sou · GQB3122d1 · 2003-01-01 00:00:00 — I detta syfte har vi studerat demonstrationer vid fyra internationella möten. Huvuddelen av vårt arbete har dock bestått i att kartlägga och analysera Göteborgshändelserna samt överväga åtgärder som kan bidra till att stärka demonstrations- och mötesfriheten och sam- tidigt förebygga allvarliga ordningsstörningar i samband med stora internationella evenemang. Eftersom debatten efter varit intensiv och då många frågor ställts kring skilda delar av händelse- förloppet har vår ambition varit att så noga som möjligt redovisa den kartläggning vi gjort i förhoppningen om att en del frågor skall få svar. Det är vid en sådan här händelse naturligtvis svårt att få fram en objektiv sanning. Enligt våra direktiv skall vi inte uttala oss om enskildas ansvar eller annat som kan komma under domstols prövning. Eftersom vissa av de händelser vi försökt kartlägga är eller under större delen av vårt arbete har varit föremål för rättslig prövning har vi ansett oss förhindrade att beträffande dessa göra en mera grundlig utredning. Det har emellertid inte hindrat oss från att redovisa händelseförloppen på ett mera övergripande sätt, vilket vi i de flesta fall ansett vara tillräckligt för att kunna dra för framtiden intressanta slutsatser. Ett problem med att försöka redovisa ett skeende som inte är avslutat är att det inte är möjligt att beakta uppgifter som tillkommer i ett sent skede. Vi har mot denna bakgrund inte annat än undantagsvis kunnat beakta uppgifter som tillkommit efter . Vår redovisning får således läsas med denna reservation. Vi inledde vårt arbete . För att kunna kartlägga händelserna i på bästa sätt bestämdes i ett tidigt skede att kunskap skulle inhämtas genom intervjuer med demonstranter, poliser och andra personer som befann sig i under de aktuella dagarna. Höstens arbete ägnades därför i första hand åt intervjuer med demonstranter och vissa nyckelpersoner inom polisen. Vid intervjuerna framkom från ömse håll uppgifter om att den polisinsats som ägt rum mot en demonstration i i samband med Ekofin-mötet haft stor betydelse för händelseutvecklingen i . Vi beslutade därför, som nämnts, att utvidga vårt uppdrag till att avse även den händelsen. hölls också två möten i ; ett med före- trädare för demonstrationsnätverken och ett öppet möte, i vilket ca 100 personer deltog. bedrevs vidare studier av demonstrationer i samband med fyra internationella möten; Världshandelsorganisa- tionens möte i /, Internationella valutafondens och i , Europeiska rådets möte i samt G8-mötet i . Företrädare för kommittén företog under dessa studier resor till såväl som /Genua.1 och våren fortsatte arbetet med intervjuer rörande händelserna i och . tillsattes den parlamentariska referensgrupp som enligt direktiven skulle inrättas som stöd åt oss i arbetet med förslagen. Vår samverkan med referensgruppen skildras närmare i det följande. Deras roll beskrivs i följande avsnitt. arrangerades ytterligare ett öppet möte i . genomfördes resor till respektive . I sammanträffade vi med företrädare för , Rigspolitiet och Politi.2 I besöktes Avdeling 1 Kommittén representerades i av och samt i /av och . 2 Kommittén representerades av samtliga ledamöter, sekreterarna samt samtliga experter. for rettssosiologi vid och företrädare för Politidirektoratet i Oslo.3 Sommaren och har främst ägnats åt kompletterande intervjuer och diskussioner rörande bedömningar och förslag. Under i besökte kommittén Köpenhamnspolisen.4 Utöver det beskrivna arbetet har vi naturligtvis studerat en om- fattande dokumentation och tagit del av filmer, artiklar, böcker m.m. Vi har även deltagit i flera seminarier på teman med anknyt- ning till Göteborgshändelserna. Eftersom arbetet med framtagandet av grundmaterial i viss mån skilt sig åt mellan de olika delarna av vårt uppdrag redovisas det arbetet närmare i respektive kapitel. Kommittén har haft . Sammanlagt har vi hållit ca 200 intervjuer. En förteckning över myndigheter, organisationer och personer som vi sammanträffat med under utredningsarbetet finns i bilaga 2. förordnades polisöverintendenten , polismästaren och poliskommissarien som experter i kommittén. Experternas roll har varit att bistå oss med sin särskilda kunskap i polistekniska frågor. De har framför allt medverkat under det skede då vi samlat in grundmaterial beträffande polisens verksam- het. Experterna har inte följt kommitténs löpande arbete eller del- tagit vid våra interna diskussioner rörande bedömningar och för- slag. Härav följer att de inte till någon del svarar för innehållet i den fortsatta framställningen. Enligt direktiven skulle, som nämnts, en referensgrupp med repre- sentanter för riksdagspartierna inrättas till stöd för kommittén i arbetet med förslagen. 3 Kommittén representerades av , och . 4 Kommittén representerades av , , och . förordnades riksdagsledamöterna samt dåvarande riksdagsledamöterna att ingå i referens- gruppen. Vi har sammanträffat med referensgruppen vid fem tillfällen. Samarbetet har främst avsett de frågor som enligt direktiven varit av särkilt intresse att överväga. Det har gått till så att vi i varje fråga presenterat underlag främst i form av rättsutredningar, redogörel- ser för utländska förhållanden och iakttagelser från händelserna i . Därefter har frågan diskuterats, varvid varje representant har fått ge sin syn på den. Referensgruppen har avgett sina ståndpunkter innan frågorna övervägts inom kommittén. Av detta följer att för de förslag som redovisas i betänkandet svarar endast kommittén. Vårt betänkande innehåller många personuppgifter. För att be- tänkandet skall bli så tydligt som möjligt har vi ansett det värdefullt att kunna namnge uppgiftslämnare. Vi har haft följande huvud- principer för hur vi behandlat personuppgifter. Myndighetsföreträdare – främst inom polisen – är namngivna om de har eller har innehaft chefsbefattningar eller andra centrala befattningar i samband med aktuella händelser. En del befattnings- havare har tidigare framträtt offentligt och dessa förekommer även i vårt betänkande med namn. Övriga befattningshavare har namn- givits i den mån de samtyckt till det. Enskilda personer har namngivits i den utsträckning de samtyckt till det. Befattningshavare i utlandet och enskilda personer boende utomlands har namngivits eftersom vi antagit att detta inte medför någon skada för dem. I den mån vi ansett att personnamn inte har någon betydelse eller bedömt att en publicering kan medföra skada för den enskilde har vi anonymiserat dem. Betänkandet innehåller nio kapitel. Kapitel 2–9 är disponerade på följande sätt. Ikapitel 2 har vi försökt beskriva de nya proteströrelserna, deras syn på samhällsutvecklingen och vad protesterna under EU-topp- mötet i handlade om. Kapitel 3 innehåller den rättsliga reglering som vi anser vara av betydelse för vårt uppdrag. I det redogör vi för rättsregler rörande demonstrations- och mötesfriheterna, polisens verksamhet, vissa aktuella straffbestämmelser samt viss registerlagstiftning m.m. Ikapitel 4 redovisar vi den studie vi gjort av demonstrationer vid internationella möten. De möten vi särskilt studerat är Världs- handelsorganisationens möte i – , Internationella valutafondens och i den 26–, Europeiska rådets möte i den 7–samt G8-mötet i den 20–. Ikapitel 5 beskriver vi den polisinsats som ägde rum i samband med Ekofin-mötet i den 20–. Vi gör där också vissa bedömningar av polisinsatsen. Kapitel 6 upptar en stor del av betänkandet. Där redovisar vi den kartläggning av händelserna i samband med Europeiska rådets möte i den 14–, som varit en av våra huvudupp- gifter. De bedömningar som vi gjort baserade på kartläggningen återfinns i slutet av kapitlet. Ikapitel 7 har vi samlat våra slutsatser och förslag. Förutom de frågor som vi enligt direktiven särskilt skulle behandla innehåller kapitlet även vissa övergripande slutsatser. Ikapitel 8 återfinns en kort analys av de konsekvenser som våra förslag kan förväntas medföra. Kapitel 9 består av en författningskommentar. Sist i betänkandet finns en karta över , vari vissa aktuella platser märkts ut. Den bör kunna vara till hjälp när kapitel 6 läses. , , , och . Händelserna i i samband med och president besök var inga isolerade företeelser. Upplopp och stenkastning skymde till en början den proteströrelse som flyttade från världsscenen till . Aktörerna på denna scen är många, inte bara polis och stenkastande ungdomar. De är folkvalda och tjänstemän inne på , demonstranter, medier, allmänhet, näringsliv och politiska organisationer. I konflikter uppstår lätt myter och förutfattade meningar. För att undvika detta har kommittén sett som sin uppgift att som en bakgrund till händelseförloppet i försöka beskriva de nya proteströrelsernas syn på samhällsutvecklingen och de förändrade villkoren för demonstrations- och mötesfriheten. Protesterna i handlade i grunden om globaliseringens effekter på samhället. har tid och rum krympt genom internationalisering av kapital och varor, genom människors större rörlighet och genom tillgång till ny teknik. Dessutom har medvetenheten om internationella problem ökat. Detta har lett till att ekonomiska, politiska, sociala och kulturella processer får effekter på flera håll i världen ungefär . Till en början kom globaliseringen att handla om de ekonomiska marknaderna. Men den pågår även inom de kulturella, sociala och politiska nätverken. Globaliseringen väcker reaktioner. En del ser möjligheterna, andra varnar för socialt och materiellt utanförskap. Några vill hejda processen och återta vad nationalstaterna förlorat. Andra tror på globaliseringen om den får en politisk styrning. Det handlar om uppluckring av gränser mellan nationalstater, mellan det privata och det offentliga, mellan institutioner och Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor Eller annorlunda uttryckt, gamla maktstrukturer utmanas av de nya villkor som uppstår i globaliseringens spår.1 2.1.1Demokrati ger ökade möjligheter Kommunismens sammanbrott i och övriga Öst- ledde till att demokratin vann insteg i fler länder. Demo- kratiska principer har fått ökat genomslag även i andra delar av världen. Också för proteströrelser har denna geografiska spridning av yttrandefrihet, föreningsfrihet, mötesfrihet och demonstrations- rätt skapat nya möjligheter. Nationsgränser har blivit lättare att överskrida. Möjligheterna att träffas förbättras. Hindren från det är borta. På , WTO:s, möte i uppträdde den globaliseringskritiska rörelsen på en arena som gav stort medialt genomslag världen över. Protesterna var inte nya utan hade föregåtts av andra samordnade aktioner över nationsgränserna. En sådan var stoppandet av , framförhandlade avtal som skulle underlätta investeringar över gränserna, i slutet av år 1998.2 En proteströrelse reagerar ofta på processer som pågått längre än , så också den globaliseringskritiska. Forskare tar avstamp ända tillbaka i internationaliseringen senare del, i den kraftiga ökningen av export och investeringar eller i Bretton Wood-systemets upplösning av den fasta växel- kursen . I ett kortare perspektiv har och Sovjet- unionens upplösning haft stor betydelse. Det beror inte minst på att marknadsekonomin vann insteg i nya områden i och med kommunismens sammanbrott. De fria marknadskrafterna gynnades av de öppna gränserna och den nya tekniken. senare var det dags för protesterna i och därefter i . Vilka omständigheter bäddade för protest- rörelserna att agera samfällt? 1 , : Nya sociala rörelser och politikens globalisering, SOU 1999:84, s. 429; Sörbom, : Engagemang med förhinder!, Yngre och äldre om politik, förändring och miljö, s. 300. 2 , : Proteststormen, Bokförlaget , , s. 61; Clinell, : Attac – gräsrötternas revolt mot marknaden, Agora , s. 42 ff. 3 Rothschild, : Globalisering och demokrati i historiskt perspektiv, föredrag vid seminarium , SOU 1999:56; , : Den finansiella marknaden och demokratin i ; , : Globalisering og demo- kratiske styring. Båda artiklarna ur SOU 1999:56. skrift nr 32. Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor En bärande tanke har varit att ökade ömse- sidiga ekonomiska intressen skapar en vilja staterna emellan att hålla fred. Det är här som en del forskare hittar en orsak till kapita- lets ökade rörlighet över nationsgränserna vilket leder till för- skjutning av rådande maktstrukturer. Globaliseringen av ekonomin sker, enligt i-ländernas ekono- miska samarbetsorganisation beskrivning, i tre faser.4 Den första fasen är internationaliseringen genom ökad handel. hade världshandeln ökat 16 gånger, men den var ojämnt fördelad. svarade för 80 pro- cent av handeln. I den andra fasen, transnationaliseringen, investerade och växte företagen över nationsgränserna. ökade dessa ut- landsinvesteringar i genomsnitt . Mot- svarande ökning för utrikeshandeln var . Även här är kapitalet koncentrerat på ett fåtal händer. De 150 största företagen i främst , och står ensamma för en tredjedel av utlandsinvesteringarna. Den tredje fasen är ekonomins globalisering, ett stadium där finansmarknaderna är avreglerade och handeln med valutor, aktier, obligationer och andra värdepapper ökar kraftigt. Värdet på denna handel har sjudubblats –1997. Den dagliga valutahandeln var 40 gånger5 större än dagsvärdet i världshandeln med varor. Det rör i huvudsak placeringar med kortsiktiga vinst- intressen. De sker globalt, men kapitalet är också här koncentrerat till ett fåtal länder som , , , och . Flertalet forskare förefaller ense om att marknadsekonomins expansion bl.a. lett till att internationella företag har kunnat välja att placera sin produktion av varor och tjänster i länder med de bästa villkoren för skatt, lön och andra pro- duktionsfaktorer. Därtill kommer den nya informationstekniken som ger omedelbar utdelning på placeringar på finansmarknaderna. Visserligen är tekniken global, men tillgången till den är ojämnt 4 slutbetänkande, En uthållig demokrati! (SOU 2000:1) s. 64 ff.; , : Globalisering og demokratiske styring, skrift nr 22, Globaliseringen och demokratin (SOU 1999:56) s. 108. 5 slutbetänkande, En uthållig demokrati! (SOU 2000:1) s. 66. Här anges att världshandeln var 40 gånger större. I artikel Globalisering og demokratiske styring, skrift nr 22, s. 111 anges att den var 50 gånger större. Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor fördelad och till fördel för de redan kapitalstarka.6 Globaliseringen av kapitalet har också koncentrerats till ett fåtal länder och företag.7 De senaste årens proteströrelse har reagerat mot vad de anser vara resultatet, en fortsatt ojämlik fördelning av makt och kapital, inte minst mellan länderna i Nord och Syd. Dessutom är de fattiga länderna i många fall skuldsatta till den rikare delen av världen och till stor del beroende av de lånevillkor som den internationella I det globala samhället som börjar växa fram kommer människor i olika delar av världen närmare varandra och blir också mer be- roende av varandra. har de olika möjligheter att påverka sin situation. Känslan av orättvisa villkor är inte geografiskt begränsad till människor i fattiga länder i Syd. En ökad global med- vetenhet om världens tillstånd gör att många människor också i Nord blir frustrerade. Proteströrelsen har också sin grund i att konflikter uppstår inom den rikare delen av världen. De människor som får del av utveck- lingens positiva sidor etablerar kontakter med sina likar utanför nationsgränserna för att tillvarata gemensamma intressen. Sam- tidigt söker människor, som vill protestera mot orättvisor de ser, stöd hos varandra oberoende av var de bor. Protesterna behöver inte längre äga rum på den plats där orsakerna har sitt ursprung. Om en individ känner utanförskap och frustration förstärks konflikter som i stället för att hanteras genom dialog kan resultera i våldsam konfrontation och social oro. En konsekvens av den ekonomiska globaliseringen är att national- staten förlorar en del av sin makt. Ändå anses nationalstaten fort- farande självklar med dess ramar för de ekonomiska och politiska samt sociala sfärerna. Men större hänsyn måste tas till vad som sker i omgivande stater och länder på andra sidan jordklotet. Följden blir att globaliseringen inte längre ger staterna lika stora möjlig- heter att genom nationella politiska beslut styra utvecklingen 6 Allardt, : Globaliseringen, demokratin och välfärdssamhället, SOU 1999:56, Demo- kratiutredningens skrift nr 22: Statistik från FN säger att i var 1995 antalet person- datorer 315, i 222 och i utvecklingsländerna 7 per tusen invånare. 7 Allardt, : Globaliseringen, demokratin och välfärdssamhället, SOU 1999:56. Demo- kratiutredningens skrift nr 22. 8 Hettne, : Minnesanteckningar ; Hettne, : e-post till , Mot en postwestfalisk ordning? Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor innanför sina egna gränser. Åsikterna går isär om det är bra eller dåligt. En grupp hävdar att statens, eller de politiska företrädarnas, minskade inflytande är bra. Avregleringen är nödvändig för till- växten i ekonomierna. De politiska ingreppen har varit för om- fattande där särintressen och kortsiktighet hämmat individen och samhällets utveckling. Andra anser att globaliseringen är ofrånkomlig men att den måste kompletteras med politiska åtgärder för att värna om den enskildes trygghet. En tredje grupp vill stoppa globaliseringen och önskar att natio- nalstaten skall spela ungefär den roll som blev vanlig under 1900- talet.9 Många argumenterar för överstatliga regler. Ett sådant om- debatterat förslag är Tobinskatten. Denna skatt på kortsiktiga spekulationer skulle begränsa den oreglerade handeln på finansmarknaden. Det skulle, tror förslagsställarna, minska riskerna för att de produktiva investeringarna urholkas.10 I spåren av globaliseringen söker fler länder samarbete inom regionala områden. , och har bildat , de sydasiatiska länderna formerar sig i Asean, i är det Apec och i EU.11 2.1.4Den politiska maktens nya utmaning blev medlem i den europeiska unionen och fick representation i en ny politisk institution. då var ordförande i kunde medborgarna på nära håll följa EU:s politik. När ord- förandeskapet avslutades med toppmötet i blev det ett tillfälle för människor att framföra protester inte bara mot EU utan också mot den ekonomiska globaliseringens konsekvenser. har vi politiska beslutsnivåer på nationell, regional och lokal nivå. Därtill kommer internationella engagemang i t.ex. FN, WTO, och . 9 , : Den finansiella marknaden och demokratin i , skrift nr 22, SOU 1999:56. 10Østerud, : Globalisering og demokratiske styring, skrift nr 22, SOU 1999:56. 11Østerud, : Globalisering og demokratiske styring, skrift nr 22, SOU 1999:56. Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor för deltagande i internationella fora är att man får ett reellt inflytande, kan påverka utvecklingen samt vara med och ta ansvar. Men oro finns för att riksdag, kommun och landsting, den representativa demokratins institutioner, får mindre att säga till om. Beslut flyttas till nya institutioner längre bort från de natio- nella församlingarna och medborgarna. Därtill kommer att gränsen mellan inrikes- och utrikesfrågor blivit alltmer flytande. Kritikerna är missnöjda med att staternas regeringar förhandlar fram upp- görelser i slutna församlingar. De är kritiska till att beslut bygger på kompromisser där parterna i förväg inte gärna vill delge sina för- handlingspositioner eller ge offentlighet till vilka krav de tvingats ge upp. Öppenhet, som i stort sett präglat politiken i kommuner och riksdag, ger bättre möjlighet för medborgarna att påverka beslutsprocessen och utkräva ansvar.12 Demokratin riskerar att urholkas när beslut flyttas till nya institu- tioner längre bort från medborgarna, när de omfattar större problemområden än tidigare och när det är svårare att få insyn i beslutsprocessen. Många medborgare upplever att politiken härmed blir mer abstrakt och att deras möjligheter att påverka minskar. Många tappar förtroendet för de politiska institutionerna och dess beslutsfattare. Ett demokratiskt underskott uppstår. har svenska politiker rört sig relativt obehindrat i folk- samlingar och i jämförelse med andra länder har allmänheten lätt kunnat få kontakt med de folkvalda. Omständigheter som bomb- attentatet mot den västtyska ambassaden i , mordet på statsminister och den senaste tidens terrorism har satt gränser för öppenheten. När EU:s politiska ledare träffades i i skedde det inom avspärrat område, vilket säkert bidrog till medborgarnas upplevelse av avstånd till beslutsfattarna. Om världens ledare måste förlägga sina möten på svåråtkomliga platser med rigorösa säkerhetskrav för att undvika hot och attentat kan medborgarna få en känsla av att avståndet till de folkvalda ökar än mer. Förtroendet för demokratin riskerar att ytterligare försämras. 12 slutbetänkande, En uthållig demokrati! (SOU 2000:1). Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor 2.1.6Reaktioner mot det partipolitiska systemet Demonstrationer, möten, appeller och debatter är viktiga inslag i den representativa demokratin, inte minst för minoriteters möjlig- het att protestera. De allmänna, fria och hemliga valen utgör annars kärnan i demokratin. Ett högt valdeltagande anses av de flesta utgöra en mätare på det politiska systemets legitimitet, eller annor- lunda uttryckt hur stort förtroende medborgarna har för den representativa demokratin.13 I viktiga avseenden har svensk demokrati varit framgångsrik. Stora framsteg har gjorts ekonomiskt, socialt och kulturellt. Det stora flertalet medborgare anser att är ett bra land att leva i. har det politiska engagemanget avtagit. har vid en internationell jämförelse visserligen ett högt val- deltagande, men andelen röstande bland de röstberättigade har gått ner. 1982 deltog i riksdagsvalet, i valet röstade . I Europavalen visade de svenska väljarna ett ännu lägre intresse med ett deltagande på . Framför allt var det röstberättigade med kort utbildning och låg lön som inte röstade. Ett annat tecken på ett avtagande intresse för partipolitiken är det sjunkande antalet medlemmar i de politiska partierna. Det gäller inte minst ungdomsförbunden där en radikal minskning skedde . är färre än 50 000 mellan 12–medlemmar i ett politiskt 000 i mitten av 1980-talet.15 har dock medlemsantalet stabilise- rats och några förbund kan visa på vissa ökningar. Flera orsaker anges som skäl till det avtagande intresset för partipolitiken:16 N Färre ser valhandlingen som en medborgarplikt. N Väljarna uppfattar inte några större skillnader mellan de poli- tiska alternativen. I en attitydmätning framkom att av ungdomar i åldern 16–anser att skillnaden mellan riksdagspartierna inte är särskilt stor eller att det inte är någon skillnad alls.17 13Demokratiutredningens slutbetänkande: En uthållig demokrati! (SOU 2000:1) s. 176 ff. 14Demokratiutredningens slutbetänkande: En uthållig demokrati! (SOU 2000:1) s. 176 ff.; SCB och , . 16Demokratiutredningens slutbetänkande: En uthållig demokrati! (SOU 2000:1) s. 179 ff.; Ungdomarnas som tillsattes av för ungdoms- organisationer, Utgång, en delrapport. 17Petersson, och , : , ; Demo- kratiutredningens slutbetänkande: En uthållig demokrati! (SOU 2000:1) s. 180 ff. Demonstrations- och mötesfrihet – förändrade villkor N Få ungdomar har förebilder i det politiska livet. Den genom- snittlige kommunpolitikern är en man i åldern 50–och medelåldern för en politiker i de politiska institutionerna med svensk representation är . N Den ekonomiska krisen ledde till nedskär- ningar i välfärden med ökade klyftor mellan samhällsgrupperna som följd. Det resulterade i en mer kritisk inställning till de politiska partierna. Den unga generationen såg fritidsgårdar slå igen, skolklasser bli större och ungdomsarbetslösheten öka. Många vände ryggen åt de politiska partierna. N Många upplever att lagar och förordningar tolkas snävt och slumpmässigt. Det finns en skepsis mot hur myndigheter verk- ställer politiska beslut. 2.1.7Det politiska intresset finns