sou · GQB329d2 · 2003-01-01 00:00:00 — I det alternativet stiger arbets- kraftsdeltagandet från och når en topp på cirka , varefter andelen personer i arbetskraften planar ut på en något lägre nivå. Beräkningarna visar att det krävs stora ökningar av de äldres deltagande i arbetskraften för att försörjningskvoten ska minska eller bruttonationalprodukten öka. har räk- nat på vad som händer om andelen som får förtidspension minskar till den lägsta nivå som noterades och arbets- kraftsdeltagandet även för andra grupper ökar till en nivå som endast nåtts tillfälligt under kraftiga högkonjunkturer. Även dessa omfattande förändringar skulle dock bara leda till att den ålder då de personer som är yrkesverksamma lämnar yrkeslivet ökar med mellan och . Jämfört med referensalternativet blir effekten på försörjningskvoten marginell. Att effekten inte blir större beror på att ökningen av arbetskraftsutbudet är så liten i förhållande till det totala antalet ålderspensionärer. Effekten på bruttonationalprodukten blir också marginell, medan utgifterna för förtidspensioner blir cirka 5 pro- cent lägre än i referensalternativet. Inte ens med ett antagande om att personer som är kvar i arbetskraften arbetar fram kom- binerat med extremt stora förändringar av förtidspensionsriskerna och arbetskraftsdeltagandet upprätthålls försörjningskvoten på dagens nivå, utan sjunker till cirka 1,5 yrkesaktiva per pensionär , istället för referensalternativets 1,4. Bruttonationalproduk- ten blir däremot större än 2030. Resultaten av den samhällsekonomiska kalkylen visar att tillväxten gynnas om de äldre väljer att arbeta mer. Huruvida väl- färden ökar beror på om värdet av de positiva effekterna av ett ökat arbetsutbud överväger värdet av de negativa effekterna av till exem- pel minskad fritid och ökad påfrestning i arbetslivet. För att några positiva effekter på tillväxten ska åstadkommas måste fler utnyttja sin lagstadgade rätt att stanna kvar i anställning till . ska ligga kvar på samma nivå som behövs det, enligt , ytterligare 2 140 000 yrkesaktiva förutom de 4 337 000 yrkesaktiva som redan är inräknade i prognosen. En bild av vad detta innebär i praktiken får man om man utgår från referensalternativet och räk- nar med att hälften av alla som uppnår fortsätter att förvärvsarbeta. Dessa måste då arbeta fram till för att dagens försörjningskvot ska vara oförändrad fram . Inte heller pekar ut någon enstaka lösning för att möta de framtida arbetskraftsbehoven. Flera förändringar behövs för att det ska vara möjligt att öka arbetskraftsdeltagandet i åldrarna 55 . Arbetsklimatet för äldre i arbetslivet behöver förbättras. En sådan förändring skulle även kunna leda till en minskning av antalet yngre förtidspensionärer och långtidssjuk- skrivna. Att få in dessa på arbetsmarknaden skulle ge ett tillskott till arbetskraften. Dessa förändringar räcker dock inte för att upp- rätthålla försörjningskvoten på dagens nivå. En ökad arbetskrafts- invandring kvarstår som lösning på problemet. Man ska då ha i åtanke att detta är ett problem som hela västvärlden står inför, så konkurrensen om välutbildad arbetskraft kommer att bli hård. analyser (SOU 2000:7) tyder på att det blir svårare att finansiera välfärdssystemen via skatter, åtmin- stone om nuvarande ambitioner ska bibehållas. I kombination med en minskning av antalet personer i arbetskraften innebär detta svårigheter att öka utrymmet för offentligt finansierade välfärds- tjänster. För tillväxt i skatteinkomsterna är det enligt Långtids- utredningen viktigt med bl.a. en hög sysselsättning även för den äldre arbetskraften. Utredningen pekar också på att arbetskrafts- invandring kan behöva övervägas i ett längre perspektiv, men först när dagens arbetskraftsreserver utnyttjats i större utsträckning. menar också att utvecklingen av offentlig konsumtion bör hållas igen . Fler äldre i befolkningen kommer att leda till en ökad efterfrågan på offentligt finansierade välfärdstjänster. Det är dock möjligt att befolkningen också blir friskare, vilket talar för att kostnaderna för äldreomsorg och sjukvård inte behöver öka i samma takt som antalet äldre. I en bilaga till /2000 tecknar – utifrån sina prognosmodeller – några scenarier för den svenska ekonomins utveckling . Institutet betonar att de närmaste decenniernas ekonomiska ut- veckling starkt kommer att präglas av stora förskjutningar i be- folkningens ålderssammansättning, särskilt av det ökande antalet äldre. Ett stycke in kan detta leda till arbetskraftsbrist och svårigheter att finansiera de stigande utgifterna för pensioner, sjukvård och äldreomsorg. Avgörande för möjligheterna att hantera situationen blir enligt utvecklingen på arbets- marknaden. Oavsett hur vård och omsorg m.m. finansieras kom- mer det i princip inte att finnas mer att fördela mellan genera- tionerna än vad de som förvärvsarbetar producerar. Fram ter sig den offentligfinansiella utvecklingen, med ord, relativt friktionsfri: N I basscenariot ökar BNP . I två alter- kalkyler är BNP-tillväxten beroende på bl.a. sysselsättningsgrad och genomsnittliga arbetstider. N Den offentliga konsumtionen antas växa med , huvudsakligen till följd av kvalitetsförbättringar inom respektive verksamheter. N beräknas hushållens disponibla inkomst stiga kraftigt i basscenariot. Trots att hushållens sparande bedöms öka blir tillväxten i den privata konsumtionen så hög som 2015. Kalkylerna bygger på antaganden om en någorlunda god produk- tivitetstillväxt och kraftigt stigande lönesumma. Några stora sänk- ningar i det totala skattetrycket har inte tagits med i beräkningarna. Arbetskraftsdeltagandet uppgår i basscenariot till av befolkningen i åldern 16 . antar också att de verksamheter som delvis är offentligt finansierade och producerade förblir detta i ungefär samma omfattning. För tiden pekar på en växande försörjningsbörda för dem som förvärvsarbetar och stigande krav på offentlig service, som kan befaras leda till spänningar för den offentliga sektorn. Med en väl fungerande arbetsmarknad, fortsatt låg inflation och god tillväxt i skattebaser och hushållens real- inkomster betecknar institutet ändå möjligheterna som rimligt goda även på . Nya konjunkturkriser, minskande arbetskraftsdeltagande, dåligt fungerande pris- och lönebildning samt eroderande skattebaser kan dock göra situationen allvarlig. Det kan då inte uteslutas att ambitionsnivån i de offentligt finan- sierade verksamheterna måste beskäras tämligen bryskt, skriver . Långsiktiga samband mellan demografi och ekonomi – scenarier från Nya forskningsrön har visat att många samhällsekonomiska före- teelser påverkas av förändringar i befolkningens åldersstruktur. har på uppdrag av SENIOR 2005 beskrivit några scenarier utifrån dessa nya rön och med hjälp av SCB:s befolkningsprognoser (se bilagedel B). Scenarierna bygger på en ekonomisk modell som utgår från två iakttagelser: N Människors ekonomiska beteende och resurser varierar kraftigt över livscykeln. Från att vara totalt beroende av andra som småbarn går människan till en allt större självständighet. För- mågan att försörja sig själv är som störst för att sedan gradvis avta när förvärvsförmåga och hälsotillstånd sakta försämras. I många fall slutar livet med en hög grad av beroende av andra människor. I takt med att alltfler människor uppnår en hög ålder och hälsan förbättras för äldre ålders- grupper, ökar behovet av att även skilja på t.ex. 65 74-åringar och dem som är . N I moderna industrisamhällen är åldersstrukturen ojämn. Stora och små födelsekohorter2 dominerar omväxlande en given åldersgrupp. I varierade antalet födda mellan 85 000 och 140 000 personer. Höga födelsetal , , och har växlat med små födelsekohorter , , , slutet av , och andra halvan av . Inom forskarvärlden diskuteras hur bestående dessa samband är . Det råder t.ex. osäkerhet om hur människor anpassar sitt beteende till bl.a. de demografiska förändringarna. Det finns också många andra faktorer än demografin som påverkar den ekonomiska utvecklingen. skriver dock att kon- trollstudier har visat att dessa samband är relativt stabila, bl.a. genom att framskrivningar av åldersstrukturen in är betydligt mer pålitliga än prognoser utifrån någon ekonomisk variabel. Men det är inte säkert att framskrivningarna står sig om t.ex. ekonomin drabbas av en chock liknande oljepris- höjningarna . 2 En födelsekohort eller födelsekull består av personer som är födda under samma tidsmässigt avgränsade period. De slutsatser som drar har stora likheter med : N Den svenska ekonomin kommer med stor säkerhet att befinna sig i en prekär situation med låg tillväxt, lågt sparande, budgetunderskott och förmodligen också bytesbalansunder- skott. Trots detta visar framskrivningarna att den materiella standarden i genomsnitt kommer att vara dubbelt så hög som . Utvecklingen kommer dock att ställa den samhälleliga solidariteten och välfärdssamhället inför en svår utmaning när det gäller fördelningen av denna standard. N När det gäller det offentliga sparandet är framskrivningen inte realistisk. Med en skenande offentlig skuld kommer det i längden att bli svårt för staten att låna mer pengar. Fram- skrivningen visar dock att den framtida demografiska situatio- nen kommer att sätta press på den offentliga sektorns finanser. Reformer för att undvika att en sådan situation uppstår kan genomföras när det statsfinansiella läget är relativt gynnsamt. Möjliga anpassningar kan ligga i att öka inkomsterna och/eller minska utgifterna. Olika sätt att förlänga den faktiska tiden i arbetslivet är ett komplement till övrig politik. N Det finns stora möjligheter att påverka befolkningsutveck- lingen genom ökad invandring av arbetskraft (viktigt i första hand) och åtgärder som främjar ett ökat barnafödande. Detta medför betydande kostnader på kort sikt, men måste betraktas som en viktig satsning för att möta de ökade krav på vård och omsorg som en åldrande befolkning förr eller senare leder till. Genom att i första hand satsa på den unga generationens humankapital när det finns ett andrum förbättras de långsiktiga utsikterna. Åldersstrukturens effekter på den ekonomiska tillväxten har visats i flera rapporter . Enligt dessa påverkas den ekono- miska tillväxten positivt av en hög andel personer i medelåldern medan fler unga och fler gamla har motsatt effekt. Det finns flera hypoteser som kan förklara sambandet mellan ekonomisk tillväxt och åldersstruktur. Dit hör en ökad mängd humankapital genom erfaren arbetskraft och ett ökat sparande till följd av en ökad andel medelålders. Andra, mer indirekta förklaringar kan vara bytes- balanseffekter, förändringar i import- och exportmönstren samt i ekonomins underliggande inflationstryck. Effekter kan också upp- stå genom förändrade krav på offentlig service och budgetbalans när en stor födelsekohort går i pension. I det scenario som tecknar har goda utsikter att få en snabb eko- nomisk tillväxt. I scenariot försämras förutsättningarna för ekono- misk tillväxt dock starkt , då antalet unga pen- sionärer börjar växa mycket snabbt. Ur välfärdssynpunkt behöver detta dock inte vara något stort problem, eftersom inkomsten per person nära nog fördubblas . Fortsätter utveck- lingen på samma sätt kommer detta dock att leda till problem . Scenariot är beroende av att antagandena i SCB:s huvudalternativ för befolkningsprognoserna slår in. Om dödligheten är mindre än i huvudalternativet, kommer det att finnas fler pensionärer. Enligt den modell som ligger till grund för scenariot är detta negativt för den ekonomiska tillväxten. Detsamma gäller om födelsetalen ökar och det kommer att finnas fler barn . Även en lägre nettomigration än i SCB:s huvudalternativ påverkar tillväxten nega- tivt. När det gäller den offentliga sektorns finansiella sparande beror ålderssambandet främst på att efterfrågan på offentlig service och offentliga transfereringar främst kommer från de åldersgrupper som betalar minst till den offentliga sektorn i form av skatter och avgifter. Med offentlig sektor menas här stat, landsting, kommuner och offentliga transfereringssystem. Som framgår av figur 3.4 har de offentliga utgifterna har en U-formad profil: stora utgifter i barndomen i form av barnbidrag, föräldraförsäkring, förskola, skola m.m. och små utgifter i vuxen ålder. I högre åldrar ökar de offent- liga utgifterna i form av pensioner och ökade sjukvårdskostnader. Offentlig konsumtion och offentliga transfereringar per invånare i olika åldersgrupper 1998. Omräknat till pen- ningvärde. 0-4 5-9 -14 Källa: (beräkningar utifrån diagram i 2000). Figur 3.5 visar att den offentliga sektorns inkomster uppvisar motsatt mönster: inkomsterna från de yngsta åldersgrupperna är små, men de stiger därefter för att kulminera i medelåldern och sedan sjunka kraftigt från befolkningen . Figur 3.5 Genomsnittlig slutgiltig skatt per invånare i olika ålders- grupper 1997. Omräknat till penningvärde. Enligt det scenario som tecknar kan den offentliga sektorn förvänta sig ökade överskott fram , då utvecklingen snabbt vänder. förväntas underskott i den offentliga sektorns budget enligt modellen. Den negativa utvecklingen fortsätter fram , då underskottet planar ut på en nivå på av BNP. Scenariot är beroende av att antagandena i SCB:s huvudalternativ för befolkningsprognoserna slår in. En lägre dödlighet än i huvud- alternativet ger fler pensionärer vilket ökar underskotten i den offentliga sektorn i åldersmodellen. Om födelsetalen ökar, kommer det att finnas fler barn . Detta ökar underskotten i den offentliga sektorn för hela perioden. Och om nettomigrationen blir lägre än i SCB:s huvudalternativ, kommer det att finnas färre i arbetsför ålder. Detta ökar underskotten i den offentliga sektorn för hela perioden. 3.3Resurser hos morgondagens äldre SENIOR 2005 konstaterar: Morgondagens äldre, dvs. de som är , före- faller att ha relativt goda egna resurser. Det gäller såväl hälsa som ekonomi, sociala nätverk och utbildningsnivåer. När det gäller hälsa och ekonomi spelar dock många faktorer in, som det inte är möjligt att fullt ut överblicka. Följderna av ändrade familjemönster för äldre är ännu ett relativt outforskat fält. Och ny teknik kan snabbt resa krav på kunskaper som det kan vara svåra att skaffa sig, särskilt om man har lämnat arbetslivet. Skillnaderna i tillgång till olika resurser bland äldre personer kan bli betydligt större än vad som varit vanligt i . Den ökade medellivslängden gör att flera generationer kommer att ingå i äldregruppen, vilket gör att skillnader mellan dessa kommer att få genomslag och i högre åldrar än vad vi har varit vana vid. Skill- nader mellan kvinnor och män, olika socioekonomiska grupper och mellan invandrare och personer som är födda i kommer sannolikt också att bli större och tydligare inom vissa områden. När det gäller hälsa och ekonomi finns det tecken på att skill- naderna mellan äldre och yngre generationer har ökat under . Utvecklingen har varit positiv i ålders- grupperna , men inte för personer . Fram emot 2000-talets mitt kan de äldres hälsomässiga och eko- nomiska förutsättningar därför vara sämre än under de närmaste 20 30 åren. SENIOR 2005 anser: N Tendenserna till ökande skillnader mellan olika generationer när det gäller hälsa och ekonomiska förhållanden är oroande. Det krävs en ökad och fortlöpande uppmärksamhet på dessa skillnader inom bl.a. forskning, myndigheternas arbete och statliga utredningar. Även i fortsättningen krävs det också stor uppmärksamhet på skillnader i hälsa och ekonomiska förhållanden inom olika generationer. Den största delen av en människas vårdbehov inträffar . Den ökande livslängden också i höga åldrar har lett till diskussioner om vad detta kan betyda för hälsa och behovet av sjukvård och omsorg. Tre olika hypoteser brukar användas för att beskriva vad som kan komma att ske: N Att den del av livet då äldre människor är sjuka pressas ihop till ett smalare åldersintervall . Den tid då man är sjuk och behöver vård blir då alltså kortare. Detta kallas förkortad sjuklighet eller compression of morbidity. Människor skulle alltså leva friska längre än , men det skulle finns en övre gräns för medellivslängden. N Att livslängden ökat och att sjukligheten på motsvarande sätt har skjutits upp i högre ålder. Man behöver vård och omsorg under en lika som tidigare generationer, men i genomsnitt inträffar i något högre åldrar jämfört med tidigare generationer. Detta benämns uppskjuten sjuklighet eller postponement of morbidity. N Att människor lever allt längre, men att den sjuka perioden också blir längre jämfört med tidigare. Detta benämns växande sjuklighet eller expansion of morbidity. Den ökande livslängden innebär bara att åren med sjukdom och behov av vård och omsorg ökar. Forskningen har inte givit något direkt svar på vilken av de tre hypoteserna som är den rätta. Det första alternativet verkar ännu inte aktuellt eftersom livslängden fortsatt att öka. De få studier som gjorts kan dock tolkas som att både det andra och tredje alter- nativet tillsammans är riktiga. Den ökande livslängden har gjort att de friska åren ökat, men det tycks också finnas en liten ökning av den sjuka perioden. (1996). I en bilaga till Långtidsutred- ningen 1999/2000 analyseras data från omfattande amerikanska studier samt de svenska ULF-undersökningarna. Enligt rapporten stödjer dessa empiriska data i första hand hypotesen om upp- skjuten sjuklighet (SOU 2000:7 bilaga 8). Den forskning som finns om detta är dock mycket begränsad och det saknas i stor ut- sträckning säker kunskap om förändringarna i sjukligheten under senare delen av livet. Inte minst i har diskussionen om en åldrande befolkning till stor del handlat om framtida hälsoutveckling bland de äldre och hur vården och omsorgen ska kunna möta ökande behov. Vi tar i det här diskussionsbetänkandet inte upp vård- och omsorgsfrågor, och avstår därför från att mer ingående belysa utvecklingen av framtida vård- och omsorgsbehov här. förefaller medelålders och äldre personer ha haft den gynnsammaste hälsoutvecklingen i (2001a). De som är betraktar i ökande utsträckning sin hälsa som god. I åldrarna 16 har andelen inte förändrats under större delen av och har den långsamt minskat. I synnerhet har psykisk ohälsa som ängslan, oro och ångest och sömnproblem blivit vanligare i dessa åldrar . Dessa problem minskade i alla åldrar för att sedan öka något , utom bland kvinnor , för vilka förbättringen fortsatt. Dessa problem är annars vanligast bland personer som är födda utomlands, framför allt i länder utanför . har risken att insjukna i kranskärlssjukdom, framför allt i hjärtinfarkt, minskat med , och risken att dö i kranskärlssjukdom har minskat ännu mer. Detta är den viktigaste förklaringen till att medellivslängden ökat så mycket . Dödligheten i hjärt-kärlsjukdomar är betydligt högre bland män än bland kvinnor, men det är männen som vunnit mest i livslängd när dessa sjukdomar blivit mindre vanliga och mindre dödliga. Förändringarna har varit mindre dramatiska när det gäller cancer, en annan viktig sjukdomsgrupp bland äldre. Risken att insjukna i någon cancersjukdom ökade med drygt en procent , men ökningstakten har minskat till en halv pro- cent . Dödligheten i cancer har minskat med i genomsnitt den senaste tjugoårsperioden. Allt färre personer rapporterar minskade andelar ned- satt rörelseförmåga, nedsatt syn, lättare psykiska besvär och dålig tandhälsa. Självmorden fortsätter att minska. Regelbunden motion har blivit vanligare bland äldre, mest bland män. Negativa föränd- ringar för personer som är 65 och äldre är att fler nu rapporterar långvariga sjukdomar, att problem med värk tycks öka och att hörseln har försämrats i vissa grupper. Enligt kvarstår de skillnader i hälsa som funnits mellan olika sociala grupper (Social- styrelsen 2001a). Störst är klyftorna bland män medan de ökar mest bland kvinnor. En manlig högre tjänsteman beräknas leva längre i åldersintervallet 35–än en icke facklärd arbetare. Motsvarande skillnad bland kvinnor är . Antalet år med full hälsa har minskat för kvinnor i alla socioekonomiska grupper. De konstanta sociala skillnaderna bland män och ökade skillnaderna bland kvinnor förekommer även bland personer i åldern 65 . Som vi noterar i avsnitt 2.4 visar flera svenska studier att den faktor som har det starkaste sambandet med ohälsa är inkomst. Medellivslängden är högre i ett antal län i sydvästra samt i och län än i de nordligare länen. var skillnaden i medellivslängd mellan länen med högst och lägst medellivslängd var cirka för män och cirka för kvinnor. Män i län och kvinnor i levde längst. När det gäller självskattad hälsa är ut- vecklingen allmänt sett sämre bland män i norra glesbygden än i övriga delar av landet. Bland personer i åldern 65 hade både kvinnor och män i norra glesbygden kortare livslängd och färre år med full hälsa än personer i andra områden. Men skillnader i livslängd och ohälsa finns även inom regioner. har studerat situationen i län. Åren 1993 1997 skilde det i återstående medel- livslängd för en 65-årig man mellan kommunerna i länet (Äldre- centrum 2001). För kvinnor var motsvarande skillnad . skilde det i återstående medellivslängd för en 65-årig man i de områden i länet där medel- inkomsten var högst jämfört med de områden där den var lägst. För kvinnor var skillnaden . Jämfört med situationen hade den återstående medellivslängden i de mest välbärgade områdena ökat med och i de fattigaste områdena med . Motsvarande skillnader går även att se mellan olika områden i när det gäller ohälsonivån bland per- soner i åldern 65 . vid har på uppdrag av SENIOR 2005 analyserat inkomster och förmögen- heter hos dagens och morgondagens äldre utifrån uppgifter i SCB:s Inkomstfördelningsundersökning (HINK) och undersökning om Hushållens ekonomi (HEK) samt i databasen med uppgifter om hushållens ekonomiska levnadsförhållanden (se bilagedel B). Andelen pensionärer med de lägsta inkomsterna har successivt minskat och fanns de huvudsakligen bland de allra äldsta pensionärerna. Även om pensionärernas relativa inkomstnivå och inkomstspridning varit mindre än i den övriga befolkningen så är en utjämning på väg i förhållande till den aktiva befolkningen. Detta innebär att den jämna inkomstför- delningen som gått att se bland de äldre troligen kommer att ersättas med en fördelning med betydligt större spridning. Till detta bidrar den allt mindre betydelse för pensionärernas inkomster som socialförsäkringarna får och deras allt större beroende av pen- sioner och avtalsförsäkringar relaterade till arbetslivet samt av kapitalinkomster. Inte minst kan inkomstskillnader mellan kvinnor och män komma att få ökat genomslag efter pensioneringen. Jämfört med ensamstående män har kvinnor lägre inkomst- standard, vare sig de är gifta, samboende eller ensamstående. Ensamstående kvinnor är i relativt hög grad beroende av bostads- bidrag, särskilt i de högsta åldrarna. Även icke-nordiska invandrare har en lägre inkomststandard, liksom egenföretagare och jord- brukare. De regionala skillnaderna är inte heller obetydliga. De högsta inkomstnivåerna finns i och de lägsta i den norrländska glesbygden. Skillnaderna mellan personer som är födda under avgränsade tidsperioder är tydliga när det gäller inkomstfördelningen. Föränd- ringarna beror till stor del på att nya födelse- kohorter kommer in i äldregruppen. Dessa har andra erfarenheter än tidigare födelsekohorter och har därför haft en annan inkomst- utveckling. Beroende på variationer i ekonomisk tillväxt och ut- vecklingen på marknader för fastigheter, värdepapper och andra tillgångar kommer olika kohorter också framöver att lämna ett aktivt arbetsliv med olika inkomster. I hög grad blir detta bestäm- mande för deras inkomststandard efter pensioneringen. De som föddes har t.ex. inte haft samma gynn- samma inkomstutveckling som 1930- och 1940-talisterna. Om denna grupps relativa nackdel består kommer de som pensionärer att få en lägre inkomststandard än t.ex. 1940-talsgenerationen.