sou · GQB387d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Dataregistreringen upphörde och utfärdades interna föreskrifter som klargjorde att arbetsanteck- ningarna inte fick innehålla uppgifter enbart om en persons politis- Huruvida sådana anteckningar före- kommit har inte kunnat klarläggas. bearbetas säkerhetsunderrättelser i s.k. analysda- tabaser. Däri kan exempelvis antecknas att någon haft kontakt med en person som är misstänkt för olovlig kårverksamhet. För att göra anteckningen begriplig anses det ibland oundgängligen nödvän- digt (jfr 5 § polisdatalagen) att även anteckna vari kontakten be- stått också i situationer som innebär att den kontaktades politiska åsikter röjs. Analysdatabasen utgör visserligen inte några register i traditionell mening. Med hänsyn till de möjligheter till fritextsök- ning och därmed till sammanställningar som användningen av data- teknik ger, får de emellertid anses vara att likställa med register. Det kan därför göras gällande att anteckningar av detta slag strider mot grundlagens förbud mot åsiktsregistrering. I sådana fall där personer verkligen skäligen kan misstänkas för att bedriva utvecklad olovlig kårverksamhet kan det emellertid en- ligt kommissionens mening med fog hävdas att de nu berörda an- teckningarna inte görs enbart på grund av personernas politiska åskådning. I själva verket är denna åskådning av underordnad bety- delse i sammanhanget. Det är själva kontakten med den misstänkte som är av primärt intresse för säkerhetspolisen. Ett studium av den misstänktes personliga nätverk kan vara av avgörande betydelse för brottsutredningen. Det framstå som föga rimligt att kriminalitet som kan vara förknippad med politisk verksamhet skulle utgöra en frizon i detta hänseende. Därtill kommer att omständigheterna kan medföra att också den eller de som har kontakt med den misstänk- te kan anses utgöra säkerhetsrisker. Även om kontakten kommit till uttryck endast i form av en uppgift om politisk åskådning, bör en anteckning därom i ärendehanteringssystem alltså inte anses stå i strid med grundlagsbestämmelsen. I analysdatabaserna behandlas emellertid även rörelser som inte kan betraktas som utvecklade olovliga kårer men som bedöms kunna utvecklas till sådana, samt rörelser mot vilka brottsmisstan- karna är mer ospecificerade. I dessa fall kan det inte generellt anses tillåtet att anteckna en person som tagit kontakt med den miss- tänkte. Den som tar kontakt kan i dessa fall vara helt omedveten om de förhållanden som föranlett misstankarna och kontakten kan mycket väl vara föranledd enbart av ett politiskt eller ideologiskt intresse. Kommissionen har undersökt innehållet i några analysda- tabaser och kommit fram till att det inte kan uteslutas att sådana kontakter registreras. Den vill därför fästa uppmärksamheten på att det här finns en påtaglig risk för överträdelser av förbudet mot åsiktsregistrering. Kommissionen har inte funnit belägg för att säkerhetspolisen i centralregistret antecknat personer enbart på grund av deras med- lemskap i miljö- eller fredsorganisationer eller andra liknande orga- nisationer, dock med undantag för personer engagerade i som bedömdes som en kommunistisk täckorgani- sation. Däremot kunde aktiviteter som deltagande i världsfreds- kongresser och uppmaningar till värnpliktsvägran föranleda regi- strering. I arbetsanteckningar finns exempel på att engagemang i miljö- eller fredsorganisationer noterats. Syftet härmed har upp- getts vara att säkerhetspolisen önskat undersöka om engagemanget varit ett uttryck för strävanden att dolt sprida opinion för otillbör- liga utländska intressen och därigenom utgjort ett led i ett eventu- ellt framväxande hot mot rikets säkerhet. Det framstår för kom- missionen som en legitim uppgift att säkerhetspolisen följt upp misstänkt subversiv verksamhet av detta slag. framhålls att risken för att grundläggande medborgerliga friheter träds för när i sådana sammanhang är betydande. och för- des också i olika former anteckningar över personer som kunde an- ses utgöra säkerhetsrisker i sådan grad att de borde omhändertas av säkerhetspolisen i en krissituation, s.k. beredskaps- eller krigsfalls- förteckningar. Enligt kommissionens mening framstår ett dylikt förberedelsearbete som en naturlig del i säkerhetspolisens verk- samhet. Med personalkontroll, numera registerkontroll inom ramen för säkerhetsprövning, förstås inhämtande av upplysningar ur polisre- gister beträffande den som innehar eller avser att tillträda sådan tjänst hos myndighet som är av betydelse för rikets säkerhet. Av- sikten är att förhindra att personer som bedöms inte vara pålitliga från säkerhetssynpunkt, t.ex. på grund av kriminalitet eller bristan- de lojalitet, ges uppgifter som kan innebära risker för såväl totalför- svaret som dem själva. Avgörandet om den kontrollerade, trots ut- fallet, skall anställas på tjänsten åvilar den myndighet som begärt personalkontrollen. närmast efter slut gällde att sä- kerhetspolisen inte fick lämna ut uppgifter om personer enbart på grund av deras politiska engagemang i andra organisationer än na- zistiska. Denna begränsning hävdes efter Pragkuppen och uppgiftslämnandet rörande politisk uppfattning kom därefter och att främst avse kommunister och väns- Efter hand och delvis som en följd av det vidgade totalförsvarsbegreppet kom en mängd civila statliga tjänster att omfattas av regelsystemet. Personalkontroll skedde också inför an- litandet av leverantörer och entreprenörer för totalförsvarets räk- ning. har personal/registerkontroll begärts i åtskilliga tiotu- sental ärenden, främst av militära myndigheter. Även om utfall på grund av politisk belastning förekommit endast i som mest nå- gon procent av ärendena, har alltså uppgifter lämnats ut om ett be- tydande antal personer. I flertalet fall har utfallen avsett värnplikti- ga. Konsekvenserna av utfallen i dessa situationer kan knappast be- tecknas som särskilt ingripande (ändrad grundutbildning eller krigsplacering). På annat sätt förhåller det sig med personer som till följd av utfallen gått miste om arbeten och uppdrag. Hur många som drabbats på detta sätt är oklart, men det kan ha rört sig om flera tusen personer. Enligt kommissionens mening kan den demokratiska statens rätt till självförsvar också mot egna medborgare som på goda grunder misstänks för att gå främmande makt till handa eller för att vilja omvandla statsskicket på revolutionär väg inte ifrågasättas. Att för- hindra att sådana från säkerhetssynpunkt opålitliga personer ges möjlighet att verka i för totalförsvaret känsliga befattningar är ett i hög grad legitimt statsintresse. Ett system med personalkon- troll/säkerhetsprövning får anses vara en ofrånkomlig del av ett så- dant infiltrationsskydd. Däremot ställer sig kommissionen kritisk till att många befattningar av begränsad betydelse för rikets säker- het kommit att omfattas av regleringen liksom till att, särskilt , tämligen osäkra uppgifter lagts till grund för misstanke om nationell opålitlighet. Det dröjde ända innan det i praktiken blev så att den kontrolle- rade fick tillfälle att yttra sig över uppgifter som avsågs att lämnas ut vid registerkontroll (annat än då det rörde sig om begångna brott). Ett skäl härtill torde ha varit att säkerhetspolisen inte ansåg sig berättigad att kommunicera uppgifter som skulle kunna avslöja innehållet i de av regeringen meddelade kvalificerat hemliga föreskrifterna. Kapitel 8 Militär säkerhetstjänst I kapitlet behandlas den militära säkerhetstjänstens författnings- skyddande verksamhet. Huvuduppgiften för den militära säker- hetstjänsten är att förhindra säkerhetshotande verksamhet inom försvarsmakten. har uppgiften uppfattats så att säkerhetsho- tande verksamhet som mer eller mindre nära berört försvaret an- setts vara förhållanden som den militära säkerhetstjänsten borde ägna uppmärksamhet. Och detta särskilt som man inte ansåg att säkerhetspolisen gjorde tillräckligt för att följa upp sådana företeel- ser. Detta ledde till långvariga och ibland inflammerade revirstrider med polisen. Under har emellertid den mili- tära säkerhetstjänsten av allt att döma hållit sig inom de ramar som gällt för verksamheten och samarbetet med säkerhetspolisen har löpt friktionsfritt. och långt in på 1990- talet hade säkerhetstjänsten även en larmklockefunktion, dvs. den skulle bidra med uppgifter som tydde på att en väpnad konflikt kunde vara förestående. Underlaget för den militära säkerhetstjänstens verksamhet har främst utgjorts av uppgifter från säkerhetspolisen. Inhämtning har också skett genom öppna källor och rapportering inom försvars- makten och från andra myndigheter. Försvarsstaben hade särskilt ett antal förtroliga meddelare som rap- porterade om förhållanden bl.a. inom och när- stående organisationer, uppgifter som förmedlades vidare till sä- kerhetspolisen. Genom organiserandet av grupp B i slutet av 1950- talet tillfördes den militära säkerhetstjänsten ett inhämtningsorgan med breda kontaktytor mot den socialdemokratiska arbetsplatsor- ganisationen. ägnar sig den militära säkerhetstjänsten på central nivå över huvud taget inte åt någon aktiv inhämtning av sä- kerhetsunderrättelser såvitt avser författningsskyddet. Den militära säkerhetstjänsten upptog tidigt ett samarbete med västliga underrättelse- och säkerhetstjänster. Samarbetet har hu- vudsakligen rört underrättelse- och subversiva verk- samhet samt säkerhetsskydd för import av krigsmateriel och know how. Man har inte haft befogenhet att lämna ut upp- gifter om svenska medborgare till utländska samarbetspartner. Ett flagrant avsteg härifrån var då en befattningshavare vid inrikesav- delningen lämnade över en förteckning över kanske ett hundratal svenska kommunister och nazister till ett par västliga underrättelsetjänster. Först fick den militära säkerhetstjänsten resurser att i någon nämnvärd utsträckning bearbeta och analysera det inkomna materialet, delvis som ett led i larmklockefunktionen. Det gällde att skapa en normalbild av säkerhetshotet. Avvikelser från denna normalbild kunde tyda på ett ökat eller minskat hot för Häri ingick även studium av det svenska kommu- nistpartiets och närstående organisationers verksamhet. Från mit- ten av påbörjades en mer systematisk uppföljning av opinionspåverkan berörande försvaret och en särskild enhet inrät- tades för ändamålet. Genom att analysera de försvarsfientliga orga- nisationernas angreppsmetoder skulle man kunna förbereda trupp- befälet på vad som kunde inträffa vid förbanden och anvisa lämpli- ga motåtgärder. inriktade man sig på att kartlägga sådan desinformationsverksamhet inom och utom landet som an- sågs vara riktad mot försvaret liksom samhällsomstörtande verk- samhet och terrorism. På militärt håll ansågs personalkontrollen länge utgöra ett viktigt verktyg för att förhindra att personer som på grund av anknytning till vad som uppfattades som extremistiska eller subversivt verkan- de organisationer eller av andra skäl bedömdes kunna utgöra säker- hetsrisker hamnade i ömtåliga befattningar. Syftet var i första hand att förhindra kommunistisk infiltration. Registerutfall rörande po- litiska förhållanden medförde oftast att den kontrollerade inte kom i fråga för den aktuella befattningen. Enligt kommissionens mening tillämpade försvarsmyndigheterna långt in en alltför rigid hållning vid bedömningen av om personer med anknytning till extremistiska och liknande organisationer kunde anförtros uppgif- ter som var känsliga från försvarssynpunkt. förekom det dock att personer som sympatiserade med den yttersta vänstern antogs som reservoffi- cersaspiranter och anställdes som reservofficerare. De följdes upp av den militära säkerhetstjänsten i samarbete med säkerhetspolisen. Ännu bedömdes vänsterextremister försöka infilt- rera försvaret. ansågs emellertid att en omprövning från säkerhetssynpunkt borde ske beträffande personer med anknytning till Solidaritetspartiet (tidigare KFML/SKP) sedan partiet tagit av- stånd från subversion och revolutionär kamp. har försvaret sökt förhindra att kri- minellt belastade högerextremister ges vapenutbildning och kun- skap om vapenförvaring för att förhindra att sådana kunskaper skall komma till brottslig användning. Över huvud taget har den militära ledningen funnit det angeläget att allmänhetens förtroende för för- svaret inte rubbas till följd av förekomsten av nazistisk eller främ- lingsfientlig personal. Den militära säkerhetstjänsten har alltsedan fört register över rapporter rörande verksamhet, organisationer och personer som uppfattats som militära säkerhetshot, det s.k. arbets- Inom den enhet som ansvarade för infiltrationsskyddet för- des register över de tiotusentals personer beträffande vilka utfall av olika skäl förekommit vid personalkontroll. Dessutom fördes där ett s.k. beredskapsregister över kommunister och sedermera även nazister i värnpliktsåldern. Avsikten torde ha varit att de som be- dömdes som farligast vid mobilisering skulle placeras i speciella ar- betskompanier. Som en följd av förbudet mot åsiktsregistrering i personalkon- trollkungörelsen beordrades en utgallring av sådana an- teckningar också i försvarsstabens register. Det kom emellertid att dröja ända fram innan ordern verkställdes och då in- för en inspektion av JO med anledning av avslöjandet att säkerhets- tjänsterna övervakat värnpliktskonferensen detta år. Till JO uppgav sedan företrädare för försvarsstaben att det inte förekom någon personregistrering vid staben. Även om beskeden i formell mening må ha varit korrekta, var de i realiteten grovt missvisande. Det är naturligtvis fullständigt oacceptabelt att försvarsstaben på detta sätt vilseledde JO. Före rensningen av registren hade dessa av beredskapsskäl mik- rofilmats och filmerna förts till krigsuppehållsplatsen, där de tycks ha legat bortglömda i omkring . MUST har under kommissio- nens arbete återfunnit filmerna och ställt materialet till kommissio- nens förfogande. Mikrofilmerna torde ge en nära nog komplett bild av den militära säkerhetstjänstens registreringar under åren 1955- 70. Det s.k. arbetsdiariet har funnits kvar gallring. Däri registreras bl.a. försvarsanställda beträffande vilka utfall före- kommit vid registerkontroll. Ända in registrerades också bl.a. personer med ledande ställning inom ytterlighetsorgani- sationer och fredsrörelser. Efter gallringar torde registret inte läng- re innehålla uppgifter av detta slag. Genom en tillkommen förordning (SFS 2001:703) har arbetsdiariet, där kallat säkerhetsre- gister, fått en rättslig reglering i enlighet med personuppgiftslagens bestämmelser. Arbetsdiariet skall nu läggas över på data. Vid säkerhetsavdelningen har det också förekommit att enskilda befattningshavare fört register i strid med åsiktsregistreringsförbu- det. Således fördes åren omkring 1970 ett särskilt register över ett par tusen personer med en uttalat kritisk inställning till försvaret. Och första hälft fördes ett datoriserat register över dels anställda vid försvarsmyndigheter beträffande vilka utfall skett vid registerkontroll, dels värnpliktiga med vissa högerextre- mistiska kopplingar. Dessa register har sedermera förstörts. Kapitel 9 De hemliga underrättelse- och säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet I kapitlet behandlas IB, dess föregångare och efterföljare. Vid sidan av den öppna underrättelsetjänsten har alltsedan till ÖB:s förfogande stått en hemlig underrättelsetjänst med upp- gift att inhämta underrättelser genom metoder som det inte an- kommer på andra underrättelseorgan att använda. Dessa s.k. sär- skilda tjänster, T-kontoret (1946-64), IB (1965-73), GBU (1973- 1982), SSI (1982-94) och KSI (1994-), har i huvudsak varit inrikta- de på underrättelseinhämtning utom riket. Gränsen mellan under- rättelse- och säkerhetstjänst är dock i praktiken ingalunda kniv- skarp, vilket medfört att dessa tjänster i viss utsträckning kommit att befatta sig också med säkerhetsunderrättelser och andra uppgif- ter med anknytning till säkerhetstjänst. En viktig del av verksamheten har utgjorts av samarbete med ut- ländska underrättelsetjänster. Inom ramen för utlandssamarbetet har underrättelsetjänsterna fått information också om misstänkt säkerhetshotande verksamhet. Även andra källor har spontant rap- porterat om inrikes säkerhetshot till de särskilda tjänsterna. Sådana upplysningar torde alltid ha vidarebefordrats till säkerhetspolisen och tidigare också i stor utsträckning till den militära säkerhets- tjänsten. Stor återhållsamhet torde ha iakttagits då det gällt att lämna ut uppgifter om svenska medborgare till utländska samar- betspartner. började T-kontoret att aktivt inhämta un- derrättelser vid sidan om det rent militära, bl.a. om Östersjöveckan i och en kommunistiskt dominerad ungdomsfestival i . Man anlitade även personer som rapporterade om vänsteraktiviteter i Lunds akademiska värld. Till de särskilda tjänsterna får också räknas grupp B. Denna enhet organiserades som en detalj inom inrikesavdelningen men bröts ut därifrån och ställdes direkt under chefen för för- svarsstabens sektion II. Grupp B hade till uppgift dels att inhämta underrättelser från närområdet, dels att kartlägga kommunistisk (och i någon mån nazistisk) verksamhet i . Då grupp B och T-kontoret sammanslogs till IB blev inhämtningen av sä- kerhetsunderrättelser inom landet en, låt vara begränsad, del av IB:s verksamhet, organiserad under beteckningen IB/03. upplöstes denna enhet men inrikesverksamheten återupptogs i be- gränsad omfattning . Chef för grupp B och senare IB var . Grupp B/enhet 03:s inhämtning inriktades på säkerhetshotande verksamhet med politiska förtecken. De anställda i operativ tjänst, en handfull personer, var med något enstaka undantag socialdemo- krater. Därtill kom att några unga, aktiva socialdemokrater fullgjorde värnplikt vid grupp B. i slutet av 1950- och början av 1960-talen reste några tidigare socialdemokratiska ombudsmän anställda vid grupp B runt i och inhämtade uppgifter bl.a. från personer inom den socialdemokratiska arbets- platsorganisationen. Antalet personer som man hade direkt och re- gelbunden kontakt med uppges ha uppgått till några hundra. Dessa tog ofta i sin tur hjälp av andra, varför kontaktnätet totalt kan ha omfattat omkring tusen personer. Härigenom fick grupp B in upp- gifter om tusentals kommunister, uppgifter som vidarerapportera- des till försvarsstaben och säkerhetspolisen. Åtskilliga uppgifts- lämnare torde ha getts uppfattningen att uppgifterna gick vidare till det socialdemokratiska partiet. Det är tveksamt om alla dessa in- formatörer skulle ha medverkat, om de vetat att de uppgifter som de lämnade skulle kunna komma att registreras hos säkerhetstjäns- terna och medföra risk för problem för de berörda i arbetslivet. Förfarandet framstår därför som mycket betänkligt. Enheten inhämtade även uppgifter genom buggning av kommunistiska möten. Ett par sådana buggningsope- rationer ägde rum i . Möjligen bugga- des också kommunistiska arbetarkommuns valkonfe- rens och två sammanträden med . Sedan den breda inhämtningen rörande SKP slutförts fick grupp B /64 av den militära säkerhetstjänsten i upp- gift att inhämta uppgifter om personer som långtidsutbildats i öst- stater. Vid tiden för avvecklingen hade antalet anställ- da minskat och verksamheten sägs ha gått på tomvarv. Då den återupptogs i begränsad omfattning koncentrerades intresset till de nya vänsterextremistiska grupperna. an- ställdes en tidigare förbundssekreterare i för av . Denne sysslade med att kartlägga arbetsplatser i och där fackföreningarna var särskilt ansatta av KFML(r):are och att arrangera utbildning av handplockade social- demokrater som skulle kunna stå emot extremisternas provokatio- ner. Vid grupp B förekom också fram viss bearbetning av inhämtade uppgifter. Man rapporterade till försvarsstaben och sä- kerhetspolisen men också direkt till försvarsministern. socialdemokratiska partiet mottog rapporter från grupp B rörande främst utrikes men i någon mån även inrikes förhållanden. Sanno- likt utbytte därtill informationer vid personliga samtal med högt uppsatta socialdemokrater. Vid kontakterna med uppgifts- lämnarna ute på arbetsplatserna förekom också ett informationsut- byte. De orienteringar som uppgiftslämnarna då fick kunde vara av värde inte endast för dem som rapportörer till grupp B utan även för deras fackligt politiska kamp mot kommunisterna. Register bl.a. över personer som bedömdes som säkerhetsrisker upprättades. Dessa register torde ha förstörts vid avvecklingen av IB/1969. Efter återupptagandet av inrikesverksamheten är det oklart för vems räkning man arbetade. I den offentliga debatten om IB har frågan om grupp B:s ur- sprung varit omstridd. Frågan har gällt om det var försvarsstaben el- ler det socialdemokratiska partiet som var den drivande kraften bakom enhetens tillkomst. Kommissionen har funnit att initiativet låg hos försvarsstaben under intryck av en förstärkt hotbild, bl.a. flera avslöjade industrispionage, och amerikanska förväntningar på skydd av den kvalificerade krigsmateriel som skulle exporteras till . De kontakter som odlat inom social- demokratin medförde att försvaret kunde påräkna partiets sanktion till att personer verksamma inom den socialdemokratiska arbets- platsorganisationen bidrog till en sådan inhämtning. Ur socialde- mokratisk synvinkel kunde detta också förbättra säkerhetstjänster- nas funktion. Något belägg för påståendena om att initiativet till grupp B:s bildande skulle ha kommit från socialdemokratiskt håll som ett sätt att driva en egen säkerhetstjänst bekostad av statsme- del och under militär sekretess har inte framkommit. Även IB:s operationsavdelning, som huvudsakligen ägnade sig åt inhämtning av underrättelser utomlands, bedrev viss inrikes verk- samhet. Meddelaren Kandidaten, som övertagits från T-kontoret, infiltrerade således vänsterorganisationer i och rapporterade fram bl.a. om verksamhet inom dessa organisationer. Operationsavdelningen hade också en annan infiltratör, nämligen . Denne var verksam i . Där arbetade han inom FNL-rörelsen, KFML, en lokal Pales- tinagrupp m.fl. organisationer. Hans verksamhet delfinansierades av säkerhetspolisen, som genom IB fick del av hans rapportering. sökte provocera sina kamrater att begå brott, bl.a. att falskt uppge att de förlorat sina pass. Han beredde sig olovligen men med IB:s goda minne och i flertalet fall aktiva deltagande till- träde till åtminstone fem lokaler som disponerades av olika väns- tergrupper, där han tillgrep eller fotograferade handlingar. bombhotade han flygplan hemmahörande i Mellersta ös- tern. Kommissionen kritiserar att IB lät infiltrera samman- slutningar som inte var olagliga, något som framstår som en kränk- ning av föreningsfriheten, liksom dennes brottsprovokationer. Kommissionen är också starkt kritisk till att IB medverkade till och i vissa fall initierade brottsliga handlingar från sida. Kom- missionen framhåller även de faror som en förtrolig meddelare kan utsättas för, särskilt om denne utnyttjas på ett omdömeslöst sätt. avslöjades IB och verksamheten undergick en grund- lig omorganisation. avgick som chef men hade kvar vissa uppgifter, bl.a. att svara för viss verksamhet i anslutning till krigs- organisation och stay behind-verksamhet. Inom ramen för sådan verksamhet arrangerade han en kurs i för några ledande socialdemokrater där. Vid tillfället diskuterades bl.a. vänsterextremismen i staden. En av deltagarna, , som var vice ordförande i sjukvårdsstyrelsen i , hade kontaktats av en säkerhetspolis angående cellbildning av KFML(r):are inom sjukhusförvaltingen. På Anders- sons initiativ anställdes en yngre socialdemokrat vid sjukvårdsför- valtningen med uppgift bl.a. att vara kontaktman till säkerhetspoli- sen. Sedan denne s.k. sjukhusspion avslöjats uppstod rykten om att IB skulle ha varit inblandad.