sou · GQB358d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Reservationer och särskilda yttranden Dagens arbetsmarknad förändras snabbt. Unga människor ställer helt andra krav på ett arbetes organisation och innehåll. Snabba förändringar och rörlighet i arbetslivet uppfattas för många som något positivt. Projektanställningar och egenföretagande ökar. Tjänsteföretagandet växer, om än i för långsam takt, men service och tjänstesektorns krav förändrar också företagandets strukturer och organisation. Arbetstagares individuella behov och krav blir allt mer fram- trädande. Människor är olika, har olika mål och vill förverkliga sina egna livsprojekt. Önskemålen i livet skiftar över tiden, och krav på flexibilitet och möjlighet att påverka blir alltmer framträdande. Vi lever inte längre i industrialismens tidevarv, där människor var lätt utbytbara och kunde betraktas som delar av ett kollektiv. ser varje anställd som en unik medarbetare. Detta är en positiv utveckling, som också medför att lagstiftningen behöver anspassas efter dagens realiteter istället för att bygga vidare på det gamla arbetslivets strukturer. Inte minst när det gäller arbetstid är det önskvärt med ökad flexibilitet. Önskemålen och kraven skiftar från individ till individ, och för de enskilda mellan olika skeden i livet. En del vill ha mer ekonomiskt utbyte, andra vill bättre kunna fördela sin tid. Därför är en tvingande och kollektivistisk lagstiftning fel väg att gå. Frågan om arbetstidens längd och utformning lämpar sig sällsynt illa för att beslutas av regering och riksdag. Den ska avgöras ute på arbets- platserna, i individuella eller kollektiva förhandlingar mellan arbets- marknadens parter. har världens högsta skattetryck. Av tio intjänade kronor går i olika skatter. Av tio arbetade timmar jobbar man för det gemensamma, åt annat än ens egna behov. Detta präglar arbetsmarknaden. Genom att sänka inkomstskatten för alla, med tyngdpunkt på låg- och medelinkomsttagare, skapas ekonomiska möjligheter för den som vill förkorta sin arbetstid. vill göra det möjligt för människor att arbeta mindre, som det skall löna sig att arbeta mer. Framförallt måste både skatte- och regelsystem medge ökat utrymme för enskilda människors önske- mål och behov. Reservationer och särskilda yttranden Grunden för att kunna minska stressen i både arbets- och vardagslivet handlar om att skapa förutsättningar för alla männi- skor att kunna känna att de får tiden och pengarna att räcka till. För min del finns det betydligt mer angelägna reformer att använda för det tillväxtrymme som intecknas för en tvingande arbetstidsförkortning. Svenska medborgare arbetar inte mer än människor i andra jämförbara länder. Men vi ägnar en stor del av vår tid åt oavlönat arbete som tar tid, pengar och utrymme från vårt övriga liv. Det skapar i sin förlängning ett land där vi inte specialiserar oss och utför det arbete vi kan bäst. har en låg faktisk arbetstid. Av arton undersökta jäm- förbara länder befinner sig på plats tolv, enligt European Labour Force Survey. Den lagstadgade arbetstiden i är jämfört i , men den faktiska arbetstiden är ändå i genomsnitt mer i än i . Däremot ägnar kvinnorna i genomsnitt dubbelt så mycket tid åt oavlönat egenarbete än männen. Den nya ledighets- lagen som föreslås, med möjlighet att ta ut tid eller timmar riskerar att bli en kvinnofälla. Erfarenheter från europeiska arbetstidsförkortningar tyder på att kvinnorna har ökat sitt engagemang i hemmet jämfört med männen som funnit mer tid för fritidsintressen. De drömmar som vävs i utredningsarbetet om att en arbetstidsförkortning skulle kunna öka jämställdheten finns det inga belägg för. Beräkningar från () visar att speciellt föräldrar med små barn har en mycket omfattande arbetsvecka. Den utgörs inte bara av det avlönade arbetet på arbetsplatsen utan i lika hög utsträckning av det oavlönade hemarbetet. En vanlig låg- eller medelinkomsttagarfamilj där båda arbetar heltid lägger ned på jobbet samt på oavlönat egenarbete. Av dessa är det kvinnorna som lägger ned flest antal timmar i form av hemarbete. arbetar kvinnorna och männen i form av oavlönat egenarbete. Mindre än hälften av de närmare 14 miljarder timmar som Reservationer och särskilda yttranden svenskarna jobbar består av avlönat arbete, enligt tjänste- beskattningsutredningen. En uppskattning ger vid handen att av dessa 14 miljarder får vi betalt för att utföra 6 miljarder timmar. En mer eftersträvansvärd utveckling på en allt mer kunskaps- intensiv och specialiserad arbetsmarknad vore att den oavlönade arbetstiden minskar. Kortare arbetstid minskar inte sjukskrivningarna brottas med växande hälsoproblem bland arbetstagare och företagare. Långtidssjukskrivningarna ökar dramatiskt och frånvaron på arbetsplatserna är det stora svarta hål som slukar statens finanser, bromsar tillväxten och skapar lidande för enskilda individer. , just , ökar utgifterna för långtidssjuk- skrivningarna med 25 miljoner kronor1 och kostnaderna spås öka. Det är framförallt kvinnor, inom offentliga sektorn som drabbas hårt och rehabiliteringssystemen fungerar illa. Regeringen står handfallen inför detta problem, som accelererar. Många människor hamnar utanför arbetsmarknaden och visar sig få allt svårare att återkomma till arbetslivet. Detta är en illustration av hur illa den svenska arbetsmarknaden fungerar. En ny undersökning baserad på intervjuer med 130 000 personer har genomförts av Svensk Näringsliv. Materialet bygger på datamaterial som SCB tar fram genom sina månatliga arbetskrafts- undersökningar. Resultatet av undersökningen visar att en sänkning av arbetstiden inte skulle minska varken stressen på jobben eller den kraftigt ökande sjukfrånvaron. En tvingande förkortning av arbetstiden leder till fem miljoner förlorade arbetstimmar, men ändå till fortsatt ökad sjukfrånvaro. SCB:s datamaterial visar att de med längst ordinarie arbetstid har lägst sjukfrånvaro. Fakta visar att arbetslösa är kraftigt överrepresenterade när det gäller sjukskrivningar. De som är arbetslösa stod för av kostnaderna för sjukersättningen . Det mesta tyder därmed på att bristen på arbete är en större riskfaktor för sjukskrivning än för mycket arbete. , då debatten handlade om den öppna arbetslösheten, var argumenten för en arbetstidsförkortning att fler skulle få jobb om vi delade på de arbeten som väl fanns. är det mer populära den sammantagna kostnaden för sjukpenning, rehabilitering och förtidspensionering Reservationer och särskilda yttranden budskapet från dem som ivrar för en kortare arbetstid att de alarmerande sjukskrivningarna kommer att minska. Inget i utredningens arbete har kunnat belägga detta. har byggt sitt samlade och individernas välstånd på arbete. Att tro att vi får det bättre genom att arbeta mindre är falskt. Däremot skulle många människor må bättre om de fick mer rådighet över sina egna liv. Det gemensamma agerandet från fackföreningarna TCO, och LO har i utredningsarbetet burit frukt. Företagsamheten och dess företrädares argument har inte vunnit gehör. Resultatet är nu ett förslag som innebär ytterligare krångel, inte minst för de små och växande företagen, och som minskar tillväxtpotentialen för såväl enskilda människor och organisationer som svensk ekonomi. Traditionellt har svensk arbetsmarknad präglats av att parterna kommit fram till hur löneutrymme och ledighet ska fördelas. föreslås ett större ingrepp i avtalstraditionen, vilket är en nackdel för det fria näringslivet. De nya, bransch- och företagsanpassade lösningar som vuxit fram , via avtal och till stor fördel för arbetstagarna och deras möjligheter att påverka sin arbetstid och arbetsplats underkänns nu helt. Kommittén har inte belyst vilka konsekvenser en tvingande lagstiftning får för de moderna arbetstidslösningar som utvecklats och befästs i avtal. Jag anser att frågan om arbetstidsförkortning ska vara en fråga mellan parterna, mellan arbetstagare och arbetsgivare och lösas genom avtal, inte lagstiftning. Öka flexibilitet på annat sätt än att introducera en ny, tvingande lag Ledighetslagen blir krånglig att tillämpa, både för arbetstagare och arbetsgivare. Inte minst för småföretag och tjänsteföretag är den nya lagen bekymmersam. Majoriteten i kommittén har inte förmått förstå företagsamhetens förutsättningar och villkor. Majoriteten har fastnat för denna lösning för att dels tillmötesgå samtliga Reservationer och särskilda yttranden fackförbunds krav, dels för att en lagstiftad arbetstidsförkortning ska komma alla till del. Jag hade gärna sett att de som har minst möjlighet att påverka sitt eget val mellan lön och ledighet, och ledighetens förläggning, hade givits bättre utrymme, bl.a. genom att göra semesterlagen mer flexibel. Med den föreslagna lagen får de som via lag har fem veckors ledighet lika mycket utökad ledighet som de som redan har förhandlat sig till sex, sju eller kanske fler veckors semester. Inom det statlig avtalsområdet har det ofta saknats pengar för att attrahera arbetstagare. Detta har kompenserats genom en generös ledighetsmöjlighet, med längre semestrar. Följden kan bli att anställda känner en stress över ärenden och arbetsbelastning som ökar, som man har rätt till ledighet, som ska tas ut. Någon möjlighet att växla från ledig tid till pengar medges inte i den föreslagna lagen. Den brist i välfärden där många arbeten inte blir utförda alls, eller efter , torde nu öka. Den tvingande ökade lediga tid som lastas på t.ex de rättsvårdande instanserna motverkar möjligheterna att lösa andra angelägna samhällsproblem. Förutom denna omedelbara effekt av en lagstiftad ledighets- lagstiftning finns en demografisk utveckling som talar för att svenskarna borde arbeta mer, inte mindre. Inom många yrken spås en brist på arbetstagare . Inom dessa sektorer krävs ett nytänkande för att attrahera arbetskraft. Människor vill ha ökat inflytande över sin egen arbetssituation. Detta kan påverkas inom nuvarande regelverk. Inte minst inom offentlig sektor, där politiker är arbetsgivare, vittnar människor om svårigheter att påverka sin egen arbetssituation. Stora, byråkratiska system lämnar mindre utrymme till enskilda individers önskemål och förutsättningar. Jag har inget emot att människor får mer semester. Det är dock inte politikens uppgift att styra enskildas möjligheter att fördela löneutrymme mellan tid och pengar, oavsett individuella önskemål. Jag är emot den föreslagna tvingande ledighetslagen eftersom jag vill att människor själva ska få bättre möjligheter att påverka sin egen tillvaro. Jag vill medverka till att öka arbetstagarnas möjlighet att disponera sin egen tid. Den föreslagna ändringen i semester- lagen, där tid ska kunna tas ut i timmar eller delar av dag biträder jag, och skulle kunna vara beredd att utveckla. Reservationer och särskilda yttranden som nation halkar efter i välståndsutveckling. Detta medför mindre utrymme för enskilda och familjer i vårt land, och det minskar ambitionen och möjligheterna för vad vi gemensamt kan spendera för att förbättra skolan, vården och omsorgen. Att nuvarande regeringspartis representanter i utredningen i detta läge kan ställa sig bakom, och driva, frågan om lagstiftad arbetstid- förkortning för alla, vittnar om antingen djup oförståelse vad gäller ekonomiska förutsättningar alternativt bristande vilja att förbättra för vårt lands långsiktiga välfärd. till kommittén visar med stor tydlig- het vad den nya ledighetslagstiftningen kostar för individer och samhälle. Jag kan inte medverka till att vi lagstiftar bort tillväxt och möjlig- heten till ett ökande välstånd i . EG-direktiv (93/104/EG) Vad gäller EG-direktivet ser som en av fördelarna med EU-medlemskap att det skapas en regel istället för femton olika, allt i syfte att öka utbytet mellan människor i unionen och underlätta rörligheten. Att använda EU-lagstiftning för att ytter- ligare komplicera, inte förenkla, svensk lag kan jag inte ställa mig bakom. Jag skulle därför förorda att EG-direktivet i sin nuvarande form införlivades i svensk lag, utan komplicerande tillägg och med den dispositivitet som direktivet medger. Framförallt hade jag önskat att det generella nattarbetsförbudet i nuvarande svensk lagstiftning hade försvunnnit. Framöver måste mycket mer kraftfullt påverka EU i liberal riktning för en modernare syn på arbets- marknadslagstiftningen. Reservation av ledamoten () Sänkt arbetstid hotar välfärden Kommittén har i sitt arbete funnit att sänkt normalarbetstid utgör ett hot mot välfärden och den enskildes privatekonomi. När allt fler blir äldre och allt färre kommer att arbeta och finansiera välfär- Reservationer och särskilda yttranden den framstår det som föga genomtänkt att de som arbetar skall arbeta mindre. Dessutom bygger en normalarbetstidsförkortning på tanken att politiker och inte arbetstagaren själv skall bestämma hur mycket den enskilde skall arbeta. liberalerna mot- sätter sig därför en lagstadgad normalarbetstidsförkortning. Socialdemokraterna har hävdat att arbetstids- frågorna och en eventuell arbetstidsförkortning bäst löses av arbetsmarknadens parter. I bakgrunden har det dock funnits ett hot om att lagstiftning kan bli aktuell om parterna inte når en avtalslösning. Avtal om kortare arbetstid har träffats för betydande delar av arbetsmarknaden. Mot denna bakgrund är kommitténs uppdrag att föreslå olika vägar att förkorta arbetstiden minst sagt paradoxalt. liberalerna anser att kommittén aldrig borde ha tillsatts med de direktiv den nu haft. Även om kommitténs majoritet inte föreslår en förkortning av den lagstadgade arbetstiden är det faktum att majoriteten innehåller två partier som kraftigt vill sänka arbetstiden bekymmer- samt. Det finns en uppenbar risk för att kommitténs förslag kom- mer att ses som ett första steg på en omfattande arbetstidsförkort- ning. Mer makt till den enskilde liberalerna vill ge den enskilde mer makt över sin arbetstid och stödjer därför förslagen om att semester skall kunna tas ut som del av dag och om att införa en lag om flexibel ledighet. liberalerna menar dock att den enskilde skall få rätt att själv bestämma om hon eller han vill ta ut tiden i timbanken som lediga timmar, hela lediga dagar eller i pengar. Möjlighet att ta ut ledighet i enstaka timmar bör införas alldeles oavsett om en reform om fem nya lediga dagar genomförs. Förutsättningarna för att skall kunna stå bakom ett förslag om fem nya lediga dagar är dels att de nya lediga dagarna finansieras inom löne- utrymmet dels att den enskilde skall kunna ta ut den upparbetade tiden i timbanken i pengar. Det finns, utöver att det ger den enskilde mer inflytande över hur mycket hon eller han vill arbeta, tre goda skäl för att arbetstagaren själv skall kunna byta ledighet mot pengar. För det första: Införandet av de nya lediga dagarna kommer självklart att minska det framtida löneutrymmet varför arbets- Reservationer och särskilda yttranden tagarna kommer att få betala de nya dagarna genom relativt sett lägre löner. I ljuset av detta borde den enskilde själv kunna välja att kompensera den minskade relativa lönen genom att ta ut tiden i timbanken som pengar. För det andra: Många människor har svårt att få tiden att räcka till. De slits mellan familj, arbete och andra uppgifter. För att minska stressen är det centrala att ge den enskilde mer makt över sin vardag. Men stressen handlar inte bara om en tidspress utan för många människor skapas stressen av små ekonomiska marginaler. En möjlighet att ta ut tiden i timbanken som pengar skulle kunna ge den enskilde en buffert i form av såväl tid som pengar. Tim- banken skulle då minska såväl tidsstressen som den ekonomiska stressen. För det tredje: Som kommittén funnit ger flera av de kollektiv- avtal som slutits om flexibel ledighet den enskilde arbetstagaren rätt att omdisponera den upparbetade ledigheten till lön eller pen- sionspremie. Det förslag som kommitténs majoritet nu lägger kommer därmed att skapa stora problem på de delar av arbets- marknaden som redan träffat sådana avtal. Här framstår social- demokraternas agerande som särskilt märkligt. Först sades att arbetstidsfrågan skulle lösas av parterna och om så inte skedde skulle lagstiftning bli aktuell. När vissa parter har slutit avtal är det inte nog med att lagstiftning ändå föreslås – den föreslagna lagstiftningen kommer dessutom att förändra innehållet i de politiskt önskade avtalen. Regler skall inte staplas på varandra Avseende EU-direktivet om arbetstiden betonar att EU endast skall syssla med de frågor som EU behövs för. Arbetstids- regler är inte den typ av frågor som bör besluta om – det är en typ av fråga som varje enskilt land kan klara på egen hand. finns dock EU-direktivet och då skall självklart följa det- samma. Kommitténs majoritet väljer att genomföra EU-direktivet såvitt avser dygnsvileregeln genom att stapla denna ovanpå befintliga svenska regler. Detta skapar en krångligare lagstiftning och riskerar att leda till en kraftig fördyring för de arbetsgivare som är beroende av nattarbete. liberalerna reserverar sig därför till för- Reservationer och särskilda yttranden mån för ett lagförslag som genomför EU-direktivets regel om dygnsvila utan att behålla de tidigare svenska reglerna. Särskilt yttrande av ledamoten () Så har ännu en arbetstidsförkortningsutredning missat sitt syfte. Utredningen är den tredje på ungefär samma tema, men knappast den sista i ordningen med tanke på det blyg- samma resultatet. Utredningen skulle enas om ett livskvalitets- förbättrande, sysselsättningsskapande, hälsobefrämjande och jäm- ställdhetsskapande arbetstidsförkortningsförslag. de Gröna anser att svaret på frågan om vad som är levnadsstandards- förbättrande, sysselsättningsskapande, hälsobefrämjande och jäm- ställdhetsskapande är en daglig, märkbar arbetstidsförkortning, till skillnad från utredningen som finner att svaret är en extra ledig- hetsvecka, som kan tas ut i delar om 2–per dag och år om man så önskar. Vi i de Gröna tror att en höjd livskvalitet erhålls genom en bättre balans i vardagen, inte i balansen arbetsveckor – semesterveckor. En bättre balans i vardagen får man inte genom en arbetstidsförkortning med två–per arbetsdag, så att man kan gå hem . Givetvis innebär en sådan ledighetsvecko- (om dagen-) reform att lönekuvertet blir lite tjockare än om man genomför en verklig arbetstidsförkortning som folk märker av, som påverkar ens sätt att balansera dagen och livet, som påverkar arbetets organisation, och därigenom hur mycket vi orkar och hur vi mår både på jobbet och hemma. En verklig arbetstidsförkortning skulle innebära att vi prioriterar det som det råder mest brist på – fri tid, och att det vihar i överflöd, materiella ting, får stå tillbaka. De arbetstimmar som inte kan ersättas med att arbetstidsför- kortningen i sig ökar arbetsproduktiviteten (att folk jobbar bättre eller organisationerna fungerar effektivare) eller att arbetslösa bereds jobb, att sjukskrivningarna minskar, att förtidspensionerade kan återvända till arbetslivet, och att folk kan, vill och orkar jobba Reservationer och särskilda yttranden högre upp i åldrarna än leder till minskade produktions- ökningar och lägre reallöneutveckling. Följaktligen tar en verklig arbetstidsförkortning mer reallöneökningsutrymme i anspråk, men å andra sidan får man något påtagligt tillbaka – en levnads- standardshöjning och livsbalans, inte i pengar och . En verklig arbetstidsförkortning är livskvalitets- och levnadsstandards- höjande i ett hållbarhetsperspektiv, om än kanske inte i ett traditionellt BNP-perspektiv, där fritid, hälsa och ökad jäm- ställdhet inte ger utslag. När arbetslösheten var högre och sysselsättningsgraden lägre var det lättare att argumentera för att en arbetstidsförkortning skulle leda till, och t.o.m. (delvis) finansieras av, minskad arbetslöshet och ökad sysselsättning. På riktigt lång sikt påverkas jämviktsarbetslös- heten troligen inte av förändringar i arbetstidens längd, men givet- vis svarar arbetslösheten/sysselsättningen på kort sikt på föränd- ringar av arbetstiden. Om man vill uppnå en sysselsättningseffekt med en arbetstidsförkortning, må vara att det inte blir permanent, gäller det att utforma reformen på ett sådant sätt att det går att anställa någon på det utrymme som friställs. En extra ledig vecka eller 2–3 minuters förkortning per dag skapar inga som helst fri- ställda anställningsutrymmen. För att få ihop en heltidstjänst så krävs det att 200 anställda minskar sin arbetstid med 2–. Om ledigheten istället tas ut i form av en ledighetsdag, och en ledighetsvecka, behöver det läggas upp ett rullande schema över året för att en nyanställd ska beredas plats. Vi i de Gröna tror att en daglig arbetstidsförkort- ning med skulle kunna skapa nya jobb i en helt annan utsträckning än förslaget där man kortar arbetstiden per dag eller inför extra ledighetsdagar. På var sjunde anställd skulle det i princip uppstå ett nytt jobb, men produktivi- tetsutveckling, t.ex. i form av en översyn av scheman skulle säkert göra att behoven skulle skifta. Vad som är viktigt är dock att en sådan utformning av arbetstidsförkortningen möjliggör nyanställ- ningar och befrämjar organisationsutveckling, t.ex. i form av effek- tivare sätt att lägga upp verksamheten på. En arbetstidsförkortning , eller i form av fler lediga dagar, Reservationer och särskilda yttranden åstadkommer ingen förändring, och därigenom heller inga fler jobb eller andra effektivitetsvinster. Ohälsan (i arbetslivet) har seglat upp som den stora gökungen i offentlig ekonomi. Alla önskar sig själva och andra hälsa och väl- befinnande. På det personliga planet skulle säkert de sjukskrivna ange en rad andra skäl för att återfå hälsan före skälet att deras ekonomiska situation skulle förbättras. Den största kostnaden för ohälsan betalas av individen, framför allt på det personliga planet, inte på det ekonomiskt/finansiella planet. Utredningen erkänner att en arbetstidsförkortning innebär att det psykiska välbefinnandet ökar, men ökar också det fysiska välbefinnandet, dvs hälsan? I och för sig hänger psykiskt och fysiskt välbefinnande ihop, men för att med kraft kunna argumentera för att en arbetstidsförkortning är hälsobefrämjande vill man gärna använda direkta och inte bara indi- rekta orsaksverkanssamband. I tidningsartikel efter tidningsartikel förespråkar i och för sig olika stressforskare en kortare, mer flexi- bel, individ- och livssituationsanpassad arbetstid. De förespråkar även bättre ledarskap och arbetstagarinflytande. En översyn av hur arbetet läggs upp, hur inflytandet sker, hur schemat läggs m.m. underlättas av en arbetstidsförkortningsreform värd namnet, inte en förkortning eller någon extra ledig dag, som kan låta allt i övrigt förbli vid det gamla. Att komma tillrätta med ohälsan i arbetslivet kräver en rad insat- ser framför allt för att korta köer inom vården och för att försäk- ringskassan ska kunna möta alla behövande med lämplig rehabili- tering. Men framför allt krävs att den arbetsmiljö eller –situation man kommer tillbaka till efter sjukskrivningen inte är densamma som man blev sjukskriven ifrån, för då riskerar man bara en evig rundgång av sjukskrivning och rehabilitering. De hälsobefrämjande åtgärderna ska sättas in där folk ska finnas och verka, det vill säga i arbetslivet, och då är en arbetsorganisationsöversyn i samband med en arbetstidsförkortning värd namnet det enskilt viktigaste åtgär- den enligt oss i de Gröna. Reservationer och särskilda yttranden På många områden utvecklas jämställdheten åt rätt håll, även om det kan tyckas gå långsamt. Alla tidsundersökningar som görs finner att det obetalda hushållsarbetet till största delen görs av kvinnor, och om man slår ihop det betalda och obetalda arbetet så jobbar kvinnor mest. Detta förhållande är antagligen vad som avspeglas i ohälsostatistiken. Föräldraförsäkringsmånader vikta åt pappan har gjort mycket för att bryta könsmönstrena i hemmet, men för att möjliggöra en mer jämställd fördelning av arbetsuppgifterna i hemmet i vardagen så är en arbetstidsförkortning antagligen det mest verkningsfulla.