sou · GQB3122d4 · 2003-01-01 00:00:00 — Han uppmanade dem att lämna skol- området. Enligt innebar detta att polisen bröt den träffade överenskommelsen och att det inte fanns något mer som förhandlarna kunde göra. Han har uppgett att detta skedde . uppfattade att det nu återstod endast två alternativ för de personer som befann sig inom det avspärrade om- rådet: antingen att försöka bryta sig ut eller att stanna kvar och för- svara skolan. Förhandlarna återvände till muren. De meddelade polisens beslut för folksamlingen. , och diskute- rade därefter vad de skulle göra. ville inte stanna kvar eftersom han var funktionär i demonstrationen Bush Not Welcome. De beslöt att och skulle gå ut, medan skulle stanna kvar. tog adjö av från Ya Basta som förklarade att han skulle stanna kvar för att försöka minimera skadorna. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i , och gick upp mot . uttryckte sin för- tvivlan över att förhandlingarna hade avbrutits och slängde sin polissupportväst i backen. De såg därefter hur kanske 300 personer ställde upp sig och tågade mot polisens avspärrning vid korsningen / . Demonstranterna formerade sig enligt på samma sätt som de hade tänkt göra om polisen släppt ut dem. Först gick Ya Basta, sedan syndikalister i Lokala med fanor och banderoller och därefter svarta blocket samt sist övriga deltagare i tåget. som bodde på gymnasiet tillsammans med sina barn har beskrivit stormötet på skolgården på följande sätt. Hennes beskrivning av händelser och förhållanden på skolan i övrigt har återgetts i tidigare avsnitt. Det utlystes ett stormöte omkring –16.00 framför skolans trappa. Hon uppskattade att deltagarna i mötet motsvarade av samtliga personer inom det avspärrade området. Folk kom och gick. Mobiltelefoner ringde oupphörligt. På mötet såg hon de tre medlarna på platsen, bl.a. Diskussionen på mötet pågick och beskeden som kom var oklara. Stämningen var pressad och det vädrades åtskilliga farhågor om vad som skulle ske. förmedlade budskapet att de boende hade på sig att lämna skolan. Hennes minnesbild är att ingen reste sig från mötet då detta budskap lämnades. Det var en ganska håglös diskussion på mötet. Folk visste inte vad de skulle göra, men ville ändå inte ge upp. De ville ha besked om varför polisen hade spärrat in dem, men fick inget svar av polisen. Deltagarna diskuterade våld eller ickevåld och det var en ganska liten grupp som förespråkade det förstnämnda. närmade sig tidpunkten då det inte längre fanns någon möj- lighet att hinna till demonstrationen mot president . Plötsligt kom de vita overallerna till mötet. De bodde i skolans södra bygg- nad. De var vid tillfället klädda i sina overaller och skyddsutrust- ning. Folket på mötet mötte dem med jubel. De vita overallerna hade ett förslag. De sade att de tänkte gå till avspärrningen och göra tre fredliga utbrytningsförsök. De skulle därefter gå till demonstrationen mot president . Folk slöt upp bakom för- slaget som uppfattades konstruktivt. De började sedan att ställa upp sig. De vita overallerna först, ett svart block följde därefter och övriga deltagare sist. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i fattade att det inte rådde konsensus angående tillvägagångssättet. Det kan dock ha varit så många som av dem som befann sig innanför avspärrningarna som deltog i tåget. Det var inte någon särskild grupp som ställde sig utanför beslutet. Tåget började därefter att röra sig mot avspärrningen vid /. Skolvärden Lönngren har beskrivit stormötet på skol- gården och händelseförloppet därefter på följande sätt. Stormötet drog ut . Det var rätt många demonstranter som hade ställt sig vid sidan om och väntade på att mötet skulle bli klart. Det var några som hade tänkt gå ut i förväg, ett 80-tal perso- ner. Deltagare på mötet övertalade dem dock att vänta. Till slut gick de ner till polisavspärrningarna vid / och ställde sig där för att bli utsläppta. Budskapet var att de boende skulle gå ut i mindre grupper, om tre eller fyra personer åt gången. Först sades det att villkoret för utträde var visitation, därefter framställdes en utsikt om att visitation inte skulle behövas. Han stod i mitten av tåget som inte var särskilt blockindelat. De vita overallerna stod dock längst fram mot avspärrningen. kom förhandlingsgruppen fram med en megafon. Gruppen sade att de skulle avvakta. Därefter kom uppgiften om att förhandlingarna var avbrutna. En person med megafonen ställde frågan till de församlade demonstranterna om de skulle gå upp till skolan igen eller försöka gå ut i alla fall. Det kom bifall för båda alternativen. Folket längst fram började därefter knuffa på polisen. Detta höll på ett tag. I det bakre ledet stod de bara och tittade. En kille tog megafonen och sade att medlemmarna i Ya Basta hade blivit trötta och att de nu ville tillbaka till skolan. Det utbröt en diskussion varefter tåget började gå tillbaka till skolan. har uppgett att han stod på grässlänten vid och tittade på de fredliga utträngningsförsöken. Han uppfattade att demonstranterna gjorde sammanlagt fyra utträng- ningsförsök. Folksamlingen stannade därefter alldeles framför polisstyrkan. sprang då fram och försökte inleda en sista förhandling. Demonstranterna ville veta om polisen avsåg att gripa samtliga, oavsett vad demonstranterna gjorde. Ett polisbefäl på platsen upplyste honom om att det inte längre var aktuellt med förhandlingar, utan alla skulle gripas för våldsamt upplopp. Det blev en del oro bland demonstranterna i tåget. Folk visste inte riktigt hur de skulle förhålla sig. Några talade till folksam- Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i lingen i en megafon. Diskussionerna resulterade i att de beslutade att fredligt gå tillbaka till skolan och att de alltså inte skulle göra fler utträngningsförsök. Han tror att det var finska Ya Basta som drev den linjen. gick fram till polisen och meddelade att folksamlingen nu drog sig tillbaka till skolgården. Det har av demonstranter ifrågasatts om budskapet att förhand- lingarna var avbrutna och att alla skulle gripas uppfattades av samtliga personer inom skolområdet. Det har också ifrågasatts om skingringsbefallningen uppfattades av samtliga deltagare i tåget som rörde sig mot korsningen /. Organisationen underifrån har på sin hemsida på Internet en beskrivning av förhandlingarna och händelseutveck- lingen. Beskrivningen är undertecknad Vita overallerna från inti- fadans . Raden av händelser började när polisen omringade Hvitfeldtska Gymnasiet, där de första vita overallerna och medlemmar av flera andra grupper hade inkvarterat sig. De instängda människorna började genast bygga barrikader och inledde diskussioner för att finna lösningar på situationen. Polisen meddelade i förhandlingarna att alla i skolan var misstänka för att förbereda akter av våld. Polisen påstod också att det fanns vapen inne i skolan. Polisen sista förslag var att de vita overallerna skulle få gå ut från skolan med sin utrustning. Det enda villkoret var en icke-specifik genomsökning utom synhåll för andra demonstranter. Vi vägrade, eftersom vi inte ville svika våra kamrater och lämna dem ensamma till polisens godtycke. I det gemensamma mötet för alla instängda togs ett konsensusbeslut om ett försök att komma ut från området icke-våldsligt och att ansluta oss till demonstrationen mot i närheten. Vi formerade ett marschtåg på ungefär 500 personer, ungefär 30 vita overaller med sina skydd som dess front. Det svarta blocket formerade sig för att stödja oss. Vi försökte åtta gånger att bryta polislinjerna för att komma ut från området. Efter det sista försöket beslutade vi oss för att återvända tillbaka till skolan. Polisen genomför en inbrytning i skolan Polisen har lämnat följande redovisning om inbrytningen. När folkmassan i tåget backade tillbaka efter det femte utbryt- ningsförsöket beslöt insatschefen (11), (Yankee 1) och (chefen för 11) att genomföra den planerade inbrytningen. Framryckning skedde med Malmöpiketen (11) från specialen- heterna, del av 51 och 11 samt ryttare och hundförare från Foxtrot 31 respektive Echo 21. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i har uppgett att han först beordrade in rytteriet som fick i uppgift att rida igenom de beväpnade svartklädda demonstranterna. Han ansåg att dessa var så farliga att det var motiverat att rida ner dem. Rytteriet skulle även säkra den vänstra flanken utefter . Efter rytteriet följde 11, hund- förarna samt enheterna ur 51 och 11. 51 fick i uppgift att säkra den högra flanken. De framryckande polisenheterna mötte ett kraftigt motstånd från demonstranter. När rytteriet hade nått den södra byggnaden möttes de av ett omfattande stenregn. De fastnade och blev stillastående. En ryttare föll av sin häst och hästen fortsatte själv in i folkmassan. Också hundförarna fick stora problem med . Stenregnet var så starkt att framryckningen av de bakre enheterna avstannade, som piketpoliserna i 11 fortsatte framåt. har uppgett att piketpoliserna i 11 bok- stavligen slog sig igenom motståndet. Han har menat att situa- tionen där de svartklädda demonstranterna, beväpnade med stenar, påkar och järnrör, mötte poliserna på närmast kunde liknas vid närstrid. I samband med detta fick samtliga poliser i 11, sammanlagt ett tjugotal, mer eller mindre allvarliga skador. En polisman ådrog sig sådana skador att han fick föras till sjukhus. (chefen för 11), som också förde befälet över poliserna ur 51, tvingades att springa igenom polis- kedjan utan sköld för att mana på dem som hade stannat. I samband med detta träffade en gatsten hans arm. Efter ytterligare avancemang nådde poliserna skolgårdsmuren, där stenregnet fortsatte oförminskat. Det var, enligt , som en solförmörkelse av sten. Han bedömde att stenkastningen var organiserad och väl intränad. Då de skulle ta sig över muren möttes de av slag med påkar från insidan av skolgården. Han förvånades över hur kalla och beräk- nande demonstranterna var. De vågade stå kvar vid skolgårdsmuren på ett sätt som inte är vanligt. När väl poliserna hade kommit in på skolgården avstannade våldet mot dem. Folk kastade av sig sina maskeringar och sträckte upp händerna. Många demon- stranter sprang in i huvudbyggnaden. har uppgett att poliserna i hans enheter använde batongen för att freda sig så gott det gick. Omfattningen av antalet slag var stort. kastade han själv tre gatstenar för att skydda deras liv. Detta skedde när poliserna hade nått skolgårds- muren. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Poliserna var framme vid huvudbyggnaden . har vidare uppgett att när väl polisen hade kommit fram till huvudbyggnaden och fått kontroll över situa- tionen upphörde allt våld från polisen. Han hade fullständig kon- troll över de poliser han hade ansvaret för. Han har menat att poliserna visade stor självbehärskning i den situationen. De stod där svettiga och röda i ansiktet och fulla av adrenalin, efter att ha blivit utsatta för demonstranters massiva våld, och bevakade de gripna personerna. har gett samma bild: Det här är disciplinerad polispersonal, fruktansvärd disciplinerad. Om man tänker sig det oerhörda våldet som man har varit utsatt för, den adrenalinan- spänning och allting som har varit. När det är över, alltså striden, om man nu kallar det för det. För det är det. När det var slut, inte ett hugg eller slag eller någonting. Egentligen så är det märkligt, men det är disciplin, ordning och känsla för arbets- uppgiften. När arbetsuppgiften är slut, det finns alltså ingen anled- ning att använda våld mer, ja då är det färdigt. Det är professionellt och då går man in i någonting annat. Det ska svensk polis ha oerhört mycket beröm för. Han har tillagt att båda parter for ut med okvädningsord i stridens hetta. Enligt hans uppfattning utsatte poliserna inte de gripna för verbala kränkanden när väl polisen hade fått kontroll över situationen. Efter inbrytningen räknade gatstenarna på platsen. Han slutade att räkna vid 500 stenar. Han har berättat att det fanns gatsten av sådan omfattning att polisfordonen inte kunde köras in på skolgården. Från demonstranterna finns bl.a. följande berättelser om inbryt- ningen. Skolvärden Lönngren har uppgett att när polisen gjorde inbrytningen började många demonstranter att springa mot skolan. Han och ytterligare några personer stannade dock kvar på sina platser. En ridande polis kom fram till dem och började att slå med sin batong. Då flydde också skolvärden och hans kamrater i riktning mot skolgården. Han sprang till den barrikad som hade byggts vid ingången till skolgården och ställde sig bakom den. Folk runt omkring började kasta asfaltsbitar och sten. Skolvärden fortsatte till skolans huvud- Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i SOU 2002:122 När alla hade kommit in stängdes dörren och folk barrikaderade den från insidan. Han sökte sig till skolbyggnaden eftersom han inte ville utsätta sig för eventuellt våld från polisens sida. Han lämnade så småning- om byggnaden och greps av polisen. Han såg inga övergrepp från polisen vid gripandena. har menat att tåget drog sig långsamt bakåt mot skolgården. Folket backade eftersom de var rädda för att polisen skulle gå till angrepp. Folksamlingen hade hunnit då polisen attackerade med ett rytteri om cirka 15 hästar, polishundar och poliser med batonger. Kalabalik uppstod i folk- samlingen. Först i detta skede började en del demonstranter att kasta sten. Han har uppgett att stenkastningen delvis hindrade ett polis- genombrott vilket medförde att flera personer kunde ta sig in i skolan. Vid skolgårdsmuren hindrades en del av polisanstorm- ningen. Han såg att personer vid muren använde sig av påkar mot polisen. Det rörde sig dock endast om ett fåtal påkar. Vita overallerna beskrev på sin hemsida på Internet inbrytningen på följande sätt. I det läget attackerade polisen oss med hästar. Polisen använde skoningslöst våld mot retirerande personer, och angrep också människor som följde situationen som komplett utomstående. Tack vare våra skydd, fick vi inga allvarligare skador, även om en av våra kamrater slogs medvetslös. Det svarta blocket gjorde sitt i förhindrandet av polisens hämnd och den skoningslösa nedslagningen av människor genom att försvara sig själva och de andra. Polisens attack var en fullständigt militär operation, som utfördes med hundratals polismän, dussintals hästar och hundar och två helikoptrar. Själva omringandet utfördes genom att blockera skolan med transport- containrar. Vi vet att polisen hade tränat in denna operation i förväg. Hvitfeldtska Gymnasiet fungerade som gemensamt Convergence center för alla grupper. Genom att ockupera skolan, stoppade och för- hindrade polisen den demokratiska process där demonstranter för- sökte att gemensamt besluta om aktioner i grupper, block och stor- möten. Med andra ord, diskussionen om metoders begränsningar och mål omöjliggjordes av polisen. Polisen grep också medvetet människor som skulle ha en viktig del i koordinerandet av aktionerna. En av uppgifterna för dessa människor var att se till att överenskommelser om gemensamt angelägenheter kunde hållas. Polisen meddelades att förstörelsen av samordningen kunde till leda till en full- ständigt kaotisk situation. Polisen förstod situationen och tog ansvar för konsekvenserna av sin attack. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Polisens hantering av de frihetsberövande Polisens resurser är otillräckliga bedömde att ordningen var säkerställd vid Hvitfeldtska gymnasiet. Enligt uppgift från polismyndigheten greps 459 personer för våldsamt upplopp med stöd av bestämmelserna i och 11 personer omhändertogs med stöd av 13 § polislagen. Fler- talet av gripandena genomfördes vid Hvitfeldtska gymnasiet, medan några greps i skolans närområde t.ex. i anslutning till Vasa- parken. De flesta greps enligt polismyndigheten mellan och 19.00. Arbetet med att transportera bort de gripna och omhändertagna vid Hvitfeldtska gymnasiet till polishuset vid respektive påbörjades och avslutades . Bussar med gripna personer anlände kontinu- erligt . Kriminalpolisens utredningsverksamhet hade inte kapacitet att hantera det arbete som föranleddes av insatserna på Hvitfeldtska gymnasiet. Det fanns varken utrednings- eller förvarsmässiga för- utsättningar att hantera det stora antalet gripna. I planeringen hade polismyndigheten utgått från förvaring av 100 gripna utspridda över (se avsnittet 6.2.6.7 Polisens skyl- digheter och befogenheter). hade dessutom vid planeringen utgått från den gällande hotbilden, dvs. att var den dag då flest antal frihetsberövanden kunde förväntas. Den hade således varken bemanning eller annan bered- skap för att hantera ett så stort antal gripna. Det polisbefäl som ansvarade för gripna och omhändertagna under mötesveckan har uppgett att han övervägde att förvara de gripna i de tillfälliga lokalerna på i stället för arresten på polishuset. Detta var dock inte genomförbart eftersom lokalerna på var be- siktigade och godkända endast för personer som var omhänder- tagna enligt polislagen. Omständigheterna fick till följd att polispersonalen hade svårt att klarlägga om det fanns omyndiga personer som krävde särskild handläggning (se avsnitt 3.2.3 Polisens skyldigheter och befogen- heter). Det var också svårt att selektera de som utgjort den militanta och våldsamma kärnan av de boende på skolan. Det fanns inte heller en fungerande transportorganisation för fri- hetsberövanden av den omfattning som skedde vid insatsen mot Hvitfeldtska gymnasiet. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Kommenderingsstaben beställde några bussar av Spårvagnar för att transportera de gripna på skolan till polishuset vid . Det fungerade bra i början, men eftersom det endast fanns ett begränsat antal bussar tillgängliga blev vänte- tiden på skolan lång och då det inte fanns tillräckligt med personal som kunde hålla förhör med de gripna på polishuset blev bussarna stående på polishusets gård. Situationen i arrestintaget och natten har be- skrivits som kaotisk. De gripna skulle fotograferas, skrivas in och visiteras innan de sattes i arrest. Det fanns inte förutsättningar att göra detta med samtliga gripna. Dessutom var det som nämnts otillräckligt med arrester. Många gripna fick sitta kvar i bussarna. Detta medförde sanitära olägenheter för de gripna, bl.a. när det gällde toalettbesök. Polisen hade svårt att få fram tillräckligt med mat och dryck till dem. Förvaringen av de gripna i bussar innebar också att polisen hade svårt att förhindra att de bytte kläder med varandra för att försvåra identifikation. Enligt uppgift tog det många timmar innan förhör kunde på- börjas, bl.a. eftersom utredarna inledningsvis inte hade någon dokumentation som grund för förhören och då det var svårt att få fram erforderliga uppgifter. Flertalt av de 459 personer som hade gripits misstänkta för våld- samt upplopp vid insatsen mot Hvitfeldtska gymnasiet frigavs och . Det beslutades att samtliga som inte hade förhörts skulle friges efter identifiering eftersom det var omöjligt att hålla förhör inom de tidsramar som gällde. Innan de gripna släpptes fastställdes deras identitet. Av de 459 gripna anhölls enligt polismyndigheten 139 personer. Fem av de gripna på skolan frigavs av polisen än efter tolv timmar.15 Fyra personer greps , och deras respek- tive förhör inleddes kl. 20.30–22.15. Tre av dem frigavs . En av dem frigavs inte förrän . En femte greps men hördes aldrig. Han frigavs först . Ärendena underställdes enligt uppgift inte åklagare för beslut om anhållande. Enligt i försatte polisen tre personer som gripits och därefter anhållits av åklagare på fri fot utan åklagarbeslut. 15 Uppgifterna är hämtade från förundersökningsprotokollet. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Beskrivningar från dem frihetsberövade Beskrivningarna från dem som blev frihetsberövade på skolan skiljer sig åt när det gäller polisens hantering av dem. En del har uppgett att de inte uppfattade några övergrepp från polisens sida. Skolvärden Lönngren har berättat att han tog skydd inne i skolbygganden när polisen kom anstormande. När det hade lugnat ner sig lämnade han byggnaden och lät sig gripas. Lönngren satt därefter i en buss utanför polishuset . Polisen körde ibland igång motorn för att få upp värmen i bussen. De som satt i bussen fick möjlighet att gå på toaletten och tillgång till mat . Han släpptes efter elva och utan att ha blivit förhörd. Andra som greps inne på skolan har berättat att poliserna utsatte de frihetsberövade för nedsättande och kränkande handlingar och oförsvarligt våld. greps tillsammans med sin 13-åriga dotter på skolgården. Hon har berättat om omotiverad polisbrutalitet i samband med gripandet. Hon såg bl.a. hur en polis slog en 16-årig flicka som låg ner på marken med sin batong upprepat antal gånger. Polisen skrek din förbannade kommunistfitta. och hennes dotter transporterades tillsammans med andra gripna i en buss till polishuset. De fick lämna bussen endast i samband med toalettbesök. De satt länge i bussen utan mat. Många började frysa på grund av lätt klädsel. De försökte få poliserna att stänga bussdörrarna. Poliserna svarade dock att det bara var bra om personerna i bussen satt och frös. uppmärksammade polisen dotterns ålder. De blev hämtade till förhör och frigavs . I anmälningarna om brott från enskilda personer rörande polisens agerande vid insatsen finns vittnesmål om misshandel i samband med gripandet, t.ex. genom hundbett eller batongslag. Det finns också beskrivningar om förolämpningar.16 En 20-årig kvinna har uppgett att hon blev uppträngd mot ett staket och slagen i ryggen med ett ridspö av en ridande polis. En 26-årig kvinna har beskrivit att hon försökte undkomma tumultet vid polisens inbrytning genom att sitta i sin bil. Poliserna slet dock henne ur bilen. De släpade henne över skolgården och satte henne invid en mur tillsammans med andra gripna. 16 Berättelserna i det följande är hämtade från förundersökningsprotokollet rörande polisens insats mot Hvitfeldtska gymnasiet. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i timmes tid blev de överösta med kränkande tillmälen av poliserna, t.ex. kommunisthora, jävla pack och slödder. En 17-årig flicka anmälde polisens agerande genom sina för- äldrar. Också hon har berättat om kränkande beteenden och glåpord från polisernas sida. Så går det om man ska leka aktivist. Av anmälan framgår vidare att hon blev transpor- terad till polishuset i en buss, att hennes föräldrar fick telefonluren kastad i örat av telefonisten i polishuset, att flickan fick lite frukt, yoghurt mm. och att hon blev frigiven . En 19-årig man har uppgett att han blev foto- graferad, visiterad och sedan placerad i en kall betongcell utan någon eller filt. placerades ytterligare tre män i cellen. Han hade svårt att somna eftersom han frös. fördes han till häktet och blev där kroppsvisiterad av två kvinnliga vakter. Han var tvungen att klä av sig naken inför vakterna vilket han fann djupt kränkande. Han placerades på nytt i en cell, tillsammans men en annan man. När han ringde på vakten för toalettbesök fick han höra att väntetiden var . Han hade inget annat val än att urinera i ett handfat. Också den andra mannen blev tvungen att använda handfatet som toalett. Han för- hördes och , för att därefter friges med uppmaningen: gå inte mot centrum, där råder fullt krig. och , båda från Attac, har berättat att de köpte upp all mat som fanns i en bensinstation i närheten av polishuset och att de därefter begav sig med maten till bussarna med de gripna. har uppgett att polisen hade svårt att få fram tillräckligt med mat till de gripna och att chefen för polisens kontaktgrupp av den anledningen hade hört av sig till Attac och frågat om de kunde hjälpa till. När de kom fram till bussarna blev de upplysta om att polisen hade beställt mat. Den beställda maten anlände dock inte var där, utan de gripna fick hålla tillgodo med den mat Attac hade tagit med sig. Han samtalade med en polis vid bussarna som grät.