sou · GQB361d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Av uppgifter som lämnats till kommittén från den berörda hovrätten framgår att nämndemän från använts i mindre utsträckning . Ett av skälen härför har varit att antalet förhandlingar som hålls i blivit allt färre och att enbart nämndemän från län använts vid förhandlingar som hålls i . Hovrätten har tagit upp frågan om indelningen av nämndemännen. Kommittén vill i detta sammanhang återigen trycka på det väsentliga i att alla nämndemän tjänstgör i så lika utsträckning som det är möjligt. Att domstolens upptagningsområde är representerat också genom nämndemännens tjänstgöring stärker domstolarnas ställning i det omgivande lokalsamhället. Detta bidrar i sin tur till att medborgarnas förtroende för domstolarnas verksamhet upprätthålls. Genom att nämndemännens tjänstgöring regleras närmare, såsom föreslagits av kommittén, kan man uppnå representativitet även i tjänstgöringen. Det saknar däremot betydelse att nämndemännen tjänstgör vid mål som de har en lokal anknytning till. Som nämnts har det ursprungliga motivet för nämndemannamedverkan, att nämndemännen tillför domstolen person- och lokalkännedom, i stort sett spelat ut sin roll. Naturligtvis kan, till följd av att förhandlingar sätts ut med kort varsel eller annars, det inträffa att vissa nämndemän som har större möjlighet att ställa upp under sådana förhållanden, får en högre tjänstgöringsfrekvens. Detta bör emellertid utgöra undantag. Att domstolens hela upptagningsområde skall vara representerat genom nämndemännens tjänstgöring måste också innebära att domstolarnas ekonomi inte bör tillåtas styra i sådana här fall. För många nämndemän framstår emellertid de långa avstånden till domstolarna och de olägenheter dessa medför i form av restid etc. som ett problem. Det är möjligt att statsmakternas övervägan- den i riktning mot sammanläggning av flera domstolar i vissa delar av landet ytterligare understryker dessa problem. Att så skulle vara fallet har berörts i flera riksdagsmotioner , bl.a. med anledning av regeringens skrivelse Reformeringen av domstolsväsendet – information och uppföljning av handlings- planen (skr. 2000/01:112). Bl.a. konstateras att det är svårt att rekrytera nämndemän och uttrycks farhågor för hur dessa i fortsättningen skall kunna motiveras att ställa upp med bl.a. långa resvägar (mot. 2000/01:Ju407). I direktiven har emellertid getts uttryck för vikten av att en domstols hela upptagningsområde (domkrets) är representerat. Kommitténs uppdrag är bl.a. att överväga vilka förändringar av regelverket som krävs och vilka övriga insatser som är nödvändiga för att säkerställa detta. Något utrymme för att förespråka exempelvis att endast medborgare som bor nära domstolarna skall tjänstgöra som nämndemän finns mot denna bakgrund inte. sådan lösning är förmodligen inte heller lämplig. De olägenheter och kostnader som uppstår – och som i ökad omfattning kan komma att uppstå – till följd av att nämndemännen bor långt från domstolarna måste i ett sådant läge i stället kompenseras genom de ersättningsvillkor som gäller för uppdraget (jfr avsnitt 5.2.5). 6.2.7Planeringen av nämndemännens tjänstgöring Vid planeringen av nämndemännens tjänstgöring bör hänsyn tas till den enskilde nämndemannens möjligheter att tjänstgöra. Domstolarna bör genom god planering och ett stort mått av flexibilitet vara öppna för detta. Därigenom torde färre medborgare behöva avstå från att ta ett uppdrag som nämndeman. Särskild hänsyn bör tas till nämndemännens enskilda behov i så stor utsträckning som det är möjligt. Av redan gällande lagstiftning framgår att domstolarna skall fördela tjänstgöringen mellan nämndemännen efter samråd med dem (se t.ex. 1 kap. 4 § andra stycket RB). Ovan har utvecklats skälen för varför en jämn och rimlig tjänstgöringsfrekvens bör eftersträvas. Detta hindrar emellertid inte att hänsyn bör kunna tas till den enskilde nämndemannens möjligheter att tjänstgöra. Så sker också enligt uppgift på många håll . Sådana hänsyn kan exempelvis innebära befrielse från tjänstgöring då detta medför särskilda svårigheter med hänsyn till nämndemannens ordinarie arbete eller annars. Att individuellt anpassa nämndemännens tjänstgöring torde fordra både god planering och ett stort mått av flexibilitet från domstolarnas sida (se vidare i det följande). I viss utsträckning bör detta emellertid kunna krävas, inte minst för att man skall kunna rekrytera yngre yrkesverksamma nämndemän. En möjlighet till anpassad tjänstgöring torde kunna ha den fördelen att färre medborgare skulle behöva avstå från att ta ett uppdrag som nämndeman med hänvisning till att det inte är möjligt med hänsyn till ordinarie arbete etc. Nämndemännens tjänstgöring sker normalt efter ett i förväg uppgjort tjänstgöringsschema. Härigenom får nämndemännen viss framförhållning och möjlighet till den planering som krävs för att uppdraget skall kunna fullgöras, exempelvis att ordna en ersättare på arbetet. Det är emellertid inte ovanligt att förhandlingar sätts ut med kort varsel. I de allmänna domstolarna är det s.k. förtursmål – mål med häktade och mål där ungdomar är tilltalade – som föranleder detta. I förvaltningsdomstolarna är det också, till följd av de måltyper som förekommer där, vanligt. På olika håll förekommer vidare i olika omfattning att nämndemännen ges möjlighet att påverka planeringen av tjänstgöringen. Merparten av de nämndemän som har besvarat kommitténs enkät är exempelvis nöjda med just detta. I svaren framhålls ofta ett gott samarbete med den som vid domstolen ansvarar för planeringen av nämndemännens tjänstgöring. På flera håll sköter nämndemännen själva planeringen och ordnar själva ersättare vid sjukdom etc. Det synes råda delvis olika meningar om värdet av detta förfaringssätt. Det framgår också av kommitténs undersökningar att det vid någon eller några domstolar allmänt verkar vara sämre framförhåll- ning och planering när det gäller nämndemännens tjänstgöring. Det är tydligt och naturligt att schemalagd tjänstgöring i normalfallet underlättar för nämndemännen att kunna ställa upp. Detta uttrycks i en majoritet av svaren på kommitténs undersök- ning. Heltidsarbetande har exempelvis svarat att de i och för sig skulle kunna tjänstgöra mer om de bara varslas om detta så att nödvändiga åtgärder hinner vidtas beträffande det ordinarie arbetet. Även om det allmänt inte verkar råda några större brister när det gäller planeringen av nämndemännens tjänstgöring vill kommittén ändå poängtera värdet av en så god planering och flexibilitet som det är möjligt hos domstolarna med hänsyn till måltyper och annat. Inte minst torde rekryteringen av nämndemän kunna underlättas om de presumtiva nämndemännen kan informeras om att tjänstgöringen normalt sker enligt fastställt schema. Vid planeringen av nämndemännens tjänstgöring bör nämndemännen själva, eventuellt genom representanter för nämndemannaföreningen, i så stor utsträckning som det är möjligt ges möjlighet att påverka. Detta kan ske genom inhämtande av synpunkter på uppgjort schema eller genom en närmare sam- planering av detta. Domstolarna bör vidare allmänt eftersträva flexibilitet vid planeringen av enskilda nämndemäns tjänstgöring och vara lyhörda för särskilda önskemål. Sådana hänsyn kan gälla anpassning av tjänstgöringen till en nämndemans ordinarie arbete. Kanske kan denne exempelvis tjänstgöra endast . I den mån det är möjligt och lämpligt bör hänsyn tas till detta vid planeringen av nämndemannens tjänstgöring. Det kan också vara fråga om att tillmötesgå nämndemännen på andra sätt. Från många håll framförs exempelvis att tjänstgörings- dagarna kan vara orimligt långa. Av effektivitetsskäl förekommer det att en inkallad nämnd får tjänstgöra på olika rotlar vilket medför att de tjänstgör tillsammans med flera olika yrkesdomare under en förhandlingsdag. Orsakerna till detta förfaringssätt torde i viss utsträckning vara ekonomiska. fanns i rättegångs- balken en begränsning i att det till huvudförhandling en och inte fick sättas ut fler mål än som kunde beräknas bli slutförda av (1 kap. 9 §). Denna bestämmelse togs dock bort med motiveringen att den typen av frågor kan anförtros domstolarna utan stöd av lagregler (prop. 1999/2000:26 s. 53). Regeringen framhöll i samband med lagändringen att det från rättssäkerhetssynpunkt är lika viktigt som förhandlingstidens sammantagna längd att pauser hålls med rimliga mellanrum och att tid planeras in för överläggning så att dom i görligaste mån kan meddelas efter överläggning. Regeringen uttalade att sextimmarsgränsen är ett bra riktmärke. Många nämndemän framhåller att tjänstgöringen kan vara från kl. 9 till och ibland ännu . Inte sällan varar rättegångsdagen dessutom senare än vad nämnde- mannen planerat för med praktiska bekymmer som följd. Arbets- förhållandena i domstolarna och svårigheterna att exakt förutse förloppet av enskilda förhandlingar medför givetvis att nämndemännen måste vara medvetna om att exakta klockslag för förhandlingarnas avslutande inte kan anges. Å andra sidan är det självklart att hänsyn i så stor utsträckning som möjligt skall tas till alla människor som medverkar i rättssalen, även nämndemän. Att nämndemän därvid inte bör tjänstgöra längre arbetsdagar än andra är naturligtvis viktigt. Vid planeringen av tjänstgöringen bör särskild hänsyn tas till nämndemännens enskilda behov i så stor utsträckning som det är möjligt. Det kan exempelvis vara fråga om barn som skall hämtas på dagis eller en nämndeman som säger sig, kanske på grund av sjukdom, inte klara av alltför långa dagar. I de enskilda fallen gäller på sedvanligt vis att enskilda önskemål måste vägas mot vad bl.a. rättssäkerheten kräver. Desto viktigare är det att de enskilda nämndemännen i förväg har möjlighet att påverka planeringen av tjänstgöringen. tar kommittén upp några ytterligare saker som påverkar nämndemännens tjänstgöring. Nämndemannens känsla av delaktighet Inledningsvis angavs att den grad av delaktighet som den enskilde nämndemannen känner i domstolens arbete kan ses som ett av villkoren förenade med uppdraget och tjänstgöringen. I några av nämndemännens svar på kommitténs undersökning har fram- skymtat att nämndemännen inte alltid känner sådan delaktighet. Åter har i andra svar framhållits det goda samspelet med yrkes- domare och andra anställda vid domstolen. Det är naturligtvis viktigt att nämndemannen känner en delaktighet i domstolens arbete, helt enkelt för att nämndemännen är en del av domstolen genom att de fullgör en lagstadgad, viktig uppgift i denna. För att understryka nämndemännens delaktighet ytterligare bör domstolarna på olika sätt vinnlägga sig om ett gott omhändertagande av nämndemännen. Det är vidare kommitténs förhoppning att de överväganden och förslag som kommer till uttryck i detta betänkande bidrar till att tydliggöra nämndemanna- institutets funktion samt att påminna om nämndemannauppdragets vikt och status. Detta torde positivt bidra till nämndemännens känsla av delaktighet och till att de på ett aktivt och engagerat sätt fullgör sina uppdrag. Att nämndemännen själva känner sitt värde har betydelse inte minst i deras möte med allmänheten. Problemet med inställda huvudförhandlingar Nämndemännen har , i likhet med andra som drabbats, upplevt frustration över att förhandlingar som de kallas att tjänstgöra vid alltför ofta ställts in exempelvis därför att den tilltalade eller vittnen inte inställer sig. Dessa missförhållanden är ett stort bekymmer för domstolsväsendet i allmänhet och har betydelse även för nämndemännens tjänstgöring. Problemen torde åtminstone delvis kunna motverkas genom de lagändringar som trätt i kraft . Genom dessa lagändringar har getts utökade möjligheter att hålla huvudförhandling utan hinder av att någon som skall delta uteblir eller inte kan delges kallelse (prop. 2000/01:108). har säkerheten i domstolarna uppmärksammats allt mer. Efter det att åklagare brutalt överfallits i domstolars lokaler har en arbetsgrupp hos RÅ på en rad punkter krävt säkerhets- höjande åtgärder i domstolarna. Så sent som har ny lagstiftning om säkerhetskontroll i domstolarna trätt i kraft (SFS 2001:180) och vid DV pågår ett fortlöpande arbete med dessa frågor. Som ett led i detta arbete har DV startat ett projekt benämnt Utredningen av framtida riktlinjer för säkerhetsarbete. Projektet avses resultera bl.a. i en riskbedömning av vilken skall framgå på vilka områden säkerheten i domstolarna måste förbättras. Enligt vad kommittén erfarit finns bland nämndemännen en viss oro för en utveckling i riktning mot en tydligare hotbild. Nämndemännen har upplevt en viss hotbild, dock inte i samma utsträckning som andra aktörer i domstolen. Även om inte nämndemännen tillhör en grupp som särskilt markerats som utsatt påverkas naturligtvis dessa av det arbete och de överväganden som görs inom området. 7Nämndemännens introduktionsutbildning och information Kommittén har i uppdrag att lämna förslag som möjliggör en mer allsidig och bredare rekrytering av nämndemän. För detta torde, som behandlas i avsnitt 6, nämndemännens faktiska tjänstgöring ha stor betydelse. Den introduktionsutbildning och information som nämndemännen erhåller inför och under sin tjänstgöring utgör väsentliga delar härav. Frågor om utbildning och information till nämndemännen har varit föremål för synpunkter – bl.a. i åtskilliga riksdagsmotioner – och överväganden. har återkommande behandlat frågor som gällt såväl innehållet i utbildningen och informationen som huvudmannaskapet för denna (bet. 1997/98:JuU1, bet. 1998/99:JuU1). är det lagmännen vid tingsrätterna respektive länsrätterna samt hovrätterna och kammarrätterna som, efter samråd med (), skall svara för att nämndemännen får introduktionsutbildning och regelbunden information. Detta ansvar har formulerats i de förordningar som styr verksamheten vid respektive domstol (6 a § förordning [1996:381] med tingsrättsinstruktion, 5 a § förordning [1996:382] med länsrättsinstruktion, 4 a § förordning [1996:379] med hov- rättsinstruktion och 4 a § förordning [1996:380] med kammarrätts- instruktion). Den närmare bakgrunden till den genomförda regleringen är följande. gav regeringen i uppdrag att kartlägga i vilken utsträckning utbildning och information erbjöds nämnde- männen. Utifrån kartläggningen skulle DV utarbeta en plan för introduktionsutbildning och fortbildning av nämndemän. I uppdraget angav regeringen att det inte är förenligt med lekmanna- Nämndemännens introduktionsutbildning och information rollen att genomföra en mer omfattande utbildning av nämndemän men att det är viktigt att den utbildning som erbjuds är enhetlig. Vikten av att alla nämndemän fortlöpande får information om mer omfattande förändringar inom de rättsområden de kommer i kontakt med poängterades också. Regeringen upprepade genom dessa uttalanden påpekanden som tidigare gjorts av (bet. 1997/98:JuU1 s. 48 och 49). Uppdraget redovisades (, dnr 274-1998) och ledde fram till den beskrivna regleringen. I sin kartläggning av i vilken utsträckning utbildning och information erbjöds nämndemännen tillställde DV samtliga tingsrätter, länsrätter, hovrätter och kammarrätter en enkät. Av svaren på denna enkät kan följande nämnas. På frågan om domstolen regelbundet genomför introduktions- utbildning för nämndemännen svarade av domstolarna jakande. Utbildningen var dock av varierande kvalitet och kvantitet. De flesta domstolar som svarat jakande uppgav att introduktionsutbildningen bestod av översiktlig information efter val, oftast i samband med att rättegångsåret börjar. Innehållet i informationen varierade. Vanligt förekommande var information om domstolsorganisationen, nämndemannauppdraget, offentlighet och sekretess, jävsfrågor m.m. Bland de domstolar som svarat nej uppgavs bl.a. att introduktionsutbildning ordnades men inte var regelbunden. På frågan om domstolen regelbundet ordnar informationsträffar för nämndemännen svarade av domstolarna jakande. Träffarna hade, särskilt i tingsrätterna, ägt rum vid rättegångsårets början. Även vid exempelvis nämndemannaföreningarnas möten hade information lämnats. Informationen som lämnades till nämndemännen brukade bestå i en redogörelse för domstolens interna förhållanden såsom arbetsbelastning, budgetförutsättningar, ny lagstiftning, rättspraxis etc. Vid vissa domstolar lämnades mer omfattande information genom föreläsningar eller besök av andra myndighetsföreträdare. Dessa föreläsningar eller besök omfattade ibland även övriga domare och notarier. En del domstolar som besvarat frågan nekande uppgav att personal från domstolen ibland medverkat vid nämndemanna- föreningens möten och där lämnat information. Beträffande denna frågeställning kunde det noteras en klar skillnad mellan tingsrätter och länsrätter samt mellan underrätter och överrätter. Det var vanligare att det i tingsrätterna hölls informationsträffar än i Nämndemännens introduktionsutbildning och information Det var också oftare förekommande med informa- tionsträffar i underrätterna än vid överrätterna. enligt förslaget innebar till att börja med en introduktionsutbildning i form av grundläggande information avseende innebörden av nämndemannauppdraget, domstolsväsen- dets organisation, viktigare processuella regler samt sekretess- och jävsbestämmelser. Det föreslogs att det material DV arbetat fram att användas av domstolarna vid utbildning/informa- tion skulle revideras. De nämndemän som tillträder föreslogs kunna låna motsvarande material. Enligt planen borde vidare löpande information lämnas till nämnde- männen en gång vid ett sammanträffande. Informationen borde avse domstolens interna förhållanden, ny lagstiftning och rättspraxis, större reformer som genomförts etc. DV fann det inte lämpligt att i detalj ange det närmare innehållet i informationen med hänsyn till att behoven växlar och mellan domstolarna. Efter det att utbildnings- och informationsansvaret reglerats i domstolarnas instruktioner framfördes från () önskemål om att domstolarnas verksamhet i dessa avseenden skulle följas upp av riksdag, regering, departement och DV. NRF ansåg bl.a. att det var alltför stora skillnader mellan domstolarna (tidningen nr 3, 1999). Någon sådan uppföljning av domstolarnas utbildnings- och informations- verksamhet har inte skett. NRF:s inställning är fortfarande densamma, bl.a. efterfrågas en mer detaljerad reglering av utbildningsansvaret. Med hänsyn till den gjorda översynen av och regleringen på området har kommittén knappast anledning att överväga några förändringar i fråga om den introduktionsutbildning och information som riktas till nämndemännen. Kommittén ser det allmänt som mycket angeläget att förändringar och förbättringar kommer till stånd så att kvarstående skillnader mellan olika domstolar, när det gäller denna verksamhet, minskar. Nämndemännens introduktionsutbildning och information För att få flera människor ur olika grupper i samhället att vilja åta sig uppdrag som nämndeman krävs att dessa finner villkoren förenade med uppdraget och tjänstgöringen acceptabla. Den introduktionsutbildning och information som nämndemännen erhåller inför och under sin tjänstgöring utgör väsentliga delar härav. Som framgår av avsnitt 7.1. har en översyn av och reglering på området genomförts och det torde ännu vara för tidigt att uttala sig om effekterna av detta. Bl.a. har effekterna av den nya regleringen ännu inte prövats vid ingången av en mandatperiod. Med hänsyn härtill har kommittén knappast anledning att nu överväga några förändringar i fråga om den introduktions- utbildning och information som riktas till nämndemännen. Kommittén ser det ändå som angeläget att, inom ramen för uppdraget, ta upp en del frågor som anknyter till området. Flera nämndemän som besvarat kommitténs enkät har pekat på behovet av utbildning och information. De flesta har uppgett att de fått utbildning/information genom domstolen eller den lokala nämndemannaföreningen, alternativt båda dessa. För många verkar det oklart i vilken regi studiebesök etc. genomförts. Ett fåtal nämndemän har uppgett att de inte fått någon utbildning/ information alls. Av svaren på den enkätundersökning som kommittén tillställt ett antal domstolar kan utläsas att det fortfarande förekommer skillnader i fråga om den introduktionsutbildning och information som erbjuds nämndemännen. Av något svar framgår att de ändrade reglerna kommer att få genomslag först val. På de flesta håll synes introduktionsutbildning och information hållas vid rättegångsårets början. Verksamheten verkar i olika omfattning bedrivas i samarbete med nämndemannaföreningarna, alternativt i anslutning till dessas möten. En domstol påpekar att nämnde- männen, förutom att de informerats inför tjänstgöringsperiodens början, inbjudits till information en gång men att dessa tillfällen inte varit så välbesökta. Kommittén ser det allmänt som mycket angeläget att förändringar och förbättringar nu kommer till stånd när det gäller den introduktionsutbildning och information som riktas till nämndemännen. Det är tydligt att nivån på denna verksamhet i alltför stor utsträckning ännu skiljer sig åt mellan domstolarna och att dessa frågor inte överallt prioriteras i tillräcklig grad. Nämndemännens introduktionsutbildning och information 7.2.2Allmänt om omfattning och innehåll Som framhållits av regering och riksdag är det viktigt att nämndemännens lekmannaroll bibehålls. Det är inte förenligt med denna att genomföra en mer omfattande utbildning av nämndemän. Dessa måste emellertid få en sådan grundläggande utbildning att de kan utföra sitt uppdrag på det sätt lagstiftaren avsett. Det är vidare viktigt att utbildningen har samma innehåll för alla nämndemän i hela landet. Förutom en grundläggande utbildning behöver nämndemännen under sin tjänstgöring fortlöpande information. Beträffande det närmare innehållet i den grundläggande utbildningen – i förordningarna benämnd introduktionsutbildning – och informationen hänvisas till (jfr avsnitt 7.1). DV har arbetat fram ett informationsmaterial, Information till nämndemän, bestående av en pärm med overhead-bilder tänkt att användas av domstolarna. Enligt kommitténs mening torde ett sådant material vara väl ägnat att ge nämndemännen den grundläggande utbildning som de behöver för sitt uppdrag. Därutöver behöver nämndemännen regelbundet ta del av information rörande bl.a. ny lagstiftning och rättspraxis. I sammanhanget bör påpekas det särskilda ansvar som rättens ordförande har vid överläggning till dom. Denne (eller annan lagfaren ledamot) skall redogöra för omständigheterna i målet och innehållet i gällande rätt. Förutom nämnt informationsmaterial har DV och NRF utarbetat ett studiematerial, Nämndemannauppdraget (), som är tänkt att användas i studiecirklar för nämndemän i föreningarna runt om i landet. Det speglar i sju avsnitt nämndemännens skyldigheter och rättigheter, lagstiftning och rättskällor, handläggningen i tingsrätt, förvaltningsprocessen i länsrätt m.m. Förutom detta studiematerial, som säljs av NRF, finns även att tillgå ett antal videofilmer som på olika sätt illustrerar innebörden av nämndemannauppdraget. Material som det nu nämnda bidrar ytterligare till insikt hos nämndemännen om vad uppdraget innebär. Enligt vad kommittén erfarit är det inte ovanligt bland nämndemännen att dessa missuppfattar graden av utbildning och kunnande som krävs för uppdraget. Några av nämndemännen som besvarat kommitténs undersökning har efterfrågat mer omfattande utbildning och information än vad som är motiverat med hänsyn till att det rör sig om ett lekmannauppdrag. Några har uppgett att Nämndemännens introduktionsutbildning och information de själva fortbildar sig på olika vis, exempelvis genom studiecirklar på kvällstid eller genom att läsa juridisk litteratur etc. Från en domstol har framförts farhågor om att nämndemannakåren kommer att ställa nya högre krav på utbildning, detta som en följd av att kåren föryngras och att yngre människor ställer krav i större utsträckning än äldre.