sou · GQB3118d3 · 2003-01-01 00:00:00 — är inte något typår, men har ändå valts eftersom det är där beräkningarna helt gjordes i det nya NR-systemet (SNA 93/ENS 95) och det enda år som var beräknat enligt defini- tiv modell i det nya systemet när denna dokumentation påbörja- des. Varför är inte 1999 ett typår? För att det var första året som beräknades i det nya systemet. publicerades efter att 1993–1998 första gången publicerats enligt SNA 93. Det innebar att en del omläggningsproblem fortfarande fanns kvar i nationalräken- skaperna. publicerade en mycket stor revi- dering av bytesbalansstatistiken för perioden –1999. Det var särskilt exporten av tjänster som reviderades, men även im- porten reviderades en del. Den reviderade statistiken hade så stor påverkan att det blev nödvändigt att införa den i national- räkenskaperna och därmed göra en ny längre revidering. Omläggningar i de underliggande statistiksystemen påverkade jäm- förbarheten mot och försvårade nationalräkenskaps- beräkningarna. I en annan bemärkelse är 1999 ett typår, åtminstone typiskt för andra halvan av och på 2000- talet. har många stora förändringar gjorts i sta- tistikunderlagen och flera pågår eller planeras. Flera av förändringar- na kan väntas ge förbättrat underlag för nationalräkenska- perna, men när den förändrade statistiken kommer, innebär det alltid svårigheter i nationalräkenskaperna. För nationalräkenskaper- na är det önskvärt med dubbelredovisning av statistiken för jäm- förbarhet både bakåt och framåt, men det är sällan det går att åstad- komma. De avstämningsproblem som visade sig vid beräkningen av har varit bestående vid varje beräkningstillfälle, vid varje kvartalsberäkning och vid årsberäkningarna. Problemen kan sammanfattas med att användningssidan har visat en starkare utveckling än tillförselsidan. Bedömningen i kvartalsräkenskaperna var att det var tillförsel- sidan som visade för låg utveckling. Därför gjordes de stora korri- geringarna där. I förhållande till de första beräkningarna som gjor- des med den statistik och de indikatorer som stod till buds drogs industriproduktionen, tjänsteproduktionen och importen upp. I lagerinvesteringen låg redan en korrigering för att bibehålla utveck- lingen enligt lagerstatistiken. , när den första be- räkningen av samtliga fyra kvartal gjordes, hade följande korrige- ringar gjorts (värden i priser t-1). -1,0 Den allmänna bilden av en svagare tillförselsida gjorde att osäkra delposter på användningssidan i bruttoinvesteringarna och kon- sumtionsberäkningarna drogs ned något. BNP-utvecklingen , som publicerades , var . Utan de korrigeringar som redovisas ovan visade BNP från produktionssidan en utveckling på medan BNP från användningssidan visade en utveckling på . Ett särskilt problem som uppstod vid avstämningen rörde im- porten. Det var tydligt att den totala bilden av ekonomin var in- konsistent, importen var för låg. Det var också uppenbart att både varuimporten och tjänsteimporten visade misstänkt låg utveckling. Det fanns emellertid inget tydligt sätt att få det bekräftat. Vid till- fället fanns ingen kvartalsmodell med någon T/A-tabell för att under- lätta avstämningarna. Tjänsteimportuppgifterna kommer från bytes- balansstatistiken och det är svårt att avvika från de uppgifterna i nationalräkenskaperna. I systemet måste ändå en korrigering hän- föras till någon del av räkenskaperna. En korrigering av importen bedömdes nödvändig och den lades alltså på importen av varor på grund av restriktionen att följa betalningsbalansstatistiken. I de följande beräkningarna av 1999, den preliminära årsberäk- ningen och den definitiva årsberäkningen , bibehölls, eller förstärktes, bilden av en stark användningssida. När den definitiva detaljerade produktionsstatistiken kom , visade den en betydligt starkare produktionssida än kvartals- indikatorerna hade gjort. Men även i den definitiva beräkningen var tendensen densamma, att användningssidan visade en starkare utveck- ling än tillförselsidan. Beräkningarna av har alltså reviderats ett antal gånger. Det har varit de normala revideringsomgångarna, men också en spe- ciell på grund av revideringen av bytesbalansstatistiken. Det har i huvudsak varit upprevideringar, både av nivån i löpande priser och av utvecklingen. När årsräkenskaperna är färdiga görs en fullständig siffermässig avstämning av kvartals- räkenskaperna mot årsräkenskaperna. Ofta finns i det läget inte någon ny kvartalsinformation att tillgå, möjligen med undantag för statistiken om export och import. Årsdata kvartalsfördelas med användande av kvartalsmönster från de tidigare kvartalsräkenskaperna på lägsta beräkningsnivå. Meto- den ger ofta en viss tröskeleffekt mellan fjärde kvartalet och påföljande år. Det finns utvecklade metoder för att mini- mera sådana effekter, och dessa metoder tillämpas för vissa aggre- gat vid kvartalsfördelningen. En gång görs en kvartalsberäkning än vid övriga kvartal. Det är beräkningen av som publi- ceras 37–efter kvartalets utgång. Beräkningen publicerades första gången , i samband med statens övergång till kalender- budgetår. Anledningen till att den här beräkningen görs så tidigt är önskemål från , som behöver underlag för be- dömningarna i budgetpropositionen, som presenteras omkring månads- skiftet september/oktober. Snabbversionen görs delvis enligt en annan modell än de ordina- rie kvartalsberäkningarna. Tillgången till underlagsdata är annor- lunda och därför måste också beräkningarna göras på annat sätt. Beräkningarna görs på en högre aggregeringsnivå och i huvudsak bara i fasta priser. Det dataunderlag som finns avser i de flesta fall en eller . I några fall finns data . De viktigaste källorna för försörjningsbalansen i snabbenberäk- ningen av är Säljindex samt Handelns utredningsinstituts (HUI:s) Snabbindex för juni Momsstatistik för en månad Underlag för bilkonsumtion (nyregistrerings- uppgifter) Leveranser av el samt av oljeprodukter Specialinformation från vissa uppgiftslämnare (exv. System- bolaget, ) Sammanställning av myndigheternas inrapportering till ESV Bedömningar från budgetinformation och information om Fasta bruttoinvesteringar, bl.a. Investeringsprognoser för jordbruk och skogsbruk Information om statliga investeringar från ESV För kommunala investeringar görs bedömningar från bl.a. budgetinformation Fullständig utrikeshandelsstatistik för en månad Fullständig statistisk om handel med tredjeland för , snabbearbetning av tredjelandshandel för och av Intrastat Bytesbalansstatistik och en preliminär bearbetning för , svagare prisindex- information än normalt För sjöfart och luftfart saknas detaljerat underlag Beräkningarna av försörjningsbalansen grundas alltså på en bland- ning av statistiskt underlag för en, två eller . För infor- mation som saknas, helt eller för någon period, görs bedömningar och skattningar. Den mest uppenbara bristen är avsaknaden av lagerstatistik. Underlaget för den kommunala konsumtionen är också uppenbart svagt, men den är ändå möjlig att skatta eftersom det inte är ett område där det sker omedelbara stora svängningar. Lagerinvesteringarna kan däremot svänga kraftigt och det kan ha en stor inverkan på BNP-utvecklingen. Det är ändå inte så att lager- investeringen kommer fram som en ren residualpost. Lagerinveste- ringarna skattas självständigt med ledning av barometerdata och tidigare utveckling av lagerposten. De viktigaste källorna för snabbenberäkningen av BNP:s pro- duktionssida är Jordbruket, skogsbruk och fiske Baseras på prognosuppgifter från , Skogs- styrelsen Underlag från Konjunkturbarometer, dessutom industriproduktionsindex och viss information om juni Skattningar med hjälp av medeltemperaturens utveckling Sammanvägning av säljindex, snabbindex samt industrins ut- veckling För övriga branscher finns momsstatistik för en månad, löne- statistik och sysselsättningsstatistik () . 7.1Varför man gör fastprisberäkningar En viktig egenskap hos nationalräkenskaperna är att de redovisas, inte bara i det penningvärde som råder som räken- skaperna avser, utan att de redovisas också i fast penningvärde. Det görs för att kunna skilja ut hur mycket av förändringen i en trans- aktion som beror på en prisförändring och hur mycket som beror på en volymförändring. För att mäta den reala utvecklingen, eller volymutvecklingen, i ekonomin beräknas alltså en stor del av syste- met i såväl löpande som fasta priser. Fastprisberäkningar bygger på att ett värde kan delas upp i en pris- och en volymkomponent och att man kan särskilja volym- komponenten. Det är i första hand för transaktioner i varor och tjänster det är rimligt att identifiera en enhet av varan eller tjänsten och att identifiera ett pris på enheten i fråga. För inkomst- och fördelningstransaktioner som löner, driftsöverskott och transfere- ringar är det svårare att göra motsvarande uppdelning. I de svenska nationalräkenskaperna är det i huvudsak transaktio- ner i varor och tjänster, som förekommer i produkträkenskaperna, som fastprisberäknas. Det är alltså beräkningarna av BNP från pro- duktions- och användningssidan. Några inkomstaggregat redovisas också i fasta priser och då är den bakomliggande idén att mäta någon slags köpkraft. Fastprisberäkningar går i praktiken till på flera olika sätt. Den me- tod som tillämpas för flertalet delposter i NR-beräkningarna är, att ett värde i löpande priser deflateras med ett prisindex som speglar prisutvecklingen för den aktuella produkten och det aktuella använd- ningsområdet. De prisindex som används hämtas i allmänhet från SCB:s indexsystem för konsumentpriser (KPI), producentpriser (PPI), tjänsteprisindex (TPI) och byggnadsindex. saknas relevanta prisindex eller andra volymindikatorer och då används löneindex som deflator. I vissa fall saknas prisindex men det kan finnas information om volymutveckling i fysiska termer, som exempelvis tonkilometer trans- porterat gods (t.ex. för frakttjänster på järnväg), eller antal starter och landningar på svenska flygplatser (flygplatstjänster), som kan användas som volymmått. I några fall kan sysselsättning (arbetade timmar) användas som volymindikator. När volymkomponenten skall skiljas från priskomponenten är det viktigt att beakta kvalitetsförändringar. Förändringar i kvaliteten tillhör volymkomponenten och inte priskomponenten och skall speg- las i fastprisvärdena. I nationalräkenskapsberäkningarna utgår man i allmänhet från att prisstatistikerna har gjort nödvändiga justeringar av prisindexen och att de speglar de rena prisförändringarna. När volymindikatorer används för fastprisberäkningarna försö- ker man definiera så homogena produkter som möjligt, så att för- skjutningar i produktionen eller användningen mellan t.ex. tjänster med olika kvalitet fångas som en volymförändring. Fastprisberäkningar kräver att man väljer ett visst års priser och pris- vikter för beräkningarna. Man kan då välja mellan två metoder som kan benämnas fastbasmetoden och kedjeindexmetoden. I , liksom i de flesta andra länder, var det tidigare fastbasmetoden som användes. När räkenskaperna lades om till SNA 93/ENS 95, gick man i de svenska NR över till att använda kedjeindexmetoden som fastprismetod. Basårsmetoden bygger på att man väljer som för , t.ex. , utgör jämförelseår vid volymberäkningar. Basårets pris- struktur ger viktrelationerna vid sammanvägning till huvudaggre- gat, t.ex. fasta bruttoinvesteringar eller hushållens konsumtions- Då är ett problem att efter kan viktsystemet radikalt ha förändrats. Inte nödvändigtvis för att den allmänna pris- utvecklingen varit hög, utan därför att prisutvecklingen varit ojämn, dvs. vissa produktpriser har stigit kraftigt medan andra har varit oförändrade eller fallit. Efter ett basårsbyte uppstår ett tidsseriebrott i fasta priser. Detta kan överbryggas på två sätt: a)genom att använda utvecklingstalen från de tidigare serierna och extrapolera de senaste, eller b)genom att göra prisomräkning på mer eller mindre detaljerad nivå och sedan aggregera till önskad nivå för t.ex. publicering. Båda tillvägagångssätten har sina nackdelar. Extrapolering leder till att delserierna inte summerar till totalen medan prisomräkning le- der till förändrade utvecklingstal för huvudaggregaten. Basårsmetoden innebär direkt jämförelse mellan till exempel år t+2 och år t. Kedjeindexmetoden däremot jämför år t+1 med år t och år t+2 med år t+1. Därefter multipliceras (kedjas) de båda utveck- lingstalen för att få jämförelsen mellan år t+2 och år t. Metoden innebär alltså i princip årliga basårsbyten och utvecklingstalen är den huvudsakliga information som sedan används för att t.ex. extra- polera ett givet års (referensårets) värden. Kedjeindexmetoden skiljer sig från basårsmetoden på två viktiga punkter. Först och främst saknas additivitet mellan delar och tota- ler , utom för referensåret och det närmast följande året. Dessutom uppstår problem med s.k. indexavdrift (se nedan). Additivitet innebär att för varje aggregat är totalen lika med sum- man av delarna. Genom att använda utvecklingstal för aggregatet eller för delarna, skall summan av delarna vara lika med aggregatet. Additiviteten beror på vikterna (prisstrukturen). Behåller man sam- ma vikter (basårsmetoden) kommer serierna att vara additiva för hela perioden i viktårets (basårets) priser. Man kan däremot inte applicera utvecklingstalen på något annat års än vikt- årets (basårets) värden med bibehållen additivitet. vid basårsbyten går additiviteten förlorad. Kedjeindex använder samma basår för jämförelser mellan högst och därmed saknas additivitet för resten av perioden. En speciell egenhet med kedjeindex i förhållande till basårsindex är den s.k. indexavdriften. Problemet med indexavdrift är mest teo- retiskt till sin karaktär, eftersom det knappast är troligt att den ekonomiska utvecklingen är sådan att det har någon praktisk betydelse vid val av metod. Men problemet måste ändå beaktas. Om prisindexstrukturen är densamma (alla priser har förändrats lika mycket och åt samma håll) , t.ex. år t och år t+2, men är olika , t+1, kommer bas- årsmetoden med år t som basår att på aggregerad nivå redovisa en volymutveckling skild från kedjeindexmetoden. Den senare utnytt- jar prisinformationen och därmed blir resultatet annorlunda. Med indexavdrift åsyftas alltså denna skillnad i resultat mellan basårsmetoden och kedjeindexmetoden då volymutvecklingen mellan två tidpunkter beräknas. Basårsmetoden kan sägas vara den bästa metoden för att jämföra en viss given tidpunkt med basåret. Men med mellan bas- årsbytena förlorar metoden sin styrka, eftersom jämförelser ofta görs med närmast föregående år. Kedjeindexmetoden som jämför med närmast föregående, utnyttjar i princip all den infor- mation som finns i NR-systemet. Det är metodens fördel. Kedjeindexmetoden innebär att förutom löpande priser krävs vär- den i föregående periods (t-1) priser. Föregående period kan vara antingen föregående kvartal eller förgående år. För att undvika säsong- effekter är det lämpligt att använda föregående år som jämförelse- tidpunkt. Däremot skulle man kunna välja att använda respektive kvartals priser för att väga ihop kvartalsutvecklingen och årets vägda genomsnittspriser (mittårspriser) för årsutvecklingen. Men om prisvikterna för år och kvartal är olika, kommer årsvärdet i t-1 priser då inte definitionsmässigt att utgöra summan av kvartalens värden i t-1 priser, helt enkelt därför att t-1 syftar på olika priser under . För att undvika detta problem är det alltså lämp- ligt att använda mittårspriser för sammanvägning av både år och kvartal. Varje kvartal kommer att redovisas i tre olika prisnivåer: löpande pris, (löpande) mittårspris och t-1 mittårspris. Årsvärden kommer att finnas i löpande pris och t-1 mittårspris. En fjärde redovisning är värden som är kedjade till referensårspris. Deflatering i ett basårssystem sker principiellt genom att ett nomi- nellt värde (löpande pris) (Snt) divideras med ett relevant Paasche prisindex (Pp) och med ett givet basårsvärde (Sn0) härleds ett Laspeyres volymindex (Lq). Relationen mellan dessa värden och in- dex ges av följande ekvation: Lq=(Snt/Pp)/Sn0 (1) Ur ekvation (1) kan den andra principiella metoden för att beräkna fasta priser härledas. Den bygger på volymframskrivning med Laspeyres volymindex utifrån ett basårsvärde. Genom att stuva om i (1) fås följande: Snt/Pp = LqSn0 Enligt ENS står valet mellan ideala index och kombina- tionen Paasche prisindex och Laspeyres volymindex. ideala index förutsätter tillgång till både Paasche och Laspeyres volym- och prisindex och kräver därigenom mer information än det andra alternativet. Med tanke på att det inte finns fullständig tillgång till Paasche prisindex skulle en övergång till Fisherindex innebära en kostsam omställning, som också skulle innebära ökade produktions- kostnader. Om Fisherindexen skulle användas vid kvartalsberäk- ningarna skulle det sannolikt också leda till en längre produktions- process med senare tidpunkt för färdigställande och publicering. I EU-kommissionsbeslut 98/715/EG om klargörande av ENS 95, som behandlar principerna för pris- och volymmätning, utveck- las diskussionen om val av indexformel. Där sägs explicit att det i praktiken är bättre att använda Laspeyres volymindex och Paasche prisindex, än att använda Fisherindex. Det finns vissa tänkbara alternativa metoder för att göra kvartals- räkenskaper i fasta priser med kedjemetod. Här ges ett exempel för beräkningar av kvartal i samband med års- beräkningen. beräknades kvartal för årgångarna 1999 och 2000. beräknades i löpande och i före- gående års priser. Dessutom beräknades kvartalen 2000 priser (mittårspris), för att kunna beräkna volymutvecklingen mel- lan 2001 och 2000 (t.ex. kvartal 2 jämfört med förgående år) och för att få en bas för volymframskrivning. Beräk- ningen av kvartalen 2000 priser skulle kunna göras med implicitprisindex från årsräkenskaperna på de lägsta nivåer som an- vänds i kvartalssystemet. Kvartalsberäkningsgången skulle kunna se ut på följande sätt: 99 (= t-1) 99 (= t-1) 99 (= t-2) 99 (= t-2) I samband med årsberäkningarna revideras natur- ligtvis tredje och fjärde kvartalen 2000 i både löpande och fasta pri- ser. Dessutom skulle ett byte av basår göras för första och så att de beräknas i preliminärårets priser, dvs. Volymframskrivningen skulle göras på i princip samma sätt som med fast basår, men med en ettårs respektive tvåårslänk i stället. Vid deflatering och reflatering gäller att de prisindex som an- vänds skall ha föregående år respektive som bas. Detta torde närmast vara en förbättring jämfört med fastbasmeto- den i de fall indexen hämtas från de stora indexleverantörerna PPI och KPI. De är nämligen kedjeindex som kedjas till önskat basår. Ett alternativ till ovanstående modell är att arbeta med verkligt t-1 pris. I så fall skulle tidsschemat i stället bli följande: 99 (= t-1) 99 (= t-1) 00 (= t-1) 00 (= t-1) Detta innebär att efter beräkningen av fjärde kvartalet 2000 beräk- nas kvartalen 2001 priser (mittårspriser), men med kvartalsräkenskaperna som underlag. Det blir i så fall basen för att beräkna 2001 priser. Internationella (generella) rekommendationer De rekommendationer som ges i SNA är till fördel för kedjeindex- metoden, men det påpekas att även basårsmetoden bör användas för att tillgodose vissa behov. SNA nämner makromodeller, som vanligtvis baseras på ett antal identiteter. Man föreslår att kedje- indexmetoden används på den mest detaljerade beräkningsnivån. I SNA föreslås att huvudaggregaten, som ett komplement, också be- räknas enligt basårsmetoden. Vid basårsbyten rekommenderas då att kvotjustera den äldre serien till den nyare, vilket gör att additivi- teten i serier över flera basår ändå går förlorad. SNA ger rekommendationer medan ENS ger riktlinjer för hur volym- förändringar skall beräknas. ENS följer SNA och sätter Fisher- kedjeindex främst, men godtar även Laspeyreindex för volymför- ändringar tillsammans med Paascheindex för prisförändringar. Ked- jade värden med gemensamt referensår skall enligt ENS publiceras utan någon justering eftersom de inte är additiva. Problem vid tillämpning av principerna i ENS I ENS har man försökt precisera vilka metoder som skall användas i vissa problemfall. Eftersom fastprisberäkningarna är så viktiga har särskilda riktlinjer för tillämpning senare lagts fast i kommissions- beslut. När det gäller valet att antingen byta basår (kedjeindex) eller vart femte alternativt (basårsmetoden) är de flesta problemen egentligen gemensamma, oavsett metod. De intres- santa problemen gäller skapandet av indexserier med gemensamt referensår. Skillnaden i metod innebär att, om man med indexserier återskapar värden så är inte värdena additiva, dvs. delarnas summa skiljer sig, utom i undantagsfall, från totalen återskapad på samma sätt. Erfarenheter från andra länder De holländska årsräkenskaperna görs genom sammanställning av tillgångs- och användningstabeller i löpande och t-1 priser (Laspeyrs volymindex). När årsräkenskaperna publiceras redovisas löpande prier, volymutvecklingstal samt pris- och volymindex med fast referensår. För lagerinvesteringar redovisas ingen volymutveckling. I appendix till publikationen har värdeserier med fast referensår be- räknats med hjälp av volymindex. I en fotnot förklaras att serierna inte är additiva. Erfarenheterna är att de flesta användare är nöjda med redovisningen. Det kan bl.a. bero på att prognosmakare och analytiker främst relaterar till och inte till ett på förhand fixerat basår. Problemen med stora förändringar i oljepriserna tvingade att införa kedjeindex. Det gjordes först i kvartalsräkenskaperna. I samband med införandet av SNA 93 har man infört kedjeindex också i årsräkenskaperna. Kvartalsberäk- ningarna har redovisats i löpande priser kompletterade med volym- och prisindex med fast referensår. Volym- och prisindex redovisas inte för lagerinvesteringar och statistiska diskrepanser. Man har också en kortfattad beskrivning av hur värden med gemensamt referensår kan skapas. I årsberäkningarna anges pris- och volym- utvecklingstal i stället för indexserier. I introducerades kedjeindex (volym) för försörjningsbalan- sen 1991, som komplement till den övriga presentationen. Beräk- ningarna gjordes utifrån detaljerade serier i löpande och priser, och kvartal, . () presenterade 1992 en volymindex av s.k. kedjetyp för försörjningsbalansen. Vid sammanvägningen användes endast helårspriser, men inte mitt- årspriser för år t-1 utan genomsnittliga mittårspriser för åren t-1 och t. Jämförelse mellan basårs- och kedjeindexmetoderna En uppenbar fördel med kedjeindex illustreras av det senaste bas- årsbytet som gjordes i de svenska NR . Investerings- utvecklingen för kom då att justeras ner med bara på grund av basårsbytet. Det be- rodde på att vikten för byggnadsinvesteringar (särskilt bostäder), som hade låg utveckling, ökade. Vikten ökade för att prisutveck- lingen för byggnadsinvesteringarna varit av- sevärt kraftigare än prisutvecklingen för maskininvesteringar. Om kedjeindex då hade använts hade viktförskjutningen successivt in- arbetats och resultatet hade inte blivit en dramatisk revidering som blev fallet. Prisutvecklingar av det här slaget är ovanliga, men det går inte att utesluta att de uppkommer . Särskilt i en ekonomi som befinner sig i kraftig obalans finns tendenser till stora olikheter i utveckling. Första halvan av föll byggpriserna medan maskinpriserna steg. Andra halvan av har vissa maskin- priser fallit kraftigt. Ett annat exempel kan vara om produktionen av vissa varor stigit kraftigt i pris som volymerna ökat. Om både prisutveck- lingen och volymutvecklingen växer kraftigare för några produkter än för andra, får de produkterna en för låg vikt med basårsmetoden vid sammanvägning av den totala produktionsutvecklingen, och därmed kommer de att underskattas. Beslutet att införa kedjeindex I arbetet med att införa SNA 93/ENS 95 i de svenska national- räkenskaperna togs återigen frågan om fastprismetod upp. Under har frågan då och då diskuterats.