sou · GQB3108d2 · 2003-01-01 00:00:00 — varnade dock för ett alltför ambitiöst besöksprogram. hade svenska besökare från försvarsgrenarna, forskningsinstitut, privata och delvis privata företag formligen skölj[t] över . varnade för att om och fick nys om denna inten- siva reseverksamhet skulle de kanske sätta stopp för utbytet, spe- ciellt som de troligen inte var helt införstådda med omfattningen av försvarssamarbetet och det värde, som en konsekvens därav, den amerikanska krigsmakten satte på förbindelserna med Sverige.102 Marinchefen amiral besökte på nytt på inbjudan av sin amerikanske motsvarighet, amiralen (Chief of Naval Operations, 1970 1974). Vid sitt samtal med amiral framhöll denne att han personligen genom sitt besök i och av andra erhållit en klar och god bild av den svenska marinens förmåga. Han ansåg marinen vara tekniskt framstående men såg det som en brist att man saknade ett sjörobotsystem med lång räckvidd. Den amerikanske marinchefen menade att det var viktigt att den svenska marinen försågs med ett sådant system och han erbjöd möjligheten att före andra 101PM angående de aktuella militära kontakterna – , skriven av , , dnr. Hbr nr H 3A, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, Försvars- attachéarkiven, 1973, vol. 102Skrivelse från till , , dnr. Hbr H141, plus bilaga Rela- tionerna /, HP1/, doss. Diplomater vid den svenska am- bassaden i gjorde bedömningen att tenderade att överdriva de militära besökens frekvens och att man skulle ta hans uttalande med en nypa salt på grund av hans vanligtvis direkta språkbruk. Faktum kvarstår dock att återkom en gång till och återigen i samma ärende och att det därmed får anses som föga tro- ligt att han överdrivit och agerat oöverlagt. För Washington-ambassadens bedömning se till , , dnr. 334, ibid. nationer anskaffa Harpoonsystemet, som då var under slut- utprovning. Detta var ett löfte, hade Zumwalt förklarat och var viktigare än andra nationer. Han satte oss i topp på listan, enligt , som bedömde att Harpoon möjligen skulle ha kunnat vara tillgänglig för svenska fartyg . Amiral har senare förklarat att detta erbjudande kom spontant och över- raskande och att han som CM aldrig hade begärt någonting från någon annan marinchef.103 Amiral , som vid sitt tillträdet som marinchef, av stats- minister fått uppmaningen Håll Dina goda kontakter med – det är av största betydelse!, fick en nära och personlig relation till sin amerikanske kollega. hade Zumwalt berättat för att till honom uttryckt oro för att gravitated towards the Soviet Union. hade då försäkrat sin amerikanske kollega att så inte var fallet, men att man måste skilja på uttalanden som var avsedda för en inrikes- politisk målgrupp och sådana som hade ett säkerhetspolitiskt syfte. då de svensk – amerikanska diplomatiska rela- tionerna var kylslagna och amerikanerna förklarat att de inte ville ha besök på högre nivå än överste/kommendör hade amiral brevledes inbjudit den svenske marinchefen med maka samt en högre officer, om möjligt , med maka att delta i ett möte med marinchefer i SEATO. Mot bakgrund av den amerikanska inställningen frågade försvarsminister hur han skulle ställa sig till Zumwalts invitation. Försvarsminiterns svar var: Bra! Klart Du skall resa. Jag skall tala med och statsministern tillade senare: Ta med också!104 Erbjudandet att skulle få köpa Harpoon med förtur resulterade, efter vederbörliga svenska beslut, i att förhandlingar upptogs med den amerikanska tillverkaren, och ett Letter of Intent skrevs under. Mot slutet av tid som CM föreslog företrädare för den svenska robotindustrin att marinen i stället skulle utrustas med ett svensktillverkat sjörobotsystem, vilket då ännu inte var utvecklat. Försvarsminister , liksom efterträdare som CM viceamiral , såg för- delar med att i stället för Harpoon utveckla ett svenskt system. 103Utredningens samtal med och Per , Säkerhetspolitiska utredningens arkiv. Reaktionen i på det svenska beslutet var sådan att amiral måste resa över och redovisa skälen för det svenska beslutet att avstå från Harpoon. Konkret innebar det att marinen fick ett sjörobotsystem med svensk profil, bl.a. genom en unik målsökare, men att ombeväpningen av tolv torpedbåtar till robotbåtar försenades. Först var samtliga fartyg ombyggda och alla besättningar utbildade. Amiral erbjudande kan ses som ett tydligt utslag för den betydelse man från amerikansk sida tillmätte det svenska försvaret. Det låg helt i linje med tidigare amerikanska ställnings- taganden i frågor om anskaffning av kvalificerad försvarsmateriel. Statsminister och försvarsminister ställnings- taganden visade också hur viktigt man från regeringen ansåg det vara att bibehöll kontakterna med USA.105 , när de diplomatiska förbindelserna så sakteligen blivit etablerade igen berördes den intensiva reseverksamheten länderna emellan. Nämnde förklarade att anhopningen av resenärer under viss kort tidsrymd innebar risker och han nämnde återigen som exempel perioden maj . gjorde bedömningen att det var viktigt att undvika politiska ingripanden från Vita Huset och State Department eftersom han bedömde att den professionella kontakten mellan och försvarsmakter var för värdefull för att man skulle riskera något på grund av politiska konflikter. Han hoppades därför av- slutningsvis att resornas fördelning i tiden samt deras inriktning skulle styras lite bättre av svenskarna och att hans varningsord skulle beaktas. Men han konstaterade att om anhop- ningarna inte gick att undvika, skulle resorna genomföras ändå eftersom de var av stor vikt för USA.106 tog också upp ett annat problem som man diskuterat i Pentagon rörande . I samband med en diskussion om utbyte av besök på försvarsgrenschefsnivå med hade observerats att en amerikansk general/amiral av svenskarna tycktes matchas mot en sovjetrysk motsvarighet exempelvis Moorer kontra Gretchko. Detta hade man i Pentagon tolkat som ett utrikes- politiskt spel från sida i syfte att för omvärlden uppvisa hur neutrala [impartial] vi var. Pentagon var enligt inte intresserat av att utgöra en bricka i ett sådant spel och denna 106Skrivelse från till , , dnr. Hbr H 181, , Fst/Sekt 2, Serie F2:1, , 1974, vol. inställning kunde resultera i att blev mer restriktivt i vad gällde militära toppbesök. Emellertid, fortsatte amerikanen, hade man inget emot mer informella kontakter försvarsgrenschefer emellan, där två höga militärer utbytte åsikter och förtroenden. Sådant vore enbart ägnat att gagna de svensk-amerikanska för- bindelserna och borde därmed eftersträvas, menade . Ut- byten på detta sätt, noterade han, behövde inte relateras till utrikes- politiskt agerande på sätt som de tidigare behandlade.107 I slutskedet av nedfrysningsperioden som inletts efter Palmes juluttalande upprättades inom politiska av- delning en promemoria som underlag för en då pågående studie inom departementet av de svensk-amerikanska relationerna under ledning av ambassadören . I promemorian noterades, att trots väsentliga skillnader i säkerhetspolitiska mål och medel så är den till neutralitet i krig syftande väpnade och alliansfria svenska säkerhetspolitiken väl förenlig med intresse för bibehållen eller ökad militär stabilitet i . Detta hade resulterat i för gynnsamma möjligheter att köpa avancerad militärmateriel från , vilket varit speciellt viktigt inom vissa området, främst rörande missiler m.m. Trots denna samsyn i de övergripande säkerhetspolitiska frågorna fanns natur- ligtvis områden där vissa intresseskillnader förelåg. Exempel på detta var vissa aspekter av nedrustningsfrågan och hur krigets lagar skulle tolkas. konstaterade också att orsaken till dessa åsikts- skillnader troligen var betingad av det faktum att var en avspänningssökande supermakt medan intog en ställning som fredsivrande småstat. De säkerhetspolitiska relationerna länderna emellan ansågs dock inte ha påverkats av de försämrade diplomatiska förbindelserna.108 Det är knappast någon överdrift att konstatera att den kritik av det amerikanska militära engagemanget i utsatte de svensk-amerikanska förbindelserna för be- tydande påfrestningar. Relationerna torde inte någonsin under båda ländernas gemensamma historia ha varit så ansträngda som runt decennieskiftet mellan sextio- och sjuttiotalet. 108Promemoria av , , HP24/, doss. Något mildrades effekterna av den diplomatiska konfrontationen av att utgångsläget när dispyten bröt ut präglades av en tydlig amerikansk uppskattning av den svenska neutralitets- och försvars- politikens bidrag till strategisk stabilitet i . Till detta kom i vad avsåg specifikt Vietnamfrågan, den good-will som skapats genom den svenska diplomatiska aktiviteten med syfte att öppna upp en förhandlingskanal mellan och , ett projekt som fick det amerikanska kodnamnet . Visserligen kröntes lika litet som andra initiativ av liknande art med framgång, men detta var ingalunda uttryck för brister i projektet utan snarare en konsekvens av Hanois orubb- liga hållning i förening med amerikansk ambivalens. Att Vietnamfrågan ledde till politiska slitningar mellan två nor- malt mot varandra så vänskapligt inställda stater var en konsekvens av två diametralt motsatta synsätt på de grundläggande elementen om konflikten och de lokala krafter som där exponerades. För del såg man utvecklingen i som en pusselbit i en av nittonhundratalets stora politiska och sociala rörelser – den koloniala frigörelsen efter . Det vietnamesiska upproret mot kolonialmakten hade lett till ett franskt nederlag som bekräftades med Genèveöverenskommelsen och delning. Den återupptagna konflikten mellan nord- och syd i liksom FNL-influensen i syd sågs i som blott en parallell till frigörelsen från koloniala system som skedde i . I var stödet till den koloniala frigörelsen långt ifrån ett isolerat socialdemokratiskt projekt. Pådrivande var frisinnade och liberala krafter – de förra inte minst på grund av anknytningen till den mångfacetterade missionsrörelsen – medan socialdemokraterna kom relativt sent in i bilden, främst då genom det socialdemokratiska studentförbundet och sådana unga ledare som och, efterhand, . Den stora konkreta politiska manifestationen i för detta synsätt blev biståndspropositionen (nr. 100) där det ambitiösa målet blev att en procent av BNP skulle anslås som bistånd till utvecklingsländer. , ett land skapat ur en kolonial frigörelsekamp, var långtifrån främmande för att sympatisera med och främja den koloniala frigörelsen. Man hade efter slut vägrat att stödja sin gamla allierade försök att återupprätta sitt världsvida kolonialvälde, motsatt sig det i och överhuvudtaget pressat de stora kolonialmakterna , och att avveckla sina kolonialstyren. Dessa överväganden hade emellertid efterhand kommit i skuggan av det som amerikanerna bedömde som en global kommunistisk expansion. Den kommunistiska regimen i var en aktör i detta större politiska spel som styrdes av dominoteorin. Denna innebar att det provästliga kunde betraktas som en dominobricka vilken, om den föll genom ett kommunistiskt övertagande, i sin tur skulle innebära att nästa dominobrickor, , eller skulle falla. Och bakom detta spel stod kommunistregimerna i och . Det var svårt för amerikanerna att förstå, att svenskarna, vars säkerhetspolitiska hotbild dominerades av , inte dela- de dessa ideologiska och strategiska övervägandena. Ytterligare irritationsmoment mellan och Sve- rige skulle komma att uppstå runt svenskt stöd till nationella befrielserörelsen i , varav flera definerade sig som socialistiska i någon form (Afrikasocialismen). Det kan vara av intresse i sammanhanget att notera att den svenska Viet- namkritiken, och då i synnerhet , efterhand kom att mer sällan referera till den antikoloniala aspekten och mer betona småstatsaspekten, där småstaterna sågs som offer i ett stormakts- spel (se avsnitt 5.4). Detta möjliggjorde en mer utrikespolitiskt balanserad hållning, även om den amerikanska irritationen knappast mildrades därav. Inte heller Palmes försäkran om svensk-ame- rikansk intressegemenskap i värnandet av demokratins ideal före- faller ha minskat misstänksamheten på politisk nivå.109 Vad åter avser den svensk-amerikanska Vietnamdispyten är det emellertid tydligt att regeringarna på båda sidor sökte hålla de bilaterala militära förbindelserna utanför. Sålunda fanns något av en säkerhetspolitisk samsyn på den strategiska situationen i Nord- . Endast vid enstaka tillfällen spillde de politiska konflik- terna över till de militära förbindelserna. Denna ambition att hålla isär de politiska och militära relationerna framgår tydligt av den dokumentation som kunnat redovisas ovan. Den nedan i detalj redovisade problematiken runt leveransen av var det viktigaste av de fåtal fall där den militära sidan av de bilaterala relationerna påverkades (avsnitt 4.4). Andra fall var uteblivna amerikanska örlogs- besöken. Besökens politiska betydelse enligt svensk uppfattning 109 , : en internationell propagandist, i /(red. ), Socialdemokratin och den svenska utrikespolitiken (UI, , 1990), s. 121 142. var att markera som ett internationellt hav och inte, som sökte hävda, som ett innanhav och enbart ange- lägenhet för strandstaterna. Begränsningarna i det ömsesidiga militära besöksprogrammet avsåg hög militär nivå medan inga motsvarande begränsningar infördes på lägre nivå (överstegrad och under). Dessa periodvisa inskränkningar kan ifråga om försvars- materielsamarbete tolkas som att rutinmässiga genomföranden av kontrakterade eller överenskomna projekt kunde fortsätta ostörda medan nya eller större samarbetsprojekt tidigt skulle hållas på is. En faktor som vidare kan ha bidragit till att effekterna på försvarsmaterielsamarbetet i allt väsentligt blev begränsade under Nixonadministrationen, var ambitionen att försöka begränsa ut- vecklingskostnaderna för vapensystem genom samverkan och kost- nadsdelning med allierade och vänligt sinnade länder som t.ex. . 4.3Det militärtekniska samarbetet med Med den höga ambitionsnivån som karakteriserade det svenska försvaret och den svenska försvarspolitiken, vars uppgift blev att understödja och ge trovärdighet åt den deklarerade neutralitets- politiken samt att hejda och avvärja, eventuellt slå, en invasion från supermakten , var det nödvändigt att ge både kvan- titet och kvalitet till det svenska försvaret. Även om kunde mönstra en stor armé skulle det uppenbarligen varit svårt att kvalitativt avbalansera de exempelvis nära dussinet divisioner som tillsammans fanns i och det Baltiska militärområdet. För svensk del blev det därför naturligt att söka utrusta och organisera sina styrkor med så hög teknisk kvalitet som möjligt. I jämförelse med /skulle en satsning på högkvalitativa vapensystem ge komparativa fördelar om givetvis ej överlägsenhet. Trots en i betydelsefulla avseenden avancerad försvarsindustri var det uppenbart att om det svenska försvaret skulle upprätthållas på en kvalitativt hög nivå, måste söka att från utlandet införskaffa avancerad militärteknologi. hade , som den i särklass ledande militärindustriella makten, byggt upp en ansenlig militärtekno- logisk kapacitet. Det blev för av betydande intresse att utveckla nära kontakter och samarbete med just ifråga om vapenutveckling och militärteknologi. Samarbetet mellan supermakten och den nordeuropeiska randstaten är märkligt både till innehåll och omfattning med tanke på att med sin alliansfria status i många fall visade sig få tillgång till teknologi som undanhölls Natoallierade. Denna privilegierade ställning för vittnar om den höga teknologiska standard och kompetens som upprätthölls såväl inom och , som inom försvarets operativa delar. Men än viktigare torde ha varit den amerikanska bedömningen av strategiska läge och be- tydelsen för stabilitet och säkerhet i att den svenska neutralitetspolitiken lyckades. Detta framgår med tydlighet av riktlinjedokument men bekräftas upprepade gånger . Sålunda tilläts inte den diplomatiska osämjan om den amerikanska Vietnam-politiken på något avgörande sätt störa fösvarsmaterielsamarbetet. Att denna strategiska bedömning avsåg också samverkan på underrättelseområdet framgår av rikt- linjedokumentet . Av växande betydelse blev vidare ömsesidigheten i samverkan. Eftersom inte ens den mäktiga ame- rikanska försvarsindustrin kunde täcka alla teknologiska moment i utvecklingen av många system, som med tiden blev allt dyrare, växte det fram ett mått av arbetsfördelning av värde för båda sidor. Denna trend uppmuntrades särskilt av Nixonadministrationen som hade tillträtt , och som såg denna form av samverkan som en implementering av den s.k. Nixondoktrinen om samverkan och fördelning av ansvar med allierade och vänligt sinnade stater. Som utredare har jag velat ge en särskild redovisning av det svensk-amerikanska samarbetet ifråga om militärtekniskt informa- tionsutbyte, den s.k. annexverksamheten, eftersom den skänker en belysning på neutralitetspolitik, som till stora delar varit okänd, men som måste betraktas som central i svensk säkerhetspolitik. hade militärtekniska samarbetsöverens- kommelser med flera länder t.ex. , och , men samarbetet med var det överlägset största med något enskilt land . Det svensk-ame- rikanska militärtekniska samarbetet bedrevs med början men i enlighet med mitt uppdrag redovisas särskilt verksamheten . Det militärtekniska samarbetet mellan och kan sägas ha initierats genom notväxling och (SÖ 1954:74). Överenskommelsen , stipulerade de villkor med vilka fick tillstånd att köpa militär utrust- ning, materiel och tjänster från den amerikanska staten. Den åtog sig i samband härmed bland annat att inte vidareexportera hemlig amerikansk utrustning utan med- givande samt att garantera säkerheten för den utrustning och information man tillhandahållit. Överenskommelsen innebar inled- ningsvis dock inte någon större ökning av krigsmaterielimporten från och inte heller fick tillgång till en större mängd hemlig information. Istället fortsatte att handla med främst men också med . ökade emellertid det svenska behovet av robotar som blev alltmer välvilligt inställd till . Efter- som de svenska önskemålen bäst kunde tillgodoses av , som var världsledande på området, inleddes förhandlingar med amerikanska myndigheter som visade sig positiva till en sådan export. Redan från början var det ett krav från amerikansk sida att kunde ge ett tillfredsställande säkerhetsskydd för de käns- liga högteknologiobjekten. Svenskarna initierade snabbt ett om- fattande industriskydd som garanterade säkerheten hos de företag vilka väntades ta emot den amerikanska teknologin.110 I samband med detta och i syfte att utvidga överenskommelsen till att omfatta säkerhetsåtgärder för alla upplysningar, utrustning, materiel och tjänster av hemlig natur inom försvaret vilka var tänkta att överlåtas mellan länderna, skedde en ny ministe- riell notväxling (SÖ 1961:51). Denna upp- görelse konkretiserades senare bland annat i ett hemligt underavtal benämnt Memorandum of Understanding Concerning Technical Information, daterat (med tillägg den 6 no- vember 1963), med målet att förenkla och effektivisera utbytet av teknisk information mellan de två ländernas försvarsmakter.111 Två 110Betänkande av , Om Kriget Kommit Förberedelser för mottagande av militärt bistånd 1949-1969, SOU 1994:11, s. 129 132. 111Ett exemplar av detta från finns att tillgå i HP24/, doss. Se också kommentarer från den amerikanska arméattachen i , överste . , rörande avtalet och dess syfte. Notering av . , 10 1963, med två bilagor Memorandum of Understanding Concerning Technical Information samt lista över arméannexen, daterad 7 1963, Records Relating to Swedish Affairs 1958 64, 67D75, Box 1, RG 59, NARA2. konstaterar att: This document andra underavtal tecknades också, ett hemligt sekretessavtal för hanteringen av informationen och ett öppet avtal om patenträtt och tillhörande frågor.112 Nämnda överenskommelse rörande utbyte av teknisk information innehöll, likt kinesiska askar, i sin tur ett antal hemliga annex, Agreements (), som utgjorde hårdvaran i samarbetet och i vilket man specificerade informa- tionsutbyten inom diverse vapentekniska områden av intresse för de olika försvarsgrenarna i respektive länder, till exempel jakt- robotar till flygplan, luftvärnsmissiler, mörkersikten, torpeder, ammunition till artilleripjäser etc.113 Dessa annex, 17 till antalet (nio för armén, sex för flottan och två för flygvapnet), var i ständig förvandling under 1960-, där vissa annexområdet ibland ansågs onödiga och därmed avvecklades eller inkorporerades i andra annex, medan nya emellanåt tillkom när behov av samarbete på nya områden uppstod. Speciellt JA 37 och Stridsvagn S var före- mål för stor aktivitet inom ramen för denna annexverksamhet.114 Avtalet blev början på ett alltmer omfattande sam- arbete på det militärtekniska området mellan och . Vårt land var utan tvekan den part som fick ut mest av forsknings- och materielsamarbetet, men amerikanerna värdesatte också sam- arbetet, från kommersiella och militärstrategiska utgångspunkter, (1962) provides a means for simplifying and expediting the exchange of technical information between armed forces agencies in the two countries. Prior to the implementation of this memorandum it was necessary for the Armed Forces to go thru a very complicated process of administration to clear the release of classified technical information to . Each release had to be separately justified before the State – (). You may recall that there was some government reluctance in to the Agreement because, it was argued, it was a secret international agreement. However, now that the Memorandum of Understanding is in operation, all the parties concerned appear to be quite happy. There is a direct flow of technical information now between armed forces agencies in the two countries in the specific areas covered by various Annexes to the basic Memorandum. 112Memorandum to the Secretary from , undated, Circular 175: Request for Authorization to Negotiate and sign Classified and Unclassified Agreements with for Interchange of Defense Information, Records Relating to Swedish Affairs 1958 64, 67D75, Box 1, RG 59, 2. 113Betänkande av , Om Kriget Kommit Förberedelser för mottagande av militärt bistånd 1949 1969, SOU 1994:11, s. 129 132. Se även kommissionens intervju med , , arkiv. 114Swedish Defense , Briefing material prepared for Ambassador arrival, – , Records relating to 75, 72 D 339, Box 3, National Archives 2. I detta dokument räknar man till sju marinannex medan man på den svenska sidan endast uppger sex stycken. Denna diskrepans kan förklaras med att ett av de svenska flygannexen hanteras av både och på den amerikanska sidan. I räknar man alltså med totalt 17 annex , medan man i anger vilket deras agerande i samband med den Vietnamrelaterade ned- frysningen av de diplomatiska relationerna länderna emellan och visade.115 4.3.2Definitioner samt samarbetets struktur och funktion Annexverksamheten är i huvudsak kopplad till krigsmateriel- frågorna och den militärtekniska information som erhölls genom utbytet med utgjorde ett viktigt led i det svenska försvarets materielutveckling. Annex- och materielsamarbete kan således sägas representera mjukvaran respektive hårdvaran i krigsmateriel- samarbetet med . Den tekniska information, både av hemlig och öppen karaktär, som utväxlades mellan parterna inom annex- verksamheten utgjordes vanligtvis av militärteknisk information och data rörande krigsmateriel under utveckling, som underlag för av beviljad licenstillverkning i och i samband med modifieringar och vidareutveckling av redan införskaffade vapen och utrustning. Själva noden i detta svensk-amerikanska militärtekniska informa- tionsutbyte utgjordes av den svenska försvarsattachéavdelningen i , som skötte förhandlingar mellan myndigheterna och förmedlingen av kontakter mellan projektofficerare, i de båda länderna.