sou · GQB318d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Delar av ett intranet kan göras åtkomliga även för externa användare. Internet kan beskrivas som ett globalt nätverk, bestående av en stor mängd mindre nätverk. Av de ingående nätverken är ett antal s.k. stamnät, som var och en består av ett antal datorer, s.k. routrar, med uppgift att förmedla datatrafiken, sammanbundna med hög- hastighetsförbindelser. Dessa stamnät kan sägas utgöra ryggraden i Internet. Internet består av flera olika funktioner, av vilka e-post och World (WWW) är de mest använda. Kommunikationen på Internet bygger på en teknik som kallas TCP/IP (Transmission Control Protocol, Internet Protocol), vil- ket egentligen är två protokoll för kommunikationen. Ett protokoll är en samling regler för kommunikationen mellan två samman- kopplade enheter. Informationsutbytet enligt ett protokoll följer ett strikt schema som föreskriver bl.a. hur informationen ska grupperas i block och hur adressering ska göras. TCP/IP ger genom Internetprotokollet (IP) en adresserings- metod för att ge varje dator ansluten till Internet en unik adress. En IP-adress utgörs av ett 32-bitars tal och skrivs vanligen som fyra tal, åtskilda med punkter. Enligt ett särskilt system representerar de olika talen data för att identifiera det nät och den enskilda dator som adressen avser. Fördelningen av de miljontals unika IP- adresser som finns hanteras av ett internationellt organ. För att underlätta användningen finns ett annat system för att namnge de anslutna datorerna med logiska namn. I det s.k. domännamns- systemet, DNS () översätts den numeriska IP-adressen till mer användarvänliga adresser. En domänadress är hierarkiskt uppbyggd, där sista namndelen anger adressens huvud- grupp, som ofta är en landskod, nästa namndelar anger under- Arbetstagarnas användning av informationsteknik grupper i olika led, t.ex. större företags eller myndighets domän och därefter enskilda avdelningar under domänen.3 E-postadresser kännetecknas av att de innehåller tecknet @ (snabel-a). Den del av e-postadressen som står före @ kallas normalt användarnamn, medan den del som står efter kallas domänadress. Domänadressen i en e-postadress har en hierarkisk uppbyggnad som motsvarar vad som ovan anförts om domän- adresser. Uppkopplingen av en arbetsgivares nätverk mot Internet sker antingen genom en uppringd eller en fast förbindelse. En uppringd förbindelse kan ske antingen med modem över det vanliga telefon- nätet eller med ISDN-utrustning. Fast anslutning sker genom att en dator eller en router i det lokala nätverket ansluts med kabel direkt till ett stamnät. Oavsett vilken metod för uppkoppling mot Internet som används måste i det lokala nätverket finnas en eller flera datorer som sköter kommunikationen mellan detta och Internet. Hur detta utformas i olika fall kan variera starkt. Beskriv- ningen nedan kommer att utgå från att nätverket har specialiserade servrar för olika funktioner. De olika funktionerna kan emellertid finnas i en enda server och fungerar då enligt samma principer. En server i ett lokalt nätverk är försedd med en hårddisk eller annan motsvarande utrustning för att lagra data. På denna kan lag- ras programvara som flera användare i nätverket behöver (client- serverfunktion). Med denna funktion startar användaren program- met direkt från servern, vilket innebär att programmet inte behöver finnas på persondatorns hårddisk hos varje användare. Genom möjligheten att komma åt serverns lagringsmedia kan användarna lagra information på och hämta information från servern. Denna funktion, som brukar benämnas fildelning, har den fördelen att gemensam information dels är snabbt åtkomlig för alla, dels be- höver lagras endast på ett ställe. 3 Som exempel kan nämnas Regeringens domännamn, , som är domänadressen till webbserverdatorn för webbplats. I domännamnet betecknar se huvuddomänen, som är landskoden för . Därefter är regeringen en underdomän, där i sin tur de olika departementen inordnas som underdomäner. Således är adressen exempelvis till . Domänadressen motsvarar den numeriska IP-adressen till webbplatsen, i detta fall 194.52.220.50. Arbetstagarnas användning av informationsteknik En brandvägg är en funktion på en server som syftar till att skydda ett nätverk från oönskad kommunikation och då främst från intrång. En brandvägg består av en persondator eller motsvarande med specialprogram installerade för att kunna vidareförmedla kommunikation mellan olika nätverk, i allmänhet mellan ett lokalt nätverk och Internet. Genom att all kommunikation mellan nät- verken sker via brandväggen, finns i denna omfattande möjligheter att logga, filtrera och blockera oönskad kommunikation. Brand- väggen ändrar vid all kommunikation avsändaradressen på den ut- gående informationen så att det ser ut som om kommunikationen helt och hållet sker från brandväggsdatorn. Brandväggen döljer så- ledes det lokala nätverket och datorerna där för övriga nätverk, t.ex. Internet. Även en proxyserver är en dator som vidarebefordrar kommunika- tion mellan å ena sidan datorer i det lokala nätverket och å andra sidan Internet. Huvudsyftet med en proxyserver är oftast att spara kapacitet i nätverket genom att temporärt lagra information som hämtats från Internet. Genom denna funktion lagras innehållet på de webbsidor som användare i nätverket har besökt. När en använ- dare på nytt vill hämta innehållet på en sparad webbsida, vidare- befordras innehållet från proxyservern utan att informationen be- höver hämtas från Internet. Härigenom åstadkoms mindre belast- ning på nätverket än om samma information skulle hämtas från den aktuella webbplatsen. För att hantera e-post kan finnas en särskild e-postserver, som innehåller olika funktioner för att skicka och ta emot e-post. För att skicka e-post finns en SMTP4-server och för att ta emot e-post finns en POP5- eller IMAP6-server. Ofta finns programvaran för de olika funktionerna på samma fysiska dator, eller så har SMTP- servern tillgång till samma disksystem som POP/IMAP-servern. 4Simple Mail Transfer Protocol. 5Post Office Protocol. 6Internet Message Access Protocol. Arbetstagarnas användning av informationsteknik Att skicka e-post går till så att användarens e-postklient7 kopplar upp sig mot SMTP-servern, skickar meddelandet till servern sam- tidigt som meddelandet ofta sparas i en särskild mapp lokalt på an- vändarens dator. SMTP-servern lagrar också meddelandet fast bara temporärt. Vid lämpligt tillfälle – – kontaktar servern mottagarens SMTP-server. Servern skickar e- postmeddelandet dit och raderar det sedan när det fått en bekräftel- se från den mottagande servern. Ett inkommande e-postmeddelande tas emot av en SMTP-server. Denna överför meddelande till POP/IMAP-serverns hårddisk, där det lagras. När brevet väl är tillgängligt på POP/IMAP-servern kan användaren koppla upp sig mot denna och hämta sina nya med- delanden. Normalt kan användaren själv välja om breven ska sparas på POP/IMAP-servern eller om de ska tas bort därifrån när an- vändaren hämtat dem. Programvaran i e-postservrar kan konfigureras på olika sätt för att logga eller filtrera kommunikation. Normalt loggas avsändar- adress, mottagaradress samt datum och klockslag för såväl inkom- mande som utgående e-post. Ofta loggas också ärendemeningen. En av de mest grundläggande sätten att hindra obehöriga från att få tillgång till elektroniskt lagrad information är genom behörighets- kontroller av olika slag, där användaren skall identifieras med användarnamn och lösenord. I systemet registreras då vilka an- vändare som är behöriga. För varje användare kan bestämmas olika rättigheter, vilket innebär att de olika användarna endast får tillgång till de resurser och filareor som de behöver. Även om behovet av behörighetskontroller gör sig särskilt gällande i nätverk, kan sådana även användas på fristående persondatorer. Behörighetskontroll sker normalt genom att användaren skriver in sin användaridentitet och sitt lösenord. Dessa jämförs med upp- gifterna i en databas på servern, där det verifieras att användar- identiteten existerar och att lösenordet är riktigt. Därefter ges an- vändarens dator tillgång till de resurser och övriga rättigheter som den aktuella användaren har tilldelats. Normalt registreras i en loggfil vilken användare som har loggat in och när detta har skett. registreras även när utloggning sker. den dator som används för att skicka e-postmeddelandet. Arbetstagarnas användning av informationsteknik Programvaran på servern som styr nätverket är försedd med speci- ella funktioner för att skapa användaridentiteter, tilldela användare olika rättigheter och i övrigt hantera nätverket. Den användar- identitet som har behörighet att använda dessa funktioner brukar benämnas systemadministratör. En eller flera personer kan ha till- gång till systemadministratörens användaridentitet. System- administratören har fullständiga befogenheter att vidta åtgärder i nätverket och kan därmed få tillgång till all information i detta, oavsett om informationen finns på servern eller på en lokal hårddisk. För att minska riskerna för förlust av information finns i alla dator- system funktioner för säkerhetskopiering. Sådan sker genom att data på såväl servern som på lokala hårddiskar kopieras och sparas på särskilda enheter. Automatiserad säkerhetskopiering kan utfor- mas på olika sätt, bl.a. beroende på behovet i det enskilda fallet. Säkerhetskopieringen kan ske med olika tidsintervall och avse hela eller delar av datorsystemets lagringsenheter. Utvecklingen av digitala telefonsystem har medfört stora möjlig- heter att koppla samman telefonsystemet med andra datoriserade tillämpningar. Så kallad datoriserad telefoni (CTI, Computer Telephony Integration) har många användningsområden, men byg- ger på den grundläggande tanken att den traditionella telefonväxeln endast tar emot och förmedlar samtal, medan kontrollen över hur och vart samtalen skall kopplas bestäms av ett särskilt dator- program. Ett sådant program får från telefonsystemet en signal om en viss händelse, såsom t.ex. en extern påringning, och väljer ut- ifrån programmets inställningar en lämplig åtgärd, såsom t.ex. att dirigera samtalet till en ledig telefonist. En allt vanligare funktion är att samtalsfördelningen kan styras av den uppringandes svar på s.k. talsvarsfrågor. Med en sådan funktion kan telefonsystemet dirigera samtalen till rätt avdelning eller rätt handläggare utan medverkan av växeltelefonist. Om den uppringande kan identifieras, exempelvis med s.k. nummerpresentationsteknik, kan ett integrerat telefon- system automatiskt behandla tidigare lagrade uppgifter om den Arbetstagarnas användning av informationsteknik Detta sker genom att den uppringandes telefon- nummer jämförs med telefonnummer i en databas över t.ex. kunder. Den som tar emot samtalet kan då, redan innan samtalet påbörjas, få information om den som ringer, bl.a. med avseende på senaste kontakt, tidigare inköp m.m. Datoriserad telefoni kan an- vändas även för utgående samtal, t.ex. genom att användaren direkt från sitt kundregister begär att viss kund skall ringas upp. Elektroniska funktioner för passerkontroll finns i olika utföranden. Vanligt förekommande är system med kortläsare och personliga kort. Kortläsarna är anslutna till särskilda s.k. undercentraler, som i sin tur är anslutna till ett nätverk eller en fristående persondator. I datorn finns ett program som hanterar systemet och där den an- svarige kan registrera bl.a. behöriga kort och deras innehavare. Kortläsarna, som är kopplade till dörrarna i en fastighet, kommuni- cerar med undercentralerna där uppgifterna på kortet jämförs med uppgifterna i en databas över behöriga kort. Därigenom sker en kontroll av att kortinnehavaren har behörighet att tillträda ut- rymmet i fråga. Passerkorten kan kodas i olika behörighetsnivåer, som ger tillträde till vissa områden i fastigheten, men inte andra. För att uppnå högre säkerhet kan passerkorten kombineras med personliga koder. Gemensamt för de flesta system är att det finns en loggfunktion som registrerar händelser i systemet, dvs. vilket kort som används samt när och var det sker. Tidpunkter för i- och utpassering kan därefter användas för tidsredovisning m.m. Genom att samla in- formation från alla kortläsare inom en fastighet kan också kart- läggas hur arbetstagarna rör sig i fastigheten. Teknik som innebär möjligheter att lokalisera föremål kan också innebära möjligheter att övervaka var arbetstagare vid olika tid- punkter befinner sig. Sådan teknik finns i form av (). GPS är ett satellitbaserat navigations- system som ansvarar för. Systemet består fn. av 24 satelliter och en stor mängd mark- stationer. Med hjälp av referenspunkter som detta system ger kan Arbetstagarnas användning av informationsteknik en särskild GPS-mottagare lokaliseras med mycket stor noggrann- het. GPS-mottagarna kan göras mycket små och billiga och kan därför användas i många olika sammanhang. Tekniken används t.ex. vid navigering, kartritning och i andra sammanhang där noggrann geografisk lägesbestämning är av betydelse. Automatic Vehicle Location (AVL) AVL är en teknik för att med hjälp av GPS lokalisera fordon eller andra mobila tillgångar. Tekniken kan användas t.ex. av transport- företag för att skapa en överblick över företagets fordon bl.a. för att kunna åstadkomma en effektiv styrning av verksamheten. Även av säkerhetsskäl kan det finnas anledning att använda AVL. En- samma förare som riskerar att utsättas för brott, t.ex. taxiförare eller förare av värdetransportbilar, kan i nödfall snabbt lokaliseras och undsättas. Även egendom som har stulits, såsom t.ex. fordon och last, kan lokaliseras. Utrustning för AVL består av en mobil GPS-enhet, en dator som basstation och ett nät för kommunikation mellan den mobila en- heten och basstationen. Den mobila GPS-enheten, som t.ex. kan vara placerad i en lastbil, sänder via kommunikationsnätet data till basstationen. I basstationen sammanställs den insamlade informa- tionen med hjälp av särskild programvara. Den information som kan utläsas varierar beroende på vilken utrustning som används. Normalt kan emellertid utläsas bl.a. exakt position, riktning och hastighet. Informationen kan avläsas i realtid och programvaran kan innehålla funktioner för att larma om fordonet t.ex. avviker från en på förhand bestämd rutt eller om fordonet står stilla längre än en viss förutbestämd tid. Informationen lagras också i loggfiler. Loggfilerna kan sammanställas efter olika kriterier för att skapa en överskådlig bild av fordonets rörelser . 5.3.2.15 Särskilt om loggning Loggning är det kontinuerliga samlandet av uppgifter om an- vändande av teknisk (dator-) utrustning. Loggning kan ske av flera olika orsaker. Vanligast är att det behövs för driften av utrust- ningen i fråga. Komplicerade datortjänster som exempelvis e-post drabbas ofta av fel av olika slag och för att kunna finna och åtgärda felen loggas aktiviteter i systemen kontinuerligt så att en system- operatör i efterhand kan gå in och ta reda på vad som gick fel vid Arbetstagarnas användning av informationsteknik ett tidigare tillfälle och försöka vidta åtgärder för att felet inte skall upprepas. Loggning kan också ske av säkerhetsskäl. Man vill kunna upp- täcka aktivitetsmönster som i sig är suspekta och kanske tyder på att intrångsförsök gjorts eller att någon försöker överlasta en funktion i systemet, t.ex. e-post eller annan Internettjänst. Vidare har loggning betydelse för att kunna kartlägga den natur- liga belastningen på en tjänst för att därigenom kunna bedöma be- hovet av större eller mindre kapacitet. Slutligen kan loggning naturligtvis också användas för att samla information om t.ex. användarmönster enbart för det ändamålet att man vill kartlägga en eller flera användares aktiviteter. Loggningsfunktioner finns oftast inbyggda i den utrustning eller den programvara som används. Den systemansvarige har för det mesta möjlighet att välja grad av loggning och har ibland full kon- troll över exakt vad som ska loggas. I t.ex. en e-postfunktion loggas ofta uppgifter om avsändare, mottagare, klockslag samt ärenderad för varje e-postmeddlande som går ut från ett företags e-postserver. Uppgifterna lagras i en fil på servern och kan läsas av den system- ansvarige. Hur länge loggarna sparas bestäms av den system- ansvarige men ofta rör det sig . Lagom för att man inte ska riskera missa möjligheten att undersöka ett fel som rapporterats av en användare eller i efterhand ta fram information om en möjlig attack mot systemet. Loggfiler är sällan enkla att förstå för en lekman och normalt har endast de systemansvariga tillgång till dem.8 I en del brandväggar och e-postservrar finns en funktion som letar efter nyckelord eller känner igen virus och särskilda typer av filer. Om en viss fil innehåller nyckelordet i fråga eller i övrigt överens- stämmer med de kriterier som har angetts larmas en operatör. Filen kan också blockeras och på det viset hindras från att nå mottagaren. Viruskontroller sker ofta ganska automatiserat. 8 Uppgifter i en e-postserver kan t.ex. se ut så här: Oct 8 13:09:39 qmail: [ID 748625 ] 1002539379.429203 info msg 344438: bytes 3246 from qp 23999 uid 1002 Oct 8 13:09:39 qmail: [ID 748625 ] 1002539379.523391 starting delivery 15768: msg 344438 to local Av uppgifterna, kan utläsas meddelandenummer, meddelandets storlek, avsändare, mottagare och tidpunkten när meddelandet skickades. Arbetstagarnas användning av informationsteknik att en operatör larmas om ett virus upptäcks. Det kan då tänkas att operatören behöver ta del av meddelandet för att vidta åtgärder med anledning av viruset. Nyckelordssökning kan ju däremot göras på godtyckliga nyckel- ord. Här måste dock systemoperatören konfigurera program- varorna exakt och tala om dels vilka nyckelord programvaran ska leta efter, dels vad som ska hända om programmet finner ett sådant nyckelord. Omfattningen av de åtgärder som kan komma att vidtas beror till stor del på de nyckelord som väljs. Det är relativt enkelt att åstadkomma avancerad nyckelords- filtrering på en e-postserver . En systemoperatör har stora möjligheter att se till att e-postmeddelanden blockeras, skickas till annan adress, att det går en hemlig kopia till någon, etc. Det finns i praktiken inga begränsningar för vad som går att göra. De ovan redovisade tekniska beskrivningarna visar att det hos arbetsgivare i många fall finns stora mängder elektronisk informa- tion som på olika sätt rör arbetstagares beteenden. Elektroniska spår hänförliga till arbetstagare kan samlas in vid praktiskt taget all användning av elektronisk utrustning i arbets- livet. Som exempel från redovisningen ovan kan nämnas informa- tion om inloggning och andra åtgärder som en arbetstagare vidtar i ett nätverk och information om arbetstagarens användning av ett fast eller mobilt telefonsystem. Vidare kan ingående upplysningar om var arbetstagare fysiskt befinner sig samlas in med utrustning för elektronisk passerkontroll eller i verksamhet där positions- bestämning med hjälp av GSM-teknik används. De möjligheter som tekniken erbjuder kan, åtminstone vid en systematisk sam- manställning och användning av de elektroniska spåren, medföra en detaljerad kartläggning av enskilda arbetstagare. Det finns praktiskt taget inga begränsningar för en arbetsgivare när det gäller möjligheterna att få tillgång till all den elektroniska information som arbetstagare skapar eller kommunicerar vid an- vändning av arbetsgivarens utrustning. Arbetsgivaren har således möjligheter att manuellt eller automatiserat söka igenom och kon- trollera alla de lagringsenheter i systemet där arbetstagare kan ha sparat elektronisk information. Arbetsgivaren kan således få till- gång till elektroniskt lagrad information som är såväl arbetsrelate- rad som av privat karaktär. Även information som arbetstagaren Arbetstagarnas användning av informationsteknik inte direkt avsett att spara på arbetsgivarens utrustning men som lagrats temporärt, t.ex. i samband med kommunikation över Inter- net, eller som har sparats vid automatisk säkerhetskopiering, kan finnas tillgänglig för arbetsgivaren. Beroende på utrustningen och dess inställningar kan uppgifterna komma att lagras under . Även om dagens teknik medger omfattande möjligheter att samla in information om arbetstagare finns emellertid vissa prak- tiska hinder mot att i större omfattning utnyttja denna teknik i praktiken. Bl.a. förutsätter systematisk insamling och kontroll att stora mängder data bearbetas. Förutom att detta kräver stora lagringsutrymmen, är det ofta tidskrävande att gå igenom och göra bedömningar av material som samlas in. Vad den framtida utveck- lingen kan föra med sig i detta avseende kan man bara spekulera i. Emellertid finns skäl att anta att kapaciteten i de tekniska systemen kommer att öka när det gäller såväl lagringsutrymme som förut- sättningarna för automatiserad filtrering och behandling av insam- lad information. 5.4Arbetstagares privata elektroniska uppgifter Användningsområdet för sådana moderna IT-system som finns på de flesta arbetsplatser är normalt inte begränsat till specia- liserade uppgifter inom respektive arbetsgivares område. Tvärtom finns ofta stora möjligheter att använda utrustningen även för privata ändamål. Särskilt tydligt har detta blivit i och med att till- gången till Internet på arbetsplatserna har ökat. Många arbetstagare har därigenom fått möjlighet att med arbetsgivarens utrustning skicka e-post och i övrigt använda Internet för privat bruk. Även många andra IT-applikationer kan användas privat. Som exempel på funktioner som torde ha ett mycket stort användningsområde för privata ändamål kan nämnas ordbehandlingsprogram, kalkyl- program och databasprogram. Vidare är det i många fall möjligt för en arbetstagare att själv installera ett program på en dator som ingår i arbetsgivarens IT-utrustning. Den tekniska utvecklingen har också medfört att möjligheterna för arbetstagare att arbeta från hemmet har utvidgats. Utrustning som arbetsgivaren tillhandahåller för sådant distansarbete får arbetstagaren i många fall använda även för privata ändamål. Arbetstagarnas användning av informationsteknik Således har utvecklingen bidragit till att det förekommer både privat och yrkesmässig användning av arbetsgivarens utrustning. Den nu beskrivna privata användningen av IT-verktyg i arbetslivet medför i allmänhet att uppgifter av privat karaktär kommer att lagras i arbetsgivarens utrustning och att dessa därmed blir en mer eller mindre integrerad del av den mängd uppgifter som finns i arbetsgivarens utrustning. Arbetsgivaren har därmed i allmänhet goda såväl organisatoriska som praktiska förutsättningar för att ta del av uppgifterna eller på annat sätt kontrollera den privata användningen. Arbetstagares privata användning av arbetsgivarens IT-verktyg och arbetsgivarens rätt att kontrollera denna användning ger upp- hov till en rad frågeställningar. Särskilt frågor som rör arbetsgivares rätt att läsa e-postmeddelanden som skickats till eller från en arbetstagare har fått stor uppmärksamhet. Ett skäl till denna uppmärksamhet är att det råder osäkerhet om vilka regler som eventuellt kan vara tillämpliga vid olika kontrollåtgärder från arbetsgivarens sida. I detta avsnitt kommer endast att behandlas frågan om arbets- givarens rätt att kontrollera de elektroniska uppgifterna som sådana, dvs. arbetsgivarens rätt att läsa ett enskilt e-post- meddelande eller att ta del av andra privata uppgifter.9 Emellertid har arbetsgivaren även andra möjligheter att kontrollera arbets- tagarnas privata användning av IT-verktygen. Framför allt kan detta ske genom att arbetsgivaren tar del av uppgifter i loggfiler och där- igenom drar slutsatser om den användning som sker. Frågor om loggning behandlas i avsnitt 5.5. 5.4.1.1Förutsättningar för en arbetstagares rätt att använda arbetsgivarens IT-verktyg för privata ändamål Inom arbetsrätten är det en grundläggande princip att arbetsgivaren har rätt att leda och fördela arbetet.