sou · GQB3107d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Om så vore fallet skulle myndigheter och kommuner kunna ställa hur långt- gående krav som helst mot en enskild, enbart med hänvisning till att det behövs för att säkerställa att en miljökvalitetsnorm uppfylls. En sådan långtgående tillämpning av bestämmelsen förefaller inte rimlig. Det bör i stället vara så att materiella krav på enskilda måste grundas på de materiella reglerna i balken, främst reglerna i 2 kap. Vi anser att bestämmelsen bör tolkas som en allmän skyldighet för kommuner och myndigheter att bevaka att miljökvalitets- normer iakttas vid skilda situationer men att de materiella kraven på verksamhetsutövare och andra måste ha stöd i bestämmelserna i 2 kap. Bestämmelsen i 5 kap. 3 § bör således endast ges en formell innebörd. Med utvecklade regler i 2 kap. om vilka krav som skall Hur skall bestämmelser om miljökvalitet påverka enskilda verksamheter? gälla då bestämmelser om miljökvalitet inte , kan behovet av en formell bestämmelse av det slaget överhuvudtaget ifrågasättas. Motsvarande formella bestämmelser finns inte när det gäller övriga regler i 2 kap. som inte avser miljökvalitetsnormer. Som redovisats i kapitel 6 skall bestämmelser om miljökvalitetsnormer tillämpas även i en rad lagar utanför miljö- balken. Olika lagar kan ha olika koppling till balkens bestämmelser. Flera av lagarna anger att bestämmelserna i 5 kap. 3 § och 16 kap. 5 § skall tillämpas vid prövningen av ärenden enligt dessa lagar. I många av dem – men inte alla – anges också att bestämmelserna i 2 kap. skall tillämpas. Även om vi uppfattar att bestämmelsen i 5 kap. 3 § med utgångspunkt från övriga bestämmelser enbart har en formell och inte en materiell betydelse, kan det vara så att slut- satsen om bestämmelsen utgående från andra lagar måste bli en annan. Om det nämligen inte finns några särskilda materiella bestämmelser i den aktuella lagen eller någon hänvisning till miljö- balkens materiella bestämmelser i 2 kap., ligger det nära till hands att ge hänvisningen till 5 kap. 3 § en materiell innebörd, som skulle göra det möjligt att ställa krav på enskilda. För de angivna bestämmelserna om miljökvalitetsnormer, både 2 kap. 7 § andra stycket, 5 kap. 3 § och 16 kap. 5 §, gäller att de ännu inte har kommit till någon praktisk tillämpning, och att det finns betydande osäkerheter i hur de skall tolkas i olika situationer. Det kan också konstateras att de inte innehåller någon koppling till åtgärdsprogram och att de alltså gäller lika oavsett om det finns ett sådant eller inte. 11.4.2Skillnaderna mellan nuvarande och föreslagna regler Den viktigaste skillnaden mellan de gällande och de föreslagna reglerna är den ökade betydelse åtgärdsprogrammet skulle ges. Dels skulle åtgärdsprogrammet enligt förslaget vara den utgångspunkt som öppnar möjligheterna att föreskriva längre gående krav än enligt hänsynsregler och platsvalsbestämmelser, dels skulle det ange hur långtgående krav som skulle kunna ställas. I gällande bestämmelser finns ingen sådan koppling till åtgärds- programmet. Det finns överhuvudtaget inte någon ledning när det gäller i vilka fall längre gående krav skall ställas, och hur långt- gående de då får vara. Det finns inte någon koppling mellan kraven Hur skall bestämmelser om miljökvalitet påverka enskilda verksamheter? på enskilda verksamhetsutövare och det instrument som skall för- dela kravbördorna på kollektivet av påverkare. Med gällande regler skulle lika hårda krav kunna ställas på en verksamhet med ett litet bidrag till miljöpåverkan som på en verksamhet med ett stort bidrag, oavsett vilka konsekvenser kraven skulle medföra för verksamhetsutövarna. Bestämmelserna är också mycket stränga när det gäller nya verksamheter. Om en sådan medverkar till att en miljökvalitets- norm överträds kan tillstånd inte medges, även om bidraget är litet och åtgärdsprogrammet medför att kollektivets påverkan totalt sett minskar. 11.5Fördelningen av bördorna i ett åtgärdsprogram Åtgärdsprogrammet är ett verktyg för att på ett systematiskt sätt kunna arbeta för att nå vissa mål, t.ex. när det gäller miljökvalitet. bör åtgärdsprogrammet vara det instrument som anger hur bördan av att uppnå målen skall fördelas på ett kollektiv. De åtgärdsprogram som anges i 5 kap. kommer att omfatta påverkan från en rad olika samhällssektorer och förete- elser; inte enbart sådana som kan regleras med stöd av . De åtgärder som anges i åtgärdsprogrammen kan också vara av många olika slag, och behöver inte heller grunda sig på . Det kan exempelvis vara fråga om minskade utsläpp från trafiken genom ändrade avgifter för kollektivtrafiken, informationskam- panjer i syfte att minska utsläppen av skadliga ämnen med ren- göringsmedel via enskilda avlopp eller föreskrifter om hur föror- enade dagvatten skall tas om hand. Många åtgärdsprogram – särskilt de som täcker stora geo- grafiska områden med mycket tätbebyggelse – kan omfatta ett stort antal olika slag av påverkan, som vart och ett skulle kunna åtgärdas på olika sätt i administrativt och praktiskt hänseende. Kollektivet av påverkare kan bland annat omfatta ett antal enskilda åtgärds- eller verksamhetsutövare. Påverkarna och de åtgärder som kan aktualiseras kommer sannolikt att grupperas på lämpligt sätt i åtgärdsprogrammet, till exempel branschvis eller som åtgärder mot vissa diffusa källor. Det är bara i de fall miljökvaliteten är starkt beroende av ett fåtal punktkällor som dessa kommer att anges individuellt. Normalt blir åtgärdsprogrammet inte så detaljerat att enskilda företag pekas ut. Delvis är detta dock avhängigt av Hur skall bestämmelser om miljökvalitet påverka enskilda verksamheter? storleken på det område som täcks av programmet; en minskad geografisk utbredning innebär en ökad möjlighet till större detalj- eringsgrad. En viktig fråga är enligt vilka kriterier bördorna skall fördelas mellan de olika slagen av påverkare. Skall ett fåtal – t.ex. de sist etablerade – bära hela bördan, eller skall den fördelas på ett flertal enligt andra principer? Vår uppfattning är att fördelningen måste ske på grundval av ett brett spektrum av faktorer. De praktiska åtgärder som åtgärds- programmet syftar till att genomdriva har vitt skilda förutsätt- ningar. Förhållanden som måste vägas in är hur stort bidraget är från den aktuella sektorn av påverkare och vilka de tekniska, sociala och kostnadsmässiga förutsättningarna är att minska påverkan. Finns det alltså metoder? Hur mycket minskar de påverkan? Är de värda de kostnader de innebär? Är de kostnadseffektiva jämfört med andra åtgärder inom andra sektorer? Hur påverkar de samhället i stort? Vad har de för konsekvenser för påverkarna inom den aktuella sektorn? Hur förhåller sig åtgärderna mellan olika sektorer till varandra när det gäller alla dessa konsekvenser? Sammantaget är bredden av de faktorer som måste vägas in så stor att det inte går att i lagtext uttrycka principerna för för- delningen. Däremot bör det föreskrivas att det i varje åtgärds- program skall ingå en analys av programmets konsekvenser från allmän och enskild synpunkt. Konsekvensanalysen skall syfta till att besvara frågor av det slag som anges ovan. Omfattningen och inriktningen av konsekvensanalysen måste avgöras från fall till fall. Resultatet av fördelningen kommer att behöva uttryckas i åtgärdsprogrammet genom att potentialen för de i programmet angivna åtgärderna anges, uppdelat på sektorer eller grupper av verksamheter. Hur grupperingen sker beror på den detaljeringsgrad som motiveras av områdets geografiska storlek och typerna av påverkare. Ett exempel skulle kunna vara att det i ett åtgärds- program anges att vissa utsläpp från trafiksektorn enligt åtgärds- programmet bör kunna minska , medan samma utsläpp från uppvärmningen av bostäder bör minska med 40 pro- cent och från industrierna i området . Den sammantagna effekten av åtgärderna skall syfta till att nå de mål som uppställts; de skall alltså inte vara mer långtgående än målen motiverar. I de fall målen uttryckts om riktvärden kan detta leda till att åtgärderna i ett första program inte räcker för att uppnå riktvärdet. I sådana fall får ett nytt åtgärdsprogram med mer Hur skall bestämmelser om miljökvalitet påverka enskilda verksamheter? omfattande åtgärder fastställas. Det blir alltså fråga om att genom ett brett spektrum av åtgärder successivt närma sig och nå målet. Vi föreslår att det redan nu införs en bestämmelse i 5 kap. som innebär att det i varje åtgärdsprogram skall finnas en analys som redovisar programmets konsekvenser utifrån allmän och enskild synpunkt. 11.6Möjligheter till ett anpassningsskede (A) fattas beslut om att en viss miljökvalitet skall ha nåtts senare (B). I något skede under den tiden fastställs det första åtgärdsprogrammet (C). Vilka regler för enskilda verksamhetsutövare skall gälla under olika tidsperioder? beslut om att nå viss A, när beslutet fattas om att en viss miljökvalitet skall nås, finns det givetvis möjlighet för tillsyns- och tillståndsmyndigheter att ställa krav på enskilda verksamheter utgående från hänsynsreglerna och reglerna om val av plats. Man kan alltså tänka sig att myndigheterna under ett första anpassnings- skede intensifierar sina tillsyns- och omprövningsinitiativ för att enbart genom en tillämpning av regler motsvarande de nuvarande 2 kap. 2 §–7 § första stycket nå förbättringar i miljön. Under detta skede ställs kraven på den enskilde därmed inte högre än vad som alltid gäller; de nya miljökvalitetsreglerna i 2 kap. tillämpas inte. Omprövning av ett tillstånds omfattning eller villkor kan i dessa fall inte grundas på 24 kap. 5 § punkten 2, som förutsätter att en verksamhet medverkar till att en miljökvalitetsnorm överträds, utan förutsätter att någon annan av de situationer som anvisas i bestäm- melsen föreligger. I själva verket är det säkerligen i många fall tillräckligt att de krav som riktar sig mot enskilda verksamhetsutövare baserar sig på dessa bestämmelser för att målet skall kunna nås. Det gäller exempelvis i fall där orsaken till den dåliga miljökvaliteten främst är diffusa källor. I sådana fall kan det också vara lämpligt att åtgärds- kraven riktade mot enskilda i det första åtgärdsprogrammet inte är Hur skall bestämmelser om miljökvalitet påverka enskilda verksamheter? mer långtgående än vad som följer av en tillämpning av enbart 2 kap. 2 §–7 § första stycket. Som framgår ovan är tidsaspekterna viktiga. skall det vara möjligt att med stöd av de nya miljökvalitetsreglerna enligt 2 kap. ställa strängare krav än enligt nuvarande 2 kap. 2 § – 7 § första stycket? De nya reglerna måste givetvis kunna tillämpas efter den tidpunkt då den fastställda miljökvaliteten skall ha nåtts (B ovan). I de flesta fall behöver de kunna tillämpas då miljökvaliteten fastställs (A ovan), för att kunna bidra till den minskning av påverkan som är avsedd. I avsnittet 11.3 har vi angivit vilken innebörd de nya reglerna om miljökvalitet i 2 kap. bör ha. Om nya regler med den innebörden införs skulle bestämmelserna i 2 kap. 7 § andra stycket samt 16 kap. 5 § utgå. Bestämmelsen i 5 kap. 3 § skulle ges en utformning som tydligare visar att den enbart har formell karaktär. Innan något slutligt förslag till utformning av bestämmelser i 2 kap. liksom till förändringar som gäller 5 kap. 3 § och 16 kap. 5 § kan lämnas, återstår dock ett antal viktiga överväganden. Det hänvisas till ovanstående bestämmelser i ett stort antal lagar utanför . Innan en ändring kan föreslås slutligt fordras en noggrann analys av konsekvenser för dessa lagar. Det måste exempelvis kontrolleras att det finns materiella bestämmelser om vilka krav som kan ställas på enskilda i olika sammanhang. Kravnivån i de olika typerna av bestämmelser om miljökvalitet är viktig. Vilken betydelse skall det ha för prövningen av en enskild verksamhetsutövare om den fastställda miljökvaliteten gäller som ett gränsvärde eller som ett riktvärde för miljökvalitet, som ett miljömål för vattendistrikt eller annat? Denna fråga aktualiseras också i de lagar som är anknutna till bestämmelser. Den slutliga utformningen av bestämmelserna i 2 kap., 5 kap. 3 § och 16 kap. 5 § beror av analysen i dessa olika delar samt av resultatet efter en genomgång av ett antal typsituationer enligt checklistan i avsnittet 11.3. De slutliga förslagen till förändringar av 2 kap. bör också läggas fram i ett sammanhang; de nu aktuella förslagen om regler om miljökvalitet bör utarbetas med de principförslag till regler om val av plats som presenterades i vårt förra delbetänkande Hur skall bestämmelser om miljökvalitet påverka enskilda verksamheter? (SOU 2002:50). De förslag vi lämnar här skall också ses som principförslag. Vi avser alltså att i vårt slutbetänkande återkomma med förslag till utformning av den nya lagtext som våra princip- förslag leder till, sedan de bearbetats vidare efter remiss av våra delbetänkanden. Som framgår av föregående avsnitt återstår ett antal centrala analyser och överväganden innan vi slutligt kan lämna förslag till vilka regler som bör gälla beträffande bestämmelser om miljö- kvalitet i 2 kap. och vilka konsekvenser detta i sin tur får för de nuvarande bestämmelserna i 2 kap. 7 § andra stycket, 5 kap. 3 § och 16 kap. 5 §. Trots stora osäkerheter, vill vi dock belysa och sammanfatta våra tankegångar kring hur bestämmelserna bör utformas genom följande principförslag till bestämmelser. Under rubriken om miljökvalitet i 2 kap. bör bestäm- melser av följande innebörd införas. AOm en bestämmelse om miljökvalitet enligt 5 kap. överträds eller om det finns en överhängande risk för ett överträdande, får en verksamhet eller en åtgärd inte leda till ökad för- orening, störning eller annan påverkan i det avseende som bestämmelsen om miljökvalitet reglerar. Första stycket gäller inte om 1.något annat följer av ett åtgärdsprogram som har fastställts enligt 5 kap. 5 § eller 14 §. 2.verksamhetens eller åtgärdens bidrag till föroreningen, störningen eller påverkan i övrigt är av försumbar betydelse, 3.den ökade påverkan beror på särskilda omständigheter som inte rimligen hade kunnat förutses, eller 4.åtgärder vidtas så att olägenheterna från annan verksamhet eller åtgärd upphör eller minskar så att möjligheterna att uppfylla bestämmelsen om miljökvalitet ökar i inte obetydlig utsträckning. Hur skall bestämmelser om miljökvalitet påverka enskilda verksamheter? B.Om det behövs för att uppfylla en bestämmelse om miljö- kvalitet enligt 5 kap. och om ett åtgärdsprogram har fast- ställts enligt 5 kap. 5 § eller 14 § i det syftet, får kraven på att vidta åtgärder till skydd för miljön vara mer långtgående än vad som följer av 2–7 §§ eller andra bestämmelser i balken. Kraven får dock inte vara mer långtgående än vad som följer av åtgärdsprogrammet. Första stycket gäller inte om 1.verksamhetens eller åtgärdens bidrag till föroreningen, störningen eller påverkan i övrigt är av försumbar betydelse, 2.åtgärder vidtas så att olägenheterna från annan verksamhet eller åtgärd upphör eller minskar så att möjligheterna att uppfylla bestämmelsen om miljökvalitet ökar i inte obetydlig utsträckning. Om bestämmelsen i 5 kap. 3 § skall finnas kvar även fortsättnings- vis, bör det tydliggöras att den enbart har en formell innebörd. Den bör också ändras i vissa andra avseenden så att den ges följande lydelse (jämför nuvarande lydelse i avsnitt 11.4.1). 3 § Myndigheter och kommuner skall beakta de bestämmelser om miljökvalitet som meddelats enligt 1 § och 12 § när de prövar tillåtlighet, tillstånd, villkor, godkännanden, dis- och anmälningsärenden, meddelar föreskrifter, eller prövar frågor om planering och planläggning. Med de ändringar som förslås ovan skulle 2 kap. 7 § andra stycket, liksom 16 kap. 5 § utgå. Med hänsyn till den vikt som skulle läggas vid åtgärdsprogram- met i de föreslagna reglerna, kan det övervägas om det behövs en bestämmelse om att åtgärdsprogram inte får vara mer långtgående än vad som är motiverat med hänsyn till den bestämmelse om miljökvalitet som det är avsett för. Ändringarna ovan förutsätter följdändringar i andra lagar som hänvisar till bestämmelser om miljökvalitets- normer. 12Uppfyller svensk lagstiftning ramdirektivets krav på innehåll i åtgärdsprogram (artikel 11.3)? Den svenska lagstiftningen uppfyller huvudsakligen kraven i artikel 11.3 i ramdirektivet för vatten. Vi föreslår att större delen av artikelns krav genomförs genom bestämmelser i förordningen om förvaltning av vattendistrikt. har fått i uppdrag att redovisa i vilka avse- enden kraven i artikel 11.3 i ramdirektivet för vatten är uppfyllda i nuvarande svensk lagstiftning. Artikel 11 handlar om åtgärds- program och artikel 11.3 innehåller en lista över åtgärder som skall finnas i programmen. I detta kapitel redovisas våra bedömningar i frågan om svensk rätt uppfyller kraven på ett åtgärdsprogram som ställs i artikel 11.3 i ramdirektivet. Här redovisas också hur vi föreslår att bestäm- melserna i artikel 11.3 skall införas i svensk rätt. Först görs vissa mer övergripande överväganden om införandet av artikeln. I av- snitten därefter redovisas artikelns bestämmelser och de förslag vi lämnar punkt för punkt. Utkast till förordning om förvaltning av vattendistrikt redovisas i bilaga 6 till detta betänkande. 12.1Artikel 11.1–11.4 i ramdirektivet för vatten Artikel 11 innehåller regler om innehållet i åtgärdsprogram samt vissa tidsramar för upprättande och översyn av programmen. Enligt artikel 11.1 skall ett åtgärdsprogram upprättas för varje avrinnings- distrikt. Enligt artikel 11.2 skall varje åtgärdsprogram innehålla vissa grundläggande åtgärder som är obligatoriska. Dessutom kan de vid behov innehålla kompletterande åtgärder. De obligatoriska åtgärderna räknas upp i artikel 11.3. Direktivets krav att de obliga- Uppfyller svensk lagstiftning ramdirektivets krav på innehåll i .. toriska åtgärderna skall finnas i varje åtgärdsprogram kan uppfyllas på två olika sätt. Antingen föreskrivs direkt i programmet att de åtgärder som direktivet räknar upp skall genomföras eller också görs en hänvisning till att motsvarande åtgärder genomförs till följd av nationell lagstiftning. Detta framgår av artikel 11.1. De kompletterande åtgärderna regleras i artikel 11.4. Det finns inte någon uttömmande uppräkning av de kompletterande åtgärd- erna utan sådana exemplifieras i bilaga VI del B till direktivet. Hur bör artikel 11.3 hanteras i den svenska lagstiftningen? De bestämmelser som behövs till följd av artikel 11.3 bör föras in i förordningen om förvaltning av vattendistrikt. Eftersom direktivet gör det möjligt att hänvisa till åtgärder till följd av nationell lagstiftning föreslår vi att i de fall svensk lagstiftning uppfyller kraven som ställs i direktivet skall det ske en hänvisning i åtgärds- programmet till dessa regler. Det bör i förordningen framgå vilka hänvisningar till lagstiftning som skall göras och på vilka punkter åtgärder i annan form måste föreskrivas. Vi föreslår således att en bestämmelse införs som tillgodoser kravet på att konkreta åtgärder skall anges i åtgärdsprogrammet. De krav som kan uppfyllas genom en hänvisning till svensk lagstiftning sammanförs till en annan bestämmelse. De delar av åtgärdsprogrammet som omfattar sådana hänvisningar blir sam- tidigt en lista över myndighetsinsatser som bör vara genomförda i praktiken. I de fall då vattenkvaliteten uppfyller målen i artikel 4 kan denna lista vara det huvudsakliga innehållet i ett åtgärds- program. Bestämmelserna i förordningen hänvisar till den lagstift- ning som är aktuell. Exakt vad åtgärdsprogrammen kommer att innehålla när det gäller hänvisningar till svensk lagstiftning anges inte i förordningen utan det bör utvecklas vidare i det fortsatta arbetet med införande av ramdirektivet, antingen i form av före- skrifter från till exempel eller i form av en hand- bok. Det kommer sannolikt att finnas ett stort behov av ytterligare vägledning inför upprättandet av de första åtgärdsprogrammen. De ovan beskrivna reglerna om innehållet i åtgärdsprogram kompletteras med de krav som enligt 5 kap. 6 § ställs på åtgärdsprogram. Ytterligare bestämmelser om vad åtgärds- program skall innehålla kan komma att behövas vartefter kon- turerna kring vattendirektivets uttolkning klarnar. Sådana regler får utarbetas i ett senare skede. Uppfyller svensk lagstiftning ramdirektivets krav på innehåll i .. 12.2Artikel 11.3 punkt a Bestämmelsen i artikel 11.3 punkt a gäller de åtgärder som krävs för att genomföra EG:s lagstiftning för skydd av vatten, inklusive de åtgärder som krävs enligt den lagstiftning som anges i artikel 10 och i bilaga VI, del A. Det gäller en lång lista av EG-direktiv, nämligen följande. IPPC-direktivet, direktivet om rening av avloppsvatten från tät- bebyggelse, nitratdirektivet, direktivet om utsläpp av farliga ämnen i vatten, direktivet om gränsvärden och kvalitetsmål för kvicksilver från klor-alkaliindustri, direktivet om gränsvärden och kvalitetsmål för kadmiumutsläpp, direktivet om gränsvärden och kvalitetsmål för kvicksilver från andra källor än kloralkaliindustri, direktivet om gränsvärden och kvalitetsmål för utsläpp av hexaklorcyklohexan, direktivet om gränsvärden och kvalitetsmål för utsläpp av vissa farlig ämnen, badvattendirektivet, fågeldirektivet, dricksvatten- direktiven, Sevesodirektivet, direktivet om miljökonsekvensbe- dömningar, direktivet om avloppsslam, direktivet om växtskydds- medel, habitatdirektivet, alla direktiv som kommer att antas enligt artikel 16 samt all annan relevant gemenskapslagstiftning. Vissa av de uppräknade direktiven har genomförts genom bestämmelser i balken, i förordningar och myndighetsföreskrifter. Alla de direktiv som hänvisas till har dock inte genomförts fullt ut i den svenska lagstiftningen. Som exempel på detta kan nämnas direktivet om utsläpp av farliga ämnen i vatten samt dess dotter- direktiv. har på uppdrag av regeringen föreslagit hur delar av direktivet om utsläpp av farliga ämnen i vatten skall kunna införas i den svenska lagstiftningen. Det finns även i övrigt delfrågor där det framstår som oklart om EG-direktiven är full- ständigt införda i svensk rätt, till exempel IPPC-direktivet. I av- snitt 14.1 behandlar vi ramdirektivets artikel 10 mer utförligt. Punkten a innebär att alla åtgärder som krävs med stöd av de ovan uppräknade direktiven skall anges. Vår slutsats är att det finns vissa brister i genomförandet av de angivna direktiven. Att göra en fullständig genomgång av hur de olika direktiven införts i svensk rätt och i vilka hänseenden det brister i genomförandet av dem och i förekommande fall föreslå ändringar är alltför omfattande för att kunna göras i detta samman- hang. Slutsatsen för vår del är att en genomgång av hur de olika direk- tivens regler till skydd för vatten har införts i svensk lagstiftning Uppfyller svensk lagstiftning ramdirektivets krav på innehåll i .. bör göras så att vattenmyndigheterna kan hänvisa till det i åtgärds- programmet. Alla direktiven under punkt a måste bli införda i svensk rätt och en hänvisning till de nationella svenska reglerna som motsvarar dessa direktiv bör därför vara tillräcklig. Vi föreslår att det i 5 kap. 7 § 9 förordningen om förvaltning av vattendistrikt görs en hänvisning till de uppräknade direktiven. Den närmare genomgången av direktiven gör vi dock inte. Det bör lämpligen utvecklas i myndighetsföreskrifter eller i handboksform vilka nationella regler de olika direktiven motsvarar. 12.3Artikel 11.3 punkt b Enligt regeringens direktiv till kommittén behöver vi inte lämna förslag till genomförande av artikel 11.3 b och vi avstår därför från att behandla denna punkt. 12.4Artikel 11.3 punkt c Bestämmelsen gäller åtgärder som behövs för att främja en effektiv och hållbar vattenanvändning för att undvika att uppnåendet av de mål som anges i artikel 4 äventyras. Genom , kompletterad enligt de olika förslag som läggs i detta betänkande, bör den svenska lagstiftningen medföra att en effektiv och hållbar vattenanvändning uppnås.