands med svenskt studiestöd. Studiestöd betraktas i princip som en social förmån. Principen om likabehandling skall därför gälla på detta område. Detta innebär att förutsättningarna att studera såväl i som i utlandet skall vara desamma för medborgare i kandidatländerna när de inträder i EU. Utvidgningen av EU, och framförallt risken med export av studiemedel, kan enligt bedömning komma att medföra ökade kostnader. Studiestöd kan lämnas i form av studiemedel eller studiehjälp. Studiemedel består av studiebidrag och studielån, och kan lämnas tidigast från och med det kalenderår den studerande fyller . Belopp som erhållits som studielån skall återbetalas när studierna har avslutats. Det gäller även för personer som efter studierna bosätter sig utomlands. Som regel beviljas studiemedel längst till och med det kalenderår den studerande fyller . Studiehjälp består av studiebidrag, inackorderingstillägg samt extra tillägg, och lämnas längst till och med det kalenderår den studerande fyller . Studiehjälpen behöver inte återbetalas. Studiestöd får lämnas till svenska medborgare och till utländska medborgare som är bosatta i under förutsättning att utlänningen har bosatt sig här i annat syfte än att studera. Gäststuderande har alltså inte rätt att få svenskt studiestöd. Gemensamt för alla utländska medborgare är att CSN gör en prövning i två steg innan studiestöd beviljas. Först prövas om utlänningen har en principiell rätt till studiestöd och sedan om de allmänna villkoren för det studiestöd som sökts är uppfyllda. För medborgare från EU/EES-länderna eller görs dessutom en prövning enligt EG-rätten om de inte har principiell rätt till studiestöd. Detsamma gäller familjemedlemmar till sådana medborgare. Särskilda regler gäller för flyktingar. För att få principiell rätt till studiestöd gäller, som huvudregel, att sökanden är folkbokförd här och har för avsikt att stanna i . Dessutom krävs att sökanden har bott och arbetat (åtminstone halvtid) i räknat från det att beviljat permanent uppehållstillstånd eller ett femårigt EU/EES-tillstånd. I detta sammanhang räknas vård av eget barn , vård av nära anhörig, registrerad arbetslöshet, deltagande i arbetsmarknadsutbildning och studier i svenskundervisning för invandrare (sfi) som arbete. Barn till invandrare kan få principiell rätt till svenskt studiestöd om barnet var vid inresan i . Det förutsätter dock att föräldrarna bor och arbetar i samt att både barnet och föräldrarna har permanent uppehållstillstånd eller femårigt EU/EES-tillstånd. (CSNFS 2001:8 och . Arbetstagare och egenföretagare som är medborgare i något av EU/EES-länderna eller , liksom deras familjemedlemmar (make/maka/sambo och barn), jämställs i viss utsträckning med svenska medborgare när det gäller rätten till studiestöd. CSN har utfärdat föreskrifter och allmänna råd om villkoren för att dessa personer skall jämställas med svenska medborgare i fråga om rätt till studiestöd (CSNFS 2001:9). Villkoren kan sammanfattas i följande punkter. 1)Den studerande skall vara eller ha varit arbetstagare i eller ha bedrivit beskattningsbar verksamhet här i landet som egenföretagare. Arbetet eller verksamheten skall ha haft viss varaktighet och dessutom ha varit av tillräcklig omfattning. I regel krävs att arbetet eller verksamheten har pågått och på minst halvtid. För att godtas som arbete krävs att det utgått ersättning för arbetet och att detta utförts under annans ledning. 2)De studier som kan berättiga till studiestöd skall avse vidare- utbildning inom det egna yrkesområdet. Dessutom måste det finnas ett innehållsmässigt samband mellan yrkesverksamheten och utbildningen. För den som varit arbetstagare och därefter blivit ofrivilligt arbetslös krävs inget innehållsmässigt samband mellan utbildningen och tidigare yrkesverksamhet. Däremot fordras att utbildningen är yrkesinriktad. 3)Arbetstagarens eller egenföretagarens maka/make/sambo och barn har rätt att få studiestöd för yrkesinriktad utbildning. 4)Även om villkoren enligt punkterna 1–3 inte är uppfyllda, kan den som har haft svenskt studiestöd innan han eller hon uppnått få fortsatt studiestöd. I dessa fall finns inget krav på att studierna skall vara yrkesinriktade. Dock förutsätts att de fortsatta studierna sker i nära anslutning till de tidigare studierna. Om det rör sig om ett längre uppehåll gör CSN en särskild bedömning. 10.1Sverige behöver tillskott av arbetskraft En mängd utredningar och prognoser har gjorts om den framtida svenska arbetsmarknaden. Ett axplock redovisas i litteraturförteckningen bland bilagorna. Vissa konstaterar allvarlig brist på arbetskraft . Många oroas av det generationsskifte som kommer att ske på arbetsmark- naden , då de stora grupperna som är födda går i pension. Det antas genomgående att detta kommer att leda till bristsituationer. Andra ser problem först längre fram, . Bedömningen av storleken på dessa problem skiftar. Många pekar på möjligheten att minska arbetslösheten – särskilt bland invand- rare – och utnyttja befintlig arbetskraft bättre, genom mer heltid, rehabilitering av sjukskrivna och senarelagd pensionsålder. Men de flesta ser på längre eller kortare sikt behov av arbetskrafts- invandring. Professor har gjort ett sysselsättningsindex som visar utrikes föddas sysselsättningsgrad i förhållande till infödda svens- kar. Av detta framgår att sysselsättningsgraden var högre bland utrikes födda än för infödda svenskar . var arbetskraftsinvandringen stor och det rekryterades utländsk arbetskraft till den svenska industrin. Under har sysselsättningsgraden för utrikes födda varit lägre än för inrikes födda. Den främsta orsaken till det anses vara en ändrad inriktning på invandringspolitiken i början på 1970- talet. har arbetskraftsinvandring från länder utanför EU/EES-området tillåtits endast efter arbetsmarknadsprövning. Den största andelen av invandrare som fått uppehållstillstånd här har utgjorts av anhöriga till här boende och den näst största andelen av asylsökande som fått uppehållstillstånd här på grund av humanitära skäl. Index för sysselsättningsgrad bland utrikes födda i åldern 16–64 år Index = 100 Sysselsättningsgrad för infödda Källa: Seminarium Diskriminering och framtiden, arrangerat av studier . Om utrikes födda i åldern 20–skulle ha samma sysselsätt- ningsgrad som infödda skulle vi ha 200 000 fler i arbete (Arbets- kraftsinvandring – en lösning på försörjningsbördan? Demografiska rapporter 2002:6 SCB). har sysselsättningen kunnat öka utan omfattande rekryteringsproblem skriver AMS i sitt budgetunderlag – 2004. Men inom vissa yrken har svårigheterna att rekrytera vuxit markant. Det finns en brist och i vissa fall en stor brist på läkare och sjuksköterskor. När det gäller undervisningsyrken är rekryteringssvårigheterna störst för lärare inom och gymnasielärare inom natur- och tekniska ämnen. Regionalt har det också blivit svårt att rekrytera förskollärare. Organisationen gjorde en undersökning bland sina medlemsföretag som visar att tre av fyra av de företag som hade rekryteringsbehov hade problem att rekrytera. Nästan en fjärdedel av dem som försökt rekrytera hade inte kunnat anställa i den utsträckning som de avsett. Företagen uppger i enkäten att det är brist både på högutbildade och kvalificerade arbetssökande och på sökande till arbeten som kräver kort inskolning. Några exempel på yrken och yrkesområden som ofta nämns som svåra att rekrytera till är: tekniker/naturvetare på alla nivåer, civilingenjörer, ingenjörer med CAD-utbildning, konstruktörer, produktutvecklare, servicemontörer, mekaniker, CNC-utbildade svarvare (Brister i arbetsmarknadspolitiken bromsar tillväxten, rapport från , ). Utredningar som gjorts inom byggindustrin för att mera långsiktigt bedöma utvecklingen har beräknat ett rekryterings- behov på 10 000 medarbetare . Inom transportsektorn är det bl.a. stor brist på taxiförare, busschaufförer och förare av tunga lastbilar. T.ex. behövs det inom landet ytterligare 3000–4000 bussförare enligt uppgifter från branschorganisationen och enbart inom uppger man en brist på 1000 taxiförare. Skadereparatörer, bil- lackerare och maskinmekaniker är ytterligare grupper som har hög medelålder och där det är en stor brist motsvarande cirka 1 200 personer enligt motorbranschens bedömning (Invandring för tillväxt och nya jobb, ). LO:s expert i denna utredning säger: Även om inte har någon generell brist på arbetskraft och fortfarande har en stor reserv med outnyttjad arbetskraft, tyder prog- noser på att kan komma att uppleva en mer utbredd arbetskraftsbrist. Den utvidgade gemensamma arbetsmark- naden bör då kunna få en allt viktigare roll för svensk arbetsmarknad. Under de som svensk arbetsmarknad har varit en del av EU:s och EES:s gemensamma arbetsmarknad har rörligheten varit låg. Det beror till stor del på att tillgången på arbetskraft i var god . Med en mer aktiv rekrytering kommer inflödet till svensk arbetsmarknad att öka, Antalet personer i arbetsför ålder (16–) har vuxit . En fortsatt ökning sker första år, men kring sker ett trendskifte och därefter väntas en minskning. Kring 2008 börjar de s.k. fyrtio- talisterna uppnå pensionsåldern och ersätts då av mindre ungdoms- kullar. fortsätter totalbefolkningen att växa – vi lever . sjunker den andel av befolkningen som ska försörja de övriga med , jämfört med . Minskningen av arbetskraftsutbudet – färre yngre i arbetskraften – kommer att inträffa som efterfrågan på välfärdstjänster ökar – de äldre blir fler. (En åldrande befolkning Bilaga 9 till LU 1999/2000). Den största bristen på arbetskraft förutses inom vårdsektorn. Det gäller högskoleutbildade läkare, sjuksköterskor m.fl. Men det allra största rekryteringsproblemet finns inom den kommunala sektorn för omvårdnadspersonal enligt AMS (Ura 2002:3, Den framtida personalförsörjningen inom vård och omsorg). prognos och framåt ger ett rekryteringsbehov på ca 500 000 årsarbetare (i fokus 2000). pekar för sin del på bristen på arbetskraft med viss utbildning. Särskilt gäller det yrkesgrupper som vårdpersonal i alla kategorier, lärare, förskollärare, fritidspedagoger och socionomer men även högskoleutbildade tekniker och IT- utbildade. (Rekrytera och behålla – en utmaning). () gör återkommande prognoser om den framtida utvecklingen inom olika områden. I publikationen Trender och Prognoser 2002 – befolkningen, utbildningen och arbetsmarknaden med sikte , kan bl.a. följande uppgifter hämtas. De gjorda beräkningarna är just beräkningar, och inte prognoser i ordets egentliga bemärkelse, dvs. förutsägelser om den mest sannolika utvecklingen. I kalkylen har antagits att arbetskraftsdeltagandet (andelen av befolkningen som har eller söker arbete) kommer att öka successivt i åldrarna 35–. Antalet personer i åldern 20–kommer att öka under de närmaste 10–12 åren. Därefter vänder utvecklingen men fortfarande kommer antalet personer i yrkesaktiv ålder enligt SCB:s prognos att vara 45 000 fler än . Under förutsättning att arbetskraftsdeltagandet närmar sig de nivåer som rådde före krisen , kommer den s.k. försörj- ningsbördan för de förvärvsarbetande att ligga på ungefär samma nivå som . Därefter stiger emellertid försörjningsbördan successivt och de stora problemen börjar komma .