sou · GQB374d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Utredningen har valt att vid utformningen av lagtexten följa den svenska ver- sionen av direktivet, även om denna version inte är så tydlig som den franska eller engelska versionen i ovan nämnda hänseende. Den svenska versionen lyder :I den mån varorna och tjänsterna används för den skattskyldiga personens skattepliktiga transaktioner..., att jämföras med den franska versionen la mesure où les biens et les services sont utilisés pour les besoins de ses opérations taxées... och den engelska versionen In so far as the goods are used for the purposes of his taxable transactions....I detta sam- manhang skall framhållas att i ett antal domar har uttalat att rätten till avdrag för ingående skatt kan avse såväl den beskattningsbara personens skattepliktiga transaktioner som hans allmänna omkostnader för de skattepliktiga transaktionerna (se domarna i mål C-4/94 p. 25, C-98/98 p. 31, C-408/98 p. 35 och 36 samt C-16/00 Cibo Participations p. 27–35). Till följd av att definitionen av beskattningsbar person även kan omfatta företag under ett uppbyggnadsskede, tidigareläggs rätten till avdrag för ingående skatt, se avsnitt 3.5.3. De personer som enligt nuvarande regler är hänvisade till att ansöka om återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 9 § på grund av att några skatte- pliktiga transaktioner ännu inte har företagits i verksamheten kan alltså få rätt till avdrag för ingående skatt enligt 8 kap. Avdragsrätten begränsas slutligen av att de förvärvade eller importerade varorna och tjänsterna skall avse den beskattningsbara personens skattepliktiga transaktioner, se direktivets lydelse som återgetts ovan. Förslaget innebär att transaktionstänkandet ut- tryckligen införs i den svenska lagen, vilket torde överensstämma med en EG-konform tillämpning av nuvarande bestämmelser. Som tidigare nämnts avses med skattepliktiga transaktioner sådana transaktioner som omfattas av tillämpningsområdet för mervärdes- skatt, se avsnitt 2.1, och som inte undantagits från skatteplikt enligt 3 kap. Se även avsnitt 3.5.7. Bestämmelsen i paragrafens andra stycke, som saknar direkt motsvarighet i direktivet (se SOU 1994:88 s. 232), har ändrats i enlighet med vad som föreslagits beträffande första stycket. Bestämmelserna i denna paragraf saknar direkt motsvarighet i direktivet, men har ansetts förenliga därmed, jfr SOU 1994:88 s. 233 f. Bestämmelsen i första stycket 1 gäller skatt i samband med övertagande av annan beskattningsbar persons rörelse eller del därav. Fråga är närmast om ett slags övergångsregel vid överlåtelse av rörelse för att ingående skatt inte skall förbli outnyttjad som avdrag. Ändringen innebär att avdragsrätten knyts till egenskapen av beskattningsbar person. Hänvisningen till 10 kap. 9–13 §§ tas bort dels av skäl som anges i avsnitt 3.5.3, dels till följd av att den som har rätt till återbetalning enligt nämnda bestämmelser skall vara en beskattningsbar person. Uttrycket rörelse ersätter verk- samhet. Förslaget i första stycket 2 innebär att en beskattningsbar person som är delägare i en delägarförvaltad samfällighet får göra avdrag för sin andel av den ingående skatt som hänför sig till sam- fällighetens förvärv under förutsättning att den fastighet som ingår i samfälligheten används för hans skattepliktiga transaktioner. Avdragsrätten knyts således till egenskapen av beskattningsbar person. Bestämmelsens tillämpning begränsas vidare av att fråga skall vara om en delägarförvaltad samfällighet, dvs. en samfällighet som inte utgör något självständigt skattesubjekt. I enlighet med vad som redovisats i avsnitt 3.2 är samfällighetsföreningar däremot juridiska personer och kan därför också vara beskattningsbara per- soner och i den mån de utövar ekonomisk aktivitet ha rätt till avdrag för ingående skatt, jfr även RÅ 2002 ref. 13. Ett för- tydligande härom har gjorts i lagtexten. Rätt till avdrag föreligger vidare endast och i den mån den fastighet som ingår i sam- fälligheten används för den beskattningsbara personens skatteplik- tiga transaktioner, se avsnitt 3.5.6. Bestämmelsen i första stycket 3 innebär att den beskattningsbara personen har rätt till avdrag för skatt som han har betalat vid import av vara utan att ha varit betalningsskyldig eller om han har betalat ersättning för skatten till den som haft sådan betalnings- skyldighet. Bestämmelserna har i ett tidigare sammanhang bedömts kunna kvarstå med hänsyn till att medlemsländerna givits viss frihet att bestämma vem som skall vara betalningsskyldig. Därför har det ansetts att såväl betalningsskyldighet som avdragsrätt torde kunna uppkomma för annan än den som egentligen importerat en vara, se SOU 1994:88 s. 233. Den föreslagna ändringen innebär att avdragsbestämmelsen knyts till egenskapen av beskattningsbar person, dvs. beskatt- ningsbar person ersätter skattskyldighet när det är skattesubjek- tet som avses. I de fall som skattskyldighet används i betydelsen skyldighet att betala skatt har detta ersatts av uttrycket betal- ningsskyldighet, se kommentar till 1 kap. 2 § ML. Bestämmelsen i första stycket 4 avser skatt som påförts säljaren (annan således) med stöd av 2 kap. 7 § ML (uttag av tjänster i vissa fall som tillförts fastighet som utgör omsättningstillgång i bygg- nadsrörelse). Ändringen innebär att avdragsrätten har knutits till egenskapen av beskattningsbar person hos köparen. Bestämmelsen i första stycket 5 avser rätten till avdrag för in- gående skatt inom en koncern, den s.k. slussningsregeln. Änd- ringarna innebär dels att avdragsrätten har knutits till egenskapen av beskattningsbar person, dels att en omformulering skett till följd av att uttrycket skattskyldighet tas bort, se avsnitt 3.5.6. Slutligen har hänvisningen till 10 kap. 9 § tagits bort av skäl som anges i avsnitt 3.5.3. Bestämmelsen i första stycket 6 ger en fastighetsägare möjlighet att få avdrag för eller återbetalning av skatt som han tidigare redovisat på grund av uttag, se prop. 1999/2000:82 s. 126. Änd- ringarna innebär dels att avdragsrätten har knutits till egenskapen av beskattningsbar person, dels att en anpassning skett till det s.k. transaktionstänkandet, se avsnitt 3.5.7. Slutligen har hänvisningen till 10 kap. 9 § tagits bort eftersom denna bestämmelse föreslås slopad. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om den ingående skattens storlek, har omformulerats till följd av att uttrycket skattskyldig- het tas bort enligt förslag i avsnitt 3.5.5. Den ingående skatten motsvarar vad som är utgående skatt hos den som är betalnings- skyldig för den skatt som belöper på en transaktion. Någon materiell förändring är inte avsedd. I andra stycket har hänvisningen till 13 kap. ändrats till följd av omnumreringen i det kapitlet. Bestämmelsen i punkt 2 beträffande inskränkningar i avdragsrätten när det gäller representation, har endast ändrats på så sätt att beskattningsbar person har förts in som subjekt. Andra stycket innehåller hänvisningar till vissa bestämmelser i andra kapitel om begränsning av avdragsrätten. Bestämmelsen har således närmast upplysningskaraktär. De föreslagna reglerna i 9 d kap. ML om befrielse från mervärdesbeskattning för små företag innehåller i 5 § en bestämmelse om att den som omfattas av befrielse inte har rätt till avdrag för ingående skatt. En hänvisning till den bestämmelsen bör läggas till i förevarande 9 § andra stycket. Bestämmelsen om avdragsrätt för finansieringsföretag i samband med övertagande av vara har endast ändrats på så sätt att hän- visningen till 10 kap. 9 § tagits bort. Bestämmelserna om fördelning av den ingående skatten förutsätter att fråga är om förvärv eller import som hänför sig till såväl skatte- pliktiga transaktioner som transaktioner som är undantagna från skatteplikt eller faller utanför tillämpningsområdet för mervärdes- skatt. Paragrafen har sin närmaste motsvarighet i direktivets artikel 17.5. I paragrafen beskrivs tre olika situationer där den ingående skatten inte är helt avdragsgill. Den första situationen gäller in- gående skatt som avser förvärv eller import som i sig delvis träffas av någon begränsning i avdragsrätten. Den andra situationen avser fall där den ingående skatten avser förvärv eller import som görs gemensamt för flera olika slags transaktioner av vilken någon inte är skattepliktig, dvs. antingen är undantagen från skatteplikt eller faller utanför tillämpningsområdet för mervärdesskatt. Den tredje situationen är när den ingående skatten hänför sig till förvärv eller import som görs för en transaktion som endast delvis beskattas. I första hand skall den avdragsgilla ingående skatten bestämmas med hänsyn till hur stor del av ett förvärv eller import som medför avdragsrätt i den första situationen, respektive är hänförlig till skattepliktiga transaktioner i den andra och tredje situationen. Om denna del inte kan fastställas skall uppdelning ske efter skälig grund. Ändringarna i bestämmelsen föranleds av att transaktions- tänkandet ersätter verksamhetstänkandet, enligt förslagen i av- snitt 3.5.6. Vidare upprepas den begränsning av avdragsrätten som gäller enligt 3 §, att rätten till avdrag endast avser varor och tjänster avsedda att användas för den beskattningsbara personens skatte- pliktiga transaktioner, se kommentaren till 3 §. I paragrafen regleras begränsning av avdragsrätten för ingående skatt för olika föreställningar till den del intäkterna utgörs av bidrag eller stöd från det allmänna om inte utgör ersättning för om- satt tjänst, se prop. 1996/97:10 s. 56. Någon materiell förändring är inte avsedd utan en omformulering har skett i syfte att ta bort uttrycket verksamhet, se förslagen i avsnitt 3.5.6. Det skall tilläggas att bestämmelsen är föremål för ändrings- förslag i en promemoria som har upprättats inom Finansdeparte- mentet, dnr Fi2002/2346. Enligt första stycket 1 skall någon uppdelning av skatten enligt 13 § eller 13 a § inte ske om förvärvet eller importen till mer än 95 pro- cent görs för skattepliktiga transaktioner. Den föreslagna änd- ringen torde inte medföra någon materiell förändring. Någon uppdelning skall enligt första stycket 2 inte heller ske om av de transaktioner som den beskattningsbara personen utför i denna egenskap utgörs av skattepliktiga transaktioner och skatten för förvärvet eller importen inte överstiger . För- slaget torde innebära en materiell förändring till följd av att det är den beskattningsbara personens omsättning som beaktas och inte enbart omsättningen i verksamheten. Detta är en följd av att avdragsrätten är knuten till den beskattningsbara personen och inte till dennes verksamhet. Bestämmelsen i andra stycket innebär att någon uppdelning av skatten inte behöver ske när den ingående skatten avser förvärv eller import för både transaktioner som med- för avdragsrätt och transaktioner som medför återbetalningsrätt enligt 10 kap. 11–13§§. Ändringarna innebär att en anpassning har skett till följd av att transaktionstänkandet införs och uttrycket verksamhet tas bort. Vidare har hänvisningen till 10 kap. 9 § tagits bort eftersom denna bestämmelse slopas. Den föreslagna ändringen innebär att när personbilar eller motor- cyklar förhyrs för andra ändamål än de som anges i bestämmelsens första stycke, får avdrag inte göras för den ingående skatt som hänför sig till förhyrningen av fordonet om det endast i ringa omfattning används för skattepliktiga transaktioner. Någon mate- riell förändring av bestämmelsen är inte avsedd. De särskilda bestämmelserna om fördelning av ingående skatt av- seende driftskostnader eller hyra av personbilar eller motorcyklar, har i likhet med övriga avdragsbestämmelser knutits till egenskapen av beskattningsbar person. Tanken med bestämmelsen är att avdragsrätten inte skall begränsas av det förhållandet att bilen används såväl för skattepliktiga transaktioner som för privat bruk eller i s.k. blandad verksamhet, dvs. för såväl skattepliktiga trans- aktioner som transaktioner undantagna från skatteplikt, jfr prop. 1993/94:99 s. 216. Avsikten med de föreslagna förändringarna är att bibehålla bestämmelsernas nu gällande materiella innehåll. Ändringen är en följd av införandet av begreppet beskattningsbar person. Någon materiell förändring är inte avsedd. I detta kapitel föreslås endast följdändringar till vad som föreslagits i tidigare kapitel. Några förändrade överväganden beträffande de införda jämkningsbestämmelserna har således inte gjorts, se prop. 1999/2000:82. Bestämmelsen ändras endast på så sätt att hänvisningen till 10 kap. 9 § slopas till följd av att den bestämmelsen tas bort, se avsnitt 3.5.3. Ett nytt tredje stycke har lagts till i paragrafen. Det nya stycket innehåller en utvidgning av vad som avses med ändrad användning av en vara. Tillägget innebär att med ändrad användning av en vara enligt första stycket avses även det fallet att den om förvärvat eller importerat varan blir befriad från skatt enligt bestämmelserna i det föreslagna kapitel 9 d med särskilda regler för små företag. Den som gjort avdrag för ingående skatt i anledning av förvärv av en investeringsvara kan således bli skyldig att jämka den avdragna skatten, om han inom den tid som anges i 6 § (korrigeringstiden) blir skattebefriad enligt reglerna i 9 d kap. I dessa fall innebär jämkningen att avdragsrätten minskar, dvs. viss del av det gjorda avdraget skall betalas tillbaka till staten. Bestämmelsen ändras endast redaktionellt på så sätt att en hän- visning till de tillgångar som avses i 3 kap. 3 § första stycket 2 ersätter paragrafens sista stycke. Någon materiell förändring är följaktligen inte avsedd. Den föreslagna ändringen föranleds av att uttrycken skattskyldig och verksamhet tas bort av skäl som redovisas i avsnitt 3.5.6 respektive 3.5.7. I första stycket ersätter uttrycket frivillig beskatt- ning sålunda frivillig skattskyldighet, se kommentar till 9 kap. Uttrycket rörelse ersätter verksamhet som i detta sammanhang har en mer generell betydelse. Förvärvaren får överta överlåtarens rättighet och skyldighet att jämka avdrag för ingående skatt endast om han har avdragsrätt eller rätt till återbetalning enligt 10 kap. 11 eller 12 §. En omformulering har följaktligen gjorts för att ta bort uttrycket skattskyldig. Hänvisningen till 10 kap. 9 § har slopats av skäl som anges i kommentaren till 8 kap. 3 §. Ändringarna i andra stycket är en följd av att bestämmelserna om mervärdes- skattegrupper har anpassats till begreppet beskattningsbar person och flyttats till det nya 1 a kap. 10–15 §§. En omformulering har gjorts i likhet med den som gjorts i föregående paragraf för att ta bort uttrycket skattskyldig. Hän- visningen till 10 kap. 9 § har slopats av skäl som anges i kommen- taren till 8 kap. 3 §. Bestämmelsen har anpassats till vad som gäller för beskattningsbara personer vid konkurs enligt förslaget i 1 a kap. 7 §, som motsvarar den tidigare bestämmelsen i 6 kap. 3 § ML. Bestämmelserna i 9 kap. avser frivillig beskattning för vissa fastig- hetsupplåtelser och motsvaras i direktivet av den fakultativa bestämmelsen i artikel 13.C. Den frivilliga beskattningen innebär att en beskattningsbar person väljer att beskattas för sådan fastig- hetsuthyrning eller bostadsrättsupplåtelse som annars skulle vara undantagen från skatteplikt enligt 3 kap. 3 § andra stycket och tredje stycket 1 och 2 och kan sägas utgöra ett undantag från undantaget från skatteplikt. Härigenom beskattas uthyrningen eller upplåtelse med åtföljande rätt till avdrag för ingående skatt. I enlighet med vad som föreslås i avsnitt 3.5.5 ersätter frivillig beskattning uttrycket frivillig skattskyldighet. Detta gäller såväl de enskilda bestämmelserna som rubrikerna till och underrubri- kerna i kapitlet. Någon materiell förändring av bestämmelserna som setts över, se SFS 2000:500 och prop. 1999/2000:82, är inte avsedd. Hänvisningen i första stycket till den omskrivna portalparagrafen i 1 kap. 1 § kompletteras med en hänvisning till den nya bestäm- melsen i 1 kap. 1 a §. I enlighet med vad som sagts inledningsvis ersätter frivillig beskattning uttrycket frivillig skattskyldighet såväl i första stycket som i tredje stycket. Vidare har paragrafhän- visningen till bestämmelserna om mervärdesskattegrupper och grupphuvudman i sådan grupp ändrats till följd av att dessa be- stämmelser har flyttats till 1 a kap. 10–15 §§. Andra stycket har ändrats i enlighet med de förändringar som föreslagits i be- stämmelserna om mervärdesskattegrupper, se kommentaren till 1 a kap. 10–15 §§. Ändringarna i denna paragraf följer av vad som sagts i kom- mentaren till 1 §. Ändringarna i denna paragraf följer av vad som sagts i kom- mentaren till 1 §. Bestämmelserna reglerar från vilken dag inträdet i det frivilliga systemet skall gälla och har omformulerats till följd av vad som sagts inledningsvis. I paragrafen regleras den frivilliga beskatt- ningen och tillhörande rättigheter och skyldigheter skall övergå till den nye fastighetsägaren vid överlåtelse av fastighet. Bestämmelsen har omformulerats på grund av att uttrycken skattskyldighet och verksamhet föreslås tas bort. Någon materiell förändring av bestämmelsernas innehåll är inte avsedd. 6–8 §§ I bestämmelserna om den frivilliga beskattningens upphörande och fastighetsägarens rätt till avdrag ersätter frivillig beskattning ut- trycket frivillig skattskyldighet. 10–13 §§ I jämkningsbestämmelserna ersätter frivillig beskattning ut- trycket frivillig skattskyldighet i enlighet med vad som ovan sagts. I 10 § 2 införs det s.k. transaktionstänkandet, se avsnitt 3.5.6, och tas hänvisningen till 10 kap. 9 § bort, se kommentaren till 8 kap. 3 §. Kapitlet innehåller bestämmelser om det särskilda system för beskattning av begagnade varor, konstverk, samlarföremål och antikviteter som föreskrivs i direktivets artikel 26a. Bestämmel- serna infördes i samband med EG-inträdet (SFS 1995:700; prop. 1994/95:202). De ändringar som föreslås i kapitlet är en direkt följd av införandet av begreppet beskattningsbar person, se avsnitt 3.2 och 3.3 samt kommentaren till det nya 1 a kap. Sålunda ersätter beskattningsbar person det nuvarande subjektet näringsidkare och betecknar beskattningsbar återförsäljare vad som enligt nuvarande bestämmelser avses med skattskyldig återförsäljare (jfr engelska taxable dealer). En beskattningsbar återförsäljare är följ- aktligen en beskattningsbar person som tillika betraktas som återförsäljare enligt 9 a kap. 8 §. Utöver de förändringar som nämnts inledningsvis införs uttrycket icke beskattningsbar person för att beteckna sådana personer som inte är beskattningsbara personer enligt definitionen i det nya 1 a kap, se avsnitt 1.7.3. Till följd av förslaget att slopa be- stämmelsen i 1 kap. 2 a §, se avsnitt 3.3.5, tas hänvisningen till den paragrafen bort. Nuvarande bestämmelse i punkt 5 flyttas till fjärde punkten, som endast har omformulerats. 2–3 §§ Ändringarna i dessa bestämmelser följer av vad som sagts inled- ningsvis. Utöver de förändringar som berörts inledningsvis föreslås en terminologisk justering. Ekonomisk aktivitet ersätter uttrycket ekonomisk verksamhet. Ändringarna i dessa bestämmelser följer av vad som sagts inled- ningsvis. 13 –14 §§ Ändringarna i dessa bestämmelser följer av vad som sagts inled- ningsvis. Kapitlet innehåller bestämmelser om det särskilda system för marginalbeskattning av omsättning av resetjänster som utförs av resebyråer och researrangörer och som föreskrivs i direktivets artikel 26. Bestämmelserna infördes i samband med EG-inträdet (SFS 1995:700; prop. 1994/95:202). De ändringar som föreslås i 1, 2, 4–6 §§ är en direkt följd av införandet av begreppet beskatt- ningsbar person, se avsnitt 3.2 och 3.3 samt kommentaren till det nya 1 a kap. Sålunda ersätter beskattningsbar person det nu- varande subjektet näringsidkare. Eftersom uttrycket verksamhet föreslås slopat, se avsnitt 3.5.6, har kapitlet fått en ny rubrik. Jfr rubriken i den engelska versionens artikel 26 Special scheme for agents. Någon materiell förändring av bestämmelsernas innehåll, utöver vad som följer av införandet av begreppet beskatt- ningsbar person, är inte avsedd. Beskattningsbar person ersätter näringsidkare i enlighet med vad som sagts inledningsvis. Beskattningsbar person ersätter näringsidkare i enlighet med vad som sagts inledningsvis. Beskattningsbar person ersätter näringsidkare i enlighet med vad som sagts inledningsvis. Det skall tilläggas att bestämmelsen är föremål för ändrings- förslag i en promemoria som har upprättats inom Finansdeparte- mentet, dnr Fi2002/2346. Beskattningsbar person ersätter näringsidkare i enlighet med vad som sagts inledningsvis. Beskattningsbar person ersätter näringsidkare i enlighet med vad som sagts inledningsvis. Bestämmelserna i 9 c kap. ML gäller undantag från skatteplikt i vissa fall vid import, omsättning och gemenskapsinterna förvärv av varor om dessa är eller skall placeras i ett skatteupplag. Reglerna har sin motsvarighet i direktivets artikel 16. Reglerna om undantag från skatteplikt för varor som placeras i vissa lager innebär inte ett definitivt undantag från skatteplikt utan i stället att beskattningen skjuts upp så länge varan är placerad på angivet sätt. När varan tas ut ur lagret skall beskattning ske. Detta anges i 4 § . Regeln är dock inte någon regel om den beskattnings- grundande händelsen och inte heller en regel om när redovisning av skatten skall ske. En redovisningsregel för skatt som skall tas ut enligt denna paragraf föreslås införd i 13 kap. 19 §. I paragrafens andra stycke föreslås att uttrycket skattskyldighet ersätts med betalningsskyldighet samt att hänvisningen till 1 kap. 5 § tas bort eftersom den föreslås slopad. I övrigt görs endast redaktionella ändringar. Paragrafen innehåller en specialbestämmelse om vem som är skyldig att betala skatten under visa förhållanden, dvs. vad som i 1 kap. 2 § har betecknats med betalningsskyldighet, se förslag i avsnitt 3.5.5. Motsvarande uttryck föreslås därför i denna be- stämmelse. Kapitlet är nytt och innehåller regler om befrielse från mervärdes- beskattning för små företag. Reglerna grundas på artikel 24 i direktivet och anslutningsfördrag med EU. Reglerna är utformade som en särordning i ML och innebär att de vars sammanlagda årliga intäkter, beräknat på visst sätt, understiger inte är skyldiga att debitera och redovisa mervärdesskatt. De har inte heller rätt till avdrag eller återbetalning av ingående skatt. Reglerna skall gälla utan begäran för beskatt- ningsbara personer som är allmännyttiga ideella föreningar eller registrerade trossamfund. Övriga beskattningsbara personer kan medges befrielse efter att ha begärt detta särskilt. För den som är skattebefriad finns dock en rätt att begära inträde i mervärdes- skattesystemet och därmed debitera och redovisa mervärdesskatt. Reglerna om skattebefrielse får med hänsyn till detta karaktären av frivilliga regler. Den som är skattebefriad enligt de föreslagna reglerna är ändå att betrakta som en beskattningsbar person, varför den föreslagna särordningen inte utgör något undantag från de bestämmelserna. Därigenom står den som är skattebefriad inte helt och hållet utanför mervärdesskattesystemet. I paragrafen anges tillämpningsområdet för de föreslagna reglerna om skattebefrielse för små företag. Med små företag avses enligt första stycket sådana beskattningsbara personer som uppfyller för- utsättningarna för att medges befrielse från mervärdesbeskattning. Andra och tredje styckena innehåller begränsningar för tillämplig- heten av de föreslagna bestämmelserna. I andra stycket anges således att bestämmelserna är tillämpliga på ett företags omsättning av varor och tjänster. Grunden för den regeln är artikel 24.3. De föreslagna bestämmelserna om skattebefrielse omfattar således inte andra beskattningsgrundande händelser än omsättning. Detta inne- bär att den som omfattas av skattebefrielse måste betala skatt i anledning av gemenskapsinterna förvärv och import. Vad nu sagts gäller också vid s.k. omvänd betalningsskyldighet, dvs.