sou · GQB35d5 · 2003-01-01 00:00:00 — Bland de friska kvinnorna var ungefär hälften kommunal- och hälften landstingsanställda, bland de krassliga kvinnorna var det en övervikt, , som hade anställning. Vanligaste förändringen på arbetsplatsen var att personal hade tillkommit, vilket i bägge grupperna rappor- terade. Fler i krassliga gruppen rapporterade nedskärning av och omflyttning av personal. De flesta av friska gruppens män var nöjda med sin arbetstid, . Bland de krassliga var det färre, . Andelen nöjda kvinnor var lika stor i bägge grupperna. Bland de krassliga var det också betydligt fler som ville arbeta färre timmar , både bland männen () och bland kvinnorna () jämfört med de friska (m: ; kv: ). Det var ingen skillnad på mängden deltidsarbetande mellan grupperna. (Bland männen fanns inga deltidsarbetande då dessa inte ingick i studiepopulationen). Övertid var lika vanligt i bägge grupperna. Fem frågor kring stämningen och samarbetet på arbetsplatsen slogs samman till ett arbetsklimatsindex. Frågorna handlade om att ha bra sammanhållning, att ställa upp för varandra, att ha förståelse för om någon har en dålig dag, att komma bra överens med överordnad samt att trivas med arbetskamraterna. Svarade man instämmande på samtliga frågor (5-10 poäng) betraktades arbetsklimatet som bra. Inom bägge grupper ansåg de flesta (- ) att arbetsklimatet var bra. Det var vanligare bland de krassliga att så gott som känna olust på väg till jobbet (kv+m). Friska gruppens kvinnor var i något högre grad nöjda med den vård och omsorg man kunde ge, jämfört . av dem upplevde också ett i hög grad väl fungerande ledarskap från närmaste chef, bland de krassliga var siff- rorna något lägre, . En större andel av de krassliga männen jämfört med de friska var direkt missnöjda med ledar- skapet från högsta administrativa ledningen, av männen tyckte inte alls att det fungerade jämfört av de friska männen. Fysiskt ansträngande arbete uppgav av kvinnorna i den krassliga gruppen, bland de friska var det . En större andel av de krassliga kvinnorna jämfört med de friska ansåg att arbetet ofta krävde att man arbetade mycket fort, mycket hårt, att det krävde en för stor insats eller att det förekom mot- stridiga krav. Att det ofta förekom motstridiga krav ansåg en större andel av de krassliga männen än av de friska. En högre andel krass- liga, män och kvinnor, jämfört med friska ansåg att det sällan eller aldrig fanns tillräckligt med tid för att hinna med arbetsupp- gifterna. Frågorna kring stimulerande faktorer i arbetet visade ingen skillnad mellan grupperna. För friska kvinnor och män var det vanligare att ofta ha frihet att själv få bestämma hur arbetet skall utföras och för friska män vad som skall ska utföras än det var för de krassliga. För både de krassliga kvinnorna och männen hade förändringar på arbetet medfört minskad möjlighet att utvecklas och lära nytt, minskat samarbete, minskad personaltäthet, minskad kontroll och inflytande över det egna arbetet, för gruppens kvinnor ökad arbetsbelastning, ökad tidspress och ökad svårighetsgrad i arbetet samt minskad känsla av delaktighet i arbetet och för männen minskad anställningstrygghet och möjligheten att förena yrkesliv och arbetsliv. Majoriteten i bägge grupperna saknade sömnproblem dock var det vanligare bland de krassliga att så gott som ha svårt att somna (kv+m), att ofta ha orolig sömn (kv), att emellanåt ha tankar på jobbet som höll dem vakna (kv) men också att ofta ha svårigheter att vakna (kv). En stor del av de krassliga var också ofta mycket trötta under arbetsdagen (kv+m) och framförallt efter arbetet (kv+m), sällan eller aldrig fyllda av energi under arbetsdagen (kv) och sällan utvilade och återhämtade då de började dagens arbete (kv+m) liksom då de började arbeta efter några dagars eller längre ledighet (kv). Hälsa, arbetsförmåga, livskvalitet I friska gruppen ansåg av kvinnorna och av männen att de hade god eller mycket god hälsa jämfört med den krassliga gruppen där motsvarande siffror var för kvin- norna och för männen. Hälsan tycktes också något mer stabil i friska gruppen jämfört med den krassliga där fler upplevde en försämring jämfört med . fler i friska gruppen (kv: ; m: ) jämfört med krassliga gruppen upplevde en god arbets- förmåga. Andelen som tyckte att man hade bra livskvalitet var bland friska kvinnorna och bland friska männen jämfört med de krassliga där av kvinnorna och av männen ansåg det. av männen och av kvinnorna i den friska gruppen trodde att man med tanke på sin hälsa kunde arbeta i sitt nuvarande yrke . Bland de krassliga var det av männen och av kvinnorna. Andelen som under uppföljningsåret haft minst ett sjukfall , var i friska gruppen av kvinnorna och av männen och av de krassliga respektive . De univariata sambandsanalyserna visar på exponeringar för fak- torer som ökar chansen att hålla sig frisk för förvärvsarbetande kvinnor och män. Initialt friska gruppen och initialt krassliga gruppen inom respektive material har analyserats var för sig. Utfallet att förbli frisk respektive att tillfriskna har ställts mot att insjukna respektive att förbli sjuk vid viss exponering jämfört med att ej vara exponerad. De friska i Material 1, definierat som de som under uppföljningsåret inte ha haft något sjukfall överstigande , har jämförts med de som haft minst ett sjukfall längre än . De friska i Material 2, definierat som de som totalt ej varit sjukfrånvarande under uppföljningsåret, har jäm- förts med de som totalt varit sjukfrånvarande . Chansen att vara frisk har mätts i oddskvoter, OR, statistiskt säkerställda med 95-procentigt konfidensintervall. tabell 3-6 redovisas dessa i detalj. I tabell 3-6 redovisas också expo- neringar med icke signifikanta oddskvoter men där punktestimaten för någon av de jämförda grupperna är 1.5 eller mer då dessa visar starka tendenser i materialet. Initialt friska: Varken hos kvinnor eller män fanns någon skillnad mellan åldersgrupperna vad gällda att bibehålla hälsan eller bli sjuk. Initialt krassliga: Både bland kvinnor och män hade åldern för att bli frisk. De yngre jämfört med 55-åringarna hade större chans att utveckla god hälsa under uppföljningsåret, tydligast var detta hos 45-åringarna, kv: 1.5; m: 1.6. Bland 35-åringa män var sambandet något starkare, OR 1.7, medan värdet för kvinnor, OR 1.2, inte var statistiskt säkerställt. Initialt friska: För att bibehålla sin hälsa hade det för männen rela- tivt stor betydelse, OR 2.3, om man bodde tillsammans med annan vuxen och/eller barn jämfört med att bo ensam. För kvinnorna syntes inget sådant samband. Varken ekonomisk situation eller utbildningsnivå hade någon inverkan om man förblev frisk eller inte. Initialt krassliga: I den krassliga gruppen verkade boendegemenskapen inte spela någon roll för hälsoutvecklingen. Inte heller utbildningsnivå. Däremot visade sig samtliga tre mått på privatekonomin ha betydelse, ju bättre ekonomi desto bättre hälsoutveckling. För männen var sambanden särskilt tydliga, medan mellersta inkomstgruppen (180´-275´ kr/år) jämfört med lägsta inkomstgruppen (mindre än 180´ kr/år) hade en OR på 1.5 hade högsta inkomstgruppen (276´ kr/år eller mer) en OR på 3.9 vid samma jämförelse. För kvinnorna var inte skillnaden så stor, OR 1.3 respektive 1.5, mellan mellersta och högsta inkomstgrupperna. Att som man uppleva att ekonomin var god eller mycket god respektive att den var varken god eller dålig i förhållande till att ha ansträngd ekonomi ökade på samma sätt chansen att tillfriskna frisk, OR 2.2 respektive OR 1.7. För kvinnorna hade nivån på eko- nomin mindre betydelse, den gav i bägge fallen en oddskvot på 1.5 till att tillfriskna. Att ha möjlighet att vid en oförutsedd situation kunna skaffa fram . visade också en klart ökad chans att utveckla god hälsa, OR kv: 1.4; m: 1.8. Initialt friska: Det fanns ingen säkerställd skillnad på hälso- utvecklingen inom någon av sektorerna på arbetsmarknaden jämfört med att vara kommunalanställd. Inte heller för de som arbetade på arbetsplatser som planerade utöka verksamheten jäm- fört med de som var på arbetsplatser som planerade nedskärningar eller för de som inte ansåg sig riskera att bli arbetslösa. Att vara nöjda med arbetstiden eller inte, liksom den köns- mässiga fördelningen på arbetsplatsen visade inte heller samband med hälsoutvecklingen. Initialt krassliga: För kvinnorna var det gynnsamt för hälsan att vara privat anställd jämfört att vara kommunalanställd, privat- anställda kvinnor hade ökad chans, OR 1.4, att tillfriskna. Även om punktestimaten visade på en tendens till att också kvinnor anställda i andra sektorer hade en bättre hälsoutveckling än kommunal- anställda var detta ej statistiskt säkerställt. För män var det hälso- mässigt signifikant bättre att vara statligt anställt än kommunalt, OR 1.7. För övriga sektorer fanns en liknande tendens. För de som ansåg att de inte riskerade att bli arbetslösa ökade chanserna att tillfriskna under uppföljningsåret, OR 1.6 för både kvinnor och män. Arbetade man i en verksamhet som hade planer att utöka jämfört med de som arbetade under hot om nedskärning eller nedläggning ökade chansen för kvinnor att bli friska, OR 1.4. För männen fanns en liknande tendens, dock ej signifikant. De som var nöjda med arbetstidens omfattning hade en större chans att tillfriskna, OR 1.3 för både kvinnor och män, jämfört med de som ville arbeta färre timmar. Däremot var det ingen säker- ställd skillnad mellan de som ville arbeta fler timmar jämfört med de som ville arbeta färre. Den könsmässiga sammansättningen på arbetsplatsen hade viss betydelse på hälsoutvecklingen. Om arbetsplatsen bestod av flest kvinnor eller flest män jämfört med om det bara bestod av kvinnor ökade chansen för kvinnor att tillfriskna, OR 1.4 i bägge fallen. För män var det klart mindre chans att bli frisk om man arbetade ensam mot att man var på en arbetsplats med enbart män, OR 0.5. Initialt friska: För de som upplevde att arbetsklimatet var mycket bra, bra eller varken bra eller dåligt jämfört med att tycka att det var dåligt eller mycket dåligt var möjligheten att förbli friska betydligt bättre, OR kv: 3.2; m: 4.5. För kvinnor var det också bättre att arbeta ensam, OR 5.2, än att arbeta där arbetsklimatet var dåligt/mycket dåligt. Om man aldrig eller sällan kände olust på väg till jobbet jämfört med att göra det eller oftare ökade chansen att förbli frisk, OR kv: 1.9; m: 2.0. Om man var nöjd med hur man kunde utföra sina arbetsupp- gifter eller ej samt om man åtnjöt uppskattning för sina arbets- insatser eller ej hade inga statistiskt säkra samband med hälso- utvecklingen. För kvinnorna fanns emellertid en tendens till posi- tivt inflytande på hälsan om man i hög grad kände uppskattning från överordnade, arbetskamrater och, i synnerhet, från sina avnä- mare (kunder, klienter, elever, patienter). Initialt krassliga: För de initialt krassliga kvinnorna innebar ett mycket bra, bra eller varken bra eller dåligt arbetsklimat att chansen att tillfriskna ökade, OR kv: 1.7, under uppföljningsåret jämfört med de som hade ett dåligt eller mycket arbetsklimat. För män inget säkerställt samband. Om man aldrig eller sällan kände olust på väg till jobbet jämfört med att göra det eller oftare ökade chansen att tillfriskna, OR kv: 1.4; m: 1.6. För kvinnorna hade det också betydelse för hälsan, OR kv: 1.4, om man upplevde en hög grad av uppskattning från överordnad. En tendens till detta fanns också hos männen. Initialt friska: Om arbetet inte upplevdes som fysiskt ansträngande jämfört med om det gjorde det fanns en ökad chans till bibehållen hälsa, OR kv: 1.6; m: 2.2. Att på de fem separata delfrågorna om krav ange att man hade en rimlig kravnivå i arbetet jämfört med en hög sådan visade inga sam- band till hälsoutvecklingen för de initialt friska. Då de fem frågorna slogs ihop till ett index och gränsen för låga krav sattes till max. 14 poäng fanns det en tendens till att män med låga krav jämfört med de som hade höga bibehöll sin hälsa bättre. Initialt krassliga: För de som inte upplevde arbetet som fy siskt ansträngande jämfört med de som gjorde det ökade chansen till en positiv hälsoutveckling, OR kv: 1.7; m: 2.9. När arbetet sällan eller ibland krävde en för stor arbetsinsats jämfört med när det ofta gjorde det fanns en större chans att till- friskna, OR 1.5 för både kvinnor och män. För kvinnorna innebar också att sällan eller ibland behöva arbeta mycket fort eller mycket hårt jämfört med att ofta behöva göra det att chansen att tillfriskna ökade, OR 1.4 i båda fallen. Initialt friska: Stimulerande faktorer i arbetet, som att lära nytt, få använda sig av skicklighet och påhittighet samt att slippa göra samma saker om och om igen visade det inga tecken på att ge bättre hälsa jämfört med om man hade mindre stimulans. Initialt krassliga: Att ofta eller ibland få lära nya saker i jobbet mot att aldrig eller sällan få göra det ökade chansen att tillfriskna, OR kv: 1.5; m: 1.6. Likaså ökade hälsochansen om man bara ibland behövde göra samma saker om och om igen mot att göra det ofta, OR kv: 1.4; m: 1.6. För män hade det betydelse för hälsan att åtminstone ibland få använda skicklighet, OR 2.0. Initialt friska: Fick man ofta eller ibland bestämma hur arbetet skulle utföras jämfört med att sällan eller aldrig får göra det gav det ökad chans för kvinnorna att bibehålla god hälsa, OR 1.9. Initialt krassliga: För kvinnor påverkades hälsoutvecklingen positivt, OR 1.2, av att åtminstone ibland få bestämma vad som skulle utföras. För män var punktestimatet på samma nivå men inte signifikant. Stimulans och inflytande kan sammanfattas till begreppet kontroll. Initialt krassliga: För både kvinnor och män bidrog att ha hög kontroll över sitt arbete jämfört med om man hade låg kontroll till en förbättrad hälsa, OR kv: 1.3; m: 1.3. Låga krav oberoende av kontrollnivån ställt mot höga krav och låg kontroll gav en oddskvot på 1.4 för kvinnor och en tendens på samma nivå för männen. Initialt friska: För kvinnor och män med low job strain (kombi- nationen låga krav och hög kontroll) jämfört med job strain (kom- binationen höga krav och låg kontroll) liksom aktiva jobb (höga krav + hög kontroll) jämfört med job strain fanns en tydlig tendens, om ej statistiskt signifikant, till att förbli friska. Initialt krassliga: En arbetssituation med low job strain jämfört med job strain gav för kvinnorna en ökad chans att tillfriskna, OR 1.6. För männen fanns en tendens i samma riktning, dock ej signi- fikant. För män och kvinnor med aktiva jobb (höga krav + hög kontroll) jämfört med job strain fanns en tydlig tendens, om ej statistiskt signifikant, till att förbli friska. Initialt friska: För kvinnorna tycktes inte en förändring av arbets- villkoren i positiv riktning medföra påverkan på hälsan, även om tendenser till detta fanns. För männen innebar ökat stöd och upp- backning, OR 3.4, ökat samarbete, OR 3.1, ökad personaltäthet, OR 2.8, samt ökad delaktighet i arbetet och dess innehåll, OR 3.1, jämfört med en minskning att chansen till bibehållen hälsa ökade. Initialt krassliga: För männen fanns inga säkerställda samband mellan förändringar av arbetsvillkor och hälsout- vecklingen. För kvinnorna innebar en minskning av arbetets svårighetsgrad, OR 1.6, en minskning av tidspressen, OR 1.5, ökat stöd och uppbackning, OR 1.7, samt ökad delaktighet i arbetet och dess uppläggning, OR 1.5 en ökad chans att tillfriskna. Hälsa, arbetsförmåga, livskvalitet Initialt friska: Upplevelsen av hälsotillståndet var i denna grupp inte predicerande på hälsoutvecklingen, det fanns ingen skillnad mellan hälsan hos de som förblev friska jämfört med de som hade sjukfall under uppföljningsåret. Däremot hade de män som inte varit sjukskrivna eller längre jäm- fört med de som varit det en ökad chans, OR 3.6, att förbli friska, för kvinnorna var chansen ej signifikant, OR 2.0. De kvinnor som uppgav sig ha god arbetsförmåga hade en ökad chans, OR 2.1, att behålla sin hälsa, för männen var punktestimatet 1.8, men ej statistiskt säkerställt. Om man trodde att man med tanke på hälsan kunde arbeta i sitt yrke ökade det chansen att förbli frisk för kvinnorna, OR 2.8, medan chansen för männen, OR 2.3, inte heller här var signifikant. Initialt krassliga: För de som uppgav att hälsan var bra vid bas- linjemätningen var chansen att tillfriskna under uppföljningen betydligt större än för de som tyckte den var någorlunda eller dålig. Ju bättre man upplevde sin hälsa desto större var chansen att bli frisk. De med utmärkt eller mycket god hälsa hade en oddskvot för kvinnor på 3.9 och män på 3.0 att tillfriskna och de som uppgivit god hälsa hade OR 2.4 för kvinnor och 1.9 för män. För de som inte varit sjukskrivna eller längre var chansen att tillfriskna också ökad, OR kv: 2.6; m: 3.7. Att anse sig ha god arbetsförmåga hade också betydelse för utvecklandet av hälsan, OR kv: 2.9; m: 2.0, liksom om man trodde att man på grund av hälsan kunde arbeta i sitt dåvarande yrke , OR kv: 3.0; m: 3.7. Känslan av att ha bra livskvalitet hade också samband med chansen att bli frisk, OR kv: 2.2; m: 1.8. För initialt friska redovisas endast data för kvinnorna. Initialt friska: Det fanns en tendens bland de som var att bibehålla hälsan. Initialt krassliga: Bland kvinnorna som var fanns en större chans, OR 1.4, att tillfriskna under uppföljningsåret. Initialt friska: Ingen påvisbar påverkan på hälsan. Initialt krassliga: I den krassliga gruppen fanns en tendens hos kvinnor och män att boendegemenskap påverkade hälsan positivt. Hos kvinnorna fanns en tendens till att privatekonomin hade bety- delse: de med god eller mycket god ekonomi hade i förhållande till de med ansträngd ekonomi ökad chansen att tillfriskna. Initialt friska: Om könsfördelningen på arbetsplasten var lika mellan kvinnor och män jämfört med att det enbart fanns kvinnor gav det för kvinnor en aningen förhöjd chans att förbli frisk, OR 1.1. det fanns också en tendens i positiv riktning om det åtmin- stone fanns några män på arbetsplasten mot att det enbart fanns kvinnor. Initialt krassliga: För kvinnor ökade chansen att tillfriskna om man arbetade i en verksamhet som inte haft några förändringar jämfört med om personalstyrkan skurits ned, OR 2.2, personal flyttats om, OR 2.6, ny personal tillkommit, OR 1.7, samt om man bytt arbetskamrater, 1.7. Samma person har kunnat ange flera olika förändringar. För männen fanns inga säkra skillnader. De män som ville arbeta fler timmar jämfört med de som ville arbeta färre hade ökad chans att tillfriskna, OR 1.3. Den könsmässiga sammansättningen på arbetsplatsen tycktes inte ha betydelse för hälsoutvecklingen. Initialt friska: Fem frågor om trivsel och stämningen på arbets- platsen sattes ihop till ett index för att avspegla arbetsklimatet. Inga säkra samband fanns som visade på skillnader mellan de som bibe- höll sin hälsa och de som blev sjuka. Dock fanns tendenser att bra arbetsklimat, att ofta vara nöjd med den vård och omsorg man erbjöd och att i hög grad känna uppskattning för sin arbetsinsats från överordnad och avnämare hade en tendens att påverka hälsan positivt. Initialt krassliga: För de som ansåg att det fanns en bra stämning på arbetsplatsen jämfört med om stämningen var sämre ökade chansen för kvinnorna att tillfriskna, OR 1.5. För män inget säker- ställt samband. För kvinnorna fanns det också en tendens, dock ej signifikant, till att vara frisk om man ofta var nöjd med den vård och omsorg man kunde erbjuda och om man i hög grad kände att arbets- insatserna uppskattades av arbetskamraterna och av överordnad. Om man sällan kände olust på väg till jobbet jämfört med att göra det eller mer ofta ökade chansen bland kvinnorna att hålla sig frisk, OR 1.8. Initialt friska: Inga samband mellan krav och hälsa påvisade. Initialt krassliga: För kvinnor som inte upplevde arbetet som fysiskt ansträngande jämfört med de som gjorde det ökade chansen till en positiv hälsoutveckling, OR 1.7. För männen fanns en stark tendens till samband, dock ej signifikant, OR 3.2. Av de fem separata delfrågorna om krav medförde för kvinnorna att bara ibland behöva arbeta mycket hårt jämfört med att göra det ofta, OR 2.0, liksom sällan eller aldrig uppleva motstridiga krav i arbetet jämfört med ibland eller ofta, OR1.4, att man hade större chans att tillfriskna. De fem frågorna slogs ihop till ett index och gränsen för låga krav sattes till maximalt 14 poäng. Att ha låga krav innebar för kvinnorna chans till bättre hälsa jämfört med att ha höga, OR 1.5. Stimulans, inflytande, kontroll Initialt friska: För de som inte behövde göra samma saker om och om igen och åtminstone ibland kunde bestämma hur arbetet skulle utföras och vad som skulle göras fanns en tendens till att förbli friska. Initialt krassliga: Både för männen och kvinnorna fanns en tendens till att hälsan påverkades positivt av att det ibland krävdes påhittighet i arbetet. Initialt krassliga: Low job strain (kombinationen låga krav och hög kontroll) jämfört med job strain (kombinationen höga krav och låg kontroll) gav ökad chans till god hälsa för kvinnorna, OR 1.6. Initialt friska: En minskad arbetsbelastning, OR 1.1, liksom minskad tidspress, OR 1.1, året innan innebar en något ökad hälso- chans. Initialt krassliga: För kvinnorna innebar en ökad möjlighet utvecklas och att lära nytt i arbetet, OR 1.7, ökat stöd och upp- backning, OR 2.7, ökat samarbete på arbetsplatsen, OR 3.6, samt ökad delaktighet i arbetet och dess innehåll, OR 2.1, att chansen att tillfriskna ökade. Det fanns för kvinnorna också en tendens till att ökat inflytande och kontroll över egna arbetet samt ökad möjlighet att kombinera yrkesliv och privatliv gav en positiv hälsoutveckling. Förändringar på arbetsplatsen som ökade chansen för männen att tillfriskna var minskad arbetsbelastning, OR1.3, minskad tids- press, OR1.3, minskad svårighetsgrad i arbetet, OR 1.3, samt ökad möjlighet att förena yrkesarbete och privatliv, OR1.5. Det fanns också en tendens i samma riktning om anställningstryggheten ökade. Hälsa, arbetsförmåga, livskvalitet Initialt friska: Upplevelsen av hälsotillståndet var i denna grupp inte predicerande på hälsoutvecklingen, det fanns ingen säkerställd skillnad mellan hälsorapporteringen hos de som förblev friska jämfört med de som insjuknade under uppföljningsåret. De kvinnor och män som uppgav sig ha god arbetsförmåga hade en ökad chans (OR kv: 7.3; m: 6.9) att behålla sin hälsa. Om man trodde att man med tanke på hälsan kunde arbeta kvar i sitt yrke fanns en tendens till ökad chans att hålla sig frisk. Initialt krassliga: För kvinnor som uppgav att hälsan var bra vid baslinjemätningen ökade chansen tillfriskna under uppföljningen, OR 2.6. För män fanns en stark tendens i samma riktning, OR 3.8. Att anse sig ha god arbetsförmåga hade betydelse för kvinnors hälsa, OR kv: 2.3, liksom om man trodde att man på grund av hälsan kunde arbeta kvar i sitt yrke , OR kv: 2.4. För män fanns en tendens till samband. För att ytterligare klargöra vilka faktorer i arbetet som är associe- rade med en positiv utveckling av hälsa har multifaktoriella sam- bandsanalyser utförts. Med kontroll för kön och ålder har de fakto- rer som i de olika univariata sambandsanalyserna visade på starkast samband med hälsoutvecklingen, ställts samman till multivariata modeller. Modellerna har sålunda fått olika utseende för män och kvinnor, för de initialt friska och de initialt krassliga samt för de två olika materialen. Samtliga variabler som ingår i respektive modell och deras förklaringsvärde för att vara frisk finns redogjort för i tabellerna 3-6. Att alla variabler som i de univariata analyserna visade samband med att vara frisk inte tagits med i de multivariata analyserna har två orsaker. Dels beror det på att antalet ingående variabler måste vägas mot hur många studiepersoner som ingår, dels på att vissa av variablerna, t.ex. självrapporterad hälsa, är ut- fallsmått och inte exponeringsfaktorer. Multivariata analyser ej gjorts på de initialt friska i Material 2 på grund av svaga samband i de univariata analyserna.