sou · GQB392d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Rörande relation till har av tidigare redovisning framgått att den i allt väsentlig var god och sannolikt mer betydelsefull än den mellan och chefen för /Sekt 2, . 2Bertil Wenblad: Osagt 11 daterad . Bilaga till Bilder ur ett liv (opublicerade memoarer) från ca 1992. 3Den militära underrättelsetjänsten. Betänkande av underrättelseutredning (SOU 1976:19), s 69. 4Bertil Wenblad berättade omkring relativt utförligt om en sådan historia i bandat samtal med journalisten som lånat ut bandet till författaren. varit alltför sjuk för att kunna tillfrågas om IB, har vi huvudsakligen dennes efterlämnade arkiv att stödja oss på. Av detta framgår för perioden fram till hans avgång att han hade några enstaka kontakter med företrädare för , bl.a. då han sammanträffade med angående ett anställnings- ärende vid . Wenblad tycks ha varit ytterst tacksam för att ställde upp och hjälpte till i ärendet, något kommenterar med det var väl självklart att jag skulle pos medverka, det ligger ju i mitt eget intresse med hänsyn såväl till Fst och BT .5 fick åter anledning att fundera över den elmérska verksamheten då en av Elmérs anställda, – som varit närmaste man – kom med ett meddelande från bch E (byråchef ). I sina anteckningar från mötet skriver : Kommentarer om hur arbetet i gemensamma org går. Överens att ej vidareutveckling till 3 ägg i 1 korg kan ske. 2 uppgifter på 1 person redan nu i mesta laget. Måste bevakas så inte hittar på några underligheter.6 Noteringarna skall tydas så att , utöver Grupp B och T- kontoret, inte ville lägga ytterligare ett ägg i Elmérs korg. Detta tredje ägg avser säkerligen den roll som hade i Lindencronas organisation inom vilken hade en fram- skjuten position. hade under sin resterande tid som försvarsstabschef ytterligare ett antal sporadiska kontakter med IB. erhöll han exempelvis en rapport från rörande ökande kommunistiskt/sovjetiskt inflytande över Dagens Ny- heter.7 En handling från rörande situationen inom svensk dagspress lämnades för övrigt till . PM:n visar att hade mycket goda kontakter rörande förhållanden inom bl.a. och Dagens Nyheter.8 hade varit på besök och vädjat till att denne inte skulle släppa SB-ärendena (SB = Särskilda Byrån, d.v.s. IB) efter sin avgång. Om så skedde övervägde att ställa sig direkt under , något som dock fann klart olämpligt. Hans funderingar gick mer i riktning mot att IB skulle 6Ibid., . 7Carl arkiv, box 46. Handlingen saknar vanligt missiv. I stället har på försättsbladet skrivit Ärade Broder, här rapporten vi talade om. För Ditt bruk! 8Handlingen, daterad , är osignerad men går att knyta till genom att denne med sin karaktäristiska handstil skrivit Personligen CFst på första sidan. ligga kvar under försvarsstabschefen men med dennes souschef som delegerad.9 Av arkiv framgår således att relationen mellan denne och var mycket god som var försvarsstabschef, så god att vädjade till honom att inte ens efter avgången släppa IB-ärendena. Dessutom försåg ibland med olika rapporter som inte kunnat åter- finnas bland de handlingar som IB överlämnade till säkerhets- polisen och Fst/Säk. har inte samlat något arkiv. Han var endast under en mycket formellt ansvarig för IB inom för- svarsstaben eftersom avdelningen bröts ur denna och lades in direkt under . Trots förändringen var det ändå Synnergren som i praktiken hade hand om verksamheten. Han har exempelvis i förhör inför FUN 1998 uppgivit att han som försvarsstabschef hade i uppdrag att följa hur denna verksamhet fungerade – det gällde dock endast utrikesdelen – IB:s inrikes- verksamhet berördes aldrig.10 Synnergren har också i tidigare för- hör inför försvarsutskottet uppgivit att han ärvde verksamheten efter och att han sedan tog med sig dessa frågor då han blev ÖB.11 De chefer för /Sektion 2 som varit närmast ansvariga för IB var (1961 – ) och (– ). har inför SÄKO uppgivit att IB:s anslagsäskanden gick via honom efter att T-kontoret och Grupp B slagits ihop. Han fick då viss inblick i Elmérs verksamhet. slutade dock strax därefter på Sektion 2 och fick aldrig någon riktig erfarenhet av den nya organisationen.12 Enligt de uppgifter lämnat till SÄKO, berättade att bildandet av IB inte gått utan smärta och att hade varit ledsen. känner dock inte till orsaken till sam- manslagningen av T-kontoret och Elmérs verksamhet. IB:s verk- samhet var hemlig även för och han hade ingen inblick i 03:s verksamhet. Inte heller känner han till något om beslutet att lägga ned 03. Han kunde dock konstatera att IB ofta lämnade väldigt bra rapporter. Han upplevde sig inte ha befälet över Redovis- ning av vissa uppgifter om den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten. Försvarets Under- rättelsenämnds rapport till regeringen . Dnr FO 98/2531/EC/RC. 11Försvarsutskottet förhör med . Samtalsupp- teckningen förvaras i arkivmaterialet (FöU 1973:25). men svarade för inriktningen av IB:s verksamhet; dock kan han inte minnas att han skrev under anslagsframställningar tillsammans med Elmér.13 Så skedde emellertid men det är svårt att utläsa ur dessa hur mycket egentligen visste om IB:s verksamhet. En sådan anslagsframställan säger ytterst lite om detta. Här finns endast de vanliga noteringarna om de föregående årens budgetar, personalstyrka m.m. Den sektor som något närmare tas upp är som enligt äskandet då var föremål för översyn och upprustning, något som prioriterats av försvars- stabschefen . Tydligen fanns det risk för minskade medel till denna verksamhet vilket föranledde att hysa farhågor för minskad kapacitet och beredskap för en väsentlig del av underrättelsetjänsten och vars allvarligaste konsekvens blir att våra möjligheter att inhämta underrättelser under skedet före ett krigs- utbrott och under ett krigsinledningsskede beskärs mycket all- varligt. hade sammanställt äskandet i samråd med Elmér.14 IB:s roll inom försvarsstaben framgår till viss del av materialet till en övning som genomfördes i regi . Övningen byggde på konstruerade rapporter, ur vilka man kunde skönja en storpolitisk konflikt växa fram där sovjetisk subversion hade särskild betydelse. Enligt en av de konstruerade rapporterna skulle IB ha rapporterat om intensifierad kommunistisk agitation på många svenska arbetsplatser. Man hade från IB:s sida dock inte kunnat konstatera om detta var en central aktion styrd av SKP men man frågade sig ändå om man här inte hade att göra med SKP dolda organisation.15 Att exemplet verkligen var fiktivt framgår, paradoxalt nog, av att IB någon tid senare i en autentisk rapport avskrev tidigare hypoteser om att SKP skulle haft någon form av dold organisation med illegal inriktning (se avsnitt 11.4.3, Den fortsatta rapporteringen). I samtal med nämnde att man vid IB gjorde en omorganisation i samband med Philby-affären. Detta innebar att verksamheten strukturerades upp i mer strikt sektions- 14Handlingen som avser försvarsstabens särskilda avlöningar och särskilda omkostnader är upprättad inom Fst/sekt 2 . Fst/Sekt 2 - Fst/Und - Serie F:I 1967 volym nr 15Magnus : Den farliga fredsrörelsen (2001). indelning med underenheter. Förutom de ovan nämnda personal- avvecklingarna flyttades också operationsavdelningen ut ur lokaler- na på till fastigheten på . Före förändringarna 1968 tycks verksamheten ha bedrivits i en ur organisatorisk synvinkel minst sagt obunden form. Det är mycket svårt att klara ut vem som egentligen ansvarade för vad. Man kan här för enkelhetens skulle tala om funktioner till skillnad från befattningar. En person som exempelvis [] bör enligt olika beskrivningar ha hållit i flera av de funktioner som efter om- organisationen sedan splittrades upp på olika sektionschefer. är av den uppfattningen att han själv delvis efterträdde [] vad beträffar funktionen som administrativt ansvarig. Därutöver verkar det som om [] också utövade någon form av chefskap över de personer som sysslade med utfrågning av flyktingar och resenärer. Det finns ingen särskild organisations- skiss för verksamheten –1969 d.v.s. under de år då IB/03 ännu formellt existerade. Däremot finns ett sådant dokument och detta gällde också 1970.16 I dokumentet saknas IB/03. I stort delades IB in i tre huvudsektioner: A-sektionen – den administrativa enheten med omkring 15–20 anställda. Den bestod i sin tur av två från varandra i stort sett skilda underavdelningar: 1)den rent administrativa som omfattade expeditionella angelägen- heter för hela verksamheten. Därutöver handlade avdelningen ock- så servicefrågor som lokaler fordon, fototjänst m.m. samt anställ- ningsfrågor. 2)en underavdelning för samverkan med andra myndigheter och organ inom eller utom landet. Denna del sönderföll i sin tur i tre delar: a)samverkan mellan IB:s tre huvudsektioner b)samverkan mellan IB och andra svenska civila militära myndig- heter som t.ex. försvarsstaben och . c)samverkan med utländska underrättelseorganisationer (L-delen). L stod för liaison. Beträffande kontakten med försvarsstaben, gick alla handlingar till och från IB genom den administrativa sektionen. 16 Bestämmelser för för tjänsten vid IB (BIB). De utfärdades första gången och reviderades 1972. Förändringen då bestod endast i att den byrå som inhämtade ekonomiska underrättelser – Östekonomiska byrån – skars av från verksamheten. Förvaras underrättelseutrednings arkiv, YK 2866, volym 7. B-sektionen – svarade för beredskapsplanering, utbildning av krigsplacerad personal, planering för förberedelser för sambands- och kryptotjänst samt också ansvaret för IB:s bibliotek. Vid tiden för IB-avslöjandet 1973 sysselsatte sektionen 2,5 heltidsanställda. Denna sektion drevs enligt fram av Wenblad som ock- så ansvarade för funktionen så länge han var kvar vid IB. Chef- skapet för sektionen övertogs, då Wenblad slutade , av . C-sektionen - också kallad operationsavdelningen. Då avdelningen flyttade ut ur lokalerna på inrättades verksam- heten bakom olika täckmantlar i fastigheten . Chefs- expeditionen doldes bakom namnet Celox och där arbetade förutom och hans sekreterare också den person som bl.a. ansvarade för det s.k. vänsterregistret. Den samverkan som IB på det operativa planet hade med säkerhetspolisen skedde via sektion C. Här ägnade man sig åt aktiv inhämtning av under- rättelser. Chefen för var dessutom förbindelselänk mellan IB och andra enheter, såväl svenska som utländska, be- träffande operationssamverkan. Sektionen var i sin tur indelad i tre avdelningar: 1)enheten för marin underrättelsetjänst 2)enhet för inhämtning av landunderrättelser 3)enhet för utfrågning av flyktingar och resenärer Dessa tre sektioner, A–C, kallades, tillsammans med stabschefen, för Centralen. Utanför Centralen fanns ännu en sektion med oklar innebörd, D-sektionen. På missivet till ett organisationsschema över IB står att endast överbefälhavaren samt ska informeras om D-sektionen. Som chef för denna anges endast C IB stf dvs. Det troliga är att sektionen hade att göra med förberedelser för verksamhet i händelse av hel eller delvis ockupation. D-sektionen skulle då, enkelt uttryckt, ta vid där B- sektionen slutade. Resterna av gamla Grupp B – inom det nya IB kallad avdelning 03 – bestod av ett tiotal personer. Bland dessa fanns , , , och . Då kontoret på Haga- vägen efter sammanslagningen blev för litet splittrades organisa- tionen så att 03 flyttade till i medan resterande delar installerades på . Rapporteringen från 03 –1969 är mycket diversifierad. utvecklade man arbetet rörande utländska med- borgare i . ägnade sig exempelvis en hel del åt balter. hade åtskilliga kontakter i och . bantades gruppen ned; och slutade båda 1967.17 har för SÄKO berättat att 03:s verk- samhet tunnades ut betydligt och detta har också stöd i det bevarade arkivmaterialet. Inom IB diskuterade man redan före beslutet om boskillnad 1969 att inrikesdelen skulle dras ned och försvinna. Det var, enligt , tröttkört och gick på tomvarv, inga nya personer rekryterades, kontaktnätet utvecklades inte och det gick längre och mellan besöken hos kontaktmännen ute i landet. Trots att själv kunde avgöra frekvensen av de senare, upplevde han ett ointresse från Elmérs sida vid förankran- det av sådana resor. Det kom därför inte som någon överraskning för när berättade att inrikesdelen skulle upphöra.18 Rapporteringen på inrikesfronten under dessa år producerades huvudsakligen av IB/03 samt vissa källor knutna till operationsav- delningen (se kapitel 11, Rapportering och registrering). 9 Verksamheten efter 1969 9.1Boskillnaden mellan polisen och försvaret rörande säkerhetstjänsten Gränsdragningsproblemen mellan försvarsstaben och polisen hade en lång historia. Som framgått av tidigare kapitel diskuterade man detta . berättade inrikesavdelningens chef för försvarsstabschefen att han hade en kontrovers med statspolisen. Då talade med chefen för /Sektion II, , omtalade denne att och kan inte komma överens om gränsdragningen.1 Ett flertal försök tycks också ha gjorts för att sammanlänka Grupp B och säkerhetspolisen. Exempelvis kommer detta till ut- tryck i den diskussion hade med företrädare för . Det är fullt möjligt att ett resultat av detta var de närmast månadsvisa möten som kommissarien vid säkerhets- polisen under resterande delen av hade med och . P G Vinges och besök i B:s lokaler i kan också ha varit ett led i dessa försök. skedde också en viss an- svarsfördelning (se mer om detta i kapitel 12, Samarbetet med säkerhetspolisen). anser i sina memoarer att polisen i debatten om åsiktsregistreringen fick stå till svars för de mest ovederhäftiga beskyllningar medan regeringen tillät en helt okontrollerad verksamhet som säkerhetspolisen inte ens kunde drömma om att inlåta sig på. I samband med en beredning om säkerhetstjänsten tog han upp frågan om för- svarsstabens inrikesverksamhet med regeringen och stödd av en ordentlig dossier redogjorde han för de problem som han ansåg 1 anteckningar , arkiv, vol 4. att Elmérs verksamhet orsakade säkerhetspolisen i form av bl.a. krockar ute på fältet mellan de två verksamheterna.2 Det har uppgivits att det material hade som underlag huvudsakligen utgjordes av en promemoria samman- ställd av en f.d. IB-medarbetare, , och att innehållet var sådant att det skrämde regeringen till att gå med på krav att IB:s inrikesverksamhet skulle läggas ned.3 Regeringen gick hur som helst med på detta och därmed var den gränsdragningen mellan säkerhetspolisen och försvarsstaben ett faktum. Någon tid sammanträffade företrädare för säkerhetspolisen och IB för att diskutera framtiden. Deltagare från säkerhetspolisen var PG och medan IB representerades av och . minnesbild är att vid mötet var mycket upphetsad och sa att han hade klartecken från att fortsätta med verksam- heten oavsett vad man tidigare hade kommit överens om. Dock skulle Elmérs möjlighet att använda sina tidigare kontakter defini- tivt ha avskurits och detta var skälet till att nu istället ville ha direkt hjälp från säkerhetspolisen. Bland annat ville han ha möjlig- het att ta del av säkerhetspolisens register.4 Det är uppenbart att diskussionerna handlade om såväl IB:s som Fst/ Säk:s verksamhet. Det framgår bl.a. av dagboks- anteckningar från beredningen . skulle exempelvis gjort ett längre inlägg och redogjort för Fst:s register och sagt att det bara bestod av pk-beskeden fr Rps vilket är en tydlig syftning på ett av de register som fördes inom Fst/Säk (något sådant register har aldrig förts inom IB). skriver att under mötet förstod att man måste skilja på rätten att begära personalkontrolluppgifter och rätten att själv samla in uppgifter för registrering. hävdade att vi inte kunde ha alla dessa register i fortsättningen – på försvars- staben, hos , hos de olika försvarsgrenarna – utan att det var säkerhetspolisens sak att sköta personalkontrollen. Enligt beslutades att säkerhetspolisen – och ingen annan – skulle ha hela ansvaret för säkerhetstjänsten inom landet.5 Enligt höll hårt på att dublettreg. i Fst/Säk 2Persson (1990) s 306–307. 3Kanger/(1990). 5Persson (1990) s 308–309. Till hade han sagt allright, om du övertar detta så skall allt förstöras i Fst.6 Personalkontrollkungörelsen tog endast sikte på den polisiära registreringsverksamheten. Bestämmelserna och beredningen fick dock konsekvenser för verksamheten inom Fst/Säk vars chefer sammanträdde för att diskutera frågan.7 Avdelningschefen beslöt då att någon åsiktsregistrering icke fick förekomma vid Fst/Säk och personalkontrollhandlingar som erhållits från säkerhetspolisen skulle återställas. Av protokollet från mötet framgår också att Fst/Säk:s uppföljning av försvars- fientlig verksamhet skulle ske efter följande riktlinjer: Organisationer, sammanslutningar m m inom landet, som arbetar på att undergräva det demokratiska statsskickets bestånd, skall organisa- tionsvis uppföljas, i avsikt att kartlägga den säkerhetshotande verk- samheten. Resultatet av denna uppföljning (namngivna personer) får icke användas i Säk II personalkontrollarbete. Åtgärderna och besluten skulle om möjligt vara genomförda före . , som deltog i beredningen , var av uppfattningen att Personalkontrollkun- görelsen också omfattade försvarstaben. I en tidningsintervju fick han följande fråga: Reportern: Det har hävdats att förbudet mot åsiktsregistrering bara gäller polisen. IB och militären får ha vilka register de vill. Är detta rätt? : Såvitt jag förstår är detta fel. Jag har i alla fall alltid fattat det så, att förbudet mot åsiktsregistrering gäller alla myndigheter. Även om det skulle vara så att jag kan minnas fel om det rent juridiska, så vore det mot kungl maj:ts direktiv till försvarsstaben om där fördes sådana register.8 berättade för försvarsutskottet att han kände till att Fst/Säk hade ett dublettregister. Han kallade till sig och gav denne absoluta besked om att detta dublettreg. ej får förekomma. Enligt sade han till Synnergren: sänd det till polisen eller förstör på annat sätt.9 hade och 6Försvarsutskottets utfrågning av . Samtalsuppteck- ningen förvaras i arkivmaterialet (FöU 1973:25). 7Protokoll från sammanträde 4.11.1969, KU 99/11, 5.11.1969, Ö IV, vol. 134, MUST. 8Dagens Nyheter : bryter tystnaden av och . 9Försvarsutskottets utfrågning av . Samtalsupp- teckningen förvaras i arkivmaterialet (FöU 1973:25). Synnergren träffats för att diskutera situationen efter Personalkon- trollkungörelsens ikraftträdande. har beskrivit mötet i sin bok där han hävdar att Synnergren ställde en direkt förfrågan om vi inte kunde gå runt regeringsbeslutet. Förslaget skulle gått ut på att dels gå vid sidan av riksdagsmännen i be- träffande personalkontrolluppgifter, dels att försvarsstaben skulle få placera en representant vid säkerhetspolisen med fri tillgång till registren. Enligt svarade han nej på båda propåerna.10 Synnergren har berättat att han erbjöd att placera två säkerhetspoliser på försvarsstaben, en man på säkerhetsavdelningen och en på IB för att garantera att man inte gjorde något som var otillåtet. Enligt Synnergren ska en av de båda ha varit den sedermera spiondömde måste dock vara en skröna. sökte på eget initiativ en tjänst på Fst/Säk och han erhöll denna och det finns inget som tyder på att han hade uppgifter liknande de Synnergren beskriver. Däremot fanns det en annan person som möjligen kan ha haft till uppgift att informera polisen om situationen inom Fst/Säk. Det handlar om den vid IB tidigare anställde fackföreningsmannen som tvingades lämna verksamheten. övergick då till Fst/Säk men ska han ha anställts vid säkerhetspolisen med placering på försvarsstaben med uppgift att vara sambandsman mellan de två säkerhetstjänsterna.12 Hedéns funktion är oklar. Det kan dock klar- läggas att han upprätthöll regelbundna kon- takter med och till denne överlämnade en del rapporter rörande inrikes förhållanden och personer. För detta ändamål skapades vid säkerhetspolisen en särskild akt där Hedéns rapporter samlades. Detta bör betyda att man vid försvarsstaben inte var införstådd med att lämnade uppgifter till Frånstedt.13 hustru var, som nämndes tidigare, sekreterare hos . Härigenom kom också i kontakt med som kunde förse med en del av det material som denne stödde sig på under beredningen om säkerhetstjänsten . 10Persson (1990) s 197-198 samt SÄKO:s förhör med . 11Magnusson (1989) s 93. 12Persson (1990) s 447-448. SÄKO.. Rapportserien förvaras i . lämnade uppgifter till Frånstedt med början ca . Den sista rapporten är daterad och behandlar personer inom bl.a. SKP . Sammantaget kan konstateras att beredningen och Personalkontrollkungörelsen fick konsekvenser inte bara för IB:s inrikesverksamhet utan kanske i än högre grad för Fst/Säk. Det är också den senare delen som främst tycks ha oroat Synner- gren; genom personalkontrollkungörelsen var risken stor att informationsflödet från säkerhetspolisen till Fst/Säk skulle minska. Personregistreringen inom Fst/Säk kom dock närmast omgående att fortsätta trots ovan nämnda beslut. Beträffande IB:s inrikes- verksamhet skulle ett återupptagande av denna dröja fram . En epilog till ovanstående kan nämnas här. Expeditionschefen har berättat att han , uppsöktes på sitt tjänsterum av statsminister . Denne, som visste att och kände varandra, uppgav att mer eller mindre i utpressningssyfte sagt att han i sitt skåp på förvarade en låda med s.k. kommunkort, vilka innehöll uppgifter om icke pålitliga medborgare i olika kommuner. föreföll uppriktigt förskräckt och bad att söka utreda hur det var med detta. Vid en middag med ställ- företrädande rikspolischefen fick rätt mycket bekräftat att på något sätt kommit över kommun- vis upplagda förteckningar över personer som rapporterats genom de socialdemokratiska arbetsplatsombuden. rapporte- rade för om sitt samtal med . låg enligt ständigt i konflikt med och och trodde att skulle använda kommunkorten mot regeringen. minns att det förekom diskussioner, oklart mellan vilka men han känner igen det, om att man skulle kolla vad hade för bomber eller dynamit i sitt kassaskåp eftersom man inom regeringen vid den här tidpunkten ville omplacera honom.14 Att starka spänningen rådde mellan och 14 Samtal med samt . Det finns ingen anledning att betvivla historien men det märkliga är att en liknande episod finns återgiven i bok (1983) där författaren beskriver hur uppgifter omkring sensommaren 1970 nått om att för någon beskrivit att han i sitt kassaskåp förvarade dynamit som fungerade som hans livförsäkringar. uppsökte då för att be denne ta reda på vad det var för dynamit det handlade om. Enligt fick söka sig fram på omvägar och vände sig bl.a. till en av de högst uppsatta cheferna vid för att få hjälp. Det visade det sig då att det rörde sig om den s.k. bordellaffären (se [1983] s 15). Vid nytt samtal med förklarar denne dock att det endast handlar om ett uppdrag, nämligen det som han själv beskrivit för kommissionen. Han menar att måste ha missuppfattat det hela eller valt att spetsa till det lite (Samtal med . regeringen framgår bl.a. av memoa- rer.15 9.2Mycket väsen för ingenting? Vid tiden för beredningen tycks IB/03:s verk- samhet i praktiken redan ha upphört vad beträffar övervakningen av svenska medborgare. Rapporteringen till säkerhetspolisen och Fst/Säk är ytterligt sparsam och har själv berättat om resor och kontaktskapande var sällan förekommande. Det var vidare endast tre anställda; , samt deras sekreterare . och hade försvunnit tidigare. Hur kunde en så till synes betydelselös verksamhet föranleda ett sådant ståhej som här beskrivits av bl.a. , och ? Vad som ytterligare komplicerar bilden är att Frånstedt själv, med Vinges godkännande, betalade IB för den rapportering om bl.a. FNL-rörelsen och KFML i som sammanställde. I den delen samarbetade Frånstedt med . Dessutom hade säkerhetspolisen ge- nom en reguljär kontakt med och , en kanal som , genom agerande, tvingades upphöra. Varför gick man från , Vinges och Frånstedts sida med på att verksamhet skulle vara undantagen boskillnaden? Svaret på detta är med all sannolikhet att , då han med sådan ilska påtalade IB:s inrikesverksamhet, inte kände till att man hade ett samarbete rörande .