sou · GQB35d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Inriktningen är bl.a. att stärka primärvården och öka patienternas möjlighet att etablera en fast läkarkontakt i primär- vården. Landstingen kommer dessutom att 2004 tillföras sammanlagt för att öka till- gängligheten till behandlingar i hälso- och sjukvården. Avsikten är således att korta köer och minska väntetider till bl.a. operationer. 4Handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet - överväganden och förslag 4.1Mål och ansvarsområden för berörda aktörer HpH föreslår att regeringen otydliggör en vision och fastställer ett övergripande mål för antalet människor i arbete. ofastställer definitioner och former för en löpande, enhetlig upp- följning av antal människor i arbete. outvecklar och fastställer departementsövergripande och myn- dighetsgemensamma mål som leder till ökad andel människor i arbete och ökad hälsa i arbetslivet, samt fastställer regler för gemensamma utvärderingar och analyser för såväl departement som myndigheter i uppföljningsarbetet. oomsätter dessa övergripande mål till myndighetsspecifika mål och riktlinjer i kommande regleringsbrev. HpH anser att dagens höga sjukfrånvaro är ett lika stort samhälls- problem som tidigare den höga arbetslösheten. Regeringen bör därför fastställa övergripande mål för ökad hälsa med samma tyd- lighet som tidigare beslutade mål om minskad arbetslöshet och ökad sysselsättning. Ett sådant mål bör inom följas upp genom att departementsövergripande, myndighets- gemensamma och myndighetsspecifika mål fastställs. Dessa mål bör också kunna vara vägledande för andra ansvariga aktörers planering och verksamhet. HpH har noterat att regeringen, i enlighet med HpH:s förslag i junirapporten (se bilaga 1:3), påbörjat ett arbete med att formulera övergripande nationella mål för ökad hälsa i arbetslivet. briken En strategi för hälsa i arbetslivet (Prop. 2001/02:1, bilaga 1 utgiftsområde 10 sid 21 ff) presenteras i ett 11- punktsprogram med åtgärder för att åstadkomma en bättre arbetsmiljö och ett tyd- ligare arbetsgivaransvar. Under punkten 1. Nationella mål för ökad hälsa i arbetslivet konstaterar regeringen: Övergripande och tydliga samhällsmål som tar sikte på att fler per- soner skall vara i arbete påverkar hela arbetslivet. Ett antal nationella mål för ökad hälsa i arbetslivet bör således sättas upp. Vidare har regeringen inlett ett långsiktigt arbete för att förbättra folkhälsan. En särskild proposition om nationella folkhälsomål på grundval av de förslag som har pre- senterat (SOU 2000:91) skall läggas fram . Dessa mål skall stimulera till en kraftsamling av åtgärder för en bättre folkhälsa. Syftet är att skapa förutsättningar för att hela befolk- ningen skall ha en god hälsa. God arbetsmiljö, delaktighet och inflytande i arbetslivet blir viktiga uppföljningsområden för män- niskor i arbetsför ålder. HpH har i sina tidigare rapporter exemplifierat de allvarliga kon- sekvenser den nuvarande utvecklingen av sjukfrånvaron medför. Sjukfrånvaron är vid sidan av mänskliga och sociala aspekter i hög grad också ett växande arbetsmarknadspolitiskt och samhälls- ekonomiskt problem. I regeringens förslag till budget för uppgår kostnaderna för sjukförsäkringen till och svarar för av de totalt budgeterade stats- utgifterna. HpH har också understrukit behovet av en förbättrad uppföljning av sjukfrånvaron och dess konsekvenser för arbets- kraftsutbud och faktisk sysselsättning. 4.1.1 Övergripande mål för människor i arbete Hälsoarbetet i arbetslivet kräver extraordinära och sammanhållna insatser över departements-, myndighets- och partsgränser. För att nå en ökad fokusering på här berörda frågor föreslog HpH i sin junirapport att ett kvantitativt övergripande mål skulle fastställas för Människor i arbete. Utan ett för alla samhällsområden gemensamt övergripande mål, är riskerna för målkonflikter och suboptimering uppenbara. Konsekvenserna kan bl.a. bli att enskilda individer slussas mellan olika system utan att erhålla korrekt stöd, felaktiga kostnadsför- delningar mellan olika system och sammantaget högre totalkost- nader för samhället. Det föreslagna målområdet skall ses som ett nödvändigt komplement till bl.a. det traditionella sysselsättningsmålet. Syssel- sättningsmålet är ett viktigt mått på företagsamhet och aktivitet på arbetsmarknaden. Målet säger emellertid ingenting om hälso- tillståndet i arbetslivet. Bakom sysselsättningstalen kan dölja sig såväl höga som låga sjukfrånvaronivåer. En långvarig negativ sjuk- frånvarotrend kan till och med resultera i en positiv utveckling av sysselsättningstalen genom de behov av ersättningsanställningar som normalt uppstår vid längre sjukskrivningar. För att få en uppfattning om sjukfrånvarons påverkan på arbets- kraftsutbud och sysselsättning har HpH beräknat sjukfrånvaron uttryckt som årsarbeten. Antalet förtidspensionärer har omräknats till heltidsfrånvaro. Antalet sjukpenningdagar har kompletterats med en uppskattning av antalet frånvarodagar inom ramen för sjuklöneperioden. Karensdagar och sjuklönedagar har antagits mot- svara av totala antalet sjukfrånvarodagar för anställda. Uppskattningen är gr undad på bl.a. SAF:s/Svenskt Näringslivs tidsanvändningsstatistik. När regeringen fastställde sysselsättningsmålet för av befolkningen, uppgick andelen sysselsatta till (SCB:s arbetskraftsundersökningar, ) och sjukfrånvaron uppskattas av HpH till att motsvara ca 200 000 årsarbeten eller av befolkningen. Under perio- den ökade antalet sysselsatta med 206 900. Ökningen uppkom genom ett arbetskraftstillskott på 69 900 personer och 137 000 färre öppet arbetslösa. uppskattar HpH att sjukfrånvaron ökade till motsvarande 325 000 årsarbeten eller av befolkningen. har sysselsättningen ytterligare förbättrats. An- talet sysselsatta ökade () med ca 90 000 (SCB:s arbetskraftsundersökningar, kvartalsrapporter /01). Ökningen uppkom genom ett arbets- kraftstillskott på nära 50 000 personer och drygt 40 000 färre arbetslösa. ökade antalet sjukfrånvarodagar med . HpH uppskattar att den totala sjukfrånvaron för motsvarar 400 000 årsarbeten. Till detta skall läggas frånvaron på grund av förtidspension/sjukbidrag. Denna frånvaro motsvarar 400 000 årsarbeten. Sammantaget innebär detta att från- varon från arbetslivet på grund av ohälsa motsvarar 800 000 års- arbeten eller annorlunda uttryckt, av befolkningen i arbetsför ålder. HpH har funnit att det statistiska underlaget för uppskattningar och beräkningar enligt ovan inte är fullgott. Olika statistikpro- ducenter har olika syften med sin statistikproduktion, varför defi- nitioner, åldersindelningar etc. skiljer sig åt. Mot bakgrund av detta föreslår HpH att regeringen i sitt nu påbörjade målsättningsarbete uppdrar åt statistikansvariga departement och myndigheter att fast- ställa gemensamma definitioner och datakällor samt former för en löpande, enhetlig uppföljning och prognostisering av utvecklingen av befolkning, studerande, förtidspensionärer, arbetskraft, syssel- satta, sjukfrånvarande och människor i arbete. I den löpande upp- följningen bör i första hand de faktiska uppgifter som registreras avseende sjukfrånvaro och arbetslöshet användas. HpH exemplifierar i nedanstående uppställning vad en sådan redovisning bör innehålla. Befolkning i arbetsför ålder -Ej i arbetskraften -Förtidspensionärer/sjukbidragsmottagare -Övriga (utlandsboende, hemarbetande etc.) -Arbetslösa (friska + sjukskrivna) =Sysselsatta (anställda + egenföretagare) Alla tal skall avse helårsekvivalenter. Redovisningen utgår från antalet människor i arbetsför ålder. Från detta antal avgår antalet förtidspensionärer, studerande och andra som inte ingår i arbets- kraften. Från arbetskraften avräknas antalet arbetslösa, såväl friska som sjukskrivna. Kvarvarande utgör de sysselsatta, dvs. anställda och egenföretagare. Från denna post avräknas sjukfrånvarande. blir då människor i arbete. 4.1.2Departementsövergripande och myndighetsgemensamma mål HpH föreslog i sin junirapport att regeringen skall utveckla och fastställa departementsövergripande och myndighetsgemensamma mål som leder till ökad andel människor i arbete och ökad hälsa i arbetslivet, samt fastställa regler för gemensamma utvärderingar och analyser för såväl departement som myndigheter i upp- följningsarbetet. Dessa övergripande mål skall sedan omsättas till myndighetsspecifika mål och riktlinjer i kommande regleringsbrev. Under utredningens gång har HpH fört diskussioner med repre- sentanter från myndigheter och departement när det gäller målsätt- ningsfrågorna. HpH har inte möjlighet att lämna detaljerade för- slag till myndighetsgemensamma och myndighetsspecifika mål. Detta bör vara en uppgift som skall beredas i sedvanlig ordning inför regeringens arbete med att utfärda regleringsbreven till stat- liga myndigheter. I det följande ger HpH exempel på hur mål skulle kunna utformas. Myndighetsgemensamma mål bör vara gemensamma för minst två myndigheter. På så sätt markeras samverkan och ett gemensamt ansvarstagande. Ingen aktör kan förväntas att ensam bryta trenden och minska ohälsan i arbetslivet och öka antalet människor i arbete. Alla mål skall följas upp och utvärderas gemensamt på ett syst- ematiskt sätt. Såväl kvantitativa som kvalitativa mål bör sättas. Som exempel på mål och målområden vill HpH här nämna: oden genomsnittliga sjukfrånvaron hos arbetsgivare skall sänkas och o antal arbetslösa sjukskrivna rehabiliterade till arbete och oantal utbildade läkare i försäkringsmedicin och oantal utbildade inom företagshälsovård och o antal förtidspensionärer som återinträder i arbetslivet och De myndighetsgemensamma målen bör sedan brytas ned på myn- dighetsnivå där varje aktör vidtar åtgärder inom sitt ansvarsområde. HpH anser det viktigt att även uppföljning och rapportering sker såväl myndighetsgemensamt som enskilt. Myndigheterna skall stimuleras till gemensamma analyser, planering av insatser och för- bättrad samverkan runt ansvarsgränserna. handläggs frågor som rör hälsan i arbetslivet av olika enheter på tre departement. ansvarar för socialförsäkring, folkhälsa och hälso- och sjukvård. Näringsdepar- tementet har ansvar för arbetsmarknadsfrågor arbetsrätt och arbetsmiljö och svarar för bugetfrågorna. HpH anser det mycket angeläget att det övergripande målarbetet sker samlat i en särskild arbetsgrupp där departements- och enhets- övergripande mål och krav på rapportering läggs fast. Nuvarande system då olika departement och sektorsansvariga förhandlar om målbeskrivningar m.m. leder inte till önskvärd styrning och sam- ordning. 4.2Samhällsklimat, värderingar och attityder HpH föreslår att regeringen o för ut det övergripande målet om "människor i arbete. oinitierar och ansvarar för en flerårig övergripande informations- verksamhet som syftar till ökad hälsa i arbetslivet. o via medel från sjukförsäkringen finansierar/delfinansierar såda- na insatser med . o vidtar åtgärder i syfte att säkerställa att en hög kunskapsnivå avseende hälsa i arbetslivet utvecklas och upprätthålls bl.a. genom en systematisering och förstärkning av forsknings- och utbildningsinsatser på universitetsnivå inom området hälsa i arbetslivet. oinitierar att särskilda studier görs av sjukfrånvarons konsekven- ser i form av produktionsbortfall i olika sektorer av samhället. HpH föreslår vidare att regeringen ouppdrar åt RFV att skyndsamt utveckla och produktionssätta ett adekvat system för löpande handläggning samt uppföljning och redovisning av sjukfrånvarons utveckling och bedömning av olika åtgärders effektivitet. 4.2.1 Ett hälsosamt arbetsliv i fokus Ett stort antal faktorer påverkar den faktiska sjukfrånvaron. I detta avsnitt redogör HpH för förslag som avser att fördjupa utbildning och kunskaper om faktorer för ett hälsosamt arbetsliv samt för- stärka sådana värderingar och attityder som underlättar för den enskilde att så långt som möjligt vara kvar i sitt arbete också när sjukdom eller andra förhållanden gör att prestationsförmågan tillfälligt eller varaktigt är nedsatt. Om nuvarande mycket höga nivå av sjukfrånvaro skall kunna minskas måste arbetsplatser anpassas till de människor som faktiskt finns. Kunskaperna om vad som genererar sjukfrånvaro måste utvecklas och föras ut till alla indi- vider i samhället. På samma sätt som vi talar om ett ekologiskt uthålligt samhälle måste begreppet hälsosamt arbetsliv sättas i fokus. Kunskaper, värderingar och attityder påverkar i hög grad den enskilda individens inställning till och agerande i samband med sjukdom och ohälsa. Den mycket vanliga värderingen synes vara att all form av ohälsa eller personliga problem bäst löses genom att man avstår från arbete. Det faktiska kunskapsläget stöder inte denna uppfattning. Sjukskrivning som terapi är självklar i ett antal svåra sjukdomsfall där det är fysiskt och/eller psykiskt omöjligt att arbeta och i ett antal kortare fall (influensa, förkylning etc.) där omsorgen om arbetskamrater, kunder etc. gör att man mår bäst av att vara hemma. I andra fall bidrar med stor sannolikhet en långvarig sjukskrivning till att den enskilde förutom sina fysiska och/eller psykiska problem också undanhålls från sitt normala sociala liv i arbetssituationen, vilket ytterligare försvårar en åter- gång till arbete. En viktig kunskap är att om arbetsförhållandena anpassas till individen skulle många sjukskrivningar kunna undvikas eller för- kortas. Anpassningen av arbetet kan vara av såväl fysisk som psykisk art. Genom anpassade arbetskrav och/eller arbetsförutsätt- ningar påskyndas rehabiliteringsprocessen och arbete och arbets- plats blir därmed en viktig förutsättning för tillfrisknande. HpH diskuterar i avsnitt 4.1.1 övergripande mål för hälsa i arbetslivet. Dessa mål bör föras ut och vara utgångspunkt för de informationsaktiviteter som HpH föreslår. 4.2.2 En bred informationsverksamhet HpH kan konstatera att såväl arbetsgivares som arbetstagares kun- skaper om orsaker och sociala och ekonomiska konsekvenser av den växande sjukfrånvaron är bristfälliga. Likaså är kännedomen om de olika aktörernas roller och ansvar begränsad. Ett effektivt arbete mot ohälsa i arbetslivet kräver gemensamma kunskaper, värderingar och insatser. För att åstadkomma sådana förutsätt- ningar krävs omfattande informationsaktiviteter. Med bättre kunskaper hos arbetsgivare och anställda, läkare och annan vårdpersonal samt rehabiliteringshandläggare kan rehabili- teringsarbetet effektiviseras och sjukfrånvaron minskas. HpH föreslår mot denna bakgrund att regeringen inbjuder arbetsmarknadens parter till en gemensam flerårig informations- kampanj avseende ökad hälsa i arbetslivet samt tillskjuter medel för en sådan gemensam kampanj. Det är nödvändigt att arbetsmarkna- dens parter är drivande i det fortsatta arbetet och därigenom visar och tar sitt ansvar för att nedbringa sjukskrivningar och förtids- pensioneringar. Kostnaderna för ohälsa i arbetslivet belastar ytterst och i sin helhet parterna genom att ta i anspråk det utrymme som står till förfogande för investeringar, kapitalavkastning och löner. Kampanjen bör utgå från ett brett förebyggande perspektiv och innefatta såväl åtgärder för att förbättra arbetsmiljö som hälso- främjande insatser i anslutning till arbetsplatsen. Den bör också inriktas på frågor rörande sociala och ekonomiska konsekvenser av sjukfrånvaroutvecklingen, arbetsgivarens ansvar, anpassning av arbete till befintlig arbetskraft och sjukskrivning som terapi. Inne- hållet i detalj skall naturligtvis utformas av deltagande parter. HpH har noterat i 11-punktsprogrammet att regeringen avser att ta initiativ till informationsinsatser tillsammans med arbetsmarkna- dens parter. Regeringen har avsatt för detta ändamål. HpH vill i detta sammanhang peka på att kostnaderna för sjuk- penning, rehabiliteringsersättning och förtidspension i genomsnitt ökat med eller per dag. För att skapa verkliga förutsättningar för ett ökat individuellt ansvarstagande och ett ökat arbetsgivaransvar avseende hälsa i arbetslivet föreslår HpH att regeringen initierar och ansvarar för en flerårig övergripande informationsverksamhet som syftar till ökad hälsa i arbetslivet. Berörda statliga myndigheter och arbetsmarkna- dens parter förutsätts medverka i dessa insatser. HpH föreslår vidare att staten via medel från sjukförsäkringsanslaget finansierar denna informationsverksamhet med . 4.2.3 En förbättrad kunskapsbas Väsentliga områden för ökad kunskap, debatt och information är t.ex. individens ansvar för sin egen hälsa, arbetsgivarens ansvar för hälsan på arbetsplatsen, sambanden mellan sjukdom och arbets- förmåga, sjukförsäkringens omfattning, syfte/risker med sjuk- skrivning, arbetsplatsens betydelse för individens välbefinnande, vikten av möjligheter till återhämtningspauser i arbetet, sjuk- vårdens ansvar för behandling och rehabilitering, etc. HpH har noterat att regeringen, i enlighet med HpH:s förslag i junirapporten, påbörjat ett arbete med att förbättra kunskapsbasen avseende hälsa i arbetslivet. I budgetpropositionen (2001/02:1) aviserar regeringen i sitt 11- punktsprogram följande åtgärder. Kunskaperna om sjukskrivningsprocessens orsaker, samband och konse- kvenser behöver förbättras. Det finns därför behov av mer utvecklad forsk- ning och bättre statistik. Regeringen avser att återkomma med preciserade åtgärder på detta område. Regeringen har redan tagit vissa initiativ på området. Riksförsäkring- sverket har fått i uppdrag att redogöra för hur forskningen förs vidare till olika intressenter inom socialförsäkringen. Ett annat uppdrag för verket är att utarbeta ett nytt statistiksystem för arbetsskadeområdet. I samband med översynen av registerlagstiftningen övervägs ändringar i den gällande lag- stiftningen som möjliggör registrering av diagnoser. Vidare kommer Kommittén Välfärdsbokslut att redovisa sitt slutbe- tänkande . Regeringen anser att det är angeläget att de inten- tioner inom forskningsområdet som kommittén har aviserat kommer att följas upp.1 Utvecklingen av den arbetsrelaterade ohälsan bör följas upp och utvär- deras av t.ex. en fristående utvärderingsgrupp. Med ledning av dessa utvärde- ringar bör det vara möjligt att föreslå åtgärder för förbättringar på området. Det är därvid viktigt att forskningsresultat tas till vara på ett konstruktivt sätt. Formerna för den fristående utvärderingsgruppen skall utredas närmare. HpH vill utöver de initiativ regeringen nu tagit peka på behovet av ytterligare åtgärder enligt nedan. konstaterade i sitt slutbetänkande (SOU 2000:121) att de kraftfullaste åtgärderna för att minska de långa sjukskrivningarna i första hand måste inriktas på före- byggande insatser och åtgärder i syfte att anpassa arbetsplatser och arbetsorganisation till de anställdas resurser och kapacitet. Insatser på detta område kräver ingående kunskaper om förhållandena på den enskilda arbetsplatsen och bred kompetens inom områdena arbetsmedicin, arbetspsykologi och beteendevetenskap. 1 SOU 2001:79 Välfärdsbokslut för 1990-talet HpH har vidare bl.a. genom sina forskningsprojekt noterat att det i första hand är det psykosociala arbetsklimatet som i hög grad påverkar utvecklingen av sjukfrånvaron på den enskilda arbets- platsen. HpH vill därför starkt understryka behovet av breda forsknings- och utbildningsinsatser omfattande medicinska, tek- niska, ekonomiska och beteendevetenskapliga kompetensområden. HpH vill också understryka behovet av fortsatt satsning på ut- veckling och uppföljning av rehabilitering. Dessa frågor berörs bl.a. i bilaga 2:8 Vetenskaplig utvärdering av prevention och rehabili- tering vid långvarig ohälsa. tillstyrkte förslag om att en multidisciplinär utbildning skulle byggas upp på universi- tetsnivå och att en professur skulle inrättas och menade att en sådan utbildning borde kunna samordnas med en riktad utbildning för läkare inom området försäkringsmedicin. HpH har noterat att utbildningsinsatser med varierande innehåll inom ovan angivna områden sker på flera håll i landet. En inven- tering av förekommande utbildningar inom området, inklusive den utbildning som bedrivs på uppdragsbasis, behöver göras. HpH vill också peka på det projekt som genomförs av () angående konsekven- ser av sjukskrivning. Projektets syfte är att göra en sammanställning av forskningen om sjukfrånvaro samt identifiera vita fält inom området. Speciellt fokus skall läggas på forskningsresultat om positiva och negativa konsekvenser av sjukskrivning och förtidspension vid olika sjuk- domstillstånd. Avsikten är att den systematiska kunskapssamman- ställningen ska bidra till att ett bättre underbyggt och mer effektivt användande av sjukskrivningsinstrumentet uppnås. HpH vill vidare starkt understryka behovet av att särskilda studier görs av sjukfrånvarons konsekvenser i form av produktionsbortfall i olika sektorer av samhället. HpH konstaterar mot bakgrund av det omfattande material som presenterats i olika sammanhang att sjukfrånvaron till stor del påverkas av faktorer som kan återföras till förhållanden på arbets- platsen, relationer mellan den anställde och arbetsplats, arbets- uppgifter, organisation, ledning och resurstilldelning. Om kun- skaperna om sambanden mellan arbetsliv och hälsa skall komma till verklig nytta måste dessa tillämpas i den dagliga verksamheten. En viktig målgrupp för utbildningsinsatser är därmed arbetsledare och chefer på olika nivåer. Dessa frågor måste därför integreras i ledar- utbildningen på alla nivåer. Sammanfattningsvis finner HpH det angeläget att regeringen systematiserar och förstärker forsknings- och utbildningsinsatser på universitets- och högskolenivå inom området hälsa i arbetslivet. 4.2.4 Ett väl fungerande informationssystem konstaterade i sitt delbetänkande (SOU 2000:72) stora brister vad avser den statistiska uppföljningen och analysen av sjukfrånvaron. Avsaknaden av väsentliga data och bristen på enhetlighet i befintliga data gör att det inte finns förutsättningar för en övergripande och fortlöpande analys av sjukfrånvaron och dess orsaker. Utredningen finner det ytterst angeläget att ett så sam- hällsekonomiskt betydelsefullt område som sjukfrånvaron med dess konsekvenser för individer, produktion och ekonomi blir föremål för en fortlöpande heltäckande systematisk analys och uppföljning. bör därför få möjlighet att komplettera sitt sjukdataregister med uppgifter avseende diagnoser, intygsskrivande läkare, arbetsställen och yrken. Vi förutsätter att detta kan ske utan att den enskildes integritet hotas. uppdrog åt RFV att kartlägga och redovisa vilka data som skulle erfordras för en fortlöpande och heltäckande systematisk analys av sjukfrånvaron. Kartläggningen visade att hinder för registrering endast föreligger när det gäller uppgifter om diagnoser och intygsskrivande läkare. Övriga upp- gifter avseende individ, arbetsplats, åtgärder etc. får registerföras. HpH menar därför att det redan inom ramen för nuvarande registreringsmöjligheter skulle kunna byggas upp en åtskilligt för- bättrad sjukfrånvarostatistik. Inte minst angeläget är det att sjuk- skrivnas arbetsställen statistikförs. Den senare uppgiften är så väsentlig att åtgärder bör vidtas omgående i avvaktan på att ett mer integrerat system utvecklas och införs. Uppgifter om sjukfrånvaro fördelad på arbetsplats skulle också kunna vara av stort värde för som med ett sådant underlag skulle kunna prio- ritera och rikta sina insatser mot sådana arbetsplatser där sjukfrån- varon är anmärkningsvärt hög eller där förändringen är särskilt kraftig. HpH noterar att ett välfungerande informationssystem är av stor vikt för såväl övergripande analys som ärendehandläggning, styr- ning och ledning av verksamheten inom försäkringskassorna. saknas ett enhetligt handläggarstöd och i många fall måste statistik inhämtas manuellt. i ett ledningsperspektiv är också behovet stort av att kunna följa ärendemängder och ärendens status för att kunna leda, fördela och följa upp handläggarnas arbete.