sou · GQB353d2 · 2003-01-01 00:00:00 — N att utreda förutsättningarna för att i förordningen (1998:1337) om tandvårdstaxa införa en tidsgräns inom vilken vårdgivarna måste leverera tandvårdsräkningar och N att tydliggöra för berörda parter att inte skall betala ersättning till vårdgivare i de fall där tandvårds- räkningarna inte motsvarar redovisningskraven. N att med förtur skall behandla de tand- vårdsräkningar som inkommit elektroniskt och N att olika åtgärder som är listade i tandvårdstaxan skall ges klarare definitioner som tydligt anger vad respektive åtgärd inkluderar. Detta skulle kunna uppnås genom att en åtgärd benämns med olika latituder beroende på använt material och behandlingsteknik. För att få underlag för bedömning av kostnadsutvecklingen föreslås bl.a. att förändringar följs av befolkningens storlek och fördelning efter ålder och kön samt av förändringar av antalet vårdgivare. Utöver och producerar en mängd myndigheter och organisationer data om tandvården. tar exempelvis fram uppgifter om befolkningens levnadsförhållanden (), hushållens ekonomi (HINK), utbildningen vid universitet och högskolor samt arbets- skador och arbetsolyckor. Även Hälso- och sjukvårdens ansvars- nämnd, Arbetarskyddsstyrelsen, och Kemikalie- inspektionen redovisar uppgifter från tandvårdens område. ger ut Statistisk för landsting med följande huvudrubriker: Allmänna upplysningar, Ekonomi, Personal och Verksamhet. I denna finns även vissa uppgifter om landstingens tandvård – folktandvården. Exempel på sådana upp- gifter är kostnader samt investeringsutgifter (totalt och per in- vånare), antalet patienter inom folktandvården, antalet tand- vårdskliniker, antalet anställda samt uppgifter om uppsökande verksamhet till boende på sjukhem m.m., nödvändig tandvård åt dessa samt tandvård som är ett led i en sjukdomsbehandling. Personalorganisationerna redovisar t.ex. medlemsstatistik och attitydundersökningar bland personal och patienter. Exempel på de senare är rapporterna Arbetsvillkor och flyttbenägenhet bland tand- läkare i (på uppdrag av Privat- tandläkarna) och Attityder till tandvård (2001 på uppdrag av ). Utredningen anser att statistiken behöver förbättras men att det krävs en fördjupad analys av behovet av fortlöpande uppgifter inom tandvårdens område innan någon ändring av lagen (1962:38) om allmän försäkring föreslås. Vidare anser utredningen att tandvårds- räkningen bör innehålla uppgifter om alla utförda åtgärder och patientavgifter. Utredningen har i uppdrag att bedöma vilka åtgärder som bör vidtas för att förbättra förutsättningarna för att följa upp tand- vårdstödet mot bakgrund av bl.a. syn- punkter och förslag. Det förslag om den framtida statistiken inom tandvårdsområdet som och på regeringens upp- drag nu redovisat, tar främst sikte på kostnadsutvecklingen inom tandvården och tandvårdsstödets effektivitet. Förslagen är i många avseenden långtgående. Bl.a. föreslås en omfattande och detaljerad redovisningsskyldighet för vårdgivarna, inte enbart vad avser enskilda tandvårdsåtgärder utan även beträffande använt material och behandlingsteknik. Ekonomiska sanktioner föreslås för dem som inte eller på elektroniskt sätt levererar önskade uppgifter till . Myndigheterna har inte i sitt förslag berört de administrativa och ekonomiska konsekvenserna för vårdgivarna. Detta är viktiga frågor inte minst när det gäller arbetsförutsättningarna för små företag, deras konkurrensförmåga och villkor i övrigt. Den privata tandvårdsmarknaden karaktäriseras bl.a. av den stora andelen små företag. I den s.k. Simplexförordningen (1998:1820) om särskild konsekvensanalys om reglers effekter för små företags villkor föreskrivs att konsekvensanalyser när det gäller nya eller för- ändrade regler skall stödjas på bl.a. frågeställningar om det finns alternativa lösningar, vilka administrativa, praktiska eller andra åtgärder som småföretagen måste vidta till följd av regleringen samt vilka lönekostnader, andra kostnader eller resursbelastning i övrigt som reglerna kan leda till för småföretagen. Enligt vad utredningen erfarit har såväl som och under arbetets gång varit kritiska till ett utökat uppgifts- lämnande. I ett avseende är man dock överens – uppföljningen av svensk tandvård bör ske på ett samordnat sätt. Organisationerna ifrågasätter om insamlandet av produktionsstatistik genom ytter- ligare detaljerad information på de redan svårförståeliga tandvårds- räkningarna är den lämpligaste metoden. Möjligheterna att nå till- fredsställande resultat genom urvalsundersökningar borde prövas först. Utredningen vill för sin del peka på de möjligheter som redan nu finns att utnyttja det material som finns hos landets folk- tandvårdsorganisationer. Även har tillgång till vissa uppgifter. Utredningen har i sitt arbete fått tillgång till material från folktandvården och för sina analyser av olika förslag som har diskuterats i utredningen. Som redan nämnts har såväl som Social- styrelsen tidigare uttryckt önskemål om en bredare ansats för att följa upp tandvården i landet. RFV ser det som en brist att ingen myndighet har helhetsperspektivet på den svenska tandvården och tandhälsan. Inom har en arbetsgrupp efterlyst ett framtida system för verksamhetsuppföljning som bör tillgodose alla intressenters informationsbehov. De båda myndigheterna har förklarat som sin avsikt att tillsammans genomföra mer över- gripande uppföljningar och analyser av utvecklingen inom tand- vårdsområdet avseende tandhälsan, kostnadsutvecklingen och kvaliteten inom tandvården. Landstingen, som enligt tandvårds- lagen har ansvaret för planeringen av all tandvård, oavsett vem som är vårdgivare, har genom uttryckt önskemål om att ha tillgång till en bred och aktuell statistik inom hela tand- vårdssektorn. Det finns således ett brett stöd för att utveckla statistiken inom tandvårdens område. Vad som ifrågasätts är bl.a. metoderna för att insamla uppgifter samt detaljeringsgraden. Utredningen anser där- för att enbart den föreliggande rapporten från Riksförsäkrings- verket och inte nu bör föranleda några beslut från regeringens sida om ändring i lagen (1962:381) om allmän för- säkring så att det även står att vårdgivarna är skyldiga att redovisa utförda åtgärder elektroniskt för att undgå tilläggsavgifter. I stället föreslås regeringen att med utgångspunkt från rapport- en först genomföra en fördjupad analys av behovet av fortlöpande uppgifter inom tandvårdens område i samråd med samtliga intres- senter. Därefter bör det särskilt övervägas hur erforderliga upp- gifter om tandvårdsproduktionen kan fångas på det enklaste sättet. I myndigheternas förslag finns ett avsnitt om registrering av patientkostnader m.m. på de tandvårdräkningar som en vårdgivare måste skicka in till för att få tandvårdsersättning. Tandvårdsräkningen är en vårdgivares räkning till försäkrings- kassan och inte en räkning till patienten även om den i allmänhet uppfattas och används som en sådan. Tandvårdsräkningen behöver i princip enbart innehålla uppgifter om sådan vård som det ut- betalas tandvårdsersättning för. Med hänsyn till att en kopia av tandvårdsräkningen ofta är det enda dokument, förutom ett kvitto på erlagd betalning, som patienten får av vårdgivaren, anser utred- ningen att tandvårdsräkningen bör innehålla uppgifter om alla ut- förda åtgärder och om den totala patientavgift som vårdgivaren begär för behandlingen och att det bör föreskrivas att patienten skall ha en kopia av tandvårdsräkningen. Detta bör bidra till att stärka patientens ställning i vården.