sou · GQB396 · 2003-01-01 00:00:00 — Dessa studiebesök syftar till att öka förståelsen för EU och hur EU-samarbetet bedrivs. De tre organisationerna har utöver sina egna webbplatser även en gemensam webbplats, . Där finns aktuell information och bl.a. länkar till viktiga EU-direktiv och andra dokument som rör organisationernas intresseområden. Kontoret riktar sig indirekt till allmänheten via de fackliga organisationernas medlemmar och förtroendevalda. Brysselkontoret ger ut ett nyhetsbrev med aktuella frågor inom EU som rör fackliga intressen. sändes nyhetsbrevet ut i pappersform i 10 000 exemplar. publiceras nyhetsbrevet elektroniskt för att spara pengar och få en snabbare spridning. De fackliga huvudorganisationerna producerar inte lika mycket trycksaker längre utan föredrar att lägga informationen på webbplatsen. ordnades i en konferens för 200 fackligt aktiva för en framtidsdebatt. Kontoret har märkt ett ökat intresse för t.ex. frågor om fri rörlighet i såsom sociala trygghetslagstiftningen och pensioner. Eurofakta är Svenskt Näringslivs satsning för att öka kunskapen om EMU och euron. Navet för Eurofakta har sedan starten varit webbplatsen och det elektroniska nyhetsbrevet om EMU och euron. Därutöver produceras faktaskrifter, publikationer och rapporter om den gemensamma valutan. Dessutom arrangerar Eurofakta seminarier och utbildningar för opinionsbildare, före- tagare och intresserad allmänhet. Allmänheten får även information främst genom att få sina frågor besvarade av en expertpanel via webbplatsen och genom att per telefon få frågor om EMU och Euro besvarade. Andra aktörer som svarar för EU-information Panelen har sex experter som vid sidan av sina ordinarie arbets- uppgifter svarar på frågor och en anställd för den löpande verk- samheten. Utöver dessa knyts tillfälligt personer till olika projekt i Eurofaktas regi. Webbplatsen har i genomsnitt drygt 1 000 besök/vecka. Expert- panelen får via webbplatsen mellan 15 25 frågor . Tre fjärdedelar av frågorna är från skolelever, främst inom gymnasie- skolan. Antalet telefonsamtal med frågor från allmänheten varierar starkt och beror i hög grad på om EU och EMU uppmärksammas i media och den allmänna debatten. Uppskattningsvis rör det sig om minst 150 200 samtal . Eurofakta kontaktas ofta även i andra EU-relaterade frågor än de som rör EMU och euron. Exempel på sådana frågor är olika former av EU-bidrag såsom regionalstöd och företagsstöd, konkurrens- regler, passbestämmelser och privatimport av bilar. Till detta kommer också frågor om det politiska systemet inom EU, t.ex. de olika institutionernas roll och medlemsländernas inflytande. En förklaring till varför Eurofakta får så många allmänna frågor kan vara att man inför folkomröstningen om EU-medlemskap via Näringslivets EU-fakta svarade på alla frågor som hade med EU att göra. 17Den statliga EU-informationen i andra EU-länder är medlem i EU. Behovet av att inrätta en tjänst för allsidig information om EU blev aktuellt inför folk- omröstningen om Maastrich 1994. Sedan danska EU-oplysningen startade sin verksamhet 1994 har haft folkomröstningar om Amsterdam-fördraget och om EMU. EU-oplysningens uppgift är att tillhandahålla sådan information som efterfrågas utan att ta ställning för eller emot EU. EU-oplysningen är placerad vid . EU-oplysningen har kontaktpersoner på varje departement och då oftast med den tjänsteman som har till uppgift att vara EU-koordinatör. EU- oplysningen har även kontakter med de tjänstemän som handlägger en viss fråga och hänvisar allmänheten till dem. EU-oplysningen upplever att departementen ser positivt på att detta. När det gäller servicen till allmänheten har EU-oplysningen som policy att bidra till att det vid en förfrågan är så kort väg som möjligt mellan frågeställaren och den som ger svar. EU-oplysningen består av fem handläggartjänster, en assistent och två högkolepraktiktjänster som fem praktikanter turas om att bemanna. Dessutom finns en tjänst för dokumenthantering för webbplatsen som några bibliotekariepraktikanter turas om att be- manna. Informationsanslaget är 1 miljon dkr, exklusive personal- kostnader. har EU-oplysningen haft 800 1 000 frågor . av förfrågningarna kommer via telefon, via e-post och via personligt besök. Journalister erbjuds hög servicenivå och av förfrågningarna kommer från journalister. I telefontjänsten finns två handläggare och två högskoleprak- tikanter . Att ringa till EU-oplysningen kostar lika mycket som ett lokalsamtal oavsett varifrån man ringer. Den statliga EU-informationen i andra EU-länder Telefonerna är den viktigaste informationskanalen. EU-infor- matörerna kan anpassa sin information till den som ringer. Genom denna direktkontakt kan EU-informatörerna förstå på vilken detaljnivå informationen skall ges, vilket är svårare när det gäller e- postförfrågningar. Ungefär var tionde kontakt handlar snarare om värderingar än sakförhållanden. Inför folkomröstningarna handlade ungefär hälf- ten av kontakterna om värderingar eller synpunkter. Webbplatsen är separat från webbadress och startades . Den har cirka 1 400 besök per dag. Ett antal telefonsamtal per dag handlar om att ge vägledning att söka på Internet. Webbredaktören har kontakt med webbredaktioner som för- medlar EU-relaterad information bl.a. vid kommissionen i . På finns länkar till de mest relevanta EU-aktörerna. EU-oplysningen ambition är att ge allsidig information. Ytterst lite eget material produceras. Däremot informerar EU-oplysningen om och tillhandahåller material som producerats av andra EU- aktörer. genomfördes en omorganisation av EU-informa- tionen inom och ett bildades. Där ingår nu EU-oplysningen tillsammans med EU-konsulenterna (utred- ningstjänst), Europautvalgets sekretariat (ger service till utskottets ledamöter) samt en korrespondent i och sekretariatet för 2004-konventet. har samlat intern information om EU, EU- information till media och allmänheten inom en enhet. Skälet till förändringen var att det skulle bli mer flexibelt när det gällde personalresurserna. Anledningen till att omorganisationen skedde just var förberedelserna inför det danska ord- förandeskapet. Omorganisationen av EU-oplysningen föregicks bl.a. av dis- kussion att placera EU-oplysningen under . Nytt är att de två handläggare som informerar om verksamhet arbetar i samma lokal som EU-informatörerna. var det eller växeln som besvarade frågor om verk- samhet. Den statliga EU-informationen i andra EU-länder har ingen särskild EU-information har ingen särskild enhet för EU-information till allmänheten utan dessa frågor handläggs av presstjänsten. Varje ministerium hanterar sin egen information till allmänheten. ger bidrag till projekt som stimulerar EU-debatt givits en mycket fristående roll är formellt knutet till . Den ger bidrag till projekt som medverkar till folkupplysning/folkbildning. Nämnden ger bidrag till ungdomsorganisationer och andra folkrörelser som vill stimulera debatten genom att ordna t.ex. debattforum, dis- kussion på Internet eller producera egna TV-program. Debatt kring utvidgningen, demokrati och författningsfrågor i EU är priorite- rade ämnen vid bedömning av bidragsansökningar. Nämnden har 2,5 anställda samt 1 projektanställning för bidrags- ansökningar. 70 miljoner dkr har avsatts för perioden 2001, uppdelat på ungefär 15 miljon dkr/år samt 25 miljoner dkr extra i samband med EMU-omröstningen. Hälften av pengarna gick till riksdagspartierna och tre stora folkrörelser. Hälften gick till orga- nisationer som ansökt om medel från nämnden som 2001 fick in totalt 450 ansökningar varav 250 ansökningar på totalt 10 miljo- ner dkr beviljades. Finska Europainformationen inledde sin verksamhet 1993 inför folkomröstningen om EU-medlemskap . Europainformationen som leds av utrikesministeriet har 28 anställ- da varav 19 EU-informatörer som är placerade vid regionalkontor. Dessa regionalkontor är också knutna till kommissionens informa- tionstjänst för allmänheten, de s.k. Info Point . Budgeten för Europainformationen inklusive löner uppgår till varav betalas av kommissionen. Regionalkontoren är ofta placerade i landskapsbiblioteken. De regionala informatörerna har täta e-postkontakter med varandra, men träffas endast . Informatörerna ansvarar inte för något specifikt EU-område. De har sällan kontakt med hand- Den statliga EU-informationen i andra EU-länder läggarna på utrikesministeriet förutom när det gäller frågor om t.ex. den finska regeringens inställning i en viss fråga. Europainformationen har ett särskilt telefonnummer och be- roende på varifrån personen ringer kopplas hon/han till det regionalkontor som ligger närmast. Informatörerna besvarar frågor eller hänvisar till berörd instans. hade Europa- informationen över 100 000 kontakter med allmänheten i form av frågor via telefonsamtal, e-post, besök, vid föreläsningar, fax och brev. Informatörerna är också ute och föreläser i skolor och hos föreningar i sin region. används till trycksaker. Viss distribution sker centralt från utrikesministeriet men ofta svarar de regionala infor- matörerna för distributionen. , motsvarigheten till Statsrådsberedningen, satsar på att ge god service till journalister. ordnas pressträff för journalister där handläggare från presenterar ett aktuellt ärende som ska behandlas vid ett i . Cirka 20 journalister deltar och planer finns att direktsända dessa pressträffar via Internet. Förberedelser pågår för att ordna en särskild webbplats för journalister. informerar om sitt EU-arbete riksdag har ett som är en del av Stora utskottets och de 14 fackutskottens sekretariat. har en informatör som bistår riksdagsledamöterna med EU- relaterad information samt erbjuder information till allmänheten om EU-arbete. har ett nära samarbete med de finska Europaparlamentarikerna. Den finska riksdags- förvaltningen har en medarbetare i . Den statliga EU-informationen i andra EU-länder 17.3De övriga tolv EU-länderna Här presenteras en kort sammanställning över hur den statliga EU- informationen till allmänheten bedrivs i de övriga tolv EU- länderna. De svenska ambassaderna har lämnat underlaget. Hur den statliga verksamheten för EU-information till med- borgarna är organiserat skiljer sig mycket från land till land. Vissa länder har en mycket aktiv statlig insats medan andra länder i princip överlåter till kommissionens representationskontor att informera medborgarna om EU. Flertalet av EU-länderna har någon form av EU-upplysning. En tredjedel av länderna har en partipolitisk neutral verksamhet som i viss mån motsvarar den svenska EU-upplysningen (allsidig infor- mation, separat telefonnummer med frågeservice etc.). Vanligtvis är det utrikesministeriet som ansvarar för att informera om regeringens eget EU-arbete. I några fall ligger ansvaret hos motsvarigheten till Statsrådsberedningen. I ett par medlemsstater sker ett formaliserat nära samarbete mellan staten och kommissionen. I och har regeringen och Europeiska kommissionen inrättat ett gemensamt nationellt informationscentrum. Det franska Sources d´Europé öppnade 1992 och har ett trettiotal anställda. I finns motsvarande verksamhet då centret öppnades. I finns informationstjänsten Europhone som sorterar under utrikesministeriet. Verksamheten som bedrivs av fyra informatörer erbjuder bl.a. lotsservice och har egen telefonjour . En reformering av verksamheten pågår och tio regionala informationskontor ska inrättas. Vissa kritiker menar att det leder till onödigt parallellarbete. Tanken är att kontoren skall föra EU närmare medborgarna. Som en av EEC:s grundare har närmare erfarenhet av Europasamarbete och behovet av en aktiv upp- lysningsverksamhet har ansetts vara begränsat. Kunskaper om EU:s struktur, beslutsordning etc. upplevs vara en del av den neder- ländska allmänbildningen. Däremot menar regeringen att det behövdes ökade kunskaper och acceptans i fråga om utvidgningen. Konkreta mål har ställts upp såsom att före beslut om nya med- lemmar bör en viss andel av de nederländska medborgarna känna till vilka kandidatländerna är, och majoriteten av medborgarna bör vara positiva till deras inträde i EU. För detta informationsarbete, Den statliga EU-informationen i andra EU-länder som bedrivs inom utrikesministeriet, har åtta tjänster inrättats. I ansvarar statsrådsberedningen för en informations- byrå för EU-information till allmänheten. Informationsbyrån har fyra informatörstjänster och arbetar tillsammans med en PR- agentur. Samarbetet sker med andra aktörer, som växlar beroende på vilka informationsaktiviteter som är aktuella (t.ex. införandet av euro). Viktiga informationskanaler är en webbplats, jourtelefon under arbetstid, tryckt informationsmaterial och radio och TV- reklam. Informationsbyrån har också ett nära samarbete med kommissionens representationskontor och kontor. På har regeringen inrättat en funktion Communicating Europe som är en rådgivande kommitté inom det irländska . Den sorterar under utrikesministeriet och har till uppgift att ge regeringen råd hur man bäst ökar all- mänhetens kunskaper om EU. Kommittén består av representanter för utrikesministeriet, statsrådsberedningen, kommissionens repre- sentationskontor, kontor och några intresse- organisationer. Verksamheten har inte varit särskilt omfattande och man har haft mycket små resurser till sitt förfogande. För när- varande pågår en översyn av Communicating Europe, vilket kan leda till en helt ny lösning. På finns inte någon motsvarighet till EU-upplysningen i . I har utrikesministeriet en EU-information med ett tiotal anställda. Information om EU och regeringens EU-politik ges. En sektion på utrikesministeriets webbplats är Facts, not myths. Den inriktar sig på att korrigera de missförstånd och fördomar om EU som finns. Dessutom produceras t.ex. lättlästa broschyrer om fördragen. och har valt att inte ha en statlig organiserad verksamhet som tillhandahåller information om EU. Undantaget är särskilda händelser såsom eurons införande och framtidsfrågorna vid regeringskonferensen . I ges EU-information till allmänheten huvudsakligen av kommissionens representationskontor i landet i samarbete med de statliga myndigheterna. Likaså i där kommissionens representationskontor är mycket aktivt. Kontoret i har cirka 20 informatörer och flera stipendiater som enbart ägnar sig åt att besvara frågor från enskilda. Den statliga EU-informationen i andra EU-länder I finns ingen särskild statlig EU-upplysning mot- svarande den svenska. Allmänheten som ringer till regerings- kansliet blir kopplade till ansvariga handläggare. Nämnas bör att i flera EU-länder finns aktiva nätverk mot- svarande de kommissionen har initierat i t.ex. , Info Point och . 18Finansiering av förslagen om Allmänhetens EU-upplysning Utredningsförslagen innebär att verksamheten inom Allmänhetens EU-upplysning kommer att ha en högre ambitionsnivå när det gäller vägvisarrollen/lotsfunktionen än vad EU-upplysningen har . Utredningen förväntar sig en ökad efterfrågan på de tjänster som Allmänhetens EU-upplysning erbjuder samt en ökad kontakt- skapande verksamhet bland de politiska partierna, departementen och andra parter med EU-relaterad information. Detta, i kom- bination med förslag om ökad tillgänglighet per telefon, leder till att utredningen föreslår att verksamheten får 12 fasta tjänster. 18.1Tolv tjänster i framtida bemanning har EU-upplysningen 8,5 fasta tjänster till en kost- nad av /år inklusive 1,5 projektanställ- ningar. Utredningen föreslår att den nya verksamheten får 12 fasta tjänster, dvs. en ökning med 2 tjänster samt att de 1,5 projekt- anställningarna omvandlas till fasta tjänster. Ökningen av per- sonalkostnaderna skulle bli /år. 18.2Extra resurser för att informera om servicen EU-upplysningen har en informationsbudget på 1,9 miljo- ner kronor. Där ingår bl.a. kostnader för informationsmaterial, distribution, marknadsföring och konsulttjänster. Vi föreslår en särskild marknadsföringsbudget för att informera medborgarna om den service som All- mänhetens EU-upplysning erbjuder. Kostnaderna skulle fördelas enligt följande: år ett, år två och år tre, dvs. Finansiering av förslagen om Allmänhetens EU-upplysning I informationsanslaget ingår inte kostnader för lokaler, tele, data, IT-stöd och övrig administration. Att bygga upp en ny webbplats torde kräva en investering på i storleksordningen . Om möjligt ska denna webbplats skötas av huvudmannens ordinarie IT-verksamhet. Om det inte är praktiskt möjligt menar utredningen att Allmänhetens EU-upplysning ska ges resurser att driva en egen webbplats hos en extern leverantör. Driften hos en sådan leverantör beräknas kosta 300 . Oavsett om driften sköts av huvudmannen eller en extern leve- rantör krävs dessutom fortlöpande investeringar i webbutveckling, då tekniken ständigt förändras och webbplatsen snabbt blir för- åldrad. Eftersom denna kostnad kan komma att variera över tiden har utredningen valt att inte närmare precisera utvecklings- kostnaderna. I valet mellan att föreslå en finansiering via statsbudgeten och en finansiering via avgifter, föreslår utredningen att verksamheten finansieras via statsbudgeten. Utredningen menar att den information- och vägvisarfunktion som Allmänhetens EU-upplysning erbjuder medborgarna ska vara kostnadsfri och anser därför att det inte är aktuellt att avgifts- finansiera den frågeservice som erbjuds via telefon och e-post. Det är inte heller lämpligt med en reklamfinansiering t.ex. genom reklam på webbplatsen. Utredningen föreslår att de extra kostnader som förslagen för- anleder ska finansieras via anslag. SOU 2002:96 Finansiering av förslagen om Allmänhetens EU-upplysning Kostnader för Allmänhetens EU-upplysning år 1 Extra budget för marknadsföring *= År 2 och år 3 är den extra marknadsföringsbudgeten 3 respektive . **= En ny budgetpost på 0,3 /år kan tillkomma för externt IT-stöd för driften av webbplats med egen webbadress. Dessutom tillkommer kostnader för utveckling av teknik, webbtjänster m.m. oavsett vem som sköter driften av webbplatsen. 19Finansiering av förslagen om information om EU-relaterade frågor Utredningens förslag om en webbplats som presenterar aktuella EU-relaterade ärenden inom innebär att den vilande webbplatsen aktiveras. Applikationerna/pro- grammen finns och det som enligt uppgift behövs är en engångs- investering på . Dessutom tillkommer kostna- der för driftsservice. Webbredaktionen för EU-webb skulle bestå av tre tjänster. Finansieringen av EU-webb skulle ske genom omdisponeringar av UD:s anslag för EU-information. finns två tjänster vid UD:s press och informationsenhet för EU-information. Verksamheten för EU-information har ett informa- tionsanslag på /år varav disponeras av Euroinformationen vid . Av de resterande av anslaget ingår i den planerade för- delningen en budgetpost på för infor- mationsmaterial och för annonsering, inkl. annonsering av trycksaksprodukter. Förslaget innebär att 1,5 av de 2 tjänsterna som är ingår i UD:s press- och informationsenhet flyttas till EU-webbredaktionen. Kostnaderna för de återstående 1,5 tjänsterna som behövs till webbredaktionen, /år, skulle finansieras av minskade trycksaks- och annonskostnader i UD:s budget för EU- information. Driften av EU-webben förutses skötas internt vid det planerade webbhotellet inom . Be- fintliga webbapplikationer kan användas efter en engångsinveste- ring på . Dessutom tillkommer kostnader för fortlöpande webbutveckling. Eftersom denna kostnad kan komma Finansiering av förslagen om information om EU-relaterade frågor SOU 2002:96 att variera över tiden har utredningen valt att inte närmare precisera utvecklingskostnaden. Den föreslagna journalistsatsningen skulle även den finansieras genom att budgeten för trycksaker minskas. Journalistbesöken i samt resor till skulle innebära en kostnad på /år. Enligt uppgift kommer Euroinformation inte att disponera medel via UD:s anslag för EU-information . Föreslagna aktiviteter är populärversion av om EU-arbetet, opinionsundersökningar, marknadsföring av EU-webben, övriga gemensamma informationsinsatser samt informationsseminarier som arrangeras i kandidatländerna. De skulle rymmas inom det nuvarande informationsanslaget. Totalt skulle kostnaden för den föreslagna inriktningen på UD:s verksamhet uppgå till /år vilket motsvarar kost- nadsnivån exkl. 20Övriga konsekvenser av utredningsförslagen Enligt kommittéförordningen (1998:1474) ska utredningen utöver kostnadsberäkningar särskilt redogöra för konsekvenser för nedan- stående grupper och områden. Förslagen i utredningen bidrar till förbättrad tillgång och till- gänglighet till offentlig service för medborgare och företag oavsett var i landet de finns. Det betyder att även små företag med begränsade egna resurser att söka information påverkas positivt av förslagen. Utredningsförslagen bidrar till att möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen ökar. Så vitt utredningen kan bedöma har förslagen varken kon- sekvenser för den kommunala självstyrelsen eller brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet. Utredningsförslagen påverkar heller inte sysselsättningen i olika delar av landet. Förslagen får så vitt utredningen kan bedöma inte några direkta konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män. Inför folkomröstningen om EU-medlemskap inrättades på förslag av regeringen för Europainformation inom UD . Uppgiften var att samordna information om den europeiska unionen. underströk det specifika i Sekretariatets uppdrag. Det skulle inte bara se till att medborgarna hade god kännedom om omröstningsalternativen utan även om sakfrågor och fakta om , EG och EU. Uppdraget för Sekretariatet för Europainformation var att sprida bred, saklig och allsidig information utifrån en åsiktsneutral utgångspunkt enligt utrikesutskottet (92/93:UU14). Parallellt med Sekretariatet för Europainformation arbetade den s.k. Fälldin-delegationen med att fördela bidrag till föreningar och frivilligorganisationer för informationsinsatser kring Europasam- arbetet. Efter folkomröstningen bedrevs en redu- cerad verksamhet vid Sekretariatet för Europainformation i väntan på beslut om hur EU-information till allmänheten skulle bedrivas och organiseras efter anslutning till EU. En utredning (SOU 1995:127) tillsattes som skulle analysera be- hovet av en permanent central Europainformation och studera och redovisa erfarenheterna från den verksamhet som hade bedrivits av Sekretariatet för Europainformation. Utredaren föreslog att ett permanent organ för Europa- information skulle inrättas, EU-upplysningen. Ett skäl var att EU- frågorna behövde sättas in i ett svenskt kulturanpassat perspektiv för att informationen skulle kunna nå ut på ett effektivt sätt. Detta organ föreslogs bli placerat inom . Som skäl till att EU-upplysningen skulle ligga under angavs bl.a. att sakligheten och opartiskheten i verksamheten ytterst skulle garan- teras av den parlamentariskt sammansatta förvaltningsstyrelsen. Ytterligare ett skäl som angavs var att en nära samverkan med skulle ge EU-upplysningen tillgång till löpande infor- mation om den svenska beredningsprocessen. beslutade enligt utredarens förslag och EU-upplys- ningen vid inrättades från (1994/95:KU36). Delar av verksamheten i Sekretariatet för Europainformation flyttades över till EU-upplysningen vid och därmed upp- hörde Sekretariatet. Ansvaret för informationen kring regeringens eget EU-arbete fördes istället över på det som hade inrättats inom UD i samband med inträde i unionen. Huvuduppgiften var att samordna behandlingen av sakfrågorna inom EU-området i . fördes arbetsuppgifter över till och press- och informationsenhet som fick ansvaret för samordning av regeringens EU-information. UD:s press- och informationsenhet fick senare också ansvaret för sam- ordningen av press- informations- och kultur- satsningar inför och under det svenska ordförandeskapet i . Inför tillsatte regeringen en parlamentarisk kommitté. har till uppgift att sprida kunskap om och stimulera till debatt om EU:s utveckling och framtid.