sou · GQB398d4 · 2003-01-01 00:00:00 — den har fastställt i enlighet med artiklarna 2, 3 och 4 [mutbrott och bestickning] när a)överträdelsen helt eller delvis begåtts på dess territorium, b)gärningsmannen är medborgare eller tjänsteman i den berörda staten, c)överträdelsen har begåtts gentemot någon av de personer som av- ses i artikel 1 eller gentemot ledamöter av de institutioner som avses i artikel 4.2 och som är medborgare i den berörda staten. d)gärningsmannen är gemenskapstjänsteman som tjänstgör vid nå- gon av Europeiska gemenskapernas institutioner eller vid ett or- gan som bildats enligt fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och har sitt säte i den berörda medlemsstaten. 2.Varje medlemsstat kan vid anmälan enligt artikel 9.2 förklara att den inte kommer att tillämpa, eller endast i särskilda fall eller under särskilda omständigheter kommer att tillämpa, en eller flera av be- stämmelserna i punkt 1 b), c) och d). Art. 7: 1. Bestämmelserna i artiklarna 3, 5.1, 5.2 och 5.4 samt 6 i konventionen skall tillämpas som om det fanns en hänvisning till de gärningar som avses i artiklarna 2, 3 och 4 i detta protokoll. Fördrag (1996) om fullständigt förbud mot kärnsprängningar SÖ 1998:51 Prop. Art. III: 1. Varje part skall i enlighet med sina konstitutionella förfaran- den vidta alla erforderliga åtgärder för att fullgöra sina skyldigheter enligt detta fördrag. Den skall i synnerhet vidta alla erforderliga åtgärder för att: a)Förbjuda fysiska och juridiska personer, var de än befinner sig på dess territorium eller på varje annan plats under dess folkrättsligt er- kända jurisdiktion, att utföra någon verksamhet som är förbjuden för en part enligt detta fördrag. b)Förbjuda fysiska och juridiska personer att utföra någon sådan verk- samhet på någon plats under dess kontroll. c)Förbjuda, i enlighet med folkrätten, fysiska personer som äger dess nationalitet att utföra någon sådan verksamhet någonstans. (1997) om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring Art. 9: Varje part skall vidta alla lagstiftningsåtgärder och admini- strativa samt andra åtgärder som krävs, däribland införande av straff- påföljd, för att förhindra och bestraffa all verksamhet, som enligt den- na konvention är förbjuden för en part, och som utförs av personer eller inom territorium under dess jurisdiktion eller kontroll. (1997) om bekämpande av bestickning av utländska offentliga tjänstemän i internationella affärs- förbindelser SÖ 1999:33 Prop. Art. 4: 1. Varje part skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att åta sig jurisdiktion över bestickning av utländska offentliga tjänstemän om brottet helt eller delvis begås inom dess territorium. 2.En part som har jurisdiktion att lagföra sina medborgare för brott som begåtts utomlands skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att åta sig jurisdiktion för sådan lagföring avseende bestickning av ut- ländsk offentlig tjänsteman enligt samma principer. 3.Om mer än en part har jurisdiktion över ett påstått brott som om- fattas av denna konvention, skall de berörda parterna på begäran av en av dem samråda i syfte att fastställa var brottet bäst bör lagföras. 4.Varje part skall pröva om dess nu gällande jurisdiktionsregler är ändamålsenliga för att bekämpa bestickning av utländska offentliga tjänstemän och, om så inte anses vara fallet, vidta åtgärder för att komma till rätta med förhållandet. Art. 10: 1. Bestickning av utländska offentliga tjänstemän skall vara ett utlämningsbart brott i parternas lagstiftning och i utlämningsavtal mellan dem. Om en part som gör utlämning beroende av om det finns ett utläm- ningsavtal mottar en framställning om utlämning från en annan part med vilken den inte har ett utlämningsavtal, får parten betrakta denna konvention som det rättsliga stödet för utlämningen med avseende på brottet bestickning av utländsk offentlig tjänsteman. 3.Varje part skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säker- ställa att den antingen kan utlämna sina egna medborgare eller lagföra dem för brottet bestickning av utländsk offentlig tjänsteman. En part som vägrar att utlämna någon för bestickning av utländsk offentlig tjänsteman endast därför att vederbörande är dess medborgare, skall lämna över ärendet till sina behöriga myndigheter för lagföring. 4.Utlämning för bestickning av utländsk offentlig tjänsteman skall ske på de villkor som anges i varje parts nationella lagstiftning och till- lämpliga fördrag och arrangemang. Om en part gör utlämning bero- ende av om det föreligger dubbel straffbarhet, skall detta krav anses vara uppfyllt om det brott för vilket utlämning begärs faller under ar- tikel 1 i denna konvention. EU:s konvention (1997) om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i SÖ 1999:32 Prop. [Innehållet motsvarar korruptionsprotokollet 1996.] Rådets gemensamma åtgärd (1997) om åtgärder mot människohandel och sexuellt utnyttjande av barn EGT L 63/97 (upphävs genom rambeslutet , se punkt 31 i denna bilaga) Avdelning II: A. Varje medlemsstat skall se över gällande lag och praxis för att se till a) – e) f) att dess myndigheter är behöriga när det gäller de brott som anges i avdelning I B c [sexuellt utnyttjande eller missbruk av barn] och I B d [bedrivande av handel med barn i syfte att utnyttja eller missbruka dem sexuellt], åtminstone i.om brottet, helt eller delvis, begås på dess territorium, ii.om den person som begår brottet, med undantag för brott som be- står i att inneha pornografiskt material som avses i avdelning I A ii c, är medborgare i eller stadigvarande vistas i den medlemssta- ten. [möjlighet att upprätthålla krav på dubbel straffbarhet i fall som avses i A f ii] D.Medlemsstaterna får besluta att utöva sin domsrätt enligt A f ii ovan endast om vissa villkor för förfarandet är uppfyllda eller om den påstådda gärningsmannen inte kan utlämnas på grund av - att den berörda medlemsstaten vägrar att bifalla en begäran om ut- lämning som görs av den stat där brottet begicks, - att den sistnämna staten bekräftar att den inte avser att begära att den påstådda gärningsmannen utlämnas, eller - att den staten inte begär utlämning av den utpekade gärningsman- nen inom rimlig tid. FN:s konvention (1997) om bekämpande av bombattentat av terrorister SÖ 2001:22 Prop. Art. 6: 1. Varje konventionsstat skall vidta de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva domsrätt beträffande de brott som anges i artikel 2 [bombattentat med visst syfte] a)om brottet har begåtts inom den statens territorium, b)om brottet har begåtts ombord på ett fartyg som förde den statens flagg eller ombord på ett luftfartyg som var registrerat enligt dess lagstiftning när brottet begicks, eller c)om brottet har begåtts av en av den statens medborgare. En konventionsstat får även fastställa att den har domsrätt beträf- fande varje sådant brott a)om brottet har begåtts mot en av den statens medborgare, b)om brottet har begåtts mot en statlig eller annan offentlig anlägg- ning som tillhör den staten utomlands, inbegripet en ambassad eller annan diplomatisk eller konsulär lokal som tillhör den sta- ten, c)om brottet har begåtts av en statslös person med hemvist inom den statens territorium, d)om brottet har begåtts vid ett försök att tvinga den staten att vidta eller avstå från att vidta en handling, e)om brottet har begåtts ombord på ett luftfartyg som den statens regering har under sin förvaltning. 4.Varje konventionsstat skall även vidta de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva domsrätt beträffande de brott som anges i artikel 2 i de fall då den misstänkte befinner sig inom statens territori- um och staten inte utlämnar vederbörande till någon av de konven- tionsstater som har fastställt att de har domsrätt i enlighet med punk- terna 1 eller 2. Denna konvention utesluter inte att en konventionsstat utövar domsrätt i enlighet med sin nationella lagstiftning. Art. 7: [lydelse motsvarande art. 6 i , dock att inget sägs om preliminär undersökning] Art. 8: 1. I de fall där artikel 6 är tillämplig skall den konventionsstat inom vars territorium den misstänkte befinner sig, om den inte ut- lämnar vederbörande, undantagslöst och oberoende av om brottet har begåtts inom dess territorium vara skyldig att utan onödigt dröjsmål genom förfaranden i enlighet med den statens lagstiftning överlämna ärendet till sina behöriga myndigheter för beslut i åtalsfrågan. Dessa myndigheter skall fatta beslut enligt samma regler som gäller i fråga om varje annat brott av allvarlig karaktär enligt lagstiftningen i den staten. Om en konventionsstat enligt sin nationella lagstiftning har rätt att utlämna eller på annat sätt överföra en av sina medborgare endast på villkor att vederbörande återlämnas till den staten för att avtjäna det straff som ådömts till följd av den rättegång eller det förfarande för vilket utlämnandet eller överförandet begärdes, och denna stat och den stat som begär utlämning är överens om detta alternativ och de andra villkor som de anser lämpliga, skall en sådan villkorlig utlämning eller ett sådant överförande vara tillräckligt för att upphäva den skyldighet som anges i punkt 1. Art 9: [lydelse motsvarande art. 8 i ] Rådets gemensamma åtgärd (1998) om att göra deltagande i en kriminell organisation i unionens medlemsstater till ett brott EGT L 351/98 Art. 4: Varje medlemsstat skall se till att sådant handlande som avses i artikel 2.1 a eller b [aktivt deltagande i kriminell organisation] och som äger rum på dess territorium kan åtalas varhelst på medlemssta- ternas territorium organisationen är baserad eller utövar sina krimi- nella aktiviteter, eller oavsett den plats på vilken den överenskomna aktiviteten som anges i artikel 2.1 b äger rum. Om flera medlemsstater har behörighet med avseende på deltagande i en kriminell organisation, skall dessa stater samråda för att sam- ordna sina åtgärder i syfte att effektivt åtala, särskilt med beaktande av var organisationens olika delar är lokaliserade. Tilläggsprotokoll II (1999) till konventionen (1954) om skydd för kulturegendom i händelse av väpnad konflikt SÖ 1985:7 (konventionen) 1983/84:108 (konventionen) Tilläggsprotokoll II (ännu inte ratificerat av ) Art. 16 (svensk översättning saknas): 1. Without prejudice to para- graph 2, each Party shall take the necessary legislative measures to es- tablish its jurisdiction over offences set forth in Article 15 [anfall m.m. mot kulturegendom] in the following cases: a)when such an offence is committed in the territory of that State; b)when the alleged offender is a national of that State; c)in the case of offences set forth in Article 15 sub-paragraphs (a) to (c), when the alleged offender is present in its territory. With respect to the exercise of jurisdiction and without prejudice to Article 28 of the Convention: a)this Protocol does not preclude the incurring of individual criminal responsibility or the exercise of jurisdiction under na- tional and international law that may be applicable, or affect the exercise of jurisdiction under customary international law; b)Except in so far as a State which is not Party to this Protocol may accept and apply its provisions in accordance with Article 3 paragraph 2, members of the armed forces and nationals of a State which is not Party to this Protocol, except for those nation- als serving in the armed forces of a State which is Party to this Protocol, do not incur individual criminal responsibility by vir- tue of this Protocol, nor does this Protocol impose an obligation to establish jurisdiction over such persons or to extradite them. Art. 17-18: [lydelse motsvarande art. 7-8 i ] FN:s konvention (1999) om bekämpande av finansiering av terrorism Art. 7: 1. Varje konventionsstat skall vidta de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva domsrätt beträffande de brott som anges i artikel 2 [finansiering av terrorism] a)om brottet har begåtts inom den statens territorium, b)om brottet har begåtts ombord på ett fartyg som förde den statens flagg eller ombord på ett luftfartyg som var registrerat enligt dess lagstiftning när brottet begicks, eller c)om brottet har begåtts av en medborgare i den staten. 2.En konventionsstat får även fastställa att den har domsrätt beträf- fande varje sådant brott a. om brottet var riktat mot eller resulterade i förövande av ett brott som avses i artikel 2.1 a eller 2.1 b inom denna stats territorium eller mot en medborgare i den staten, b. om brottet var riktat mot eller resulterade i förövande av ett brott som avses i artikel 2.1 a eller 2.1 b mot en statlig eller annan offentlig anläggning tillhörande den staten utomlands, inbegripet den statens diplomatiska eller konsulära lokaler, c. om brottet var riktat mot eller resulterade i ett brott som avses i ar- tikel 2.1 a eller 2.1 b som begåtts i ett försök att tvinga den staten att vidta eller avstå från att vidta en handling, d. om brottet har begåtts av en statslös person med hemvist inom den statens territorium, e. om brottet har begåtts ombord på ett luftfartyg som den statens re- gering har under sin förvaltning. 4.Varje konventionsstat skall även vidta de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva domsrätt beträffande de brott som anges i artikel 2 i de fall då den misstänkte befinner sig inom statens territori- um och staten inte utlämnar vederbörande till någon av de konven- tionsstater som har fastställt att de har domsrätt i enlighet med punkt 1 eller 2. 5.Om mer än en konventionsstat åberopar domsrätt över de brott som avses i artikel 2, skall de berörda konventionsstaterna bemöda sig om att samordna sina åtgärder på lämpligt sätt, särskilt avseende for- maliteterna för åtal och formerna för ömsesidig rättslig hjälp. Utan att det skall inverka på allmänna folkrättsliga principer skall denna konvention inte utesluta att en konventionsstat utövar domsrätt i brottmål i enlighet med sin nationella lagstiftning. Art. 9: [lydelse motsvarande art. 6 i ] Art. 10: 1. I de fall där artikel 7 är tillämplig skall den konventions- stat inom vars territorium den misstänkte befinner sig, om den inte utlämnar vederbörande, undantagslöst och oberoende av om brottet har begåtts inom dess territorium vara skyldig att utan onödigt dröjs- mål genom förfaranden i enlighet med den statens lagstiftning över- lämna ärendet till sina behöriga myndigheter för beslut i åtalsfrågan. Dessa myndigheter skall fatta beslut enligt samma regler som gäller i fråga om varje annat brott av allvarlig karaktär enligt lagstiftningen i den staten. Om en konventionsstat enligt sin nationella lagstiftning har rätt att utlämna eller på annat sätt överföra en av sina medborgare endast på villkor att vederbörande återlämnas till den staten för att avtjäna det straff som ådömts till följd av den rättegång eller det förfarande för vilket utlämnandet eller överförandet begärdes, och denna stat och den stat som begär utlämning är överens om detta alternativ och de andra villkor som de anser lämpliga, skall en sådan villkorlig utlämning eller ett sådant överförande vara tillräckligt för att upphäva den skyldighet som anges i punkt 1. Art. 11: [lydelse motsvarande art. 8 i ] FN:s konvention (2000) om gränsöverskridande organiserad brottslighet (har undertecknat men ännu inte ratificerat konventionen) Art. 15 (svensk översättning saknas): 1. Each State Party shall adopt such measures as may be necessary to establish its jurisdiction over the offences established in accordance with articles 5, 6, 8 and 23 of this Convention when: a)The offence is committed in the territory of that State Party; or b)The offence is committed on board a that is flying the flag of that State Party or an aircraft that is registered under the laws of that State Party at the time that the offence is committed. Subject to article 4 of this Convention, a State Party may also estab- lish its jurisdiction over any such offence when: a)The offence is committed against a national of that State Party; b)The offence is committed by a national of that State Party or a stateless person who has his or her habitual in its terri- tory; or c)The offence is: i)One of those established in accordance with article 5, paragraph 1, of this Convention and is committed outside its territory with a view to the commission of a serious crime within its territory; ii)One of those established in accordance with article 6, paragraph 1 b) ii), of this Convention and is committed outside its territory with a view to the commission of an of- fence established in accordance with article 6, paragraph 1 a)i) or b) i), of this Convention within its territory. 3.For the purposes of article 16, paragraph 10, of this Convention, each State Party shall adopt such measures as may be necessary to es- tablish its jurisdiction over the offences covered by this Convention when the alleged offender is present in its territory and it does not ex- tradite such person solely on the ground that he or she is one of its na- tionals. 4.Each State Party may also adopt such measures as may be necessary to establish its jurisdiction over the offences covered by this Conven- tion when the alleged offender is present in its territory and it does not extradite him or her. 5.If a State Party exercising its jurisdiction under paragraph 1 or 2 of this article has been notified, or has otherwise learned, that one or more other State Parties are conducting an investigation, prosecution or judicial proceeding in respect of the same conduct, the competent authorities of those State Parties shall, as appropriate, consult one an- other with a view to coordinating their actions. 6.Without prejudice to norms of general international law, this Con- vention does not exclude the exercise of any criminal jurisdiction es- tablished by a State Party in accordance with its domestic law. Art. 16: [lydelse motsvarande art. 8 i ] Fakultativt protokoll (2000) till FN:s konvention om barnets rättigheter vid indragning av barn i väpnade konflikter Art. 6: 1. Varje konventionsstat skall vidta alla rättsliga, administra- tiva och andra åtgärder som krävs för att säkerställa att bestämmelser- na i detta protokoll genomförs och tillämpas effektivt inom dess juris- diktion. EU:s rambeslut (2001) om bekämpande av terrorism 2001/02:135 Ds 2002:35 Art. 9: 1. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändi- ga för att fastställa sin behörighet beträffande sådana brott som anges i artiklarna 1–4 i följande fall: a)Brottet har begåtts helt eller delvis inom dess territorium. Varje medlemsstat kan utsträcka sin behörighet när brottet har begåtts inom en EU-medlemsstats territorium. b)Brottet har begåtts ombord på ett fartyg som för landets flagg eller ett luftfartyg registrerat i landet. c)Gärningsmannen är medborgare eller bosatt i landet. d)Brottet har begåtts till förmån för en juridisk person som är eta- blerad inom dess territorium. e)Brottet har begåtts mot dess institutioner eller befolkning, eller mot en av Europeiska unionens institutioner eller ett organ som inrättats i enlighet med fördragen om upprättandet av den Euro- peiska gemenskapen och Fördraget om Europeiska unionen och som har sitt säte i den medlemsstaten. När brottet faller under fler än en medlemsstats behörighet och vil- ken som helst av dessa stater kan lagföra brottet på grundval av sam- ma omständigheter, skall de berörda medlemsstaterna samarbeta för att bestämma vilken av dem som skall lagföra gärningsmännen för att om möjligt centralisera lagföringen till en enda medlemsstat. I detta syfte kan medlemsstaterna anlita alla de organ eller mekanismer som inrättats i Europeiska unionen för att underlätta samarbetet mellan de rättsliga myndigheterna och samordningen av deras verksamhet. Följande omständigheter skall beaktas i successiv ordning: –Medlemsstaten skall vara den inom vars territorium brottet be- gåtts. –Medlemsstaten skall vara den i vilken gärningsmannen är med- borgare eller bosatt. –Medlemsstaten skall vara den som offren kommer ifrån. –Medlemsstaten skall vara den i vilken gärningsmannen påträffats. Varje medlemsstat skall även vidta de åtgärder som är nödvändiga för att fastställa sin behörighet beträffande de brott som anges i artik- larna 1–4 i de fall den vägrar att överlämna eller utlämna en person som misstänks för eller som dömts för ett sådant brott till en annan medlemsstat eller till ett tredje land. Varje medlemsstat skall se till att dess behörighet omfattar sådana fall där ett brott som anges i artiklarna 2 och 3 helt eller delvis har be- gåtts på dess territorium, oavsett var terroristgruppen är baserad och varifrån den utövar sin brottsliga verksamhet. Denna artikel skall inte utesluta utövandet av den straffrättsliga behörighet som fastställs i en medlemsstat enligt dess nationella lag- stiftning. EU:s rambeslut (2001) om åtgärder för att bekämpa människohandel 2001/02:99 och 2001/02:124 Art. 6: Behörighet och åtal Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att fastställa sin behörighet beträffande de brott som avses i artiklarna 1 och 2 [människohandel för arbetskraftsexploatering eller sexuell exploate- ring] när a)gärningen helt eller delvis begåtts inom medlemsstatens territori- um, eller b)gärningsmannen är medborgare i medlemsstaten, eller c)gärningarna begås för en juridisk persons räkning som är etable- rad inom medlemsstatens territorium. 2.En medlemsstat får besluta att den inte kommer att tillämpa eller endast i särskilda fall eller under särskilda omständigheter kommer att tillämpa bestämmelserna om behörighet som anges i punkt 1 b och c när brottet har begåtts utanför dess territorium. 3.En medlemsstat som enligt sin lagstiftning inte utlämnar sina egna medborgare skall vidta nödvändiga åtgärder för att fastställa sin behö- righet över och i tillämpliga fall lagföra de brott som avses i artiklarna 1, 2 och 3 som har begåtts av dess egna medborgare utanför dess terri- torium. Medlemsstater som beslutar att tillämpa bestämmelserna i punkt 2 skall underrätta rådets generalsekretariat och kommissionen om detta, i tillämpliga fall med uppgift om i vilka särskilda fall eller under vilka särskilda omständigheter som beslutet gäller. Bilagan ger en beskrivning av vilka bestämmelser i och i andra internationella överenskommelser som ligger till grund för de olika brottsbeskrivningarna i den lag om internationella brott som vi föreslår. Hänvisningar till dessa bakomliggande regler finns också i författningskommentarerna. 3:2, 1 st Art. 7.1 a, 7.1 f , 7.1 k och Stadgan för Rwandatribunalen art. 3 Stadgan för Nürnbergtribunalen art. 6, Nürnbergprincip nr VI, stadgan för Jugoslavientribunalen art. 5, stadgan för Rwandatribuna- len art. 3 3:2, 2 st p 1 Art. 7.1 b och 3:2, 2 st p 2 Art. 7.1 c och 3:2, 2 st p 3 Art. 7.1 d och 3:2, 2 st p 4 art. 5, stadgan för Rwandatribuna- 3:2, 2 st p 5 3:2, 2 st p 6 Art. 7.1 h och art. 6, Nürnbergprincip nr VI, art. 5, stadgan för Rwandatribuna- 3:2, 2 st p 7 Art. 7.1 i och 3:2, 2 st p 8 Art. 7.1 j och Apartheidkonventionen 1973 art. II art. 2-3, TP I art. 1 till art. 8.2 a-c och e, 8.2 d till art. 8.2 a-c 4:3, 1 st Art. 8.2 a i-iii och 8.2 c i 4:3, 2 st p 1 Art. 8.2 b x och 8.2 e xi 4:3, 2 st p 2 Art. 8.2 a vii och 8.2 e viii 4:3, 2 st p 3 Art. 8.2 b xxii och 8.2 e vi GK I art. 13 och 24-26; art. 13 och 36-37, art. 4, art. 4 och 13, TP I art. 8, 43-44 och 50 GK I art. 50, art. 51, art. 130, art. 147 samt den för samtliga GK gemensamma art. 3 TP I art. 11, TP II art. 4.2 och 5.2 e art. 147, TP II art. 17.1 art. 27.2, TP I art. 75.2 b och 76.1, TP II art. 4.2 e SOU 2002:98 Bilaga 6 4:3, 2 st p 4 4:3, 2 st p 5 4:3, 2 st p 6 4:3, 2 st p 7 4:3, 2 st p 8 4:3, 3 st p 1 4:3, 3 st p 2 4:3, 3 st p 3 4:3, 3 st p 4 4:4, 1 st 4:4, 2 st Art. 8.2 a vi och 8.2 c iv Art. 8.2 b xxi och 8.2 c ii Art. 8.2 a viii och 8.2 c iii Art. 8.2 b vi och 8.2 c i Art. 8.2 b xxvi och 8.2 e viii Art. 8.2 b viii Art. 8.2 b xv Art. 8.2 a v Art. 8.2 a vii