sou · GQB322 · 2003-01-01 00:00:00 — Frågor om arbetstidens längd och förläggning har funnits på den politiska dagordningen . har flera statliga utredningar tillsatts med uppdrag att se över lagstiftningen på området. Av olika skäl har emellertid inga större förändringar genomförts . har en ny parlamentarisk kommitté getts i uppdrag att pröva frågor om bl.a. arbetstidens längd och förläggning. arbetstids- och semesterregler inledde sitt arbete . Det är naturligt att arbetstidsfrågan har ett stort utrymme i den politiska debatten. Få frågor har så stor betydelse för allas tillvaro som just arbetstiden. Diskussionen om arbetstid handlar om mer än den tid vi är på arbetet. Arbetstidens längd och förläggning har också stor betydelse för den tid vi inte arbetar, hur mycket tid vi kan ägna åt barn och familj, i vilken utsträckning vi kan ägna oss åt fritidsaktiviteter och föreningsliv. Arbetstiden har central betydelse för vår egen försörjning, för samhällsekonomin och vår gemen- samma välfärd. Arbetstid är också en aspekt som bör undersökas när frågor om hälsa och jämställdhet i arbetslivet diskuteras. Arbetstidsfrågan griper alltså in i stort och smått och påverkar oss både som individer och samhällsmedborgare. För att belysa några av dessa aspekter på arbetstidsfrågan ger kommittén ut ett antal skrifter. Genom att ta upp några av de vanligaste frågeställningarna i arbetstidsdiskussionen, på ett lite mer lättillgängligt och kortfattat sätt än vad som är brukligt i statliga utredningar, hoppas vi att skrifterna skall stimulera en bred samhällelig diskussion. För innehållet i skrifterna svarar dess författare. Kommittén har inte tagit ställning till innehållet. I denna fjärde skrift i serien görs en jämförelse av arbetstidens längd i olika länder. För tre av de undersökta länderna görs också en fördjupad undersökning av arbetstidsförhållandena, särskilt med avseende på genomförda arbetstidsförkortningar. Skriftens författare är , research manager på Europeiska fonden för förbättrade levnads- och arbetsvillkor i . Ordförande, arbetstids- och semesterregler (Knas) skrifter i serien är: Arbetstiden – lag eller avtal (SOU 2001:91) Arbetstiden – pengarna eller livet (SOU 2002:6) Arbetstiden – kortare arbetstid eller mer ledigt (SOU 2002:12) Del I Arbetstid i olika länder – en statistisk jämförelse Arbetstid enligt lag och avtal ....................................... Veckoarbetstid för samtliga sysselsatta .................................. Veckoarbetstid för anställda .................................................... 3.2.3 Veckoarbetstid för anställda kvinnor och män ........... Faktisk arbetad tid ....................................... Fördelning av faktisk arbetstid................................................ Helg- och semesterdagar ......................................................... Årsarbetstid för anställda......................................................... Del II Arbetstidsförkortning i tre europeiska länder – en kvalitativ jämförelse – kortaste reglerade arbetstiden i ........ Tillväxt och sysselsättning ...................................................... Utvecklingen av arbetstidslagstiftningen i ........... Införandet av lagstiftad 35-timmarsvecka.............................. 2.3.1 Metoder för att minska veckoarbetstiden................... Övertid och övertidsberäkning ................................... 2.3.3 Effekter på lönerna med anledning av 2.3.4 Ekonomiskt incitament för företagen......................... Kollektivavtal på arbetstidsområdet ....................................... Införandet av 35-timmarsvecka för offentligt anställda........ Utvärdering av 35-timmarsveckan.......................................... – kollektivavtalad arbetstidsförkortning ............ Kollektivavtal inom arbetstidsområdet .................................. 3.2.1 Arbetstidsförkortning och förläggning av – störst andel deltidsarbetande i Utvecklingen av deltidsarbete i ..................... 4.2.1 Frivilligt eller ofrivilligt deltidsarbete ......................... Ny lagstiftning om anpassning av arbetstiden....................... Frågan om arbetstidens längd är högt upp på den politiska agendan i flera länder inom EU och liksom i omdebatterad sedan ett flertal år. Varje land har sina unika utgångspunkter, kulturella och social värderingar samt institutionella förutsättningar, som speglar såväl debatt som resultaten av denna. Syftet med denna skrift är att jämföra arbetstiden och dess ut- veckling mellan olika länder. Skriften inleds i del I med en statistisk jämförelse av arbetstiden mellan samliga EU länder samt , och . Statistiken ger en översikt över likheter och skill- nader mellan länder samt bidrar till att förklara vissa av skillna- derna. För att bättre förstå och kunna jämföra arbetstidsförhållan- den mellan länder krävs dock en mer djupgående beskrivning och analys av ett lands nationella särdrag. En sådan beskrivning ges i del II av denna skrift. Del II har begränsats till tre länder, , och . Dessa länder har valt olika tillvägagångssätt för att förkorta arbetstiden. Sammanfattningsvis kan sägas att i har staten, genom lagstiftning, tagit på sig en stor del av ansvaret för att förkorta arbetstiden genom att definiera längden på arbets- veckan för heltidsanställda . Lagen är tvingande och möjligheten att arbeta fler timmar är begränsad. i sin tur har valt en annan väg där staten anger en maxgräns för arbetstiden () och lämnar över en stor del av ansvaret till fackför- bund och arbetsgivare att förhandla fram arbetstidsavtal. I skriften beskrivs metallindustrin, som infört 35-timmarsvecka, mer djup- gående. har valt att öka valmöjligheterna för indi- viden genom att lagstadga om en rättighet att gå upp och ned i arbetstid. Individen ges därmed en ökad möjlighet att anpassa sin arbetstid till engagemang utanför arbetet och sin totala livssituation. I detta sammanhang vill jag tacka sekretariatet för arbetstids- och semesterregler (N 2000:12) och då särskilt huvudsekreteraren och sekreteraren som har bidragit med konstruktiva synpunkter på skriftens manus. Den som på ett påtagligt sätt fått känna av manu- set är , assistent för kommittén, som bearbetat det till dess nu tryckta version. Vill även tacka kommitténs ledamöter som gett värdefulla kom- mentarer samt dem (forskarna , och på SCB samt på ) som tillhandahållit mig värdefull information och kommentarer. Arbetstid i olika länder – en statistisk jämförelse I denna del redovisas statistiska skillnader i arbetstid mellan Europeiska unionens medlemsstater samt , och . I vissa fall har dock inte statistik kunnat erhållas för samtliga länder. Arbetstid kan mätas och beskrivas på olika sätt. Vanligaste måt- ten är vanlig och faktisk veckoarbetstid samt årsarbetstid (se defi- nitioner nedan). Utfallen av de olika arbetstidsmåtten påverkas bl.a. av andelen hel- och deltidsanställda, andelen sysselsatta, andelen egenföretagare samt andelen män och kvinnor på arbetsmarknaden. Statistiken i denna del behandlar dessa olika variabler. Därutöver påverkas även arbetstiden av strukturen på arbetsmarknaden (sek- torer, yrkesgrupper, etc.), åldersstrukturen hos befolkningen samt kulturella och institutionella skillnader i olika länder. Det är därför svårt att fullt ut kunna göra helt rättvisande jämförelser av det sta- tistiska utfallet mellan olika länder. Ett annat stort problem är att statistiken från olika länder kan såväl definieras som mätas på olika sätt. För att överkomma vissa av dessa problem är merparten av statistiken i denna del hämtad från EU kommissionen (Labour Force Survey), (Employment Outlook) samt i vissa fall statistik från nationella källor. Trots detta kvarstår dock skillnader avseende definitioner och hur statistiken samlats in varför man måste vara försiktig vid jämförelser mellan länder. I samband med att statistiken redovisas beskrivs vissa av dessa statistiska problem. Inledningsvis beskrivs arbetstiden enligt lag och avtal. Statiken som sedan redovisas avser vanlig veckoarbetstid, faktisk arbetad tid samt årsarbetstid, inklusive separat redovisning av helg- och semesterdagar. De olika arbetstidsmåtten definieras vanligtvis enligt följande; Vanlig veckoarbetstid: Detta avser tiden som individen vanligtvis arbetar inklusive övertid som normalt utförs. Även eventuell bisyssla ingår i definitionen. Faktisk veckoarbetstid: Denna uppgift samlas in under en s.k. referensvecka och mäter hur många timmar den tillfrågade arbetade , inklusive arbetad övertid. Måttet inkluderar även individens frånvaro (på grund av t.ex. semester, sjukdom eller annan ledighet) under referensveckan. Årsarbetstid: Med detta menas faktiskt antal arbetade timmar i genomsnitt per person , inklusive ledighet/frånvaro (t.ex. semester, helgdagar, studier och sjukdom) och övertid. 2 Arbetstid enligt lag och avtal I detta avsnitt redovisas lagstadgad veckoarbetstid och genomsnittlig kollektivavtalad normal veckoarbetstid för heltids- anställda dagtidsarbetande. Uppgifterna för såväl lagstiftad som kollektivavtalad arbetstid avser en vanlig arbetsvecka utan speciella helgdagar. Redovisningen i tabell 1 är rangordnad utifrån längden på lagstiftad veckoarbetstid. Genom införandet av lagstiftad 35 tim- mars vecka , har den kortaste lagstiftade veckoarbetstiden. Ett antal länder har en lagstiftad veckoarbetstid , vilket indikerar maximal veckoarbetstid snarare än normal veckoarbetstid. Den genomsnittliga kollektivavtalade veckoarbetstiden har minskat i ett antal länder . Största för- kortningen har skett i vilket kan förklaras av införandet av 35 timmars arbetsvecka. Enligt insamlade uppgifter har den ge- nomsnittliga kollektivavtalade veckoarbetstiden i förkortats med . Arbetstid enligt lag och avtal Veckoarbetstid enligt lagstiftning respektive genomsnittlig kollektivavtalad normal veckoarbetstid för heltids- anställda i olika länder 38,6* **Uppgift saknas. Källor: Europeiska Kommissionen (2000) och Europeiska fonden för förbättrade levnads- och arbetsvillkor (2001). I de flesta länder definieras vanlig veckoarbetstid som den tid som individen vanligtvis arbetar inklusive övertid som normalt utförs, oavsett om den är betald eller inte. Även eventuell bisyssla ingår i definitionen. Däremot tas inte hänsyn till tillfällig frånvaro från arbetet, t.ex. semester, sjukfrånvaro, föräldraledighet och helg- ledigheter, eller tillfällig övertid. Definitionen i är dock nå- got annorlunda då övertid som ersätts eller pengar inte räknas in i vanlig arbetstid varför redovisad vanlig veckoarbetstid för kan vara något underskattad jämfört med andra länder. Detta bör dock vara av marginell betydelse. 3.1Veckoarbetstid för samtliga sysselsatta Tabell 2 visar den genomsnittliga vanliga veckoarbetstiden för samtliga sysselsatta. Tabellen visar även andel anställda och egen- företagare av samtliga sysselsatta samt den genomsnittliga vanliga veckoarbetstiden för dessa grupper. Som framgår av tabellen är det stor skillnad mellan med längst genomsnittlig vanlig veckoarbetstid för samtliga sysselsatta, , och med kortast veckoarbetstid, . Detta kan delvis förklaras av den stora andelen egenföretagare i , , respektive en stor andel deltidsarbetande i , (se tabell 4). Flertalet av övriga redovisade länder har en genomsnittlig vanlig veckoarbetstid bland sysselsatta inom inter- vallet 36 och . Veckoarbetstiden i är . Andel anställda respektive företagare av samtliga syssel- satta samt genomsnittlig vanlig veckoarbetstid för de olika grupperna (2000) *Faktisk arbetad tid samt anställda exklusive anställda inom jordbrukssektorn. **Faktisk arbetad tid samt endast anställda inom privat sektor. Källor: European Labour Force Survey (2001) och några länders arbetskraftsundersökningar. Anm. Uppgifterna är inte helt jämförbara mellan länderna p.g.a. olikheter i undersök- ningsmetod m.m. Som framgår av tabell 2 har företagarna i samtliga länder, förutom i och , en i genomsnitt betydligt längre vanlig vecko- arbetstid än anställda. För denna grupp varierar arbetstiden mellan i i . Detta innebär att ju större andel företagare ett land har, ju längre kommer den genomsnittliga vanliga veckoarbetstiden för samtliga syssel- satta att bli. För att öka jämförbarheten av vanlig veckoarbetstid mellan län- derna redovisas veckoarbetstiden för anställda fördelat på kön och hel- och deltid nedan. Nedanstående tabell redovisar genomsnittlig vanlig veckoarbetstid för anställda, hel- och deltid samt män och kvinnor, och är rang- ordnad utifrån det land med längst veckoarbetstid för samtliga hel- tidsanställda. Vanligen arbetade timmar i genomsnitt för anställda som arbetar heltid respektive deltid och fördelat på kön (2000) * Faktisk arbetad tid samt anställda exklusive anställda inom jordbrukssektorn. Källor: European Labour Force Survey (2001) och några länders arbetskraftsundersökningar. Anm. Uppgifterna är inte helt jämförbara mellan länderna p.g.a. olikheter i under- sökningsmetod m.m. Flertalet länder redovisar en vanlig arbetstid mellan 38,5 och för heltidsanställda. och skiljer sig från detta mönster, där heltidsanställda arbetar 43,6 respektive per vecka.1 Genomsnittlig veckoarbetstid i uppgår . redovisar kortast arbetstid för heltidsanställda, , vilket är kortare än . Vid jämförelse mellan genomsnittlig kollektivavtalad vecko- arbetstid (tabell 1) och vanlig veckoarbetstid för heltidsanställda (tabell 3) visar det sig att vanlig veckoarbetstid i samtliga länder, förutom , är längre än den genomsnittligt kollektivavtalade veckoarbetstiden. Detta kan bl.a. förklaras av att ett en del personer har bisyssla, vanligen jobbar övertid eller har oreglerad arbetstid. En annan förklaring är att kollektivavtalen inte omfattar samtliga heltidsanställda. Gemensamt för samtliga länder är att männen arbetar i genom- snitt längre än kvinnorna. Störst skillnad hittar vi i där heltidsanställda män jobbar mer än kvinnliga heltidsanställda. tillhör de länder där skillnaden i genomsnittligt arbetade timmar är minst mellan män och kvinnor. Variationen i arbetstid mellan länderna är något större bland del- tidsarbetande än bland heltidsarbetande. Kortast genomsnittlig deltid arbetar anställda i och () och längst i (). tillhör de länder där arbetstiden för deltidsanställda är bland de längsta, . Det går inte att hitta samma mönster mellan könen bland del- tidsanställda som för heltidsanställda. I vissa länder arbetar kvin- norna i genomsnitt längre än männen och vice versa. Störst är skill- naden i där deltidsarbetande kvinnor arbetar genomsnitt- ligen längre än deltidsarbetande män. Skillnaden är även relativt stor i där deltiden för kvinnor är i genomsnitt 1 Uppgiften från motsvarar faktiskt arbetad tid vilket generellt sett är något lägre då frånvaro är inkluderat i detta mått. längre än för män. Minst, eller ingen skillnad, är det mellan kvinnor och män i , och . Av tabell 4 (sorterad utifrån det land med störst andel deltidsanställda för samtliga sysselsatta) framgår det att det är stor skillnad i andelen deltidsarbetande mellan redovisad länder. har den största andel deltidsanställda där av samtliga sysselsatta (inkl. företagare) arbetar deltid. av sysselsatta kvinnor i jobbar deltid och av sysselsatta män. Detta kan jämföras med där av de sysselsatta arbetar deltid. I arbetar av samtliga sysselsatta deltid, vilket motsvaras av av männen och av kvinnorna. Gemensamt för samtliga länder är att kvin- nor arbetar deltid i större utsträcknig än män. Andel deltidsarbetande (%) av samtliga sysselsatta, fördelat på kön (2000) Källor: European Labour Force Survey (2001) och några länders arbetskraftsundersökningar. 3.2.3Veckoarbetstid för anställda kvinnor och män I samtliga länder, förutom och , är majoriteten av anställda män. Som framgår av tabell 5 är skillnaden störst i där av alla anställda är män. I är av samtliga anställda är kvinnor och män. I är av de anställda kvinnor och män. Det framgår även att längden är längre för män än för kvinnor. Störst är skillnaden i där män- nen i genomsnitt jobbar mer än kvinnorna. Som redovisats tidigare är de huvudsakliga förklaringarna att kvinnor arbetar deltid i större utsträckning än män samt att heltidsanställda män arbetar fler timmar i gennsnitt än heltidsanställda kvinnor. I , och där skillnaden i veckoarbetstid mellan anställda män och kvinnor är minst, är också deltids- arbetandet mellan könen jämnast fördelat (se tabell 4). Andel kvinnor och män av anställda samt antal vanligen arbetade timmar (2000) * Faktisk arbetad tid. Källor: European Labour Force Survey (2001) och några länders arbetskraftsundersökningar. Anm. Uppgifterna är inte helt jämförbara mellan länderna p.g.a. olikheter i undersöknings- metod m.m. 4 Faktisk arbetad tid Faktisk arbetad tid mäter hur många timmar den till- frågade arbetade under en viss vecka, s.k. referensvecka, inklusive arbetad övertid och frånvaro p.g.a. t.ex. sjukdom, semester, helgdagar och/eller andra ledigheter. Då frånvaro ingår i detta mått är faktisk veckoarbetstid kortare i de flesta länderna än vanlig veckoarbetstid. I vissa länder samlas statistiken in , och i andra länder samlas all data in (så är fallet i , och ). På grund av olikheterna i datainsamling måste man vara försiktig vid länder- jämförelser. Tabell 6 är rangordnad utifrån längden på genomsnittlig faktiskt arbetad tid för heltidsanställda. Resultatet visar att hel- tidsanställda arbetar mest i , . Längst i arbetar heltidsanställda i , och , i genomsnitt cirka . Detta kan jäm- föras med våra nordiska grannländer och där mot- svarande grupp jobbar . I uppgår den faktiska veckoarbetstiden för heltidsanställda . redovisar den längsta genomsnittliga faktiska arbetstiden för samtliga anställda, jämfört med genom- snittet i , . Genomsnittlig faktisk arbetad veckoarbetstid för samtliga anställda samt för heltidsanställda (2000) *Exklusive anställda inom jordbrukssektorn. **Avser anställda i privat sektor. ***Uppgift saknas. Källor: European Labour Force Survey (2001) och några länders arbetskraftsundersökningar. Anm. Uppgifterna är inte helt jämförbara mellan länderna p.g.a. olikheter i undersöknings- metod m.m. 4.1Fördelning av faktisk arbetstid Jämförelser av arbetstid mellan olika länder baseras ofta på genom- snittlig arbetstid. Ett genomsnitt döljer dock hur arbetstiden är fördelad i ett land. Genomsnittet kan därför vara detsamma trots att fördelningen ser helt olika ut. För att få en något mer nyanserad bild av hur den faktiska arbetstiden fördelas bland anställda har tabell 8 tagits fram och baseras på samma data som i tabell 6. I tabell 8 framgår dels genomsnittlig faktisk veckoarbetstid för anställda samt hur denna fördelas inom vissa timintervall. Tabellen är rangordnade efter genomsnittlig arbetstid . Genomsnittlig faktisk arbetstid för anställda samt hur arbetstiden fördelas inom vissa timintervall, uttryckt i procent 15–24 h 25–34 h 35–39 h 40–44 h 45–54 h Källa: , Labour Force Survey (2000). Tabell 8 visar att mer än hälften () av samtliga anställda i arbetade vilket kan jämföras i EU-genomsnitt. Flertalet av dessa arbetar mellan 40 och (jämfört i EU genomsnittet). Det finns även en relativt stor andel () av de anställda i som arbetar eller kortare , vilket kan förklaras av en stor andel deltidsarbetande. Att genom- snittlig faktisk veckoarbetstid i är kortare än i EU-genom- snittet kan till stor del förklaras av en relativt stor andel deltids- arbetande som arbetar eller mindre. Vi kan även se att arbetstiden bland anställda i , och är starkt koncentrerad mellan 35 och (av de anställda i samtliga tre länder). kan ses som dess motsats. Här arbetar majoriteten eller kortare alternativt . av de anställda i arbetar mellan 35 och , vilket kan jämföras med i i EU-genomsnitt och i . Statistiken visar att av de anställda i arbetar eller kortare . Även i har man en re- lativt kort faktisk redovisad veckoarbetstid, arbetar 34 tim- mar eller kortare . Med årsarbetstid menas faktiskt antal arbetade timmar i genomsnitt per person , inklusive ledighet/frånvaro (t.ex. semester, helgdagar, studier och sjukdom) och övertid. Måttet syftar därmed till att ge en bättre helhetsbild av arbetstiden än vad veckoarbets- tidsmåttet ger. Ett stort dilemma med uppgifterna är dock att det inte finns någon internationell jämförbar statistik avseende års- arbetstiden. Definitionerna och beräkningarna är ej helt överens- stämmande mellan de olika länderna varför jämförelser blir svåra att göra. Som framgår av tabell 9 är antalet helgdagar relativt lika mellan redovisade länder. När det gäller semesterdagar är det land med minst antal semesterdagar. Övriga länder har mellan 20–25 dagars semester . Antal helg- och semesterdagar (lägsta antalet) enligt lag *räknas som arbetsdag vilket innebär att t.ex. motsvarar 5 veckors ledighet. **räknas som arbetsdagar vilket innebär att motsvarar ca 4 veckors ledighet. Källor: Europeiska kommissionen (2000), Japanska arbetslivsinstitutet (2001) och Trade union council, TUC (2001). I tabell 10 redovisas faktisk arbetstid 1990, 1996 och 2000. Länderna har rangordnats efter antal faktiskt arbetade timmar . Bland redovisade länder är årsarbetstiden, dvs. antalet faktiskt arbetade timmar i genomsnitt per anställd, längst i och kortast i . Skillnaden mellan dessa länder är vilket motsvarar (motsvarande ). Årsarbetstiden bland anställda i uppgår , vilket är kortare än men längre än i . I samtliga länder, förutom i och , har årsarbetstiden minskat . I har årsarbetstiden ökat och i är ökningen . Enligt kommentar från SCB kan ökningen i delvis förklaras av ett ökat övertidsuttag, som sjukfrånvaron minskat för att sedan öka . Största minskningen av årsarbetstiden går att finna i och . I dessa länder har den genomsnittliga årsarbetstiden min- skat . Faktiskt arbetade timmar i genomsnitt per anställd och år *Uppgift för . **I genomsnitt per sysselsatt. Källor: Employment Outlook (2001) utom för där Arbetskrafts- undersökningarna () SCB har använts. Anm. Uppgifterna är inte helt jämförbara mellan länderna pga olikheter i under- sökningsmetod m.m. En analys av statistiken visar att andelen deltidsarbetande och egenföretagare av samtliga sysselsatta har en stor inverkan på det statistiska utfallet över den genomsnittliga vanliga veckoarbetstiden för sysselsatta i ett land. Den genomsnittliga vanliga arbetstiden för sysselsatta i är relativt låg jämfört med andra länder (36,). Bland redo- visade länder har endast , och en kortare genomsnittlig arbetstid. Den korta arbetstiden bland sysselsatta i kan huvudsakligen förklaras av en relativt hög andel deltidsanställda i , en relativt låg andel egenföretagare (vilka även jobbar färre timmar än egenföretagare i flertalet andra länder) och en hög andel förvärvsarbetande kvinnor (högst bland redovisade länder), som i genomsnitt arbetar färre timmar än män. Den genomsnittliga vanliga veckoarbetstiden för heltidsanställda i uppgår vilket är ett medianvärde bland de redovisade länderna. Tillsammans med och , visar upp den minsta skillnaden mellan genomsnittlig vecko- arbetstid mellan heltidsanställda män och kvinnor. Skillnaden i dessa länder är endast cirka , vilket kan jämföras med där skillnaden mellan kvinnor och män uppgår till . Resultatet för faktisk veckoarbetstid följer i stort samma mönster som vanlig arbetstid. Den faktiska veckoarbetstiden för anställda i uppgår till vilket är lägre än EU genomsnittet (36,). Vid en granskning av hur genomsnittlig faktisk arbetstid är distribuerad i olika timintervall framgår det att mer än hälften () av alla anställda i arbetade mer än , jämfört i EU- genomsnitt. Den genomsnittliga faktiska veckoarbetstiden balan- seras ned av att av anställda i arbetar färre än (i EU genomsnitt). ord en stor grupp som arbetar relativt många timmar och en stor grupp som arbetar få timmar relativt andra länder. Ett land med större extremer än är . I arbetar majoriteten kortare än eller längre än . av de anställda i arbetar mellan 35 och , vilket kan jämföras i .