sou · GQB398d4 · 2003-01-01 00:00:00 — 1.The perpetrator exercised any or all of the powers attaching to the right of ownership over one or more persons, such as by pur- chasing, selling, lending or bartering such a person or persons, or by imposing on them a similar deprivation of liberty.65 2.The perpetrator caused such person or persons to engage in one or more acts of a sexual nature. 3.The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 4.The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- the existence of an armed conflict. Article 8 (2) (e) (vi)-3 War crime of enforced prostitution 1.The perpetrator caused one or more persons to engage in one or more acts of a sexual nature by force, or by threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psychological oppression or abuse of power, against such person or persons or another person, or by taking advantage of a coercive environment or such persons or persons incapacity to give genu- ine consent. 2.The perpetrator or another person obtained or expected to obtain pecuniary or other advantage in exchange for or in connec- tion with the acts of a sexual nature. 64Given the complex nature of this crime, it is recognized that its commission could involve more than one perpetrator as a part of a common criminal purpose. 65It is understood that such deprivation of may, in some circumstances, include ex- acting forced labour or otherwise reducing a person to servile status as defined in the Sup- plementary Convention on the Abolition of Slavery, the , and Institutions and Practices Similar to Slavery of 1956. It is also understood that the conduct described in this element includes trafficking in persons, in particular women and children. 3.The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 4.The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- the existence of an armed conflict. Article 8 (2) (e) (vi)-4 War crime of forced pregnancy 1.The perpetrator confined one or more women forcibly made pregnant, with the intent of affecting the ethnic composition of any population or carrying out other grave violations of interna- tional law. 2.The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 3.The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- the existence of an armed conflict. Article 8 (2) (e) (vi)-5 War crime of enforced sterilization 1.The perpetrator deprived one or more persons of biological reproductive capacity.66 2.The conduct was neither justified by the or hospital treatment of the person or persons concerned nor carried out with their genuine consent.67 3.The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 66The deprivation is not intended to include birth-control measures which have a non- permanent effect in practice. 67It is understood that genuine consent does not include consent obtained through decep- tion. The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- the existence of an armed conflict. Article 8 (2) (e) (vi)-6 War crime of sexual violence 1.The perpetrator committed an act of a sexual nature against one or more persons or caused such person or persons to engage in an act of a sexual nature by force, or by threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psycho- logical oppression or abuse of power, against such person or per- sons or another person, or by taking advantage of a coercive envi- ronment or such persons or persons incapacity to give genuine consent. 2.The conduct was of a gravity comparable to that of a serious violation of article 3 common to the four Conventions. 3.The perpetrator was aware of the factual circumstances that established the gravity of the conduct. 4.The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 5.The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- the existence of an armed conflict. Article 8 (2) (e) (vii) War crime of using, conscripting and enlisting children 1.The perpetrator conscripted or enlisted one or more persons into an armed force or group or used one or more persons to par- ticipate actively in hostilities. 2.Such person or persons were under the age of 15 years. 3.The perpetrator knew or should have known that such person or persons were under the age of 15 years. 4.The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 5.The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- the existence of an armed conflict. Article 8 (2) (e) (viii) War crime of displacing civilians 1.The perpetrator ordered a displacement of a civilian popula- tion. 2.Such order was not justified by the security of the civilians involved or by military necessity. 3.The perpetrator was in a position to effect such displacement by giving such order. 4.The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 5.The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- the existence of an armed conflict. Article 8 (2) (e) (ix) War crime of treacherously killing or wounding 1.The perpetrator invited the confidence or belief of one or more combatant adversaries that they were entitled to, or were obliged to accord, protection under rules of international law appli- cable in armed conflict. 2.The perpetrator intended to betray that confidence or belief. 3.The perpetrator killed or injured such person or persons. 4.The perpetrator made use of that confidence or belief in killing or injuring such person or persons. 5.Such person or persons belonged to an adverse party. 6.The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 7.The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- the existence of an armed conflict. Article 8 (2) (e) (x) War crime of denying quarter 1.The perpetrator declared or ordered that there shall be no sur- vivors. 2.Such declaration or order was given in order to threaten an adversary or to conduct hostilities on the basis that there shall be no survivors. 3.The perpetrator was in a position of effective command or control over the subordinate forces to which the declaration or or- der was directed. 4.The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 5.The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- the existence of an armed conflict. Article 8 (2) (e) (xi)-1 War crime of mutilation 1.The perpetrator subjected one or more persons to mutilation, in particular by permanently disfiguring the person or persons, or by permanently disabling or removing an organ or appendage. 2.The conduct caused death or seriously endangered the physical or mental health of such person or persons. 3.The conduct was neither justified by the , dental or hospital treatment of the person or persons concerned nor carried out in such persons or persons interest.68 4.Such person or persons were in the power of another party to the conflict. 5.The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 6.The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- the existence of an armed conflict. Article 8 (2) (e) (xi)-2 War crime of or scientific experiments 1.The perpetrator subjected one or more persons to a or scientific experiment. 2.The experiment caused the death or seriously endangered the physical or mental health or integrity of such person or persons. 68 Consent is not a defence to this crime. The crime prohibits any procedure which is not indicated by the state of health of the person concerned and which is not consistent with generally accepted standards which would be applied under similar circumstances to persons who are nationals of the party conducting the procedure and who are in no way deprived of . This footnote also applies to the similar element in article 8 (2) (e) (xi)-2. 3.The conduct was neither justified by the , dental or hospital treatment of such person or persons concerned nor carried out in such persons or persons interest. 4.Such person or persons were in the power of another party to the conflict. 5.The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 6.The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- the existence of an armed conflict. Article 8 (2) (e) (xii) War crime of destroying or seizing the enemys property 1.The perpetrator destroyed or seized certain property. 2.Such property was property of an adversary. 3.Such property was protected from that destruction or seizure under the international law of armed conflict. 4.The perpetrator was aware of the factual circumstances that established the status of the property. 5.The destruction or seizure was not required by military neces- 6.The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 7.The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- the existence of an armed conflict. Bevis- och förfaranderegler (Rules of Procedure and Evidence) I enlighet med art. 51 i Romstadgan har stadgepartsförsamlingen antagit Bevis- och förfaranderegler för Internationella brottmåls- domstolen. Här återges de bestämmelser som skall tillämpas vid påföljdsbestämningen enligt art. 77 och 78 i stadgan och som har beskrivits i avsnitt 13.1. Ännu så länge saknas en officiell svensk översättning. In its determination of the sentence pursuant to article 78, para- graph 1, the Court shall: (a)Bear in mind that the totality of any sentence of imprison- ment and fine, as the case may be, imposed under article 77 must reflect the culpability of the convicted person; (b)Balance all the relevant factors, including any mitigating and aggravating factors and consider the circumstances both of the convicted person and of the crime; (c)In addition to the factors mentioned in article 78, paragraph 1, give consideration, inter alia, to the extent of the damage caused, in particular the harm caused to the victims and their families, the nature of the unlawful behaviour and the means employed to exe- cute the crime; the degree of participation of the convicted person; the degree of intent; the circumstances of , time and loca- tion; and the age, education, social and economic condition of the convicted person. 2.In addition to the factors mentioned above, the Court shall take into account, as appropriate: (a)Mitigating circumstances such as: (i)The circumstances falling short of constituting grounds for exclusion of criminal responsibility, such as substantially diminished mental capacity or duress; (ii)The convicted persons conduct after the act, including any efforts by the person to compensate the victims and any cooperation with the Court; (b)As aggravating circumstances: (i)relevant prior criminal convictions for crimes under the jurisdiction of the Court or of a similar nature; (ii)Abuse of power or official capacity; (iii)Commission of the crime where the victim is particu- larly defenceless; (iv)Commission of the crime with particular cruelty or where there were multiple victims; (v)Commission of the crime for any motive involving dis- crimination on any of the grounds referred to in article 21, paragraph 3; (vi)Other circumstances which, although not enumerated above, by virtue of their nature are similar to those men- tioned. 3.Life imprisonment may be imposed when justified by the ex- treme gravity of the crime and the individual circumstances of the convicted person, as evidenced by the existence of one or more ag- gravating circumstances. Imposition of fines under article 77 In determining whether to order a fine under article 77, para- graph 2 (a), and in fixing the amount of the fine, the Court shall determine whether imprisonment is a sufficient penalty. The Court shall give due consideration to the financial capacity of the con- victed person, including any orders for forfeiture in accordance with article 77, paragraph 2 (b), and, as appropriate, any orders for reparation in accordance with article 75. The Court shall take into account, in addition to the factors referred to in rule 145, whether and to what degree the crime was motivated by personal financial gain. 2.A fine imposed under article 77, paragraph 2 (a), shall be set at an appropriate level. To this end, the Court shall, in addition to the factors referred to above, in particular take into consideration the damage and injuries caused as well as the proportionate gains de- rived from the crime by the perpetrator. Under no circumstances may the total amount exceed 75 per cent of the value of the con- victed persons identifiable assets, liquid or realizable, and prop- erty, after deduction of an appropriate amount that would satisfy the financial needs of the convicted person and his or her depend- ants. 3.In imposing a fine, the Court shall allow the convicted person a reasonable period in which to pay the fine. The Court may pro- vide for payment of a lump sum or by way of instalments during that period. 4.In imposing a fine, the Court may, as an option, calculate it according to a system of daily fines. In such cases, the minimum duration shall be 30 days and the maximum duration five years. The Court shall decide the total amount in accordance with sub-rules 1 and 2. It shall determine the amount of daily payment in the light of the individual circumstances of the convicted person, including the financial needs of his or her dependants. 5.If the convicted person does not pay the fine imposed in ac- cordance with the conditions set above, appropriate measures may be taken by the Court pursuant to rules 217 to 222 and in accor- dance with article 109. Where, in cases of continued wilful non- payment, the Presidency, on its own motion or at the request of the Prosecutor, is satisfied that all available enforcement measures have been exhausted, it may as a last resort extend the term of im- prisonment for a period not to exceed a quarter of such term or five years, whichever is less. In the determination of such period of extension, the Presidency shall take into account the amount of the fine, imposed and paid. such extension shall not apply in the case of life imprisonment. The extension may not lead to a total period of imprisonment in excess of 30 years. 6.In order to determine whether to order an extension and the period involved, the Presidency shall sit in camera for the purpose of obtaining the views of the sentenced person and the Prosecutor. The sentenced person shall have the right to be assisted by counsel. 7.In imposing a fine, the Court shall warn the convicted person that failure to pay the fine in accordance with the conditions set out above may result in an extension of the period of imprison- ment as described in this rule. Jurisdiktionsbestämmelser i några internationella överenskommelser I denna bilaga finns utdrag ur ett antal internationella överens- kommelser som har tillträtt och som innefattar bl.a. för- pliktelse för att se till att svenska domstolar, i varierande omfattning, har behörighet att döma för det eller de brott som överenskommelsen avser. Utdragen omfattar jurisdiktionsbestäm- melserna i överenskommelserna och vissa andra därtill anknutna bestämmelser. Bilagan är inte fullständig, dvs. det finns även andra internatio- nella överenskommelser som innehåller jurisdiktionsbestämmelser. De överenskommelser som har tagits med är sådana som vi har be- dömt har betydelse för våra överväganden om straffansvar för in- ternationella brott (kap. 14 i betänkandet) eller om universell eller härledd jurisdiktion (avsnitten 7.6 och 7.7 i betänkandet). Däremot har inte sådana överenskommelser av mera speciellt slag som ligger bakom den lagstiftning som har behandlats i kapitel 5 och avsnitt 7.13 tagits med. Först i bilagan finns en sammanställning av de olika jurisdik- tionsbestämmelserna i tabellform. I de olika kolumnerna har mar- kerats vilka förpliktelser respektive möjligheter att införa jurisdik- tionsbestämmelser som finns i de olika överenskommelserna. I de fall då bestämmelserna i överenskommelserna är förpliktande för staterna har detta markerats med o (=obligatoriskt) och i annat fall med f (=fakultativt). Det som i tabellen markeras med fet eller kursiv stil förklaras i kolumnen anmärkning. Uppställningen i tabellen följer inledningsvis de traditionella folkrättsliga jurisdiktionsprinciperna (se kap. 2 i betänkandet). Därutöver avses med aktivitetsplikt skyldighet att ta en misstänkt person i förvar, att genomföra en preliminär undersökning eller att underrätta andra fördragsslutande stater om att en person har tagits i förvar, m.m. Lagföringsplikt innebär att en fördragsslutande stat, i vilken en misstänkt gärningsman befinner sig, alltid är skyldig att lagföra den misstänkte om man inte utlämnar honom eller henne (förutsatt att tillräcklig grad av misstanke föreligger). Med samar- betsplikt avses skyldighet att på olika sätt samarbeta med andra för- dragsslutande stater som kan ha jurisdiktion över den aktuella gär- ningen. En markering i spalten nationell domsrätt innebär att det i överenskommelsen finns en bestämmelse som säger att inget hind- rar utövande av straffrättslig jurisdiktion enligt nationell lag. Tabellen är naturligtvis en förenkling av reglerna i överenskom- melserna men ger ändå en översiktlig bild av vilka olika typer av regler som finns i de internationella överenskommelserna. I-IV + 1977 tillägg Deltagande i kriminell org. TP II till Kulturkonvention Bekämpande av terrorism EU Konvention (1929) för bekämpande av penningförfalskning SÖ 2001:6 Prop.2000/01:40 Art. 8: I stater som inte erkänner principen om utlämning av egna medborgare skall medborgare, som återvänt till sin egen stats territori- um efter att i en annan stat ha begått brott som avses i artikel 3 [olika penningförfalskningsbrott], straffas som om brottet begåtts inom den egna statens territorium, även om den skyldige har förvärvat medbor- garskapet efter brottets förövande. Denna bestämmelse skall inte tillämpas om det i ett liknande fall inte skulle kunna medges utlämning av en utlänning. Art. 9: Utlänning, som i en annan stat har begått brott som avses i artikel 3 och som uppehåller sig inom en stats territorium vars natio- nella lagstiftning som allmän regel erkänner principen om beivrande av brott som begåtts utom riket, skall straffas som om brottet hade be- gåtts inom denna stats territorium. En förutsättning för skyldigheten att lagföra är att utlämnande har begärts och att den anmodade staten inte kan utlämna den anklagade av skäl som saknar samband med brottet. Art. 10: I fördrag om utlämning som har ingåtts eller kan komma att ingås mellan parterna skall de gärningar som avses i artikel 3 betraktas som ett brott för vilka utlämning kan ske. De parter, som inte gör utlämning beroende av överenskommelse eller reciprocitet, erkänner hädanefter de gärningar som avses i artikel 3 som brott för vilka utlämning kan ske. Utlämning skall beviljas i enlighet med den anmodade statens lag. Konvention (1948) om förebyggande och bestraffning av brottet folkmord (genocide) Art VI: Personer, som anklagas för folkmord eller annan i artikel III uppräknad gärning [folkmord i olika gärningsformer], skola lagföras vid behörig domstol i den stat på vars område gärningen begåtts, eller vid den som må vara behörig i för- hållande till de av denna konventions parter vilka erkänt dess doms- rätt. Art VII: Folkmord och övriga i artikel III uppräknade gärningar skola icke betraktas såsom politiska brott, när fråga uppkommer om utlämning. De fördragsslutande parterna förplikta sig att i hithörande fall medgiva utlämning i överensstämmelse med sina gällande lagar och traktater. I-IV (1949) angående skydd för krigets offer jämte tilläggsprotokoll I-II (1977) SÖ 1953:14-17 samt 1979:22-23 1953:37 (konventionerna) samt 1978/79:77 (protokollen) Art 49 (I), 50 (II), 129 (III) och 146 (IV): De höga fördragsslutande parterna förbinda sig att vidtaga erforderliga lagstiftningsåtgärder för fastställande av verksamma straffpåföljder för personer, som begått eller givit befallning om begående av någon av i följande artikel an- givna svåra överträdelser av denna konvention. Fördragsslutande part skall vara skyldig att efterspana personer som anklagas för att ha begått eller ha givit befallning om begående av nå- gon sådan svår överträdelse, samt att oavsett nationalitet ställa sådan person inför egen domstol. Part må även, om den föredrager, med iakttagande av föreskrifter i sin lagstiftning utlämna sådan person till annan fördragsslutande part för att dömas, under förutsättning att denna fördragsslutande part har intresse av överträdelsens beivrande och har förebragt tillräckliga skäl för åtal. art. 85: 1. Konventionernas bestämmelser rörande beivrande av över- trädelser och svåra överträdelser skall, såsom de är kompletterade ge- nom denna avdelning, tillämpas på överträdelser och svåra överträdelser av detta protokoll. (1963) om brott och andra handlingar begångna ombord på luftfartyg Art. 3: 1. Den stat där luftfartyget är registrerat äger utöva juris- diktion beträffande brott och andra handlingar begångna ombord på luftfartyget. 2.Det åligger fördragsslutande stat att vidtaga de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva sin jurisdiktion i egenskap av registre- ringsstat beträffande brott förövade ombord på luftfartyg, som är regi- strerat i den staten. 3.Denna konvention utesluter icke utövande av straffrättslig juris- diktion enligt nationell lag. Art. 4: Fördragsslutande stat får ej i syfte att utöva straffrättslig juris- diktion med avseende på brott förövat ombord på luftfartyg, som är registrerat i annan fördragsslutande stat, ingripa mot luftfartyget me- dan detta är under flygning, utom i följande fall: a)om brottet äger verkningar inom den statens territorium; b)om brottet begåtts av eller är riktat mot någon som är med- borgare eller stadigvarande bosatt i den staten; c)om brottet är riktat mot den statens säkerhet; d)om brottet består i överträdelse av i den staten gällande regler eller föreskrifter beträffande flygning eller manövrering av luftfartyg; e)om utövande av jurisdiktion är nödvändigt till säkerställande av att den statens förpliktelser enligt multilateralt internatio- nellt fördrag fullgöras. Art. 13: 1. 2.Fördragsslutande stat, som finner ådagalagt att omständigheterna föranleda det, skall taga i förvar envar som misstänkes ha begått hand- ling, som avses i artikel 11 mom. 1 [kapning], och envar som motta- gits i den staten eller vidtaga andra åtgärder till säkerställande av så- dan persons närvaro. Åtgärd som sagts skall vidtagas enligt lagen i nämnda stat men får bestå endast som skäligen erfordras för att möjliggöra att straffrättsligt förfarande eller förfarande för ut- lämning inledes. 4.Fördragsslutande stat, till vilken någon överlämnats enligt artikel 9 mom. 1 eller inom vars område ett luftfartyg landar efter det sådan handling begåtts, som avses i artikel 11 mom. 1, skall verkställa en preliminär undersökning av omständigheterna. 5.Har en stat enligt denna artikel tagit någon i förvar, skall under- rättelse lämnas till den stat, där luftfartyget är registrerat, och till den stat, i vilken den omhändertagne är medborgare, samt, om förstnämnda stat finner det lämpligt, till varje annan berörd stat rö- rande det förhållandet, att en person tagits i förvar och rörande de om- ständigheter, som motivera hans omhändertagande.