sou · GQB360d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Frågan har behandlats i den allmänna motiveringen i ett flertal avsnitt, se särskilt avsnitt 10.6.7. 3 § Den som bedriver verksamhet som omfattas av lagen är skyldig att på begäran tillhandhålla en myndighet upplysningar och handlingar som behövs för 1.systematisk kontroll eller kontroll i enskilda fall av att skyldig- heter eller villkor har uppfyllts avseende a)betalning av avgift eller ersättning enligt 22 – 23 §§, b)skyldigheter som avses i 4 kap. 3 och 4 §§, 5 kap. 12 – 14 §§ samt 7 – 8 §§ lagen (1998:31) om standarder för sändning av TV-signaler, 2.kontroll i varje enskilt fall av att de allmänna skyldigheter som gäller för anmälningspliktig verksamhet är uppfyllda, 3.förfaranden för eller bedömning av framställningar om bevilj- ande av tillstånd enligt 3 kap. 1 och 22 §§, 4.offentliggörande av jämförande kvalitets- och prisöversikter över tjänster till gagn för konsumenterna enligt 5 kap., 5.klart definierade statistiska ändamål, 6.marknadsanalys enligt 15 §. Uppgifter som avses i första stycket 1 – 2 och 4 – 6 får inte begäras in före ett marknadstillträde eller som villkor för detta. Paragrafen behandlar vilken information som en myndighet har rätt att få tillgång till från den som bedriver verksamhet som omfattas av lagen. Genom bestämmelsen genomförs artikel 5 i ramdirektivet och artikel 11.1 i auktorisationsdirektivet. Motsvarigheten till bestämmelsen finns i 57 § andra stycket telelagen, som dock ger en vidare rätt för myndigheten att få information. Att det skall vara fråga om en myndighet som avses i 1 § ligger i sakens natur. En myndighets rätt till information är väsentlig för att den skall kunna effektivt utföra de uppgifter som ålagts den, t.ex. att bedriva tillsyn över lagens efterlevnad. En alltför vid informationsskyldig- het för de som bedriver verksamhet enligt lagen kan dock vara betungande, speciellt för mindre företag. Det är skälet till de begränsningar i informationsskyldigheten som ställs upp i denna paragraf. Den som är informationsskyldig har rätt att få kännedom om i vilket syfte informationen skall tillhandahållas och hur den skall användas. Myndigheten skall därför ange för vilket ändamål infor- mation skall användas. Bestämmelsen har berörts i avsnitt 10.9.3. 4 § Den information som överlämnas till myndigheten enligt bestäm- melserna i denna lag får göras tillgänglig för andra behöriga myndig- heter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, om inte annat följer av bestämmelser om sekretess och tystnadsplikt. Bestämmelsen genomför artikel 5.2 i ramdirektivet. Uppgift för vilken sekretess gäller enligt sekretesslagen (1980:100) får enligt 1 kap. 3 § tredje stycket den lagen inte röjas för utländsk myndig- het eller mellanfolklig organisation annat än om utlämnandet sker i enlighet med särskild föreskrift därom i lag eller förordning eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få utlämnas till svensk myn- dighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart, att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften läm- nas till den utländska myndigheten eller mellanfolkliga organisatio- nen. Bestämmelsen ger en myndighet möjlighet att överlämna upp- gifter för vilka sekretess gäller enligt sekretesslagen till en behörig myndighet inom EES. 5 § Ärenden som angår verksamhet som avses i 1 kap. 1 § tredje stycket yttrandefrihetsgrundlagen skall handläggas skyndsamt. I övrigt får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om särskild handläggning av vissa ärenden. Som utgångspunkt gäller enligt 7 § förvaltningslagen att ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Denna förfaranderegel gäller vid myndighets prövning om inte annat föreskrivs. Det kan dock finnas skäl att låta vissa ärenden handläggas mer skyndsamt än andra. Ett sådant skäl är att ett beslut kan begränsa den grund- lagsskyddade yttrandefriheten. Därför ställs i paragrafen ett uttryckligt krav på att ärenden som rör ljudradio, television och vissa liknande överföringar enligt 1 kap. 1 § yttrandefrihetsgrund- lagen skall handläggas med förtur i förhållande till andra ärenden. Också i övrigt kan det finnas ärendetyper som bör handläggas särskilt skyndsamt. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ges möjlighet att meddela särskilda föreskrifter om målens handläggning. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.9.2. 6 § I ärende om tillstånd att använda radiosändare skall beslut med- delas efter det att ansökan kom in till myndigheten eller, vid förfaranden med allmän inbjudan till ansökan, senast därefter, om det är nödvändigt för handläggningen av ären- det. Handläggningstider enligt första stycket gäller inte om annat följer av bestämmelser i internationella överenskommelser som har anslutit sig till om användning av radiofrekvenser och satellitsamord- ning. Bestämmelsen genomför vad som föreskrivs i artikel 5.3 och 7.4 i auktorisationsdirektivet. Handläggningstiderna har behandlats i avsnitt 10.9.2. Det bör påpekas att tiden skall räknas från den dag ansökan är i sådant skick att den kan ligga till grund för en pröv- ning. Är således en inkommen ansökan ofullständig skall tiden räk- nas först från den dag nödvändiga kompletteringar har gjorts av sökanden. 7 § I ärende om tillstånd att använda adress för elektronisk kommu- nikation skall beslut meddelas från det att ansökan kom in till myndigheten, eller, vid förfarande med allmän inbjudan till ansökan, senast , om det är nödvändigt för handläggningen av ärendet. Paragrafen genomför artikel 5.3 och 5.4 i auktorisationsdirektivet. Handläggningstiderna har behandlats i avsnitt 10.9.2; se även under föregående lagrum. 8 § I ärende om ändring av tillstånd eller villkor för att använda radiosändare eller adress för elektronisk kommunikation skall berörda parter och andra som kan ha intresse i saken ges skälig tid att yttra sig innan beslut fattas, dock minst om det inte finns särskilda skäl mot det. Genom paragrafen genomförs artikel 14.1 i auktorisationsdirekti- vet. Någon direkt motsvarighet till samråd finns inte i lagen om radiokommunikation eller telelagen. Förvaltningslagen är därför tillämplig. I 17 § den lagen får ett ärende inte avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myn- dighetsutövning mot någon enskild. Partsbegreppet enligt förvalt- ningslagen är mer begränsat än begreppet berörda parter i direkti- vet. Samrådsförfarandet i nu aktuella fall är motiverat av den bety- delse ett tillstånd att få använda radiosändare eller adress för elek- tronisk kommunikation har för olika intressenter. En ändring av tillstånden kan få relativt stora konsekvenser för dels tillstånds- havaren, dels andra berörda parter. Vem som är att anse som en berörd part får avgöras från fall till fall. Emellertid torde frågan i de allra flesta fall inte kräva några särskilda överväganden eftersom det inte ställs upp något krav på i vilken form de skall ges tillfälle att yttra sig. Ett sätt som torde kunna användas regelmässigt är att information ges via myndighetens hemsida på Internet. Lagen innehåller inga regler om ändring av tillståndsvillkor på tillståndshavarens egen begäran eller i övrigt till förmån för tillståndshavaren. Det är utredningens mening att möjligheten till det följer redan av förvaltningsrättsliga grundprinciper. Inte minst för dessa fall har samrådsskyldigheten enligt denna paragraf stor betydelse. Det bör då krävas tämligen starka skäl för att begränsa tiden för yttrande till än . Samrådsförfarandet har berörts i avsnitt 10.9.4. 9 § I frågor som rör slutanvändar- och konsumenträttigheter avseende allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster skall berörda parter och intresseorganisationer ges tillfälle att yttra sig, om det kan ske utan olägenhet. Bestämmelsen genomför artikel 33 i USO-direktivet. I nationell rätt saknas, förutom vad som följer av 17 § förvaltningslagen för parter och 13 § samma lag om remissförfarande, motsvarighet till direktivets samrådsförfarande. Genom paragrafen öppnas således upp för att ge konsument- och andra slutanvändarorganisationer, som inte är parter, möjlighet att yttra sig innan myndigheten fattar beslut i en fråga av slutanvändar- eller konsumenträttsligt intresse, se även avsnitt 10.9.4. 10 § När en myndighet avser att meddela beslut enligt 3 kap. 7 § eller vidta en åtgärd som har betydande inverkan på en enligt 14 § bestämd marknad, skall den upprätta ett förslag till åtgärd och ge berörda parter tillfälle att yttra sig inom skälig tid. Första stycket gäller inte tvist som har hänskjutits till myndighets- prövning enligt 9 kap. 9 §. Genom bestämmelsen genomförs artikel 6 i ramdirektivet, artikel 7.1 (b) i auktorisationsdirektivet samt artikel 5.3 och 8.4 i tillträ- desdirektivet. Samrådsförfarandet har berörts i avsnitt 10.9.4. I paragrafens första stycke ställs ett krav om att en myndighet skall bereda berörda parter tillfälle att yttra sig över ett förslag till beslut om att antingen begränsa antalet tillstånd att använda radiosändare eller vidta annan åtgärd som har betydande inverkan på en bestämd marknad. Det klargörs inte i vad som avses med att en åtgärd har betydande inverkan på marknaden i fråga. Klart får dock anses vara att åtgärden skall vara så ingrip- ande att den påverkar även andra aktörers ekonomiska förhåll- anden. Så torde vara fallet med ett flertal beslut om tillträdes- åtgärder enligt 4 kap. 8 § och om prisbegränsande åtgärder enligt 4 kap. 10 §. Den närmare innebörden av begreppet överlämnas till rättstillämpningen att bestämma. Av andra stycket följer att samrådsförfarandet enligt första stycket inte behöver iakttas vid en tvist som har hänskjutits till myndighetsprövning enligt 9 kap. 9 §. 11 § Om ett beslut enligt 4 kap. 3 eller 4 § skulle kunna påverka han- deln mellan staterna inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, skall ett motiverat förslag till beslut tillställas behöriga myndigheter i övriga stater och Europeiska gemenskapernas kommission. Underrättelse till kommissionen enligt första stycket skall även lämnas om en myndighet i enlighet med internationella avtal avser att införa, ändra eller upphäva en skyldighet som beslutats enligt denna lag. Beslut som avses i första eller andra stycket får meddelas tidigast efter det att underrättelse har skett. Paragrafen genomför artikel 7.3 och 7.5 i ramdirektivet samt artikel 8.5 i tillträdesdirektivet. I paragrafens första stycke föreskrivs en samrådsskyldighet med Europeiska gemenskapernas kommission och med behöriga myndigheter i andra stater inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). En förutsättning för sam- rådsförfarandet är enligt första stycket att myndigheten avser att fatta ett beslut om en särskild skyldighet avseende samtrafik eller annan form av tillträde. En andra förutsättning är att åtgärden skulle kunna påverka handeln mellan medlemsstaterna. I direktivet anges att sådan påverkan kan uppstå genom åtgärder som direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt, skulle kunna påverka han- delsmönstren mellan medlemsstater på sådant sätt att det skulle kunna utgöra ett hinder för den inre marknaden. Det rör sig om åtgärder som har omfattande konsekvenser för operatörer eller användare i andra medlemsstater, bl.a. åtgärder som påverkar priserna för användare i andra medlemsstater, åtgärder som inverkar på ett i en annan medlemsstat etablerat företags möjlighe- ter att tillhandahålla elektroniska kommunikationstjänster och, i synnerhet, åtgärder som inverkar på möjligheterna att tillhandahålla tjänster på gränsöverskridande basis samt åtgärder som påverkar marknadsstrukturen eller tillträdet till marknaden och som har konsekvenser för företag i andra medlemsstater. Förfarandet har behandlats i avsnitt 10.9.4. Av andra stycket framgår att Europeiska gemenskapernas kom- mission skall underrättas om en myndighet avser att införa, ändra eller upphäva en skyldighet som beslutats enligt denna lag till följd av internationella överenskommelser. För att samrådsorganen skall få rimlig tid att yttra sig över en åtgärd föreskrivs i tredje stycket att beslut får meddelas tidigast en månad från det att underrättelse har skett. 12 § Om det behövs för att säkerställa konkurrensen på en enligt 14 § bestämd marknad eller för att skydda användarnas intressen, och ett beslut om åtgärd inte kan uppskjutas, får beslut meddelas att gälla . I sådant fall skall behöriga myndigheter och kommissionen utan dröjsmål underrättas om beslutet och skälen för detta. Ett beslut om en åtgärd enligt första stycket får inte förlängas utan iakttagande av samrådsskyldigheten i 10 och 11 §§. I paragrafens första stycke föreskrivs ett undantag från de sam- rådsförfaranden som anges i 10 och 11 §§. Enligt bestämmelsen, som genomför artikel 7.6 i ramdirektivet, får en åtgärd vidtas ome- delbart om det krävs för att säkerställa konkurrensen på en bestämd marknad eller för att skydda användarnas intressen. Det framgår inte av direktivet vilka omständigheter som krävs för att ett avsteg från samrådsförfarandet skall få göras. Det bör dock vara fråga om allvarliga brister som kan leda till t.ex. ekonomiska för- luster av större omfattning eller till att nödvändiga samhällsfunk- tioner sätts ur spel. Förfarandet har behandlats i avsnitt 10.9.4. 13 § Resultatet av ett samrådsförfarande enligt 8 – 11 §§ skall göras allmänt tillgängligt, utom såvitt avser uppgifter om affärshemligheter för vilka sekretess eller tystnadsplikt gäller enligt lag. Genom paragrafen genomförs artikel 6 i ramdirektivet. Särskilt om prövningen av vilka företag som har betydande inflytande på en marknad 14 § skall fastställas vilka produkt- och tjänstemarknader, särskilt geografiska marknader, som har sådana särdrag att det kan vara motiverat att införa skyldigheter enligt denna lag. Därvid skall Europeiska gemenskapernas kommissions rekommendation om rele- vanta produkt- och tjänstemarknader samt riktlinjer för marknads- analys och bedömning av ett företags betydande inflytande på mark- naden beaktas. Vid prövning enligt första stycket har 10 och 11 §§ motsvarande tillämpning. Om den marknad som skall fastställas avviker från Europeiska gemenskapernas kommissions rekommendation skall dock den tid som anges i 11 § tredje stycket vara . Om Europeiska gemenskapernas kommission inte godtar förslaget, får beslutet inte meddelas. Genom paragrafen genomförs artikel 7.4, 7.5, 15.3, 16.1 och 16.2 i ramdirektivet. Bestämmelsen saknar direkt motsvarighet i tele- lagen. Förfarandet har behandlats i avsnitt 10.9.5 i den allmänna motiveringen. I paragrafens första stycke slås fast att det skall göras en genomgång av befintliga produkt- och tjänstemarknader. Genom- gången skall leda till att det fastställs vilka marknader som har sådana särdrag att de motiverar införande av skyldigheter enligt lagen. En sådan marknad kan vara fastställd till ett geografiskt område som kan omfatta hela eller delar av landet. Bestämmelsen utgör en handlingsregel för myndigheten och innehåller inga när- mare angivelser om hur genomgången skall genomföras och vad som skall beaktas vid fastställandet av en marknad. Till grund för processen skall emellertid läggas en av Europeiska gemenskapernas kommission antagen rekommendation om produkt- och tjänste- marknader inom sektorn för elektronisk kommunikation samt fast- ställda riktlinjer för marknadsanalys och bedömning av ett företags betydande inflytande på en marknad. De däri fastställda markna- derna skall bygga på konkurrensrättsliga principer och metodologi. Genom att rekommendationen anger marknaderna torde det i praktiken endast återstå för en myndighet att ange marknadernas geografiska omfattning, om inte myndigheten bestämmer en mark- nad på ett sätt som avviker från kommissionens rekommendation. En sådan avvikelse bör vara grundad på konkurrensrättsliga prin- ciper. Vid bedömningen av vad som skall anses som relevant marknad bör följaktligen ledning hämtas från konkurrensrätten, bl.a. genom en bedömning av substituerbarhet på efterfråge- och utbudssidan. I bilaga I till ramdirektivet finns en förteckning över de markna- der som skall finnas med i kommissionens första rekommendation. Fastställandet av relevanta produkt- och tjänstemarknader skall enligt andra stycket genomföras i enlighet med det samrådsförfa- rande som framgår av 10 och 11 §§, Av tredje stycket följer att ett beslut som fastställer marknaderna inte får meddelas från det att kommissionen underrättades, om den föreslagna marknaden avviker från kommis- sionens rekommendation. Annars gäller den vanliga fristen om en månad. I fjärde stycket framgår att kommissionen har vetorätt vad gäller marknadsdefinitionerna. 15 § De relevanta marknader som har bestämts enligt 14 § skall fort- löpande analyseras. Beträffande varje marknad skall fastställas om det råder effektiv konkurrens. Om det vid en bedömning enligt första stycket konstateras att det inte råder effektiv konkurrens på en bestämd marknad, skall företag med betydande inflytande på den marknaden identifieras och beslut meddelas om skyldigheter enligt 4 kap. 4 § och 5 kap. 12 – 14 §§. Om det vid en bedömning enligt första stycket konstateras att det råder effektiv konkurrens på en bestämd marknad, skall skyldigheter som har beslutats med stöd av 4 kap. 4 § och 5 kap. 12 – 14 §§ upphävas. Tidpunkten för upphävande av en skyldighet skall bestämmas med hänsyn till berörda parters intressen. För marknader som fastställs enligt och rådets direktiv /21/EG av om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv) artikel 15.4 och som omfattar gemenskapen eller en betydande del därav skall åtgärder enligt första – tredje stycket beslutas gemensamt med berörda länders ansvariga myndigheter. Beslut enligt andra och tredje stycket skall föregås av samråd enligt vad som sägs i 10 och 11 §§. Om Europeiska gemenskapernas kommission inte godtar förslaget, får ett sådant beslut inte meddelas. Bestämmelsen i första stycket genomför artikel 16.1 och 16.2 i ramdirektivet och den i andra stycket genomför artikel 16.4 i ram- direktivet. Artikel 16.3 i ramdirektivet och 18.2 i USO-direktivet genomförs genom tredje stycket och artikel 16.5 i ramdirektivet genom fjärde stycket. Slutligen genomförs artikel 7.4 och 7.5 i ramdirektivet genom sjätte stycket. Bestämmelsen har berörts i avsnitt 10.9.5. En analys enligt första stycket av de enligt 14 § fastställda mark- naderna skall ske för att avgöra om det råder effektiv konkurrens på varje marknad. Analysen skall ske utifrån konkurrensrättsliga principer och konkurrensrättslig metodologi. Med effektiv konkur- rens menas enligt konkurrenslagen ett konkurrensförhållande där antalet säljare inte är för begränsat, de utbjudna produkterna inte är för differentierade, företagen inte handlar i samförstånd med var- andra och inga väsentliga hinder finns för nyetablering av företag (prop. 1992/93:56, s. 66). Vid analysen skall kommissionens speciellt för ändamålet framtagna Riktlinjer för marknadsanalys och bedömning av ett företags betydande inflytande på markna- den tillämpas. Riktlinjerna bygger på en anpassning av de konkur- rensrättliga principerna för att möjliggöra en s.k. ex ante- bedömning. Vidare föreskrivs att de enligt 14 § fastställda marknaderna skall analyseras fortlöpande. En sådan analys bör lämpligen ske och därutöver när det är påkallat till följd av icke obetydliga för- ändringar i marknadsutvecklingen. Skulle myndigheten finna att konkurrensen inte är effektiv på den analyserade marknaden skall myndigheten enligt andra stycket identifiera de företag som har ett betydande inflytande på markna- den. Vad som avses med begreppet betydande inflytande framgår av 16 §. När ett företag med betydande inflytande har identifierats skall det förpliktas till en lämplig och i det enskilda fallet anpassad skyldighet i enlighet med vad som anges i andra stycket. Enligt tredje stycket skall myndigheten upphäva särskilda skyl- digheter som har ålagts den som har eller har haft ett betydande inflytande på en marknad, om analysen enligt första stycket visar att det råder effektiv konkurrens på marknaden. Skyldigheterna har då tjänat ut sitt syfte. Andra företag kan påverkas av att skyldig- heten upphör. Dessa skall därför ges rimlig tid att anpassa sin verk- samhet efter beslutet. I fjärde stycket föreskrivs att myndigheten skall samråda om åtgärder enligt första till tredje stycket när det gäller gränsöverskri- dande marknader som fastställts av kommissionen. Av femte stycket framgår samrådsskyldigheten och kommissio- nens vetorätt. 16 § Ett företag skall anses ha ett betydande inflytande på en viss marknad om det, antingen enskilt eller tillsammans med andra, har en ställning av sådan ekonomisk styrka att det i betydande omfattning kan uppträda oberoende av sina konkurrenter, sina kunder och i sista hand av konsumenterna. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om riktlinjer och underlag för bedömning enligt första stycket. Paragrafen genomför artikel 14.2. i ramdirektivet. Genom bestäm- melsen införs en legal definition av vad som avses med att ett före- tag har ett betydande inflytande på en bestämd marknad. Begreppet betydande inflytande överensstämmer med konkurrensrättens begrepp dominerande ställning, vilket innebär att myndigheten måste göra sin bedömning av ett företags ställning mot bakgrund av den konkurrensrättliga praxis som förekommer på området. Ett företag kan i princip anses ha ett betydande inflytande dels ensamt på den bestämda marknaden, dels på en marknad som är närliggande den som företaget har betydande inflytande på, dels tillsammans med annat företag. Kommissionens riktlinjer, som bygger på konkurrensrättsliga principer, ger tillsammans med bilaga II till ramdirektivet vissa kriterier som kan tjäna som vägledning, särskilt vid bedömningen av om det föreligger en gemensamt dominerande ställning, se avsnitt 10.9.5. 17 § Skyldigheter och villkor som har beslutats enligt denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall ändras eller upphävas, om ändamålet med åtgärden inte längre kvarstår. Ett beslut om förpliktelse enligt 4 eller 5 kap. skall alltid omprövas från det att beslutet vann laga kraft. Tidpunkten för en ändring eller ett upphävande av en skyldighet eller ett villkor skall bestämmas med hänsyn till berörda parters intressen. Bestämmelse, som har sin huvudsakliga utgångspunkt i artikel 16.3 i ramdirektivet, är grundläggande för lagens utgångspunkt att reglering genom skyldigheter endast skall ske i den utsträckning det är nödvändigt för att säkerställa fungerande konkurrens och slutanvändarnas intressen. Skyldigheterna, men även villkor för till- stånd m.m., skall därför ändras eller upphävas om syftet med skyl- digheten inte längre kvarstår. Regleringen i paragrafen träffar alla former av skyldigheter. Det innebär att även skyldigheter om åtgärder för att säkerställa effek- tiva kommunikationer enligt 4 kap. 3 § och om tillhandahållande av samhällsomfattande tjänster omfattas. För att säkerställa att den ålagda förpliktelsen enligt 4 eller 5 kap. inte är mer ingripande än nödvändigt bör en omprövning alltid ske . Tiden skall räknas från det att beslutet vann laga kraft. 18 § Beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Pröv- ningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätt. Följande beslut får inte överklagas: 1.ett beslut enligt 3 kap. 7 §, 2.ett beslut i en fråga som avses i 3 kap. 11 § tredje stycket, 3.ett beslut i en fråga som avses i 3 kap. 25 § första stycket, samt 4.ett beslut enligt 5 kap. 7 §.