sou · GQB360d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Beslutet bygger på principen att, när och rådet har enats om en gemenskapspolitik som är beroende av radio- spektrum, bör kommittéförfarande användas vid antagandet av åtföljande tekniska genomförandeåtgärder. Tekniska genomföran- deåtgärder bör särskilt inrikta sig på harmoniserade villkor för till- gång till och effektiv användning av radiospektrum, liksom tillgång till uppgifter avseende användning av radiospektrum. Genom radiospektrumbeslutet skapas Radiospektrumkommit- tén. Denna kommitté är en verkställighetskommitté enligt kom- mittologiförfarandet. För kommittén gäller dels ett rådgivande förfarande enligt artiklarna 3 och 7 i beslut /468/EG (kom- mittologibeslutet), dels ett föreskrivande förfarande enligt artik- larna 5 och 7 i kommittologibeslutet. skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha kommissio- nens företrädare som ordförande. Kommittén skall studera försla- gen till tekniska tillämpningsåtgärder som rör radiospektrum. Dessa kan utarbetas på grundval av diskussionerna i kommittén. Det anges särskilt att detta kan i särskilda fall kräva tekniska för- beredelser av de nationella myndigheterna som är ansvariga för fre- kvensförvaltning. För att uppnå det syftet med beslutet enligt artikel 1 skall kom- missionen lägga fram lämpliga tekniska genomförandeåtgärder för kommittén i syfte att säkerställa harmoniserade villkor för tillgång till och effektiv användning av radiospektrum, samt tillgång till viss information om radiospektrumanvändningen. Kommissionen skall därvid ge CEPT i uppdrag att utveckla sådana tekniska genomförandeåtgärder, under förutsättning att de faller inom CEPT:s ansvarsområde, såsom harmonisering av frekvensallokering och tillgång till information. Kommissionen skall därvid ange vilka uppgifter som skall utföras och när de skall vara avslutade. Kommissionen skall för detta ändamål tillämpa det rådgivande förfarandet i . På grundval av det arbete som utförts av CEPT skall kommis- sionen besluta huruvida det arbete som utförts i enlighet med upp- draget har lett till resultat som skall tillämpas i gemenskapen och besluta om tidsfristen inom vilken medlemsstaterna skall genom- föra dessa. Besluten skall offentliggöras i Europeiska gemenskaper- nas officiella tidning. Vid genomförandet av denna punkt skall kommissionen handla i enlighet med det föreskrivande förfarandet i kommittén. Anser kommissionen eller en medlemsstat att det arbete som utförts på grundval av uppdraget till CEPT inte fortlöper tillfreds- ställande med hänsyn till den fastställda tidsfristen eller om resul- taten inte är godtagbara, får kommissionen istället vidta åtgärder för att uppnå uppdragets mål i enlighet med det föreskrivande för- farandet i kommittén. Sådana tekniska implementeringsåtgärder som nämnts ovan kan när så är lämpligt, under förutsättning att kommissionen godkän- ner detta, innefatta en möjlighet till övergångsperioder eller fre- kvensdelningsarrangemang i en medlemsstat när detta är berättigat med beaktande av den särskilda situationen i medlemsstaten. Medlemsstaten skall ansöka om detta. En förutsättning är att ett sådant undantag inte otillbörligt försenar genomförandet eller för- orsakar olämpliga skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller konkurrensläge eller regelverk. För att uppnå det i artikel 1 angivna syftet får kommissionen i enlighet med det föreskrivande förfarandet i kommittén också anta sådana tekniska genomförandeåtgärder som inte omfattas av CEPT:s ansvarsområde. I syfte att bidra till utformningen, förberedandet och genomfö- randet av gemenskapens radiospektrumpolitik, skall kommissionen utöver tekniska implementeringsåtgärder enligt ovanstående regel- bundet samråda med kommittén om de frågor som omfattas av artikel 1. När det är nödvändigt att anta harmoniseringsåtgärder för tillämpningen av gemenskapsstrategier som går längre än tekniska tillämpningsåtgärder, kan kommissionen sedan lägga fram ett för- slag på grundval av fördraget för och rådet. Eventuella nya policyinitiativ från gemenskapen, beroende av radiospektrum, skall nämligen i tillämpliga fall beslutas av Europa- parlamentet och rådet, på grundval av ett förslag från kommissio- nen. Medlemsstaterna skall enligt artikel 5 i radiospektrumbeslutet säkerställa att deras nationella frekvensplan och information om rättigheter, villkor, förfaranden och avgifter som rör radiospekt- rumanvändningen offentliggörs om det föreligger ett behov av detta för att uppfylla det i artikel 1 angivna syftet. De skall hålla denna information aktuell och skall dessutom vidta åtgärder för att utveckla lämpliga databaser för att göra denna information till- gänglig för allmänheten, i tillämpliga fall i överensstämmelse med de relevanta harmoniseringsåtgärder som vidtagits i enlighet med artikel 4. Kommissionen skall enligt artikel 6 i radiospektrumbeslutet övervaka den utveckling av radiospektrum i tredje land och i inter- nationella organisationer som kan komma att påverka genomföran- det av beslutet. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla rättsliga eller faktiska svårigheter för genomförandet av beslutet som orsakas av tredje land eller av internationella organi- sationer. Kommissionen skall regelbundet till och rådet avge rapport om vad som uppnåtts genom tillämpningen av sådana åtgärder i förhållande till tredje land och internationella organisationer och, i förekommande fall, föreslå åtgärder i syfte att genomföra principerna och uppnå målen i artikel 1. När så krävs för att uppnå syftet i artikel 1 skall gemensamma politiska mål antas för att säkerställa samordning mellan medlemsstaterna. Åtgärder enligt artikeln skall dock inte påverka gemenskapens eller medlemsstaternas rättigheter och skyldigheter enligt relevanta internationella avtal. Enligt artikel 7 skall medlemsstaterna förse kommissionen med all nödvändig information för att kommissionen skall kunna kontrollera genomförandet av radiospektrumbeslutet. I synnerhet skall medlemsstaterna omgående underrätta kommissionen om genomförandet av resultaten av de uppdrag som givits till CEPT. I artikel 8 finns en bestämmelse om sekretess. Kommissionen skall inför och rådet avge rapport om den verksamhet som bedrivits och de åtgärder som vidtagits och om de framtida åtgärder som planeras enligt beslutet. Enligt utredningsuppdraget skall vi med beaktande av svensk lagstiftningstradition föreslå den lagstiftning som är nödvändig för att genomföra också beslutet om radiospektrumpolitiken. Som har framgått av ovanstående genomgång av beslutet består detta till helt övervägande del av förfaranderegler. Beslutet ger framförallt ett ramverk för hur tekniska implementeringsåtgärder skall beslutas och om förhållandet till tredje land. Dessutom finns det i ett forum för diskussion av policyfrågor. Utöver denna verkställighetskommitté avser kommissionen att tillsätta en radiospektrumgrupp som en högnivågrupp för att diskutera policyfrågor i gemenskapen som underlag för kommissionen när den skall ge förslag till och rådet angående radiospektrumpolitiken. Radiospektrumbeslutet innehåller bara två artiklar med ett mate- riellt innehåll, nämligen artikel 5 om tillgång till information och artikel 8 om sekretess. Sekretessbestämmelserna behandlas i avsnitt 10.9. Beträffande artikel 5 skall frekvensplanen behandlas i det föl- jande avsnittet. Skyldigheten att offentliggöra frekvensplanen, information om rättigheter, villkor, förfararanden och avgifter som rör radiospektrumanvändningen bör inte föranleda någon särskild lagstiftning. Reglerna om allmänna handlingar i tryckfrihetsförordningen och sekretesslagens regler om när beslut m.m. får sekretessbeläggas bör vara tillräckliga och artikel 5 kan därför redan anses vara uppfylld i svensk lagstiftning i förhållande till enskilda. Offentliggörandet i artikel 5 tar dock sikte särskilt på sådan information som är av betydelse för syftet med radiospektrumbeslutet. Det kan finnas ett behov av att offentliggöra sådan information i ett sammanhang för arbetet med radiospektrumfrågor i gemenskapen. Detta bör därför tas upp i en förordning som en uppgift som den ansvariga myndigheten skall fullgöra. Informationsskyldigheten enligt artikel 7 bör falla inom reger- ingens allmänna kompetens med erforderligt bistånd av en ansvarig myndighet. Myndighetens bistånd bör framgå av ett generellt upp- drag att handlägga EU-frågor, motsvarande det som finns i 4 § förordningen (1997:401) med instruktion för PTS. Den internationella frekvensplaneringen har stor betydelse också för den nationella frekvensplaneringen. Detta sammanhänger bl.a. med att vågutbredningsegenskaperna hos vissa radiofrekvenser är sådana att de utbreder sig långt över gränserna och även beträffande sådana frekvenser som inte utbreder sig så långt kan gränsnära radiosändare bli styrande för övrig sådan verksamhet längre in i landet om sändarna skall utnyttja samma frekvens. Den svenska frekvensplanen bygger i allt väsentligt på det internationella samar- bete som bedriver inom ramen för ITU, CEPT och EU. Med utgångspunkt i upprättar en svensk frekvensfördelningsplan genom att ge ut allmänna råd. Den senaste är Post- och telestyrel- sens allmänna råd (PTSFS 2000:14) om den svenska frekvenspla- nen. Ändringar i RR sker på basis av de världsradiokonferenser som ITU anordnar med vanligen tre års mellanrum. Den senaste var och nästa hålls 2003. Ändringarna i RR:s frekvensfördel- ningsplan föranleder sedan ändringar i den svenska frekvensplanen. Frågan om behovet av en nationell frekvensplan togs upp i prop. 1992/93:200, sid. 187 f. Där anförs som skäl för en sådan plan att genom sitt medlemskap i och ratifikationen av tele- konventionerna skall se till att radioanvändningen inom sker inom de ramar och efter de förutsättningar som läggs fast i RR. Genom detta är vi beträffande väsentliga delar av radioanvänd- ningen inom styrda av . I angiven proposition sägs också att ha en grundläggande planering lätt tillgänglig och på svenska språket kan bidra till förståelse för de begränsningar som ligger i regleringen och främja att lever upp till de folkrättsliga förpliktelserna på radioområdet. Det är också av betydelse för olika intressenter att veta vilka förutsättningar som gäller för radioanvändningen. Sådana intressenter är bl.a. tillverkare och leverantörer av radioutrustning, nätoperatörer, företag som utnyttjar radiokommunikationer m.fl. Särskilt gäller detta mindre företag och enskilda användare. Myndighetens uppfattning av hur framtida tillämpningar skall genomföras i kan också vara nyttigt att känna till. Sammantaget bör detta leda till samma slutsats som i prop. 1992/93:200, nämligen att det finns ett flertal goda skäl till att det skall finnas en sammanhållen grundläggande frekvensplan för landet. Frågan om den rättsliga statusen på frekvensplanen är av stor betydelse för regelverkets utformning. Om frekvensplanen görs bindande kan förmodligen behovet av att använda sig av individu- ella tillstånd minska. Enligt artikel 5.1 auktorisationsdirektivet är det också avsikten att medlemsstaterna inte skall kräva att individu- ella nyttjanderätter beviljas som förutsättning för användning av radiofrekvenser, om risken för skadlig störning är försumbar. Medlemsstaterna skall då istället knyta villkoren för användning av radiofrekvenser till den allmänna auktorisationen. I förarbetena till LRK diskuterades frågan om frekvensplanens rättsliga status i prop. 1992/93:200, sid. 188. Därvid angavs att föreskrifter om för- delningen av frekvensutrymmet kräver lagform med hänsyn till reglerna i yttrandefrihetsgrundlagen och regeringsformen. De bestämmelser utöver lagregleringen som kan förekomma får inte var mer betungande än att de kan betecknas som s.k. verkställig- hetsföreskrifter. Samma bedömning är alltjämt giltig. Vid sådana förhållanden talar dynamiken inom radioområdet starkt emot att lagstifta på en sådan detaljeringsgrad som frekvensplanen innebär. Slutsatsen bör därför även bli att frekvensplanen inte bör ges lagform. Det som återstår då är att skilja ut de grundläg- gande faktorerna och endast ha med dessa i lagen. Detaljregleringen får ges en annan form. I praktiken med hänsyn till vad frekvenspla- nen behöver innehålla för att ha någon självständig betydelse som informationskälla återstår knappast någon annan form för den än som ett allmänt råd som ges ut av myndigheten på radioområdet. Allmänna råd är inte bindande. Frekvensplanen har bety- delse som intern vägledning för PTS i samband med tillståndsgiv- ning. Den utgör informationskälla till såväl befintliga som framtida radioanvändare om PTS ställningstaganden till hur olika radiotillämpningar skall passas in i radiospektrum. Av bety- delse i sammanhanget är även kommissionens direktiv /388/EEG av om konkurrens på marknaderna för teletjäns- ter, senast ändrad genom kommissionens direktiv /64/EG, EGT L 175, 10.7.1999, s. 39 (Celex 399L0064), som föreskriver att medlemsstaterna skall offentliggöra eller på begäran tillhan- dahålla en tilldelningsplan för de frekvenser som reserverats för mobil- och personkommunikationstjänster samt planerna för den framtida utökningen av frekvenser för detta ändamål. Artikel 5 auktorisationsdirektivet innehåller den grundläggande regleringen för nyttjanderätter till radiofrekvenser och nummer ur nationell nummerplan för elektroniska kommunikationsnät. Beträffande radiofrekvenser innehåller punkten 1 som redan anförts tidigare att medlemsstaterna i första hand bör undvika att ställa krav på tillstånd (individuella nyttjanderätter), särskilt om risken för skadlig störning är försumbar. Villkoren för användning av radiofrekvenser bör istället knytas till den allmänna auktorisa- tionen, dvs. Sådana nyttjanderätter skall enligt punkten 2 samma artikel beviljas genom ett öppet och icke-diskriminerande förfarande med god insyn. Tillstånd att använda radiosändare Grunderna för att ge tillstånd och tilldela frekvenser enligt LRK anges i prop. 1992/93:200, sid. 191. Där sägs att genom reglerna skall ordning i etern upprätthållas för att så många som möjligt skall kunna få rätt att använda radio och för att radioanvändningen skall ske på ett effektivt sätt. Reglerna skall vidare syfta till att den som har fått tillstånd till radioanvändning skall vara skyddad från ingrepp och till att användningar av betydelse från yttrande- och informationsfrihetssynpunkt samt den radioanvändning som behövs inom försvaret skall ha företräde. Genom ändring kom även polisen att få sådant företräde. Vidare anges i motiven att som grund för tillståndsprövningen skall gälla att en ansökan om att få använda radiosändare skall beviljas under förutsättning att radioanvändningen inte kommer att skadligt påverka annan radio- användning i eller i utlandet, radioanläggningen uppfyller bestämda tekniska krav, radioanläggningen inte kommer att hindra den fria åsiktsbildningen, radioanvändningen kan ske med bibehål- lande av beredskap för utveckling av befintliga och nya radio- användningar samt att radioanvändningen inte kommer att inkräkta på det frekvensutrymme som behövs för försvarsmakten m.fl. samt polisen. Vidare gäller enligt LRK att för bifall till en ansökan om rätt att använda radiosändare för sådan verksamhet som är särskilt reglerad i annan lag förutsätts att medgivande enligt den lagstift- ningen föreligger. Artikel 9.1 i ramdirektivet föreskriver att medlemsstaterna skall säkerställa en effektiv förvaltning av radiofrekvenserna för elektro- niska kommunikationstjänster inom sitt territorium i enlighet med artikel 8 samma direktiv om de allmänna målen och regleringsprin- ciperna. Enligt artikel 5.2 auktorisationsdirektivet skall medlemsstaterna om individuella rättigheter måste beviljas för användningen av radiofrekvenser och nummer på begäran bevilja företag som till- handahåller eller nyttjar nät eller tjänster enligt den allmänna auktorisationen sådana rättigheter. Det gäller dock inte om det skulle strida mot bestämmelserna om villkor som är fogade till den allmänna auktorisationen och till nyttjanderätter till radiofrekven- ser och nummer eller andra särskilda skyldigheter. Direktivet läm- nar också öppet för att det kan finnas behov av att begränsa det antal nyttjanderätter som skall beviljas till radiofrekvenser. Till- ståndsprövning skall vidare ske med beaktande av intresset av att säkerställa att resurserna används på ett effektivt sätt. I andra stycket i artikel 5.2 anges att sådana nyttjanderätter skall beviljas genom ett öppet och icke-diskriminerande förfarande med god insyn. anges att detta inte påverkar de särskilda kri- terier och förfaranden som medlemsstaterna antagit för att bevilja nyttjanderätter till radiofrekvenser för leverantörer av innehåll i radio- och TVsändningar för att verka för de mål som avser all- mänintressena i enlighet med gemenskapslagstiftningen. bör med hänsyn till kraven på att säkerställa spektrumeffektivitet i ramdirektivet, hänvisningen till villkoren som får knytas till nyttjanderätter till radiofrekvenser och undanta- get för särskilda kriterier och förfaranden för att bevilja nyttjande- rätter till radiofrekvenser för leverantörer av innehåll i radio- och TV-sändningar i stort sett anses förenligt med grunderna för att ge tillstånd såsom de anges i LRK. Bland de villkor som får ställas i samband med tillståndsgivning enligt LRK finns skyldighet för sökanden att dela frekvensut- rymme med någon annan. Som kommer framgå av under Villkor som är fogade till nyttjanderätter till radiofrekvenser nedan i detta avsnitt föreslås att möjligheten att uppställa detta villkor behålls i den nya lagen. Skadlig störning kan därför komma att få tålas, om medgivande att dela frekvensutrymme med någon annan har lämnats för den andra radioanvändningen. Det bör därför läggas till under grunderna för tillståndsgivningen att det är otillåten skadlig störning som inte får antas kunna uppkomma. I motiven till LRK (prop. 1992/93:200, sid. 193) anges vidare att vägledande för reglerna om tillståndsgivning skall vara det grund- läggande syftet att upprätthålla ordning i etern. Förutom att skapa ordning i etern skall regleringen ha till syfte att tilldelning skall ske efter bestämda utgångspunkter. Dessa bör finnas som en bakgrund till tillståndsprövningen i varje enskilt fall. De utgångspunkter som räknas upp är positiv inriktning, effekti- vitet och förutsebarhet i radioanvändningen, särskild hänsyn till yttrandefriheten samt likaledes särskild hänsyn till försvarsmakten (omfattar numera även polisen). Tillståndsgivningen enligt LRK baseras således på en positiv inriktning beträffande ansökningar om tillstånd att använda radio- sändare. Denna inriktning bör dock sättas i samband med att fre- kvensbristen har tilltagit markant i förhållande till hur situationen var vid LRK:s tillkomst. Effektivare frekvensan- vändning ur teknisk synvinkel gör visserligen att frekvensutrymmet räcker till flera användare men tillkommer alltfler användare och användningsområden. Risken för frekvensbrist gör att statens roll som främjare av ett effektivt användande av radiofrekvenser bör stärkas. I artikel 9 ramdirektivet anges att medlemsstaterna skall säker- ställa en effektiv användning av radiofrekvenserna för elektroniska kommunikationstjänster inom sitt territorium i enlighet med artikel 8. I artikel 8.2 d sägs att de nationella regleringsmyndighe- terna skall främja konkurrens vid tillhandahållandet av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster samt tillhörande faciliteter och tjänster och därvid bl.a. främja en effektiv använd- ning och säkerställa en ändamålsenlig förvaltning av radiofrekven- ser och nummerresurser. En allt större efterfrågan av radiospektrum gör det svårt att på en gång kunna ta tillvara olika radioanvändares behov inom områden såsom telekommunikation, rundradio och TV, transport, forskning och utveckling samt polisen och försvaret. Den positiva inriktningen vid bedömningar av tillståndsansökningar för radio- frekvenser bör bibehållas men det måste vara möjligt för tillståndsmyndigheten att ta hänsyn till olika intressen vid policy- frågor för frekvenstilldelning, förutom de som följer av intresset för den fria åsiktsbildningen, såsom samhällsekonomiska aspekter samt övergripande samhällsnytta av en viss radioanvändning. Det är viktigt att balansen mellan olika sektorer och intressen i samhället, med tillhörande behov av radiofrekvenser, kan tillgodoses samti- Detta kan ge upphov till svåra avvägningar men i en situation där frekvensbrist kan uppkomma bör det inte vara till- fredsställande att bara förlita sig till principen först till kvarn får först mala utan avseende på vilket behov som finns i samhället av ifrågavarande radioanvändningar. Sådana intresseavvägningar görs i och för sig redan enligt LRK. Den nya lagen bör dock tydligare avspegla behovet av denna balans. Det bör ske genom att det såsom en ny bedömningsgrund införs att tillstånd att använda radiosändare skall beviljas om radioan- vändningen utgör en effektiv användning av frekvensutrymmet. Det blir tillståndsmyndigheten som liksom får göra de rimlig- hetsöverväganden som erfordras mellan samhällsnyttan och nöd- vändigheten av olika konkurrerande radioanvändningar. En viktig grundprincip är dock att det bör krävas starka skäl för att neka till- stånd för verksamhet som avses i 1 kap. 1 § tredje stycket YGL. Likaså bör kravet på att nytillkommande användning inte skall kunna antas komma att hindra sådan radiokommunikation som är särskilt viktig med hänsyn till den fria åsiktsbildningen fortsätta gälla. En särskild grund för att vägra tillstånd bör vara att sökanden har fått ett tillstånd återkallat eller det av annan liknande anledning finns skälig anledning att anta att sökanden inte kommer att följa meddelade villkor. Att det skall finnas skälig anledning till antagandet innebär att det skall framstå som klart mer sannolikt att en överträdelse kommer att ske än det motsatta förhållandet. Att ett tillstånd blivit återkallat bör presumera ett sådant antagande. Det blir då sökandens sak att föra fram omständigheter som gör att tillstånd ändå skall beviljas. Har det gått mer än fyra till från återkallelsen bör däremot återkallelsen i sig inte vara tillräcklig för att vägra ett nytt tillstånd. Förarbetena till LRK kan enligt vår mening i övrigt alltjämt tjäna som vägledning vid tolkning av prövningsgrunderna. Vi föreslår således att det även enligt lagen om elektronisk kommunikation skall krävas tillstånd för att här i landet eller på ett svenskt fartyg eller luftfartyg utomlands få använda en radiosän- dare. Bedömningsgrunderna vid beviljande av tillstånd skall liksom enligt LRK framgå av lagen. Under Den svenska frekvensplanen ovan i detta avsnitt har redogjorts för de svårigheter som uppkommer om tillstånd inte krävs som förutsättning för användning av radiofrekvenser. Det gäller särskilt med hänsyn till grundlagsskyddet för informations- och yttrandefriheten och frekvensplanens rättsliga status samt till risken för skadlig störning. Det innebär emellertid inte att all användning av radiofrekvenser måste vara tillståndspliktig. Undantag bör sålunda, liksom , göras för användning av radiomottagare Enligt LRK gäller vidare att Försvarsmakten, Försvarets radio- anstalt och , till viss del, samt Polisen är undantagna från tillståndsplikten. Möjligheten att behålla dessa regler påverkas inte av direktiven. Vi föreslår att reglerna förs över till den nya lagen. Beträffande harmoniserad tilldelning av rätt att använda radio- frekvenser i vissa fall hänvisas till vad som anges under Harmoniserad tilldelning av radiofrekvenser nedan i detta avsnitt. LRK innehåller även en bestämmelse om möjlighet för reger-