sou · GQB35d4 · 2003-01-01 00:00:00 — Däremot är det inte denna population vi undersöker, utan just pågående sjukfall. Detta torde få mycket små kon- sekvenser för beräkningarna och vi har bortsett från eventuella konsekvenser. Viktningen får också konsekvensen att signifikanta resultat blir tämligen ointressanta att fokusera på eftersom mycket små skillna- der blir signifikanta. I föreliggande rapport har därför praktiskt och substantiella skillnader fokuserats. Var gränsen skall gå för när en skillnad har substantiell signifikans är en svår uppgift och bedöm- ningen överlämnas till viss del till läsaren. Skillnader som avviker från totalgruppen har dock betraktats som stora. Populationerna måste betraktas som två olika trots att de har många likheter. Personerna i båda grupperna har varit långtidssjuk- skrivna . I gruppen som avskrivits har ingen varit sjuk- skriven mer än 18 månader. I gruppen som är långtidssjukskriven finns dock personer som kommer att fortsätta vara sjukskrivna och personer som kommer att avskrivas. Slutsatser utifrån gruppen som avskrivits gäller således inte nödvändigtvis gruppen som fort- farande är sjukskriven, även om mycket är gemensamt för grupperna. Med anledning av detta är en eventuell uppföljning viktig. Vi kan således inte uttala oss om orsakssamband och vet inte om skillnader mellan gruppen långtidssjukskrivna och avskrivna beror på faktiska skillnader i populationerna eller på skillnader beroende på att de avskrivna befinner sig i en senare del av sjuk- skrivningsförloppet. Urvalet är också en speciell grupp i meningen att den är mycket heterogen vad gäller ett antal variabler. Det har därför varit svårt att göra en enkät som passat för alla. Exempelvis är många personer deltidssjukskrivna, vilket enkäten inte var specialgjord för. Ett stort antal har därför skrivit kommentarer i enkäterna. Svaren har i vissa fall tolkats med hjälp av dessa fria kommentarer. Långtidssjukskrivna, förtidspensionärer, långtidsarbetslösa och långtidsfriska Programmet för hälsa och utveckling i det nya arbetslivet Material och metod ................................................................... Syfte och frågeställningar .......................................................... Gruppernas sociala utseende...................................................... En uppskattning av storleken på arbetsrelaterade och Gruppernas inkomstkarriärer 1995-99 ....................................... I den här studien studeras fyra grupper 25-64-åringar som antingen var sjukskrivna (91 356), helt eller delvis arbetslösa (196 449), hade beviljats förtidspension (35 200) eller inte hade uppburit någon ersättning från sjukfrånvaro från RFV (friska). Friska bestod av ca 4 miljoner sjukförsäkrade. Bland dessa drogs ett slumpmässigt urval (84 178) vilket fungerar som jäm- förelsegrupp till sjukskrivna, förtidspensionerade och arbetslösa. Information om grupperna (inhämtade från RFV och AMS) länkades av SCB till en longitudinell databas om sysselsättning, utbildning och inkomst () för perioden . Syftet med delstudien var att fördjupa kunskaperna om långtids- sjukskrivna, förtidspensionerade, långtidsarbetslösa och långtids- friska. De viktigaste frågorna var att: (1) ta reda på hur grupperna ser ut med avseende på demografiska, socioekonomiska och arbets- relaterade förhållanden; (2) estimera hur stora skillnaderna är mellan arbetsrelaterade och regionala kategorier med avseende på sjukskrivning, förtidspension och arbetslöshet; (3) få en upp- fattning om de fyra huvudgruppernas tidigare inkomstkarriärer . Långtidsarbetslösa, helårssjukskrivna och nya förtidspensionärer hade delvis en gemensam profil jämfört med urvalet av långtids- friska. I problemgrupperna fanns förhållandevis många skilda, utrikes födda, äldre, personer utan hemmavarande barn, låg- utbildade, ej facklärda arbetare, kommunalt anställda, anställda i övriga organisationer och de som varit senast verksamma inom vård och omsorg. Kvinnor var i majoritet i nästan alla problemgrupper (dock ej bland heltidsarbetslösa ) och glest befolkade kommuner verkade ha mer problem än kommuner i stor- stadsregioner. När vi estimerade avvikelser från förväntat antal i de tre problemgrupperna framträdde vissa systematiska skillnader mellan sektorer och näringsgrenar. Specifika avvikelser för vissa verksam- heter med avseende på ålder, utbildning och kön observerades också. I den kommunala sektorn, övriga organisationer (t.ex. ideell sektor) samt vård och omsorg avvek alla kombinationer av kön, ålder (25-44, 45-54, 55-64) och utbildning (högst gymnasium, gymnasium) med signifikant fler helårssjukskrivna än förväntat. Lågutbildade kvinnor i vård och omsorg avvek dock inte med avseende på förtidspension. Utbildning, forskning och utveckling - av vilka hälften var verksamma inom - avvek totalt sett mindre, men då vi tog hänsyn till den höga utbild- ningsnivån i denna bransch blev det tydligt att också denna näringsgren hade fler helårssjukskrivna än vad de borde ha. Detta verkade dock bara gälla för verksamhet. Privat sektor och tillverkning/återvinning hade mindre problem än förväntat, en bild som inte förändrades när vi studerade olika ålders- och utbild- ningsgrupper. Bland mer specifika fynd hade bl.a. lågutbildade män och kvinnor i statlig sektor fler sjukskrivna och förtidspensione- rade än förväntat, vilket också gällde äldre män i byggbranschen. Män inom personliga tjänster, kulturella verksamheter, renhållning mm. hade fler fall än förväntat i alla problemgrupper. Storstadsregioner hade färre och glesbygdskommuner fler indi- vider än förväntat i problemgrupperna. Detta förhållande var star- kast för arbetslöshet och svagast för långtidssjukskrivning. En analys av kommuner visade att det var stora skillnader mellan kommuner med avseende på helårssjukskrivning. Drygt hundra kommuner hade signifikant fler och 78 kommuner hade mindre sådana sjukskrivningar än förväntat. Bland de med fler fall fanns många kommuner i , , , , och . I och fanns inga kommuner med fler helårssjuk-skrivna än förväntat. Ett flertal kommuner som omringas av kommuner med förhållandevis många långtidssjukskrivna hade mycket färre sådana fall än för- väntat (t.ex. kommun). En delförklaring till regionala skillnader kan vara olika genomsnittlig utbildningsnivå (och t.ex. lokal yrkesstruktur). Det är mycket stora skillnader i genomsnittlig utbildningsnivå mellan olika regioner (storstadsregioner har mycket högre andelar högutbildade än glesbygdskommuner), medan skillnader i medelålder är mycket mindre. staka kommuner antyder att det troligen finns andra viktiga skill- nader mellan kommuner som har betydelse för nivån på långtids- sjukskrivningar. De regionala skillnaderna kan endast delvis förkla- ras av skillnader i folkhälsa mellan regionerna. I alla sektorer (privat, landsting etc.) hade personal i vård och omsorg signifikant fler långa sjukskrivningar än förväntat. Den vård och omsorg som finns i regi är generellt mer drabbad av arbetsrelaterad ohälsa bland annat därför att kommu- nerna har många tunga arbetsuppgifter som utförs av lågutbildad vårdpersonal (t.ex. vårdbiträden, undersköterskor, hemsjuk- vårdare). Detta kan möjligen bidra till att de allra flesta kommu- nerna (193) hade signifikant fler helårssjukskrivna än förväntat. Bara nio kommuner hade färre sådana fall än förväntat. Variatio- nerna mellan olika kommuner tyder på att kommunernas sätt att organisera sina verksamheter troligen har betydelse för personalens långtidssjukskrivningar. Det var påtagliga skillnader med avseende på gruppernas inkomstkarriärer . Friska förvärvs- arbetade mest . Långtidssjukskrivna och förtids- pensionärer förvärvsarbetade till största delen i början av perioden men de hade en snabb ökning i ersättningar från sjukfrånvaro i perioden. Arbetslösa hade en tredjedel av totalinkomsten från arbetslöshet , en andel som konti- nuerligt ökade till 1999. Arbetslösa hade också för- hållandevis stora andelar av inkomsten från olika bidrag medan deras inkomster från sjukfrånvaroersättningar var liten och obe- tydligt högre än vad som var fallet för friska. Helårssjukskrivna, förtidspensionärer och friska hade nära nog identiska andelar av totalinkomsten från arbetslöshet . Sjukfrånvaron hade utvecklats likartat för förtidspensionärer och långtidssjukskrivna. I början av perioden var andelen som hade mer än en fjärdedel av totalinkomsten från olika sjukfrånvaro- ersättningar något högre bland de som förtidspensionerades jämfört med de som var sjukskrivna hela . För arbets- lösa och friska skedde nästan inga förändringar i sjukfrånvaron. En analys av flödet mellan grupperna förvärvsarbetande (friska), arbetslösa, sjukskrivna och en bidrags/pensionsgrupp visade att överlappningen var störst mellan förtidspensionerade och sjuk- skrivna. Dessa förväntade fynd belägger att nya förtidspensionärer till stor del rekryteras från långtidssjukskrivna. Arbetslösa hade en något högre andel personer som huvudsakligen var sjukfrånvarande (1-1,) jämfört med friska (<0,). förtidspensionärer och friska hade huvudsakligen varit arbetslösa. Detta talar emot vissa tidigare misstankar om att förtidspensionärer ofta rekryteras från arbetslöshet. Sjukfrånvaron bland friska (1995-99) gav ytterligare stöd åt var i arbetslivet de största och minsta problemen med sjukfrånvaro finns. Kommunsektorn och vård och omsorg (i synnerhet) hade högre förekomst av sjukfrånvaro än andra verksamheter, och skill- naderna såg ut att öka . Jämfört med sjukfrånvaron bland de som var verksamma inom finansiella verksamheter/företagstjänster hade vård och omsorg dubbelt så många friska som uppburit sjuk- ersättning från RFV 1999. Resultaten pekar mot att det kan behövas särskilda preventiva insatser i verksamheter som har mycket mer problem med sjuk- frånvaro och förtida utträde ur arbetslivet än andra. Vård och omsorg har inte bara halkat efter andra när det gäller hälsa och arbetsvillkor utan också deras löneinkomster har släpat betänkligt efter andra (särskilt privata) verksamheter . Problemen är störst för kvinnor eftersom det är huvudsakligen kvinnor som träder in i de verksamheter som har mest problem med arbetsvillkor, osäkra anställningar, risk för (del- tids)arbetslöshe t, långa sjukskrivningar och förtidspension. Av alla kvinnor som var sjukskrivna kom från vård och omsorg. Män i dessa verksamheter har minst lika stora problem med sjukfrånvaro, förtidspension och arbetslöshet som kvinnor, och oavsett ålder, utbildningsnivå och sektor (privat/offentlig/egenföretagare) ser det relativt jämlikt illa ut för de som har ett ohälsosamt jobb inom vård och omsorg. Kostnaderna för sjukfrånvaro har kontinuerligt ökat . Det genomsnittliga sjuktalet (per ettårsperiod) ökade från 19 () för kvinnor och från 11 för män (Handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet (HpH), Delrapport ). Det är de riktigt långa sjukskrivningarna () som ökat mest. Av denna anledning finns det skäl att studera denna grupp närmare, bland annat med avseende på vilka som hamnar i en grupp med sjukfrånvaro. Det har gjorts en del tidigare analyser av orsaker till förändringar i längre och kortare sjukfrånvaro. Förändringar i arbetskraftens ålderssammansättning (andel äldre), arbetsmarknadsläget (konjunkturtrend) och förändrade ersättningsnivåer har befunnits ha en viss betydelse för sjukfrånvarons förändringar (Lidwall & , 2000). Exempelvis sammanfaller den markant ökade sjukfrånvaron efter 1997 med en nedgång i arbetslöshets- talet. Sådana samvariationer antyder att sjukfrånvarons svängningar kanske inte enbart är ett utslag av reella hälsoförändringar hos den sjukförsäkrade befolkningen, utan är ett utfall av mer komplexa sammanhang än vad som är fallet för någon väldefinierad sjukdom som har en till stor del känd etiologi (t.ex. lungcancer). Längre sjukskrivningar verkar bland annat delvis samvariera med arbets- löshetsnivåer på lokal nivå (, 1997). Höga nivåer av arbetslöshet tenderar även att öka risken för förtidspen- sionering (Lidwall & , 2000). har emellertid arbetsmarknadsskäl tagits bort som orsak till för- tidspension, och det är möjligt att högre krav på vad som ska legi- timera förtidspension kan leda till ökade långvariga sjukskrivningar, menar och i sin analys. Sammantaget visar dessa tidigare analyser om sjukfrånvaro att det kan vara svårt att studera förändringar i sjukfrånvaro separat från motsvarande förändringar i arbetslöshet och nybeviljade för- tidspensioner. Den viktigaste orsaken till ökade långtidssjuk- skrivningar verkar dock inte ha varit t.ex. arbets- löshetens avtagande trend, eller höjda ersättningsnivåer 1998, utan en ökande andel 55-64-åringar i arbetslivet (ibid.). Till detta bör tilläggas att bland 60-64-åringar har den faktiska arbetstiden ökat med för både män och kvinnor , och andelen förvärvsarbetande 55-59-åringar har ökat med (Hemström, 2001). Om de äldre i arbetskraften förvärvsarbetar alltmer, som arbetstempot drivits upp, kan det resultera i en ökad förekomst av ohälsa, och (kanske) längre sjukskrivningar. Mot denna bakgrund finns det anledning att göra fördjupade analyser med större grupper av långtidssjukskrivna, långtids- arbetslösa och förtidspensionärer eftersom det möjligen kan före- komma ett visst flöde mellan dessa. Dessa grupper består delvis av relativt marginaliserade individer på arbetsmarknaden. I ett jäm- förelseperspektiv är det därför också centralt att studera en mer normal grupp. En sådan utgörs av personer som varken har varit sjukskrivna eller arbetslösa. Långtidsfriska kan ses som problemgruppernas motpol. Denna studie handlar om tre problemgrupper (långtidssjukskrivna, långtidsarbetslösa, nya förtidspensionärer) och en grupp av långtidsfriska. registerdata jämförs gruppernas sociala och demografiska karak- täristika och vissa förändringar inom grupperna studeras (1995-99). I framställningen nedan beskrivs först datamaterialet, de fyra huvudgrupperna, vilka övriga faktorer som ingår i analysen och de metoder som används. Därpå följer en beskrivning av under- sökningens syfte och frågeställningar. Resultatredovisningen har delats in i tre delar efter frågeställningarna som utgångspunkt. Studien avslutas med en övergripande diskussion. I föreliggande studie används samkörningar av registerdata från (), () och (). Långtidsarbetslösa identi- fierades av AMS och långtidsfriska, nya förtidspensionärer samt långtidsfriska med hjälp av olika register vid RFV. Uppgifterna för att definiera grupperna avser alla . De fyra populationerna bestod ursprungligen () av 213 349 långtidsarbetslösa, 36 613 nya förtidspensionärer, 94 586 långtidssjukskrivna och drygt 4 miljoner långtidsfriska. Individer som befanns i de olika populationerna samkördes sedan av SCB mot uppgifter i registret En longitudinell databas kring utbildning, inkomst och sysselsättning () för perioden . Ett fåtal individer i de ursprungliga populationerna kunde ej hittas i LOUISE- registret 1995-99 (37 arbetslösa, 696 nya förtidspensionärer, 25 långtidssjukskrivna och 447 långtidsfriska). Ytterligare några exkluderas därför att uppgift om kön och ålder ej kunde fastställas i (12 arbetslösa, 262 förtidspensionärer, 5 långtids- sjukskrivna och 38 långtidsfriska). Analyserna begränsades sedan till de som var . Sjukförsäkrade individer som enligt RFV:s register inte uppburit någon sjukpenning, arbetsskadesjukpenning, rehabiliterings- penning eller smittbärarpenning från socialförsäkringen definie- rades som långtidsfriska (i fortsättningen benämns dessa som friska). Hela populationen bestod av drygt 4 miljoner. Av praktiska och tidsmässiga skäl drog SCB därför ett obundet slumpmässigt urval om 100 000 av gruppen långtidsfriska. Det motsvarar av hela populationen. Det visade sig att (3890 individer) av dessa fanns i populationen arbetslösa. Dessa exkluderades tillsammans med de 21 som erhållit förtidspension . Antalet personer i urvalet av friska () blev då 84178. Till denna grupp räknades alla som i AMS register varit öppet arbetslösa eller i arbetsmarknadspolitisk åtgärd . Här inkluderades inte bara de som varit arbetslösa på heltid utan även de som någon del av året varit arbetslösa på deltid eller haft något tillfälligt arbete. I hela gruppen arbetslösa var det ett flertal personer som fanns i urvalet av heltidsfriska (knappt 4000), långtidssjukskrivna (3 883) och hade beviljats förtidspension (1 026). De som identifierades bland friska definierades fort- sättningsvis som arbetslösa medan övriga exkluderades från gruppen arbetslösa. Därmed kom hela gruppen att bestå av totalt 196 449 arbetslösa av vilka knappt hälften tillhörde kategorin arbetslösa på heltid, drygt en tredjedel var arbetslösa på deltid och en sjättedel hade haft något tillfälligt arbete (tabell 1). Nästan hälften av kvinnorna var arbetslösa på deltid medan av männen var arbetslösa på heltid. AMS lämnade också uppgifter om eventuella arbetshandikapp. Det var vanligare att män hade minst ett registrerat arbets- handikapp (jämfört bland kvinnor). Bland de med arbetshandikapp var rörelsehinder vanligast bland både män () och kvinnor (). Störst köns- skillnad () fanns för socialmedicinskt arbets- handikapp, vilket var det näst vanligaste registrerade arbets- handikappet bland män (19). Könsskillnaden i socialmedicinskt handikapp (>4 gånger högre för män) överensstämmer med de könsskillnader som observerats för alkoholrelaterade dödsorsaker i åldrarna och högre för (Hemström 1998: 23). Vi kan därmed misstänka att socialmedicinskt arbetshandikapp i stor utsträckning innebär missbruksproblematik. Besvärsstrukturen för arbetshandikapp påminner annars mycket om motsvarande orsak till förtidspension och sjukskrivningar som beskrivits tidigare (t.ex. Lidwall & 2000). Tabell 1: Arbetslösa med avseende på typ av arbetslöshet, och uppgifter om arbetshandikapp för män och kvinnor . Arbetslösa på deltid (21) Arbetslösa med tillfälliga arbeten (22) Hjärt-/kärl- eller lungsjukdom Astma/allergi/överkänslighet Dyslexi/inlärningssvårigheter/ förvärvad hjärnskada/övrigt Källa: Registerutdrag från AMS. För senare jämförelser med övriga huvudgrupper bör vi beakta att kvinnor i stor utsträckning varit deltidsarbetslösa . Deltidsarbetslösa kan skilja sig från övriga arbetslösa, varför vi i vissa fall redovisar resultat separat för typ av arbetslöshet . En minoritet av de arbetslösa hade något registrerat arbetshandikapp. Inom ramarna för denna studie genomförs inga separata analyser för de med arbetshandikapp. Hela populationen förtidspensionärer utgörs av drygt 438 000 per- soner (, 2001). Det årliga inflödet av nya förtidspensionärer var betydligt högre och (40-50 000) än senare del (Lidwall & 2000). var det 35 200 i åldrarna som beviljades förtidspension (med olika omfatt- ningsgrad) enligt RFV. 1 026 av förtidspensionärerna fanns också i gruppen långtidsarbetslösa, 2407 fanns även i gruppen långtids- sjukskrivna och 21 fanns i urvalet av långtidsfriska. I samtliga fall har företräde getts åt gruppen förtidspensionerade. Det var en betydligt större andel i förtidspensionsgruppen som inte kunde identifieras i (jämfört med klart för övriga grupper). Förtidspensionerade består möjligen av en större andel ytterst marginaliserade individer som inte så lätt kan identifieras i befintliga register (hemlösa? ), jämfört med grupperna sjukskrivna, friska och arbetslösa. RFV lämnade uppgifter om omfattningsgrad och orsak till för- tidspension. Efter en uppdelning för män och kvinnor i fyra ålders- grupper och totalt () visade det sig att den största andelen med hela förtidspensioneringar (72,) fanns för män i den yngsta gruppen () och den lägsta (56,) för kvinnor i (tabell 2). I samtliga åldrar är det betydligt vanligare att män erhåller hel förtidspension. Skillnaderna är i den yngsta gruppen, 11 i den mellersta och 6 i den äldsta. Det finns en ålders- och könsvariation i huvudorsaken till för - tidspensionen. Sjukdomar i rörelseorganen är den vanligaste orsa- ken till förtidspension för kvinnor i alla åldersgrupper. Andelen förtidspensioneringar på grund av sådana besvär ökar med stigande ålder för både män och kvinnor, de utgjorde av de äldsta kvinnornas nya förtidspensioneringar och av mot- svarande mäns. Andelen förtidspensioneringar på grund av sjuk- domar i cirkulationsorganen ökar också med stigande ålder, särskilt för män där de utgjorde nästan en femtedel av de nya förtids- pensioneringarna bland 55-64-åringar. I den yngsta gruppen () var psykiska sjukdomar (utom alkohol och droger) den van- ligaste orsaken till förtidspension bland män () och bland dessa kvinnor var någon sådan sjukdom nästan lika vanlig () som en sjukdom i rörelseorganen. Till skillnad från rörel- seorganens och cirkulationsorganens sjukdomar blir psykiska sjuk- domar mindre vanliga skäl till förtidspension med stigande ålder. Nya förtidspensionärer () med avseende på omfattning och orsaker för kvinnor och män i tre åldersgrupper och totalt. (utom alkohol och droger) (F00-F04, F06-F09, F20 -F99) nervsystem, ögat, öron (G00 -H95) s sjukdomar (utom kardiomyopati) (I00- I41, I43-I99) Skador, förgiftn, yttre påverkan (ej (S00 -T50, T52 -Z71, orsaker (F05, F10- F19, I42, K70 -K74, K86, T51, Z72)* *Definierade från antingen primär eller sekundär orsak. Alkohol- och drogrelaterade orsaker till förtidspension redovisas endast undantagsvis, trots att man vet att missbruksproblematik ofta leder till svag arbetsmarknadsanknytning. I en svensk studie, av män födda , var 59 av 569 () förtidspensione- ringar (1976-1992) orsakade av alkoholrelaterade sjukdomar (Upmark m.fl., 2001). Resultaten här, för 25-44-åriga män, var i närheten av de tidigare fynden (9,). Man bör observera att alkoholrelaterade orsaker till förtidspension troligen är under- rapporterade (Upmark, 1999). Detta antyds också när man jämför typen av arbetshandikapp bland arbetslösa med förtidspensionens orsak. En femtedel av de arbetslösa männens arbetshandikapp hade en trolig missbruksproblematik (socialmedicinskt handikapp), vilket var ungefär så mycket som dessa problems orsak till förtidspension (). Många missbruksdiagnoser ser ut att transformeras till något annat när orsaken till förtids- pension registreras. Förtidspensionerade har också en betydande överrisk att dö från alkoholrelaterade sjukdomar: män åtta och kvinnor sex gånger högre än för tjänstemän på mellan- och hög nivå (Hemström, under utgivning). Dessa utgörs av de som enligt RFV:s register uppburit sjuk- penning, arbetsskadesjukpenning, rehabiliteringspenning eller smittbärarpenning från socialförsäkringen (även partiell sådan) (93 763 i åldrarna ). Vid samkörning mot populationerna arbetslösa och förtidspensionärer hade 2 407 helårssjukskrivna beviljats förtidspension och 3883 personer var arbetslösa. Efter att de som beviljades förtidspension exkluderats kvarstod 91 356 sjukskrivna individer. RFV lämnade uppgifter om individerna enbart uppburit sjukpenning () eller om man haft en blandning av olika ersättningar (tabell 3). Fyra av fem helårssjukskrivna uppbar enbart sjukpenning. Det var vanligare att äldre (55-64-åringar) enbart fått sjukpenning , vilket gällde både kvinnor och män. Det fanns inga könsskillnader i den yngsta gruppen, men bland de äldsta var det en större andel män än kvinnor som enbart erhållit sjukpenning (könsskillnaden var ). Typ av ersättning bland helårssjukskrivna (procent). Enkla jämförelser mellan de fyra huvudgrupperna genomfördes med avseende på sex demografiska indikatorer (kön, åldersgrupp, födelseland, civilstånd, familjeställning och region), socioekono- miska förhållanden (utbildningsnivå, disponibel inkomst och socioekonomisk grupp) samt arbetsrelaterade faktorer vid det senaste kända förvärvsarbetet (sektor, näringsgren och arbets- ställets storlek). De demografiska faktorerna fastställdes primärt från uppgifter , med undantag av ålder (). Val av indelningar och kategoriseringar beskrivs nedan. En finare åldersgruppering användes bland de (fem- årsgrupper) jämfört med de (tioårsgrupper).