sou · GQB3108d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Från amerikansk sida hade man blivit mer noggrann med kriteriet need to know i informationsutbytet med , vilket lett till en ökad byråkra- tisering, som det fanns en något mer restriktiv hållning i 135Se t.ex. PM av , , Två friktionspunkter , HP24/, doss. 36, ; PM av , , Svensk export av krigsmateriel med amerikanska komponenter, HP24/, doss. 37, ; Wacht- till , , dnr. 255, HP24/, doss. 38, ; samt till , , ibid.. 136För uppgifter rörande antalet annex se bilaga Militärtekniskt samarbete , i PM av , , Sekretesskyddssamarbete med , samt sju stycken bilagor, HP24/, doss. Noteras bör att tillkom fyra nya annex. överföringen av högteknologi (high technology). Vissa förseningar hade även inträffat rörande enstaka materielärenden (TOW Night Sight).137 efter försvarsminister konstaterades från försvarsavdelningen i att amerikanerna nu varken medgav köp eller licenser i de fall det rörde sig om högteknologisk materiel. Detta embargo ansågs vara temporärt och skulle upphöra när man nått en överens- kommelse på säkerhetsområdet. En successiv förbättring för svensk del skedde också , när avtal om säker- hetsskydd (SÖ 1981:80) och skydd av dubbeltillämpningstekno- logi, dvs. civil teknologi som kunde användas för militära ändamål, hade ingåtts mellan länderna.138 Vad gällde annexsamarbetet var situationen något annorlunda. På svensk sida ansåg man att infor- mationsutbytet gav stor utdelning och att det ibland var vår räddning i frostiga tider. Annexverksamheten bedömdes vidare som varande mer skyddad från amerikanskt godtycke och utpressning, till skillnad från t.ex. licenser för flygmotorer, i alla fall så länge hade något att ge dem i utbyte, vilket vanligtvis var fallet.139 Det enda konkreta problemet var att initiativ till och undertecknande av nya annexavtal blev svåra att genomföra under de mest ansträngda perioderna i samband med Datasaabaffären. inkom försvarsavdelningen i med en analys till FMV om läget på materiel och informations- sidan. Förhandlingarna mellan och beträffande skyddet av dubbeltillämpningsteknologin hade dragit ut men närmade sig nu en lösning. På armésidan kunde man redan märka lättnader i restriktionerna för utbytet medan flygsidan fort- farande hade svårigheter. Representanter från US hade rekommenderat de svenska attachéerna att ligga lågt 137Skrivelse från till , , plus bilagor, A:P H A915:218/81; och Skrivelse från till , , A:P H A915:239/81, , Serie F1, FMV, 1981, vol. 138I samband med Datasaab-affären framförde en önskan om att det tidigare säkerhetsskyddsavtalet skulle uppdateras och kompletteras. Så skedde också , när en ny överenskommelse om sekretesskydd undertecknades (SÖ 1981:80). Därtill fogades även tillämpningsföreskrifter daterad . Utöver dessa avtal träffade länderna, efter amerikanska påstötningar, en underhandsöverens- kommelse som syftade till att skydda amerikansk dubbeltillämpningsteknologi (dual-use technology), dvs. civil teknologi som kunde användas för militära ändamål, från att läcka till öststatsländerna. En sådan uppgörelse, det s.k. FMV-arrangemanget, förhandlades fram , under ledning av . Promemoria av , Svensk-amerikanska försvarsproblem, , HP 24 V1/, doss. 139Skrivelse från till , , plus bilaga, A:P H A915:258/81, , Serie F1, FMV, 1981, vol. med nya initiativ, men hade nu uppmanat svenskarna att börja agera igen.140 Inför ett besök av den amerikanska biträdande arméministern till , konstaterade den biträdande svenska arméattachén i att de problem som tidigare existerat till följd av Datasaab nu hade upphört.141 De säkerhetsavtal man kommit överens om under åren 1981 och 1982 fick som kon- sekvens att det militärtekniska informationsutbytet nu kunde åter- gå till normala förhållanden, ett tillstånd som varade under resten av den period som utredningen täcker. Två områden var speciellt prioriterade under denna senare tid nämligen utvecklingsarbetet med JAS-systemet och uppbyggnaden av den svenska ubåtsjakts- kapaciteten. Mer härom i avsnitt 7.1. Som framgår ovan har annexsamarbetet med stadigt ökat , till att omfatta allt fler områden av gemensamt intresse för de båda försvarsmakterna. Avtalet mellan och har också fått stå som modell för svenskt militärtekniskt informationsutbyte med andra länder såsom exempelvis Stor- , , och , för att bara nämna några. Denna samarbetsform har visat sig effektiv och framgångs- rik, eftersom den eliminerar en stor del av det byråkratiska krångel som var förknippat med utlämnande av hemlig tekniska informa- tion, t.ex. i det tidiga samarbetet mellan och . Varje utbyte av information skulle då godkännas från fall till fall medan annexverksamheten tillät ett fritt utbyte av infor- mation på specifika områden inom ramen för det av regeringen undertecknade avtalet. Utbytesverksamheten hanterades även på låg och ganska avgränsad nivå inom de båda ländernas militära förvaltningar och blev därmed decentraliserad och ofta mer effek- tiv. Det är vidare uppenbart att annexverksamheten varit av stort intresse för den svenska försvarsmakten och att den sparat mycket pengar rörande främst utvecklingskostnader för egen materiel- utveckling. Den har även bidragit till en högre kvalitativ standard 140Skrivelse från till , , A:P H A915:73/82, , Serie F1, FMV, 1982, vol. 141Skrivelse från till , , LEDNING H A915:92/83, . på de svenska försvarsprodukterna. Den svenska krigsmaterielen har således blivit både billigare och bättre. Ett problem var dock att det svenska beroendet av ökade i och med att samarbetet blev alltmer omfattande. I takt med att en allt större andel av den svenska försvarsmaterielen innehöll delar eller teknisk data från medförde detta i praktiken att den amerikanska regeringen också kunde lägga sitt veto beträffande svenska vapenexportaffärer till tredje land, en export som i sin tur var nödvändig för den svenska försvarsindustrins överlevnad. Exempel på detta fanns rörande försäljningen av , Robot 70 och annan materiel. Även om innehållet i det militärtekniska samarbetet av uppen- bara sekretesskäl inte kan redovisas helt bör den här lämnade beskrivningen – den första offentliggjorda – ge en god bild av hur omfattande, nära och förtroendefullt det svensk-amerikanska informationsutbytet ifråga om militärteknologi var under de två sista decennierna av det . Det förhållande att på grund av sin neutralitetspolitik inte ansåg sig kunna bli medlem av och Nato, hind- rade inte den amerikanska krigsmakten från att med det svenska försvaret utbyta sådan klassificerad och hemlig militärteknisk information som man i vissa fall inte ens var beredd att dela med sig av till Natoallierade. Det är knappast helt en slump att annexverk- samheten inleddes som det anmärkningsvärda riktlinjedokumentet (and Ope- rations - ) utfärdades. Detta militärtekniska informationsutbyte bör ses som ett av flera sätt att för amerikansk del implementera ambitionerna i riktlinje- dokumentet. Ingenting i detta sammanhang tyder på att den svenska försvarsledningen hade någon kännedom om detta doku- ment. Tvärtom är det intressant att notera att man på sina håll inom försvarsmakten, åtminstone till en början, med hänsyn till alliansfriheten ifrågasatte både den kontraktsbundna karaktären av samarbetet och tendensen att i växande utsträckning till dela med sig av hemliga uppgifter ifråga om materiel utveckling etc. Detta föranledde regeringen att betona att informationsutbytet skulle koncentreras till områden som omfattade svenskt förvärv av militär utrustning, materiel eller tjänster. Vid senare utvärdering, , och i anslutning till arbetet inom studiegruppen i Utrikes- departementet under ledning av ambassadören , framhölls från krigsmaktens sida att i samarbetet fick avsevärt mer information om militärteknologi (av det totala informa- tionsflödet) än vad fick. Omvänt kan man konstatera att exporterade betydligt mer krigsmateriel till än vad man importerade från svenska tillverkare och kommersiella intressen var därmed troligen en betydande drivkraft i det militärtekniska infor- mationsutbytet. Vid en samlad bedömning förefaller det emellertid som uppen- bart att hade mycket att vinna på utbytet och att detta i många avseenden bidrog till att avsevärt förbättra det svenska för- svarets kvalitet. I annat sammanhang i denna utredning skall när- mare diskuteras hur neutralitetspolitikens trovärdighet påverkades av försvarsmaterielsamarbetet med , och då i synnerhet av det militärtekniska informationsutbytet. Här skall bara erinras om att i ena vågskålen skall läggas den omfattande förstärkningen av det svenska försvarets kvalitet och i den andra det omfattande beroendet av en stormakt som skapades genom försvarsmateriel och militärteknologisamarbetet och dess betydelse för trovärdigheten i neutralitetsavsikten. Som en intressant historisk fotnot bör noteras att avböjde den amerikanska inbjudan att medverka i det ameri- kanska försvarets stora projekt på telekommunikationsområdet och ifråga om databehandling. Som bekant blev det amerikanska försvarets utveckling av databehandlingen det som senare ledde bl.a. till Internet. I efterhand kan hävdas att detta svenska ställ- ningstagande var kanske största misstag under det . Frågan om leveranser av den amerikanska förtjänar en detaljerad beskrivning dels för att robotaffären uppenbarligen utgör ett fall där de diplomatisk-politiska påfrest- ningarna mellan och inverkar på det militära samarbetet, dels också för att primärmaterialet från ame- rikanska arkiv ger unik insyn i hur man på amerikansk sida värderade det svenska försvarets kapacitet och den svenska säkerhetspolitikens roll i allmänhet. En intressant politisk sidobelysning är att den amerikanske utrikesministern i sitt med- delande till den amerikanske försvarsministern vägde in det kommande svenska valet i bedömningen av lämplig tidpunkt för tillkännagivandet av leveransstoppet. beslutade den om köp av det amerikanska luftvärnsrobotsystemet Redeye142, senare med svenska beteckningen Robot 69. var en bärbar luftvärns- robot med för unika egenskaper och var det första land utanför att beställa detta vapensystem. Roboten var tänkt att förstärka den svenska arméns luftvärnskapacitet gentemot lågt flygande helikoptrar och lätta attackflygplan som opererade i nära samverkan med fientliga arméstridskrafter, vilket ansågs utgöra ett allt större hot mot de svenska armébrigaderna. Den svenska försvarsmakten hade studerat och utvärderat ett flertal olika vapensystem, både svenska och utländska, kanoner såväl som robotar, men slutligen fastnat för detta amerikanska alternativ.143 En efter det att vapenköpet mellan länderna hade godkänts inträffade två politiska händelser som kom att påverka relationerna mellan och . För det första anordnades en Vietnamdemonstration i , där hade fångats på bild, promenerande sida vid sida med Moskvaambassadör. hade även i anslutning till demonstrationen hållit ett tal som innehöll ett antal kritiska formuleringar rörande krigföring i . 142Robot 69 var ett bärbart enmansbetjänat vapen av engångstyp, som avfyrades från axeln. Roboten vägde , var och avsedd att sättas in mot mål upp till en höjd av , med farter (motsvarande /h). Den horistonella räckvidden var . målsökare, som utgjordes av en infraröd detektor, var tänkt att låsa på målets värmestrålande delar (jetstrålen, avgasrör, motorhölje etc.). Vapen- systemet var världens enda målsökande luftvärnsrobot som kunde bäras och hanteras som ett gevär. De ryska motsvarigheterna var fem till sex gånger tyngre och vida underlägsna det amerikanska systemet. Den svenska försvarsmakten beställde totalt omkring 1080 stycken av , till ett pris av . Se , Luft- värnsrobotsystem 69, i (red. ), Luftvärnets historia (Militärhistoriska förlaget, 1980), s. 194 203; to , Problem of to , , Records relating to , Box 3, 72 D 339, National Archives 2; samt to , , DEF SWE 1967-1969, Box 1625, Central Files, National Archives 2. 143Rolf , Luftvärnsrobotsystem 69, i (red. ), Luftvärnets historia (Militärhistoriska förlaget, 1980), s.194-203; och Luftvärnsrobotsystemet Rb 69 (), , Kungliga / Vapenavdelningen/Robotkontoret, inhämtat från FMV Informationsavdelning, . Den svenska armén började titta på och skrev på ett kontrakt gällande tio stycken missiler för tränings- och utprovningssyften. överlämnade också amerikanarna konstruktions- ritningar på , som av misstag även innehöll ritningar på känslig infraröd teknologi. Ordern om inköp av cirka 1080 enheter gjordes senare, som nämnts ovan, . Search, low-altitude surface-to-air missile system, 1997-1998, date posted , Internet- address: , inhämtat ; samt to , Chrono- logy, , Records relating to 1975, Box 2, 72 D 339, NARA2. rikanska regeringen reagerade starkt negativt på denna handling av ett svenskt statsråd, och beslöt i protest att kalla hem sin ambas- sadör, för konsultationer i Washington.144 Den andra händelsen var det svenska regeringsbeslutet i decem- ber 1967 att avskaffa den svenska anpassningen till det västliga teknikkontrollregelverket, Cocom, vilket pågått i hemlighet . Detta beslut från svensk sida gällde visserligen endast teknik ämnad för civila varor, men kom att kasta en skugga också över handeln med sådana civila produkter vilka också kunde ha en militär användning, s.k. dubbeltillämpningsteknologi. Mot denna bakgrund började man från amerikanskt håll ifrågasätta lämplig- heten i att sälja avancerad krigsmateriel till ett land som öppet sympatiserade med motståndarsidan i det krig man förde i och som formellt inte heller såg sig tvingad att följa de ame- rikanska teknikexportreglerna, låt vara att det gällde civila varor.145 Många amerikanska politiker och militärer såg faror i att de luftvärnsrobotar man sålt till skulle kunna hamna hos FNL- gerillan eller nordvietnameserna, vilket skulle utgöra ett dödligt hot mot amerikanska helikoptrar och flygplan i . an- sågs som det perfekta vapnet för olika gerilla- och terroristgrupper och fick under inga omständigheter komma i orätta händer. Vidare var man från försvarshögkvarteret sida orolig för att fler länder i och världen skulle bli intresserade av luftvärns- roboten om beviljades en order, vilket skulle öka risken för spridning och läckor. Som en följd av den breda översyn av svensk-amerikanska relationer som gjordes i samband med att ambassadören hemkallades till , (där även företrädare från DoD och den militära ledningen JCS deltog) igångsattes undersökningar tämligen omgående på flera håll inom den amerikanska administrationen för att utröna i vilken mån den svenska försvarsmakten var att lita på i hanteringen av denna luft- värnsrobot. Vidare utredde man vilka konsekvenser ett säljstopp skulle få för relationerna till och dess försvarsmakt, vilka följdverkningar en svensk order skulle få på andra hugade speku- 144För en allmän beskrivning av händelserna se , och : Ett unikt kapitel i svensk utrikespolitik (Tiden, , 1992), s. 114 126. 145För information om och västlig teknikexportkontroll i detta fall, se /, Teknik som vapen: USAs Exportkontroll (Ingenjörsförlaget, , 1985), s. och 146f; samt /, Interdependens, konflikt och säkerhetspolitik och den amerikanska teknikexportkontrollen (Nerenius & Santérus förlag, , 1998), s. 102. lanter inom Nato, samt om konsekvenserna av en eventuell sprid- ning av information rörande Redeye.146 Chefen för vid State Department, . , gjorde, efter inhämtande av underlag från (), den generella bedömningen att varken eller var kapabel att tillverka en motsvarighet till , även med hjälp av amerikanska data. Vidare skulle ett sådant vapen, i det fall det kunde framställas av nämnda stater, vara betydligt tyngre och mindre effektivt än det amerikanska originalet. ansågs överhuvudtaget inte kompetent nog att tillverka en luftvärnsmissil av denna typ. På frågan huruvida tekniska data rörande redan fanns i omlopp utanför , konstaterade att missilens generella karaktär och förmåga var allmänt känt, medan de tekniska ritningarna och mer specifika egenskaper inte hade delgivits utomstående.147 Den svenska för- svarsmakten hade redan erhållit 13 luftvärnsrobotar av typen , av vilka tolv hade använts för övningsskjutning, och han gjorde bedömningen att svenskarna hade tillräcklig teknisk kunskap och information för att tillverka egna liknande luftvärns- missiler om man så skulle önska.148 Vad gällde den svenska försvarsmaktens pålitlighet slog fast, bl.a. baserat på samtal med tidigare militärattachéer som tjänstgjort i , att militären var pålitlig både politiskt sett och ur säkerhetssynpunkt. Vidare konstaterades att den svenska officerskåren var starkt anti-sovjetisk, anti-kommunistisk och pro- västlig. Vissa officerare, speciellt inom det svenska flygvapnet, ansåg till och med att borde ansluta sig till Nato. 146Rörande översynen av svensk-amerikanska relationer under konsul- tationer i , se till C Fst, , dnr. H 810, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1968, vol.23; och to Killop, , Records relating to 1975, Box 2, 72 D 339, National Archives 2. De representanter från det amerikanska försvaret som fanns närvarande vid dessa överläggningar hade argumenterat för att de tekniska informationsavtalen (annexverksamheten) skulle läm- nas utanför eventuella åtgärder gentemot den och detta hade resulterat i att en mer återhållsam linje i förhållande till i alla fall tillfälligtvis hade avgått med segern. För Pentagons bedömningar av Redeye-affärens konsekvenser, se bl.a. McKillop to , 7 1968, Records relating to , Box 2, 72 D 339, Natio- nal Archives 2. Några fullständiga samtalsuppteckningar från dessa interna möten om har inte påträffats i amerikanska arkiv. 147Uppgifter har påträffats som motbevisar denna bedömning eftersom fullständiga kon- struktionsritningar, inklusive den känsliga infraröda detektorn (delvis av misstag), delgetts svenskarna . Se to , Chronology, , Records relating to , Box 2, 72 D 339, National Archives 2. 148Hughes to , Problem of to , , Records relating to 1975, Box 3, 72 D 339, National Archives 2. som stödde den rådande neutralitetspolitiken, gjorde detta av säkerhetspolitiska och militärstrategiska skäl och skilde sig inte från sina Natovänliga kollegor, vad gällde motvilja gentemot och den kommunistiska ideologin. konsta- terade vidare att svenska officerare hade etablerat många informella kontakter med sina norska och danska kollegor, och svenska och norska militära enheter genomförde ofta militärövningar i var- andras närhet, men på olika sidor landgränsen. Trots allmän värnplikt i svenska försvaret hade det militära ledarskapet följt en princip som exkluderade kommunister från att bli officerare och denna politik, ansåg författaren, hade varit lyckosam. hade en betydligt starkare militär tradition än sina nordiska grannar och alla icke-kommunistiska partier i landet hade stor respekt för över- befälhavaren och hans funktion. slog avslutningsvis fast att svenska officerare och regeringstjänstemän utan tvekan var att lita på, vad gällde bevarandet av hemlig information. Wennerström- affären, som var ett notabelt undantag, hade gjort att svenskarna blivit ännu bättre på att hantera säkerhetsfrågor av denna art. Kritiken mot Vietnampolitik trodde man inte hade påverkat pålitligheten bland svenska tjänstemän och garanterat inte bland svenska officerare. Ambassadör hemkallelse hade av svenska regeringsföreträdare bedömts som ett försök till utpress- ning. Att helt stoppa eller fördröja Redeyeaffären, noterade för- fattaren avslutningsvis, skulle uppfattas på liknande sätt.149 Även ambassadören och hans stab tillfrågades i ärendet rörande försäljningen av de amerikanska luftvärnsmissilerna till . fastslog i samråd med sina försvarsattachéer, att svenska anklagelser om bristande förtroende för försvars- makt skulle kunna uppkomma om den amerikanska regeringen beslutade sig för att stoppa försäljningen av till . Detta skulle troligen också resultera i ett känsligt avbrott i de amerikansk-svenska militära förbindelserna. De nära militära rela- tioner, som utvecklats mellan länderna , gav känslig information från svenska källor om militära kapacitet menade . Rörande möjligheterna att för- dröja vidare leveranser av , gjordes bedömningen att försälj- ningen skulle kunna skjutas upp i högst , om sådana ambi- tioner fanns, genom att skylla på förseningar i produktions- och administrationsprocessen. På frågan huruvida hade möjlig- het att själv tillverka en liknande missil, gavs det klara svaret ja. Det var dock troligt att detta skulle bli en alltför dyr affär och äventyra inköpen och produktionen av , Stridsvagn S och uppgraderade Hawkmissiler. Vidare konstaterades att tolv redan hade levererats150 varav tre hade varit bestyckade med skarpa strids- spetsar. För det fjärde, på frågan om ett säljstopp skulle kunna spilla över till den politiska sfären, gjordes bedömningen att så var möjligt. En aktion av detta slag skulle troligen utnyttjas av anti- amerikanska krafter för att skada , menade , och detta gällde även kritiska socialdemokrater och liberaler på vänster- kanten. Slutligen, huruvida ett säljstopp skulle inverka menligt på det svenska försvarets kapacitet, ansåg man på den amerikanska ambassaden att så förmodligen till viss del skulle ske. En debatt om svensk-amerikansk krigmaterielsamarbete skulle med all sannolik- het ta vid och därmed riskera framtida vapenförsäljningar till . Vidare, om svenskarna nekades dessa vapen, noterade den amerikanska Stockholmsambassadören, skulle man antagligen köpa en liknande brittisk luftvärnsmissil istället. Många faktorer talade alltså, enligt , emot en fördröjning eller ett stopp av affären.151 Den svenska beställningen av fortsatte och att värderas på olika håll inom den amerikanska administrationen och svenskarnas försök att hålla tidsramen för leverans stötte snart på nya problem. En särskild underhållsstudie av luftvärnsmissilen som godkänts av US i en relativt snabb säkerhetsgranskning, blev liggande hos State Depart- ment innan exportlicens, efter påstötningar från svensk sida, slutligen kunde beviljas . Den amerikanska tveksamheten vad gällde export av , men även dess orsaker, började nu också läcka till svenska representanter i , via absolut säkra källor i och US Materiel Command. Den svenske arméattachén kunde i sin rapportering hem till försvarsstabschefen tämligen omgående koppla denna attitydförändring vad gällde , till den kritik som svenska regeringsföreträdare givit uttryck för i Vietnamfrågan, samt den oro som troligen fanns hos 150Uppgifterna rörande antalet som redan levererats till varierar. Vissa uppger 12 stycken medan andra säger 13 stycken. Det exakta antalet torde dock sakna betydelse för denna diskussion. 151Heath to McKillop, 20 1968, Records relating to 1975, Box 2, 72 D 339, National Archives 2. den amerikanska militären för att vapen av denna typ152, om vidare export inte stoppades, skulle kunna hamna i händerna på FNL- gerillan. Eftersom också var det enda land som fått tillstånd att köpa Redeyesystemet, förutom en mindre order till , ansågs det från amerikansk sida önskade exportstoppet vara främst riktat mot . Vad gällde underhållsstudien som fastnat i State Department hade, enligt Ståhls amerikanska källor, det slutliga frisläppandet skett först efter påstötningar från vissa tjänstemän och militärer inom och . Det tillfälliga Redeyeembargot hade slutligen också visat sig vid en incident där en svensk besökare i från Kungliga (senare FMV-A), nekats tillträde till , där vederbörande planerat att föra en diskussion om utgivning av böcker och reglementen för Redeye.153 Det slutliga frisläppandet av ovan nämnda underhållsstudie visade trots allt att förespråkarna för en export till inom den amerikanska administrationen i alla fall för tillfället hade övertaget. Detta skulle dock snabbt förändras. presenterade JCS sitt utlåtande rörande en försäljning av till , som utförts på begäran av .