sou · GQB354 · 2003-01-01 00:00:00 — kan få upplysning om priset på något annat likvärdigt sätt. Enligt förarbetena till lag (prop. 1990/91:171) anges en mycket restriktiv användning av enbart muntlig prisinformation (se närmare avsnitt 2.1.2) formulerat så att muntlig prisinformation får lämnas om konsumenten kan få denna lika lätt som skriftlig information, vilket för varor betyder att den muntliga informa- tionen skall fås i omedelbar närhet till varan. Regeringen fann i propositionen att huvudregeln är att prisinformation skall lämnas skriftligen och att med den restriktiva användning av enbart muntlig prisinformation som förordas i förarbetena till lag, finns det inte något hinder mot att ha en sådan ordning även fortsättningsvis. Den nya prisinformationslagen anger i 6 § första stycket att prisinformation skall lämnas skriftligen om konsu- menten inte kan få informationen på annat likvärdigt sätt. Bestäm- melsen motsvaras helt av vad som gällde enligt lag, varför den torde stå i överensstämmelse med direktivet. I promemorian anfördes också beträffande punkten 1 att i kravet på tydlighet vid prisangivelse ingår att de måste hänföra sig till etablerade måtten- heter och mängder och att det i punkten 2 anges att jämförpriset skall hänföra sig till en mängd som anges i enlighet med nationella bestämmelser och gemenskapsbestämmelser. har, konstateras det i promemorian, utfärdat författning om be- stämmande av särskilda beräkningsgrunder för jämförpris för olika varuslag (KOVFS 1993:1, denna är dock ersatt av föreskrifter om jämförpriser för varor, KOVFS 2001:1, se avsnitt 2.1.2). Regeringen kommenterade inte artikeln särskilt i propositionen. Den nya prisinformationslagens 11 § innehåller ett generellt bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare före- skrifter om tillämpningen av lagen. I artikel 6 medges rätt att under en övergångstid meddela undantag från skyldigheten att ange jämförpris för små detaljist- företag. Regeringen anförde i propositionen att, i likhet med vad som anfördes i promemorian, det saknas skäl att införa undantag för vissa typer av butiker. Den nya prisinformationslagen innehåller inte heller något sådant undantag. Artikel 7 innehåller bestämmelse om att medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att informera berörda parter om de nya nationella bestämmelserna och artikel 8 överlämnar åt medlems- staterna att bestämma påföljder vid överträdelser av nationella bestämmelser som genomför direktivet (dessa måste enligt artikeln vara effektiva, proportionerliga samt avskräckande). innehåller övergångsbestämmelser, artikel 10 anger, som konsta- terats ovan, att direktivet är ett s.k. minimidirektiv, artikel 11 innehåller bestämmelser om genomförandet av direktivet och artikel 12-14 innehåller avslutande bestämmelser om ikraftträdande m.m. Sammanfattningsvis är det utredningens uppfattning att den nya prisinformationslagen i föreslagen lydelse inte kommer i konflikt med bestämmelserna i och att de detaljerade före- skrifter om prisinformation, som inte längre finns i lagtexten, inte är nödvändiga för att uppfylla direktivets krav. Att beakta är att utredningen inte föreslår att de föreskrifter som utfärdats av på prisinformationsområdet skall upphöra att gälla; tvärt om kommer de att behöva kompletteras med närmare föreskrifter från regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer om lagens närmare tillämpning (se den närmare kommentaren till 11 § i kapitel 8). 5.5.2Europaparlamentets och rådets direktiv /31/EG av om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (det s.k. E- handelsdirektivet) Som konstaterats i avsnitt 3.8 ovan, har regeringen i propositionen Lag om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster (prop. 2002/02:150) lämnat förslag till ny lag om elektro- nisk handel och andra informationssamhällets tjänster med anled- ning av det s.k. E-handelsdirektivet. I lagens 9 § anges att en om en tjänsteleverantör vid tillhandahållandet av informationssamhällets tjänster (enligt 1 § avses sådana tjänster som normalt utförs mot ersättning och som tillhandahålls på distans, på elektronisk väg och på individuell begäran av en tjänstemottagare) anger priser på varor eller tjänster skall dessa anges klart och otvetydigt samt att om skatt och leveranskostnader tillkommer skall detta anges särskilt. I författningskommentaren (a.a. sid. 116) konstateras att bestäm- melsen inte innebär något krav på angivande av pris, men att i förhållande till konsumenter finns sådant krav bl.a. i prisinforma- tionslagen. Det är utredningens uppfattning att någon konflikt mellan den föreslagna lagen om elektronisk handel m.m. och utredningens förslag till ny prisinformationslag inte föreligger. 6Prisinformation vid marknadsföring på Internet, radio och TV I utredningens direktiv anges att utredaren skall utreda om be- stämmelserna i prisinformationslagen behöver kompletteras med avseende på marknadsföring via Internet samt att utredaren skall uppmärksamma tillämpningen av prisinformationslagen vad gäller marknadsföring i radio och TV. Prisinformationslagen gör inte någon åtskillnad beträffande i vilken form en näringsidkare marknadsför sina produkter gentemot konsumenten. Inte heller finns i annan lag särskilda bestämmelser om marknadsföring på Internet. Det sagda innebär att marknads- föring på Internet följer samma regler som vid annan marknads- föring av bestämda varor och tjänster. Det har under utredningens bedrivande inte från vare sig experter eller andra framkommit att det finns några beaktansvärda problem med de bestämmelser som gäller beträffande marknadsföring av varor och tjänster på Internet. Mot bakgrund härav och då det i betänkandet föreslås att detaljregleringen i prisinformationslagen avseende varor tas bort, finns det inte någon anledning att föreslå någon ändring avseende prisinformationslagens bestämmelser avseende marknadsföring på Internet. Det föreslagna utvidgade tillämpningsområdet för pris- informationslagen till att avse produkter medför inte behov av speciell reglering avseende marknadsföring på Internet. Som konstaterats i avsnittet ovan, finns inte speciella regler avseende prisinformation vid marknadsföring av varor och tjänster för olika medier. Vad avser marknadsföring i radio och TV finns Prisinformation vid marknadsföring på Internet, radio och TV speciella regler i radio- och TV-lagen (1996:844). Bestämmelserna i lagen tar sikte på i vilken omfattning reklaminslag får förekomma och under vilka förutsättningar reklam får visas. Lagen innehåller inte några bestämmelser avseende vilket innehåll reklaminslagen skall tillåtas ha. Varken från utredningens experter eller från annat håll har framkommit att det föreligger sådana problem med marknadsföring i radio och TV som inte kan lösas inom ramen för gällande rättsordning. Det föreslagna utvidgade tillämpnings-om- rådet för prisinformationslagen synes inte medföra behov av särreglering för marknadsföring i radio eller TV. Den föreslagna nya prisinformationslagen innebär bl.a. att tillämpningsområdet utvidgas från varor och tjänster till produkter, varvid olika konsumentnyttigheter som inte omfattats av bestämmelser om prisinformation nu kommer att omfattas av lagen. Vidare är bestämmelserna i den nya prisinformationslagen till sin karaktär generella, varför det tillkommit ett vidsträckt bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om lagens tillämpning. Detta medför att lagen inte kan träda ikraft utan att för förberedande åtgärder för såväl näringslivet som myndigheterna förflutit. Den nya prisinformationslagen är, liksom prisinforma- tionslag, en lag av främst marknadsrättslig karaktär. Som huvud- regel gäller för sådana lagar att de i princip inte bör ha tillbaka- verkande kraft. I förarbetena till marknadsföringslagen (prop. 1994/95:123 sid. 160 f) diskuteras frågan om övergångsbestäm- melser i samband med den nuvarande marknadsföringslagens ikraftträdande. Det anfördes bl.a. en bestämmelse av innebörden att äldre föreskrifter skall tillämpas på marknadsföring som vid- tagits före den nya lagens ikraftträdande kan leda till oklarheter om en näringsidkare vill få ett äldre förbud eller åläggande ändrat med hänvisning till bestämmelser i nya lagen. Med en sådan övergångs- bestämmelse ges sken av att ändringsyrkandet skall prövas enligt äldre föreskrifter. I stället anfördes i propositionen att övergångs- bestämmelsen borde utformas så att den nya lagens bestämmelser gäller också i fråga om marknadsföring som har vidtagits före lagens ikraftträdande, såvida inte förfarandet var tillåtet enligt äldre bestämmelser. Samma resonemang låter sig göras beträffande den nya prisinformationslagen. 7.2.1Analys enligt förordning (1998:1820) om särskild konsekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor Till utredningen har, såsom angivits i det inledande avsnittet, knutits experter från flera myndigheter samt representanter från näringslivet. Betänkandet har utarbetats i nära samråd med experterna. föreslår att en ny prisinformations- lag av införs. Den nya lagens tillämpningsområde utsträcks i för- hållande till prisinformationslag från att enbart avse marknadsföring av bestämda varor eller tjänster till att avse mark- nadsföring av bestämda produkter i betydelsen varor, tjänster och andra nyttigheter. Varor och tjänster – i begreppens hela vidd – omfattas således av prisinformationslagens bestäm- melser. Under begreppet andra nyttigheter kan som redogjorts för under överväganden hänföras bl.a. elektrisk kraft och fjärrvärme, olika former av elektronisk kommunikation, olika former av finansiella tjänster, allt under förutsättning att de inte redan är att hänföra till sedvanliga tjänster (t.ex. kreditgivning såvitt gäller finansiella tjänster). Det sålunda utvidgade tillämpningsområdet medför att det inte längre ter sig lämpligt att i prisinformations- lagen i detalj reglera den information om priser som skall lämnas, utan i lagen införs i stället möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare före- skrifter om tillämpningen av lagen. Som nämnts ovan medför utvidgningen av lagens tillämpnings- område till produkter att även marknadsföring av andra nyttigheter omfattas av kravet på prisinformation. Det stora flertalet av aktörerna på berörda områden torde inte kunna hänföras till kate- gorien småföretag. För de nyttigheter som inte omfattats av prisinformationslagen har dock 4 § andra stycket marknads- föringslagen varit tillämpligt vid marknadsföringen. I nämnda lagrum anges att näringsidkaren vid marknadsföring skall lämnas sådan information som är av särskild betydelse från konsument- synpunkt. Med sådan information torde i allmänhet förstås bl.a. priset för produkten i fråga. Den föreslagna ändringen av prisinfor- mationslagens tillämpningsområde medför således inte någon genomgripande ändring i sak utan endast förtydligande och en precisering av informationsplikten. Några ökade kostnader för företagen torde därför inte uppkomma såvitt gäller kravet på angivande av pris vid marknadsföringen. Ett införande av jämförpris för olika produkter innebär emeller- tid att näringsidkare, som inte omfattas av kravet på angivande av jämförpris, kommer att åläggas att i olika sammanhang ange sådant, vilket torde medföra visst extra arbete i form av uträkning och angivande av jämförpriset. Det medför i viss utsträckning ökade administrativa kostnader för samtliga företag, men oklart till vilken faktisk kostnad. I betänkandet lämnas dock inte något förslag på generellt införande av jämförpris för samtliga produkter, där så kan ske, utan det ges endast möjlighet för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att meddela sådana före- skrifter. Som redogjorts för i avsnitt 5.1.1 och 5.1.2 förutsätts det dock att föreskrifter inte meddelas utan att samråd skett med såväl andra berörda myndigheter som företrädare för branschen ifråga och andra berörda intressen. I vilken omfattning och på vilket sätt jämförpriser kommer att införas kan inte bedömas , varför det inte är möjligt att närmare uppskatta kostnaderna i den delen. Kostnadsaspekten för framtagande av jämförpris är dock något som måste beaktas vid avgörandet om det är lämpligt att för respektive bransch införa krav på jämförpris utöver vad som redan gäller. De närmare konsekvenserna i detta hänseende bör belysas och övervägas i varje enskilt fall i samband med framtagande av föreskrifterna. En fråga som uppkommer är möjligheterna till kontroll av efter- levnaden av lagen och föreskrifterna. Enligt prisinfor- mationslag skall bestämmelserna i marknadsföringslagen tillämpas vid överträdelse av prisinformationslagen. Någon ändring därvidlag är inte föreslagen. Det är alltjämt som, i enlighet med marknadsföringslagens bestämmelser, skall meddela de förelägganden som behövs eller föra talan vid Marknadsdom- stolen. Konkurrensfrågorna behandlas ovan i avsnitt 5.3. På sedvanligt sätt måste beträffande tiden för ikraftträdandet av såväl lagen som de olika föreskrifter som kan bli aktuella beaktas att marknaden ges rimlig tid att vidta förberedande åtgärder inför ikraftträdandet. Genom förslaget att låta prisinformationslagen omfatta produkter i betydelsen varor, tjänster och andra nyttigheter utvidgas lagens tillämpningsområde. är tillsynsmyndighet för prisinformationslagen, som omfattar varor och tjänster. Efter överenskommelse med och utövar också tillsyn såvitt avser marknadsföringen av produkter inom dessa områden. Övriga om- råden, som kan hänföras till andra nyttigheter såsom elektrisk kraft, elektronisk kommunikation m.m. omfattas också av Konsu- mentverkets tillsynsområde när det gäller marknadsföringen av produkter inom dessa områden genom bestämmelsen i 4 § andra stycket marknadsföringslagen. Den föreslagna ändringen i pris- informationslagen att näringsidkare vid marknadsföring av be- stämda produkter skall lämna prisinformation innebär, som nämnts tidigare, endast ett förtydligande av vad som redan gäller . I den mån även framgent kommer att utöva tillsynen över efterlevnaden av den nya prisinformationslagen och före- skrifter meddelade med stöd av denna lag, uppkommer inga ytter- ligare kostnader för verket såvitt gäller tillsynen. I den utsträckning andra myndigheter än anses lämpliga att ha hand om tillsynen för vissa områden inom prisinformationslagens tillämpningsområde, minskar ansvarsområde i motsvarande grad, varför någon större kostnad totalt sett inte bör uppkomma. I betänkandets förslag ingår vidare att låta regeringen eller myn- dighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om angivande av jämförpris vid marknadsföring av produkter. finns sådana föreskrifter endast beträffande varor. Det innebär att förslaget medför betydande utökning av myndighets föreskrifts- rätt. Oavsett vilken eller vilka myndigheter som kommer att ges denna föreskriftsrätt medför den en ökad administrativ belastning på myndigheten i fråga. Därav följer ökade kostnader för myndig- heten. Då det emellertid inte är möjligt att ange för vilka branscher och i vilken omfattning jämförpris kommer att aktuali- seras är det inte möjligt att närmare ange vilka kostnader som tillkommer för staten i den delen. Enligt utredningens förslag ersätts prisinformationslag av en ny. Den nya lagen bygger i väsentliga delar på den gamla. Nya paragrafer har kommit till och gamla bestämmelser har ändrats. Några bestämmelser i den nya lagen är dock utformade helt i överensstämmelse med motsvarande bestämmelse lag, men har fått en annorlunda placering. När det gäller den senare kategorin lämnas i författningskommentaren endast hänvisningar till de uttalanden som gjordes när de gamla bestämmelserna kom till. Lagens ändamål och tillämpningsområde (1–4 §§) Denna lag har till ändamål att främja god prisinformation till konsumenter. Paragrafen är oförändrad i förhållande till vad som angavs prisinformationslag. Paragrafen anger lagens syfte, att främja en god prisinformation till konsumenter. I uttrycket god prisinfor- mation till konsumenter ligger ett generellt krav, som skall beaktas vid tillämpningen av lagen, på att prisinformationen måste kunna förstås av alla konsumentgrupper oavsett ålder, eventuella funk- tionshinder m.m. Både vid direkt tillämpning av lagen och i samband med meddelande av närmare föreskrifter är det viktigt att beakta olika konsumentgruppers behov av utformningen av pris- informationen för att underlätta alla konsumenters möjligheter att jämföra priser och göra rationella val. Lagen gäller för sådana näringsidkare som i sin yrkesmässiga verksamhet tillhandahåller produkter till konsumenter. Paragrafen anger lagens tillämpningsområde och överensstämmer med vad som gällde enligt lag utom såvitt vad som till- handahålls, dvs. själva objektet för prisinformationen. Till skillnad mot lag, som endast omfattade varor och tjänster, omfattar lagen nu produkter. Vad som menas med produkt anges i 4 § första punkten. Den nya lagen har alltså ett större tillämpnings- område. När det gäller innebörden av begreppen näringsidkare och konsument har dessa samma innebörd som i annan konsument- rättslig lagstiftning. Begreppen diskuterades inte närmare vid tillkomsten av lag, men i propositionen 1994/95:17 Oskäliga avtalsvillkor m.m. (sid. 30–35 och 87–89) förs ett resonemang om detta. Regeringen kom där fram till att det svenska konsumentbegreppet avser en fysisk person, som handlar huvud- sakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet eller, som det formuleras bl.a. i konsumentköplagen och konsument- tjänstlagen, huvudsakligen för enskilt ändamål. Med näringsidkare förstås fysisk eller juridisk person, som handlar för ändamål som har samband med hans näringsverksamhet, varmed avses verk- samhet av ekonomisk natur och av sådan karaktär att den är att anse som yrkesmässig. Det saknar betydelse om verksamheten är offentlig eller privat. Dessa uttalanden har tillämpning också på begreppen näringsidkare och konsument i prisinformationslagen. Lagen gäller inte i den mån annat är särskilt föreskrivet om prisinformation till konsumenter. Lagen gäller inte heller vid försäljning på auktion. Paragrafen är ny. I paragrafens första mening anges att i den mån det finns särskilda bestämmelser om prisinformation till konsumen- ter i andra författningar gäller dessa i stället för bestämmelserna i prisinformationslagen. Som anförts tidigare i allmänna över- väganden (kapitel 5) är det, med hänsyn till de olikheter som råder mellan alla olika produkter som omfattas av prisinformationslagen, inte vare sig möjligt eller lämpligt att i denna lag i detalj reglera de närmare förutsättningarna för prisinformation för samtliga pro- dukter. Sådan detaljreglering bör finnas antingen i föreskrifter meddelade med stöd av denna lag (se närmare 11 § och kom- mentaren till den) eller i andra författningar. Bestämmelserna i prisinformationslagen är av generell karaktär och för tydlighets skull anges att särskilda föreskrifter generellt har företräde framför prisinformationslagens bestämmelser. I 3 § lag fanns en uppräkningen av lagar i vilka det finns andra bestämmelser om pris- information till konsumenter. Sålunda hänvisades till konsument- kreditlagen, konsumentförsäkringslagen, lagen om valutaväxling och betalningsöverföring, lagen om betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och lagen om konsu- mentskydd vid distansavtal och hemförsäljningsavtal. Dessutom finns, vilket framgår av avsnitt 2.1, det åtskilliga bestämmelser om information om priser i andra författningar och föreskrifter inom bl.a. den finansiella sidan. En sådan detaljerad uppräkning av undantag medför betydande problem vid ändringar i annan lagstiftning. Effekten uppnås enklare med en generell bestämmelse om subsidiaritet. Någon ändring i sak är inte avsedd. Såsom annars vid subsidiarietsproblem är den närmare gränsdragningen mellan olika författningar och föreskrifter något som får lösas av rätts- tillämpningen i varje enskilt fall. I andra meningen anges att lagen inte gäller vid försäljning på auktion. Detta undantag överensstämmer med vad som gällde tidigare enligt 4 § andra stycket prisinformationslag, efter en lagändring på grund av EG-direktiv /6/EG (se närmare om ändringen i avsnitt 2.1.2). I denna lag avses med 1.produkt: vara, tjänst eller annan nyttighet; dock inte fast egendom och arbetstillfälle, 2.pris: det slutliga priset för en bestämd produkt eller en bestämd enhet av en produkt, inbegripet mervärdesskatt och andra skatter 3.jämförpris: priset för en produkt per kilogram, liter, meter eller annat vanligen använt mått för produkten, inbegripet mervärdesskatt och andra skatter. Paragrafen innehåller en definition av begreppen pris, produkt och jämförpris. Första punkten definierar produkt som vara, tjänst och annan nyttighet; dock inte fast egendom och arbetstillfällen. fast egendom och arbetstillfällen, vilka inte omfattas av lagen, avses med produkter samtliga konsumentnyttigheter. Såsom exempel på andra nyttigheter kan nämnas teletjänster och andra former av elektroniska kommunikationstjänster, elektrisk kraft, fjärrvärme, finansiella tjänster av alla slag såsom inlåningstjänster, försäkringar, värdepappersfonder, etc. Uppräkningen är inte avsedd att vara uttömmande. Som nämnts omfattas inte fast egendom och arbets- tillfällen av prisinformationslagen. Däremot gäller lagen, liksom tidigare lag, beträffande förmedlingstjänster avseende fast egendom och arbetstillfällen i den utsträckning marknadsföringen av dessa avser en bestämd förmedlingstjänst riktad till en konsument. I andra punkten anges vad som avses med pris. Med pris förstås det slutliga priset för en produkt eller en bestämd enhet av en produkt. Formuleringen ansluter till EG-direktivet om konsument- skydd vid prismärkning av varor som erbjuds konsumenter (98/6/EG). Vad som skall anses utgöra pris för varje enskild produkt låter sig inte lämpligen detaljregleras i lag, utan det får ankomma på regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att, om det erfordras enligt prisinformationslagen, meddela närmare föreskrifter härom, se vidare 11 § och kommen- taren till den. lag talade man om försäljningspris. Med hänsyn till att tillämpningsområdet nu omfattar produkter, vari inbegrips bl.a. finansiella tjänster och diverse olika nyttigheter (se nedan), ter sig det begreppet försäljningspris mindre lämpligt då det leder tankarna till huvudsakligen varor och tjänster. Begreppet pris är mer neutralt. Innebörden av begreppen är dock densamma. Mer om begreppet pris anges i 7 §. Vidare anges att prisinformation skall inbegripa mervärdesskatt och andra skatter. Detta överens- stämmer med vad som gäller enligt 5 § andra stycket prisinformationslag. Mervärdesskatt och andra skatter syftar endast till skatter som är hänförliga till produkten som sådan. Huruvida bidrag kan utgå för förvärv av produkten eller vilka skattekonsekvenser en viss finansiell tjänst kan medföra behö- ver inte anges vid marknadsföringen av produkten ifråga. Någon ändring i sak har således inte skett. Tredje punkten avser jämförpris. Definitionen av jämförpris överensstämmer med vad som gällde enligt i 6 § första stycket prisinformationslag 2000, vilken hade sin grund i EG-direktiv /6/EG ( se närmare avsnitt 2.1.2 ). Även jämförpriset skall anges inklusive mervärdesskatt och andra skatter. Prisinformation (5–10 §§) Prisinformation skall lämnas när en näringsidkare marknadsför bestämda produkter. Paragrafen överensstämmer med 4 § första stycket pris- informationslagen. Någon ändring i sak är inte avsedd. Prisinfor- mation skall lämnas när en näringsidkare marknadsför bestämda produkter. Vad som skall anses vara marknadsföring diskuterades i förarbetena till lag (prop. 1990/91 sid. 10). Enligt för- arbetena till den tidigare marknadsföringslagen (prop.