sou · GQB392d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Verksamheten ombesörjdes ursprungligen av en arbetsgrupp – propagandagruppen – i samarbete med någonting som kallades UD:s radioavlyssningsbyrå.5 Först hade ett vid försvarsstaben till- fälligt tjänstgörande legationsråd, , haft hand om studien men sedan denne återgått till UD, hade arbetet efterhand överflyttats till psykologiska detaljen vid försvarsstabens utrikesav- delning, där alltså då innehade chefskapet. Psykologiska detaljen bedrev, liksom den tidigare propagandagruppen, ett systematiskt studium av i eller mot vårt land bedriven främmande, i första hand rysk, propagandaverksamhet. Detaljen studerade såväl svenskt som utländskt material, omfattande tidningar, tidskrifter, böcker, rundradioprogram, pamfletter, m.m. samt avgav rapporter om indikationer och tendenser av som kunde utläsas ur öststats- propagandan. Till detaljens viktigaste arbetsmaterial hörde bl.a. den ryska radions utsändningar, vilka på tråd upptagas av försvars- väsendets radioanstalt. Granskningen av bl.a. detta rundradio- material föregicks av ett omfattande arbete med nedskrift och över- 2Fst/Adj nr 40:7. Fst/Adj, Serie FI volym 10. 3Birger : Propagandaanalys (1956) s 4. 5Skrivelse från Fst/Adj nr H 2:1 till Konungen anslag till viss underrättelseverksamhet. Fst/Adj fd hemliga handlingar Serie FI volym 6. sättning.6 När senare hördes av Neutralitetspolitik- kommissionen gav han en liten vink om detta. fick frågan om i vilken utsträckning dåvarande utrikesministern (1945–1962) var informerad om IB:s verksamhet: Jag vet inte det ... Jag var sur på honom för att han stoppade min licentiatavhandling därför att jag fick material från UD och det var inte särskilt bra.7 blev med tiden naturligtvis väl insatt i frågan om värdet av att kartlägga främmande länders radiosändningar och när ord- föranden i försvar, , ville förhöra sig hos sektion II om vilka staters utsändningar som var av intresse för försvaret, var det som handlade ärendet.8 Uppgiften att stoppades av kan i och för sig vara sann, men slutförde ändå arbetet . återkom till För- svarsstaben med ett förslag om att i fredstid inrätta en permanent central organisation för rundradioavlyssning. Man kom till- sammans med bl.a. FRA, Försvarsstaben, Statspolisen och Radio- tjänst överens om att testa förslaget i på utanför . Till chef för avlyssningsgruppen utsågs detta finns också en kort notering i dåvarande försvarstabsschefen anteckningar. Han skriver där att ställts till psyknämndens förfogande för prov med avlyssning av utländsk rundradio.10 En- staka rapporter finns i som innehåller uppgifter om Elmérs arbete med radioavlyssningen. Vid Fst/In upprättades en PM baserad på uppgifter från löjtnant /U. Den innehåller följande rad: I svenska radioutsändningar från har man gjort reklam för frimärksaffären [personnamn + gatuadress] att man där kan inköpa ryska frimärken.11 6Skrivelse från Fst/Adj nr H 2:1 till Konungen. Fst/Sekt 2 (Fst/U) Inkomna skrivelser 1952 Serie E volym 26. 8Skrivelse till försvarsstaben från och , för psykologiskt försvar, . Svar på ovan nämnda brev från Fst/U nr H 46:72. Fst/Sektion II (Fst/U) In- och utgående skrivelser 1955 Serie FI volym 1. 9Skrivelse från /, försvar till försvarsstaben . Fst/PF nr H 46:72 PF. Fst/Sektion II (Fst/u) 1956 serie FI vol 2. Fst/In H 319 . Serie F X f, volym 46. glimtar förbi också i några andra enstaka rapporter från . rapporterade han exempelvis att en anställd inom vid en internationell kon- varnat personer för att ansluta sig till den s.k. Caux-rörelsen (kanske mer känd som Moral Rearmament, MRA) eftersom denna enbart riktade sig mot kommunisterna. kunde också med- dela att personen umgicks med den ryske stockholmsambassadören . Uppgifterna ledde till registrering.12 Det är känt att som chef för militärpsykologiska detaljen fick speciella uppdrag utomlands. En uppgift i Kommunistjägarna gör gällande att han reste till i för att undersöka försvinnande.13 har själv inför nämnt att han i sam- band med nedskjutningen av den svenska skickades till med en radarplott i bagaget.14 Av minnes- anteckningar som efterlämnats av dåvarande chefen för /U, , framgår också att fick följa med denne på några resor i , bl.a. till och Norge.15 Chefen för den hemliga underrättelsetjänsten , , påtalade för att denne skulle låta bli att engagera amerikaner för att träffa Elmér.16 Det var möjligen kontakter som ville ha för sig själv. 4.3Några papper i skrivbordslåda I sitt samtal med nämnde inte tysklandsresorna, en faktor som är av betydelse för att förstå hur kunde skapa sig en förtroendebas inom SAP och regeringen. I och för sig berättade en f.d. anställd vid T-kontoret, , något om detta i ett TV-program , men utan att kunna ge en komplett bild. 12PM ang [namn utelämnat] . Serie F VIII e volym 38. 13Kanger/(1990) s 89. 15Gunnars minnesanteckningar s 99-102. De har utlånats till SÄKO av journalisten som kom över detta tidigare okända källmaterial i samband med arbetet med . anger att under en resa som de företog i Elmérs bil tog kontakt med en av T-byråns motsvarigheter i . Detta var icke förberett, men han lyckades dock med visst besvär få besöka vederbörande. Det är sannolikt denna kontakt berörde då han utfrågades av Neutralitets- 1993. Han hävdade då att hade tagit kontakt med en företrädare för . att behövde en kurir för resor till varvid Elmérs namn tydligen skulle ha kommit upp. När sedan fick göra en andra kurirresa skulle enligt blivit betänksam och undrat ja, men vet vi var han står nånstans, en yngre officer? Då hade sagt till att han skulle ordna så att statsministern fick träffa . Vid mötet skulle sedan ha frågat om denne var socialdemokrat vilket då intygade, allt enligt vad kan erinra sig 1999. Enligt det TV-program som framträdde i, hade också bekräftat att han varit regeringens kurir och att han gjorde flera resor till och även till för att träffa ledande socialdemokrater.17 Det finns viss substans i dessa påståenden men de ger inte hela bilden. har troligen fått uppgifterna i andra eller tredje hand och det mesta talar för att han blandat ihop med dåvarande försvarsministern . I de ännu hemliga delarna av Neutralitetspolitik- kommissionens uppteckning från samtalet med 1993 hävdar denne att chefen för utrikesavdelningen, , frågade om det fanns någon vid av- delningen som hade lite vänsteråsikter. anmälde då sitt intresse och det visade sig att det gällde ett särskilt uppdrag. Han skickades till försvarsminister som något till- knäppt och något irriterad tog fram en låda ur sitt skrivbord och tog fram en hög med papper. ville diskutera innehållet med som uppger att försvarsministern tagit reda på vad jag var för en människa. uppgav vidare att far var ju gammal fackföreningskille och det räckte tydligen för att jag var en vettig karl också på den punkten. tittade i papperen och fann dem mycket intressanta. Det handlade om situationen i olika öststater, ekonomiska underrättelser, stämningslägen samt rapporter om hur man kämpade på fackföreningssidan för att hålla något så när klara linjer på demokratin. och kom överens om att den senare skulle analysera materialet och sedan föredra det för , försvarsstabschefen samt själv. På försvarsstaben skall man ha varit väldigt för- tjusta över att ha fått tillgång till handlingarna. Efter att föredragit sin analys för bestämdes att också fortsättningsvis skulle få ta emot liknande handlingar av : 17 Dokumentären i folkhemmet av . Efterhand vart det ju så att det blev rätt opraktiskt att jag skulle fara ner till departementet och hämta det ur hans högra skrivbordslåda, utan då beslöts bl.a. det att jag skulle få direktkontakt med vissa organisationer i . odlade därefter kontakt med den så kallade Ostbüro i som finansierades av SPD och som skötte om partiets kontakter österut. Ostbüro skulle också ha fått finansiering från amerikaner- na. fick nu möjlighet att träffa personer som sysslade med underrättelse- och säkerhetstjänst på östsidan och han kom också i kontakt med representanter för CIA. Meningen var sedan att skulle bättra på sin tyska men det visade sig att de där bröderna, ett par stycken, de talade flytande svenska. Anledningen till att dessa kontakter låg på bord, berodde enligt på att tillhörde den gamla socialdemokratins motståndsrörelse runt . På det viset menade att hans kontakter inledningsvis var upphängda på gamla stay behind-organisationer och så vart det ju ett sådant tänkande inmalt i systemet. Efterhand vidgades Elmérs kontakter till att från omkring 1956–1957 omfatta . Då besökte några finländska riksdagsmän i förtvivlan efter den misslyckade generalstrejken. De sökte nu kontakt med den svenska underrättelse- och säkerhetstjänsten för ömsesidig nytta. uppger att han av försvarsstabschefen ålades att sköta dessa kontakter efter att först tagit upp frågan med . fick sedan kontakt med finsk motstånds- verksamhet vilket ledde vidare till den norska motståndsrörelsen. Redan tidigare hade man också etablerat kontakt med liknande verksamhet i Danmark.18 vid utrikesavdelningen fick alltså förtroendet att handha förbindelser med de mot- ståndsrörelser som sedan kriget byggts upp runt socialdemokrater i , , och . Mot den bakgrunden är det inte särskilt märkligt att också anförtroddes kontakter mellan försvarsstaben och den socialdemokratiska arbetsplats- organisationen i . Delar av ovanstående berättelse delgav vid olika tillfällen också några IB-anställda som återgivit den inför SÄKO.19 Också förre försvarsministern har i Uppgiften om är dock hämtad från utfrågningen av inför För- svarets 1998. 19Tor , som anställdes vid IB 1970, har berättat att en gammal socialdemokrat, troligen från Västeråstrakten, efterlämnade en hel packe papper. Dåvarande försvars- ministern kontaktade utrikesavdelningen och frågade `har ni inte någon pålitlig socialdemokrat som jag kan utnyttja´ och då togs ut för att ta hand om dessa någon mån berört detta i samtal med docenten i historia som utredde vissa frågor rörande IB:s verksamhet underrättelseutrednings räkning. Då frågade om den militära uppladdningen i i samband med Berlinkris, svarade att då kommer man till detta som har missförståtts i IB-affären. Man har sagt att IB har arbetat under socialdemokratiska partiet och det är ju verkligen dumt, medan sanningen, det som kan ha lett fram till sådana rykten, det är ju den att det socialdemokratiska partiet i – men inte bara det socialdemokratiska partiet utan också några av de borgerliga partierna, CDU kan jag säga – de hade självklart utsökta förbindelser med befolkningen i . Det strömmar alltså från varje by in uppgifter och vi fick ju ta del av dessa uppgifter genom det socialdemokratiska partiet i . Det var uppgifter som först kom till den socialdemokratiska particentralen i och man undrade vad man skulle göra med dem. Och så kom man fram till att försvarsstaben skulle få det IB-material vi hade och det fick då ta hand om. Det var min första kris som försvarsminister. --- Till slut gick den här rapporteringen genom den västtyska underrättelse- tjänsten.20 Som framgått av avsnitten om och Försvar hade försvarsstaben fått informationer om kommunister från personer inom arbetarrörelsen. Tidpunkten bekräftas också av i samtal med () 1998 även om FUN inte tycks förstå den tidsmässiga innebörden av vad säger. hävdar i samtalet att polisens personalkontroll för försvarets räkning rörande bl.a. Kalixlinjen inte fungerat tillfredsställande. informerade då chefen för sektion II vid försvarsstaben om den fackliga Detta är enligt bakgrunden till att anförtroddes kontakter med SAP. känner inte till något om innehållet i dessa papper (samtal med . har för SÄKO uppgivit att berättade hur han blev uppkallad till försvarsdepartementet och hur då överlämnat underrättelsehandlingar från varav en del torde ha emanerat från den tyska underrättelsetjänsten. I materialet ska också ha funnits norska handlingar. berättade vidare att han efter detta blev man och började åka till . ansåg att inte varit särskilt intresserad av det material han överlämnade. Enligt hade haft en väldigt god förbindelse med (samtal med . Också , som 1962 anställdes som souschef vid , har hävdat att fick överta en del av utrikeskontakter då denne utsågs till försvarsminister. Här ska dock påpekas att redan var försvarsminister då kontakten med knöts (se : Bilder ur ett liv, s. 410 f). 20 (2000) s 41 n7. Uppgifterna hämtade från intervju med . var försvarsminister åren 1957–1973. var han utrikesminister. rörelsens och det socialdemokratiska partiets verksamhet på arbetsplatserna genom de s.k. arbetsplatsombuden. På begäran av ordnade sedan så att SAP:s facklige sekreterare höll en föredragning om verksamheten. Enligt skulle ha funnit detta så pass intressant att man kom överens om att tala med sina respektive överordnade – för af Klints del innebar detta närmast försvarsstabschefen – om ett samarbete.21 har i samtal med journalisten sagt att höll föredragningen det året slutade, alltså 1953. Något som uppenbarligen har ett samband med denna kontakt mellan och är de möten som vid ett eller möjligen två tillfällen hade med försvarsministern – de enda gånger noterat besök av i sin kalender, som täcker åren 1951 – 1957.22 Det finns starka skäl att anta att Elmérs kontakt med och den med sammanfaller . I kalendern finns nämligen också noterat att varit i kontakt med docenten , alltså Elmérs tidigare chef vid personalprövnings- detalj. Husén kommer faktiskt ihåg det över samtalet. hade frågat honom om hans uppfattning om eftersom ville använda för underrättelse- tjänst. Husén erinrar sig vidare att han bara hade gott att säga om Elmér.23 har tidigare till journalisten upp- givit att den som berättade för honom att det socialdemokratiska partiet hade en arbetsplatsombudsorganisation som övervakade kommunister var som han kände eftersom han rörde [sig] i dom kretsarna. hade också frågat vem som var dennes ursprunglige kontakt inom SAP varpå endast svarade samtal med anger denne först att förankrade samarbetet hos försvarsminister och partisekreteraren , som efterträdde 1957. Detta kan emellertid inte vara helt riktigt eftersom lämnat över parti- Redovisning av vissa uppgifter om den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten. till rege- ringen . Dnr FO 98/2531/EC/RC. 22Torsten kalendrar förvaras på . Anledningen till oklarheten om det rör sig om ett eller två möten mellan och består i att i kalendern står införd både . I finns emellertid också mottagningskalender i vilken endast är införd . 24E-mail från journalisten till SÄKO . Se också (2001) s 152. Det skulle således kunna vara denne som avses men inblandning kan säkras eftersom i samtalet poängterar att var den mest entusiastiske medan var något mer försiktig. i samtalet med Kokk säger att uppgörelsen med Försvars- staben främst var verk. är ett smeknamn på medan Aspling följdriktigt gick under benäm- ningen Lill-Sven.25 har i samtal med journalisten sagt, på frågan om han kände till partiets in- blandning i IB, att (n)aturligtvis var jag informerad om det här, självklart. Aspling ville dock framhålla betydelse i sammanhanget – det är uppenbart att som för- svarsminister kom in i ett förhållande där registreringen fick en omfattning så att den blev organiserad så att det blev ordning och reda på saker och ting.26 I överenskommelsen mellan SAP och försvarsstaben ingick enligt att försvarsstaben skulle få ställa frågor till de personer inom partiet och fackförenings- rörelsen, som man hade kontakter med, om olika saker som väckte frågor från säkerhetssynpunkt.27 uppgav vidare inför Neutralitetspolitikkom- missionen att IB växte fram successivt , han näm- ner särskilt apropå en fråga att 1957, det är efter och efter generalstrejken, ja, då hade vi existerat ett slag, -57 stämmer inte utan det var tidigare. Jag vill påpeka att det var en successiv tillblivelse.28 var –1957 chef för centralen, dvs. Där tog han hand om alla inkommande papper, klassificerade och fördelade dem. hade alltså avlagt fil kand i ämnena praktisk filosofi, sociologisk kurs, pedagogik och teoretisk filosofi. En av hans överordnade skrev senare att (d)en kunskap om metodologiska problem, som han härunder bör ha förvärvat, synes särskilt kvalificera honom för tjänsten som chef för utrikesavdelningens dokumentations- 25Kokk (2001) s 415. Anledningen till att det var och inte Aspling som var mest betydelsefull i sammanhanget kan möjligen ha att göra med – vilket Kokk för fram – att Aspling endast var tillförordnad partisekreterare vilket skulle kunna gett , den senast kongressvalde partisekreteraren, en fortsatt stark ställning 26Aspling/(1999) s 75-76. 27Kokk (2001) s 413. Då här nämner generalstrejken avser han den strejk i som ledde till att några finska socialdemokrater fick kontakt med i syfte att etablera ett underrättelsesamarbete. central.29 Denna enhet, som också kallades arkivbyrån – inne- fattade dels underrättelsearkivet som var den levande delen, dels arkivdepån, dit handlingarna flyttades efter 3–, dels ett mer ordinärt pressarkiv. Totalt omfattade arkivet per av vilka underrättelsearkivet utgjorde ca 60 hyll- meter. Det motsvarade omkring 10 000 handlingar och gick mellan 350–400 rapporter igenom arkivet, enligt en handling. Dokumentations- centralen, som var en ny organisationsform för det gamla arkivet, inrättades som tillträdde, den 1 juli 1953.30 , som åren 1954–1957 tjänstgjorde vid östdetaljen vid Fst/U betraktar inte som en riktig underrättelseman och inte heller det hårda arbetets man. Han var utomordentligt utåtriktad och hade ett stort kontaktnät.31 4.4Fst/U 1953–1957: Arkivchefen och socialdemokraterna Efter föredragning för förankrade och som nämnts samarbetet mellan försvars- staben och SAP hos sina respektive chefer vilket ledde till den överenskommelse som här ovan redogjort för. uppgav 1974 i samtal med och att det inte blev någon egentlig organisation och att det så- ledes var på tid som försvarsminister. Det skulle dock inte varit som tog initiativet.32 I sitt samtal med nämner att han var god vän med , och och också partikassören . Kokk skriver att därför väl kände till den arbets- platsorganisation som socialdemokraterna byggt upp under efter- krigstiden. , och var anställda på det socialdemokratiska partiets kansli och åkte runt i landet och tog debatter med kommunisterna.33 Det var dessa tre som enligt valde ut de kontaktpersoner inom partiet till vilka 29Fst/Adj nr 40:7. Fst/Adj In och utgående handlingar, Serie FI volym 10. Fst/Adj In och utgående handlingar , Serie FI volym 11. 32Häger/samtal med 1974. 33Kokk (2001) s 412. kunde vända sig med frågor.34 I ett dokument nämns tillsammans med en person som torde vara . Ärendet rör en person som tyckte sig ha vissa informa- tioner att lämna om eventuell utländsk underrättelseinhämtning mot . Mannen berättade vad han hört för en partikollega inom socialdemokratiska partiet – troligen ombudsmannen . Saken hade nämligen förts vidare inom partiet till kapten , Fst/U, som satt sig in i vad som försiggått, som det heter i rapporten.35 Det finns inte särskilt många uppgifter om samarbete mellan och fram till Grupp B:s bildande – 1958. har här nämnts Palms uttalade ovilja mot att skulle tillåtas ha kontakter med amerikanerna. Av Palms dagböcker framgår att han och diskuterade bl.a. de tyska underrättelser, som kommer in till oss över socialdemokra- tiska vägar och som förmedlar. Jag accepterade att man i fortsättningen skulle skicka alltsamman till mig. fortsätter: I det sammanhanget nämnde han att han själv numera gått in i partiet och erbjöd sig välvilligt att understödja mig genom sina goda förbindelser. Jag sade ingenting.36 senare, under en middag med den då nytillträdde chefen för /U, , påpekade denne för att han inte skulle rekommendera att ta honom, d.v.s. , eftersom hans intresse inte kommer att vara . Dessutom menade att aldrig skulle ta en tjänst som inte var högre avlönad än den han 34Ibid., s 414. hade tjänstgjort på partikansliet för att tillsammans med bygga upp partiets ombudsmannaorganisation på arbets- platserna. utsågs han till chefredaktör för , en post som han innehade till 1956 då han blev chef för . hade varit ombudsman i innan han blev utsedd till partikassör och flyttade till . lämnade han det politiska livet för en chefsbefattning på det rörelseägda reklamföretaget . Det är oklart vilken resurs utgjorde men mest sannolikt är att han åtminstone med tiden blev betydelsefull rörande kontakterna med ; av någon anledning - sannolikt ekonomisk - har det varit en tradition inom SAP att partikassören har en central roll i förbindelsen med de finska socialdemokraterna. finns dokument i som visar att fick ta emot ett antal handlingar från . Materialet handlade huvudsak- ligen om finska förhållanden, bl.a. rörande den då aktuella ungdomsfestivalen i . 35Osignerad rapport hemligstämplad . Handlingar rörande flera personer, volym 17 Diverse förteckningar åren 1946–1952, A – G. redan hade.37 har i annat sammanhang skrivit om att en överste och chef för en avd i sektion II hade kommit till honom med budet att och också önskade få anställning hos . Med hänvisning till bristande ekonomiska resurser hade dock avböjt förslaget.38 Om det är samma tillfälle som avses – och det mesta pekar på det – torde dock uppgiften om vara felaktig. Denne nämns inte i Palms egen dagbok från den aktuella tiden och hade då börjat arbeta för , en tjänst som det ter sig tveksamt att han skulle velat släppa. Mycket pekar på att den verksamhet som /1959 kom att bedrivas i Elmérs regi, hade starka beröringspunkter med försvars- stabens inrikesavdelnings personalkontrolldetalj som då leddes av ryttmästaren . Av dokument framgår att detaljen förutom personalkontrollärenden, hade till uppgift att kontinuerligt hålla försvarsledningen orienterad om ytterlighetspartiernas verksamhet främst med hänsyn till försvarsväsendet.39 I det sammanhanget kan vidare ovan nämnde beröras. hade en gedigen bakgrund inom arbetarrörelsen. Han hade också utbildats vid och var kapten i reserven. Han var –1950 föreståndare för Bommersvik. kom han som ombudsman till partiexpeditionen och blev partiets förste tjänstemannasekreterare, en befattning han innehade till 1960 då han övergick till försvarsdepartementet som utred- ningssekreterare. Därefter var han huvudsakligen kvar på olika poster inom , med undantag för ett kort vistelse på ABF . skulle inkallas till tjänstgöring vid I 14 i . Emellertid anhöll chefen för inrikesavdelningen, Per , att dels skulle krigsplaceras vid Fst/In, dels fullgöra den för I 14 avsedda tjänst- göringen vid inrikesavdelningen istället. Orsaken uppgavs vara att avses utföra ett ur totalförsvarets synpunkt viktigt arbete, som han är speciellt lämpad för. En notering för hand på dokumentet anger att skall stå till förfogande i perso- 37Ibid., . 38Palm (1999) s 52. 39Bilaga H 12 till försvarsstabens äskanden för /57. nalkontrollbyrån.40 Av rullkort framgår att han var inkallad vid försvarsstaben januari – , samt – . november – hade han dessutom tjänstgjort vid försvarsdeparte- mentet där han för övrigt anställdes som sakkunnig i september 1959.41 övergick han till AMS. I en handling anger dåvarande chefen för försvarsstabens adjutanturav- delning, att genom utbildning i bl.a. under- rättelsetjänst och tjänstgöring vid inrikesavdelning skulle för- beredas för sin krigsplacering.42 Uppgifter om att vid olika tillfällen var inkallad vid Fst/In offentliggjordes också av och tillfrågades också om detta av . Han svarade då att hade fått sina i det här fallet relevanta kunskaper i sitt jobb inom partiet, men när han arbetade åt försvarsstaben gjorde han det i egenskap av inkallad reservofficer (kapten), inte i egenskap av partiombuds- man. Inför Kokk karaktäriserade arbete med att han var mycket road av det här.43 Även om var placerad hos är det alltså högst sannolikt att han hamnade där p.g.a. kontakter med . Detta understryks av några uppgifter som lämnade till journalisten 1999. sade då att han tillsammans med – då chef för /In – och sysslade med detta.