sou · GQB3120d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Barn- och fritidsprogrammet och omvård- nadsprogrammet ligger i topp när det gäller att få ut eleverna i tillräcklig omfattning, medan det är svårast beträffande medie- programmet och elprogrammet. En jämförelse mellan Svenska kommunförbundets studie av APU och senare studier visar på en tydlig ökning av andelen skolor som har APU . Resultatet visar också på endast en obetydlig skillnad mellan de svårigheter skolor respektive företag upplever för att genomföra APU. Både de programansvariga på skolorna och handledarna på företagen uppgav brist på utbildade handledare och bristande eko- nomiska resurser som problem. Handledarna på företagen lyfter därutöver fram brist på tid i företagen. De skolor som ger eleverna enligt gällande bestämmelser kännetecknas enligt bland annat av en god samverkan mellan skola och företag, stabilt stöd från yrkesråd eller program- råd och en fastlagd genomförandeplan för APU. Dessa skolor tycker att APU är värdefull och en förutsättning för hög kvalitet i yrkesämnena. De uppfattar också regionens arbetsliv som positivt. Ett av de främsta skälen till att inte alla elever får APU fullt ut uppges vara bristen på utbildade handledare. Även handledarutbild- ningens kvalitet varierar. De utbildningar som arbetar med ett aktivt stöd från den lokala skolförvaltningen, tillhör en bransch som stödjer APU och de skolor som har erfarenhet sedan ÖGY- försöket är enligt i ett mer gynnsamt läge än andra. De utbildningar som saknar en eller flera av dessa faktorer har i många fall problem med att genomföra handledarutbildning med acceptabel kvalitet. För en acceptabel kvalitet krävs det både grundutbildning för nya handledare och kontinuerligt återkommande handledarträffar för både nya och erfarna handledare. Mindre än hälften av utbild- ningarna inom gymnasieskolan genomför grundutbildning för nya handledare. Skillnaden mellan olika program är betydande Eleverna i gymnasieskolan anser genomgående att det är bra att en del av utbildningen sker på arbetsplatser utanför skolan. De får under APU lära sig nya moment och prova annan typ av utrust- ning. De får också inblick i olika personalkategoriers funktioner i arbetslivet. De flesta elever anser att APU är ett bra komplement till skolans undervisning och att den har stor betydelse för att nå tillräckliga yrkeskunskaper. Att lära i arbetslivet Det är också viktigt att se arbetsplatsförlagt lärande som en möj- lighet att utveckla yrkeslärarens roll och funktion. Lärarrollen för yrkeslärare är i stark förändring med arbetslagssamverkan med lärare i allmänna ämnen och fördjupade kontakter med arbetslivet. Det råder fortfarande olika uppfattningar om ersättningsfrågan till arbetsplatsen vid APU. Kraven på ekonomisk ersättning från arbetsplatserna varierar från bransch till bransch. Företagens kost- nader beror bland annat på behovet av instruktörer och handledare, utnyttjandet av maskiner och annan utrustning, material och pro- duktionsbortfall. Detta betyder i sin tur att vissa utbildningar, speciellt de som är beroende av små arbetsplatser, får allt större svårigheter att få dessa att medverka. vill för att bibehålla och förstärka kva- liteten i APU betona vikten av att yrkeslärarna ges förutsättningar att kunna besöka eleverna på arbetsplatserna, att handledare kan rekryteras och behållas samt att små arbetsplatser ges förutsätt- ningar att medverka i arbetsplatsförlagd utbildning. Internationella programkontoret fick i regleringsbrevet för budget- i uppdrag att utreda förutsättningarna för och möjlig- heterna med utlandspraktik inom ramen för arbetsplatsförlagd utbildning i gymnasieskolan. Programkontoret valde att benämna verksamheten Arbetsplatsförlagd utbildning internationellt (APU I). Programkontorets utredning visar att APU I ger stora fördelar för de involverade aktörerna, men att det finns en rad problem och hinder som gör att verksamheten endast utnyttjas i begränsad omfattning. Elever som genomför praktikperioder utomlands har goda möj- ligheter till yrkesmässig, språklig, kulturell och personlig utveck- ling. För gymnasieskolorna kan APU I underlätta samverkan med arbetslivet, öka internationella inslag i undervisningen och vidga samarbetet mellan olika lärarkategorier. har erfarit att i tillsammans med i inom ramen för yrkes- utbildningsprojekt bedrivit ett projekt för att kunna erbjuda APU utomlands för så många elever som möjligt från de yrkes- inriktade programmen. Resultatet av de insatser skolan gjort under Att lära i arbetslivet projekttiden har medfört en dramatisk ökning av intresset för språkstudier inom ramen för det individuella valet, vilket är en glädjande utveckling. Ett antal problem och hinder finns dock för de skolor som vill genomföra internationell APU, det gäller bl.a. brist på tid, kompe- tenskrav, ekonomiska förutsättningar samt ansvarsfrågor. I Programkontorets utredning föreslås att N APU I bör utvecklas kvalitativt och kvantitativt med syfte att alla ungdomar ges samma förutsättningar till APU I, N en utredning ser över finansiering och finansieringssystem samt N ett nationellt centrum för APU I bör inrättas vid Interna- Enligt Gymnasiekommitténs uppfattning är internationell APU ett värdefull komplement till den APU som ingår i gymnasieskolan. Den kan vara av stor personlig betydelse för de ungdomar som fått ta del av den. Enligt kommitténs mening finns det dock risk att APU – I, av främst ekonomiska skäl, inte kan få annat än en begränsad betydelse. Det är föga troligt att gymnasieskolorna kommer att ha resurser att bekosta resor, boende och kost för elever som gör sin APU utomlands. Det är viktigt att inte endast föräldrar med god ekonomi kan låta sina ungdomar delta. Avgifter från elever/föräldrar får därför inte bli en förutsättning för att elever får APU I. I övrigt anser att APU I bör utvecklas som ett alternativ för svenska elever där så är möjligt och att eventuella hinder och oklarheter i regelsystemen bör elimineras. Utvecklingen inom Europeiska Unionen och åtaganden i anslutning härtill kan komma att förstärka och påskynda en utveckling i sådan riktning, t.ex. i form av utvidgning i fråga om Europass-bestämmelser och Brügge-processen. Som tidigare påpekats har en tradering av yrkeskunskaper gamla anor och är den ursprungligaste formen av yrkesinlärning. Nästan all yrkesutbildning bygger på denna tradition. Lärlingssystemet kan sägas vara en del av gesällmästarsystemet från en starkt reglerad hantverkstradition. Genom samhällets ökade ansvar för yrkes- Att lära i arbetslivet utbildningen minskade lärlingsutbildningen . I grunden representerar begreppet lärling en anställningsform, där ett företag åtar sig att anställa en ung person och ge denna yrkesupplärning. I vissa fall handlar det även om reguljär yrkesutbildning, antingen i en intern företagsskola eller genom att lärlingen parallellt med anställningen även deltar i utbildning i gymnasieskola. Den sistnämnda modellen förekommer i många olika former i ett flertal europeiska länder. Lärlingsutbildning är således en metod att ge yrkesutbildning som står övrig arbetsplatsförlagd utbildning nära men där anställ- ningsförhållande eller tillsvidare gäller. I den skol- politiska debatten har för- och nackdelar med ett lärlingssystem diskuteras och olika hybridformer prövats med växlande fram- gång. Parallellt med andra modeller för yrkesinlärning har ett lärlings- utbildningsstråk i starkt skiftande former och omfattning existerat parallellt med den etablerade gymnasieskolan. Den har från tid till annan haft skiftande reglering och förutsättningar. hade den ca 3 000 elever men endast ett fåtal elever därefter. startade en försöksverksamhet med s.k. ny lär- lingsutbildning. Den omfattade inledande studier på ett nationellt program och skulle avslutas med lärlingsutbildning. Omfattningen av försöksverksamheten blev blygsam, 31 skolor i 28 kommuner hade begärt att få delta. omfattade verksamheten 18 skolor och berörde endast ca 300 elever/lärlingar. Denna lär- lingsutbildning förlängdes inte i sin dåvarande form vid försöks- periodens slut, 2001, utan upphörde och ersattes av andra former, bl.a. det nya LIA-konceptet (lärande i arbetslivet). Inom ramen för det individuella programmet finns en möjlighet för ungdomar att genom lärlingsutbildning förena en anställning som syftar till yrkesutbildning med studier av vissa kärnämnen i gymnasieskolan. Lärlingsutbildningen har haft stora svårigheter redan från starten, mycket beroende på att arbetsmark- naden givit litet utrymme för lärlingsanställning. Antalet ungdomar som får lärlingsutbildning inom ramen för ett individuellt program har varit lågt. anordnades lärlingsutbildning för sammanlagt 153 elever, varav 106 gick år 1. Det rör sig således om en mycket liten grupp elever som utnyttjar denna möjlighet till lärlingsutbildning. Att lära i arbetslivet För de elever som omfattas kan det dock vara en passande upp- läggning av yrkesutbildningen. Möjligheten att förena en anställ- ning som syftar till yrkesutbildning med studier av kurser i gymna- sieskolan bör finnas kvar även . anser att denna möjlighet bör ges utrymme och framgå av den nya skollagen De en gång 89 företagsskolorna försvann nästan helt vid gymnasie- skolans införande . kan en fristående gymnasieskola hos ansöka om rätt till offentligt bidrag . Bland de nya fristående gymnasierna återfinns ett antal industri- gymnasier, en nutida efterföljare till företagsskolor. Det är främst de stora industrikoncernerna som valt att inrätta sådana gymnasier, bl.a. för att säkerställa rekryteringen av medarbetare inom pro- duktionen. Bland de koncerner som inrättat industrigymnasier finns bl.a. ABB med tre stycken, , , SKF och . Vad gäller industrigymnasierna visar tillsyn och studier som kommittén för gymnasieskolans utveckling gjorde (jfr SOU 1997:107) att undervisningen håller en hög kvalitet och att skolorna är resursstarka. Den tekniska utrustningen är modern och undervisningen kan anpassas efter de aktuella behoven inom industrin. Antalet sökande är också mycket större än antalet in- tagningsplatser, vilket oftast innebär att de elever som antas har höga betyg från . Eleverna får också väsentligt fler undervisningstimmar än eleverna på yrkesprogrammen. Genom denna utveckling kan cirkeln anses vara sluten när det gäller utbildning i näringslivets egen regi som avvecklades under 1970- talets första år, även om omfattningen av dåtida skolor var betydligt större. Lärande i arbetslivet är ett nytt koncept för arbetsplatsförlagd utbildning som genomförs som försöksverksamhet. Den innebär att en elev på ett nationellt eller specialutformat program som innehåller yrkesämnen får utbildning som genomförs på arbets- plats. Att lära i arbetslivet I huvudsak innebär försöksverksamheten att eleverna får utbild- ning i yrkesämnen motsvarande 700 poäng förlagd till en arbetsplats. Lärande i arbetslivet skall ses som en alternativ väg att uppnå skolans mål. Den ersätter bl.a. försöks- verksamheten med ny lärlingsutbildning och skiljer sig från tra- ditionell lärlingsutbildning genom att det inte råder något anställ- ningsförhållande för eleven. Därmed utgår inte heller någon lön. Kommunen ansvarar för eleven . Syftet med försöksverksamheten är att möta arbetslivets föränd- rade kompetensbehov, att ge arbetslivet möjlighet att påverka ut- bildningens innehåll och genomförande samt att ge elever som vill möjlighet att genomföra en större del av utbildningen, minst , på en arbetsplats. För finns en kursplan om totalt 700 gymnasiepoäng som skall ersätta yrkeskurser av motsvarande omfattning och fastställts av . Innehållet i den särskilda kursplanen för om 700 poäng konkretiseras lokalt utifrån programmålen för den utbildning som eleven valt och utifrån de lokala mål som fastställs i programrådet. ersätter kravet på APU i dessa utbildningar. syftar till att ge eleverna en ökad arbetslivserfarenhet och en möjlighet att under handledares ledning få fördjupade färdigheter inom yrkesområdet. Försöksverksamheten gäller elever som påbörjar sin utbildning i gymnasieskolan från och med . Den är frivillig för eleven vilket innebär att en elev har rätt att välja mellan och ett skolförlagt nationellt program. Totalt får verksamheten omfatta 2 000 platser . För varje utbildningsplats skall det upprättas ett utbildnings- kontrakt mellan skolan, arbetsplatsen och eleven. Till varje huvud- man som ingår i försöksverksamheten lämnas statsbidrag med för varje elev som med utbildningskontrakt påbörjar utbildningen. Bidraget utgör i första hand ersättning till samver- kande arbetsplatser samt för att underlätta införandet av . I diskussionerna om skillnader mellan APU och har just detta förhållande kritiserats. Det är inte innehållet i de olika formerna för arbetsplatsförläggning som är den avgörande skillnaden utan möj- ligheten att erhålla statsbidrag. är dock inte lika reglerat som APU. Detta innebär att för- utsättningarna är öppnare och att olika utbildningsanordnarna tolkar målsättningen med på olika sätt. Eftersom målsätt- ningen varierar utformas utbildningen på olika sätt. Att lära i arbetslivet Erfarenheter av inom gymnasieskolan har genom förordningen Försöksverksamhet med lärande i arbetslivet inom gymnasieskolan (SFS 2000:690) upp- draget att fastställa den speciella kursplanen om 700 poäng som skall gälla i försöksverksamheten samt efter ansökan från kommu- nerna fördela de 2 000 platser som står tillförfogande. skall också hantera utbetalningen av det statsbidrag på 15 000 kro- nor som följer varje elevplats i försöket. har genomfört en uppföljning av försöksverksamheten med lärande i arbetslivet. Uppföljningen har gjorts i form av en brevenkät kompletterad med besöksintervjuer. Syftet med uppföljningen är att N analysera huvudmännens, skolornas, elevernas och arbetslivets motiv för att delta i försöksverksamheten, samt hur man plane- rar att genomföra den. N undersöka hur väl nått ut med sin informa- tion/marknadsföring om försöksverksamheten och vad myn- digheten kan lära av detta inför framtida försöksverksamheter. N analysera själva processen i försöksverksamhetens för att kunna dra lärdom av denna och ev. på detta stadium göra korrige- ringar. har till regeringen redovisat utvärderingen av . När det gäller att sprida kännedom om försöksverksamhetens existens har information varit effektiv, hade 1 666 platser beslutats och 250 platser var under handläggning. Omkring hälften av de beviljade platserna har tagits i anspråk. Enligt enkät beror detta på att det tar tid för skolorna att komma igång med försöket då de flesta påbörjar två. Det förefaller vara relativt lätt att hitta utbild- ningsplatser i företagen. saknas, enligt enkätunder- sökningen, av de platser som erfordras. Det är nästan enbart skolan/skolhuvudmannen själv som tagit initiativ till LIA-försöket, eller till . Branscher och före- tag har tagit initiativ till av antalet ansök- ningar. Orsaken till detta kan enligt vara dels att de lokala företagen inte uppmärksammat den information som bran- scherna givit, eller att man från skolan inte har det nätverk som vore önskvärt med det lokala näringslivet. Att lära i arbetslivet Enligt förordningen ska det för varje program finnas ett pro- gramråd med företrädare för den lokala arbetsmarknadens parter samt för skolans personal och elever. Ett aktivt programråd är en viktig förutsättning för att LIA-försöket skall nå gott resultat. I enkät har programrådets aktivitet skattats enligt en 5- gradig skala. Skattningen gav medelvärdet 3,0 och medianen 2,9 vilket får anses som relativt god värdering av ett aktivt programråd. Representanter för de företag som deltar i försöket är alla mycket positiva. Att företaget kan påverka utbildningen ses som mycket värdefullt. I många fall har också eleverna tillfört ny kun- skap till företaget (främst språk- och datorkunskap). Eleverna fin- ner sig väl till rätta och blir mycket väl bemötta på arbetsplatserna. Eleverna har i de allra flesta fall mycket goda erfarenheter av den del av utbildningen som genomförs på arbetsplatsen. De uppskattar att arbeta på riktigt och att delta i den sociala gemenskapen på arbetsplatsen. Endast ett fåtal elever har upptäckt att den utbild- ning de först valt inte motsvarat förväntningarna. Skolan har då kunna hjälpa till att på ett smidigt sätt byta program. De flesta skolor/huvudmän har någon form av handledarutbild- ning. Både grundutbildning och viss fortbildning förekommer. I vissa fall använder man utbildade handledare som tidigare handlett APU-elever. Skolorna försöker utforma handledarutbildningen efter målgruppen och även förläggning för att tillgodose hand- ledarnas önskemål. Betygsättning som är myndighetsutövning sker av elevens lärare, men i nära samverkan med handledaren som följt eleven på arbets- platsen. Samverkan mellan lärare och handledare vid betygssätt- ningen fungerar bra då läraren har möjlighet att följa lärande- processen i företaget. Det är av avgörande betydelse för en korrekt bedömning att läraren och handledaren har möjlighet att gemen- samt följa upp lärande processen på företaget. De utbildningar som har flest antal elever i försöksverksamheten är industri-, omvårdnads- och fordonsprogrammen. Den geogra- fiska spridningen över landet är förhållandevis jämn från i norr till i söder, bestående av både små och stora kom- muner. Flest antal elever återfinns i och . Att lära i arbetslivet Både APU och förutsätter kvalificerad handledning på arbets- platsen. Handledaren är elevens stöd på arbetsplatsen och hjälper denne till rätta samt är behjälplig vid kunskapsinhämtandet. Det är viktigt att handledaren har en helhetssyn på utbildningen varför handledaren bör ha fått en grundlig genomgång av utbildningen. Många utbildningsanordnare inviterar berörda företag till en intro- duktionsdag eller informationsträff där de berättar om utbild- ningens kursinnehåll och om gymnasieskolan. 14.5Gymnasiekommitténs slutsatser och förslag Den gymnasiala utbildningen måste enligt uppfattning ge alla ungdomar en god förberedelse inför inträdet i arbetslivet antingen det sker direkt efter gymnasieskolan eller efter vidare studier. Utbildningen skall ge individen resurser att orien- tera sig på en föränderlig och alltmer kunskapsintensiv arbetsmark- nad. Detta är ett viktigt syfte med samverkan mellan skola och arbetsliv. skall samverkan garantera att utbildningen håller hög kvalitet och är uppdaterad i förhållande till arbetslivets krav. I det följande redovisar sina bedömningar av de olika formerna av lärande som finns i arbetslivet. Vidare framläggs förslag till samrådsinstrument för gymnasieskolans nöd- vändiga samverkan med arbetslivet. Former för undervisning i arbetslivet APU är en krävande och kvalificerad form av samverkan som kva- litetsmässigt väl förvarar sin plats som instrument för lärande i arbetslivet men kan vara svårt att få till stånd enligt intentionerna. uppfattning är att APU också inom ramen för den nya strukturen bör fortsätta huvudsakligen i sin nuvarande utformning. Liksom i dagens system bör lokala överväganden ligga till grund för vilka avsnitt man väljer att arbetsplatsförlägga inom förslaget till ny struktur, alltifrån alla karaktärsämneskurser inom inriktnings- och fördjupningsblock eller enstaka kurser/delar av kurser. Möjligen kan det i kommande kursplanearbete finnas synpunkter på de olika kursernas lämplighet i detta avseende. Att lära i arbetslivet innebär att arbetsplatsförlagd utbildning och lärande i arbetslivet närmar sig varandra och mer blir en gradskillnad än en artskillnad. anser att intentionerna med är goda men anser att det finns en del oklarheter i förutsättningarna för i gymnasieskolan som den fortsatta försöksverksamheten bör ge vägledning om. Detta gäller såväl syfte, innehåll, utformning, ekonomisk ersättning liksom tillgång på handledare. En oklarhet är kopplingen till den ordinarie gymnasieutbild- ningens uppläggning och till APU. utgår särskild ersättning om per elev för de kommuner som väljer men inget för dem som väljer APU. Det är viktigt att frågan om ersättningens storlek inte blir avgörande när man lokalt väljer uppläggning av den arbetsplatsförlagda delen av gymnasieutbildningen. Den fortsatta försöksverksamheten får visa på behovet av vidare åtgärder avseende lärande i arbetslivet. De samlade resultaten av försöksverksamheten kommer dock, som tidigare framgått, inte att kunna beaktas av . Reglering av arbetsplatsförlagd utbildning Den departementala arbetsgruppens förslog att den arbetsplats- förlagda utbildningen borde ges en tydligare reglering. är tveksam till detta förslag. har , 2000 2002, genomfört ett omfattande yrkesutbild- ningsprojekt, YKSA, och har disponerat en betydande resurs för att stimulera utvecklingen av yrkesutbild- ningen. Samverkan med arbetslivet har därvid varit ett prioriterat område. I slutrapporten från projektet samsyn sam- arbete har gett många exempel på framgångsrika arbetssätt för kvalitetsförbättringar inom yrkesutbildningen, inklu- sive APU. Det är viktigt att sprida erfarenheter och utvecklings- arbete i form av lärande exempel då yrkeslärarna inom de flesta yrkesämnen är få vid varje skola och spridda över landet. Dessa erfarenheter som under hand har redovisats för ingår nu i projektets slutrapport. Det är viktigt att enskilda skolhuvudmän och skolor tar del av detta och lägger ner kraft på samverkan samt på att genomföra eget utvecklingsarbete. Inte minst gäller detta beträffande tillgången på och utbildningen av handledare. Att lära i arbetslivet Rätt att starta gymnasieutbildning utan krav på APU-garanti Enligt direktiven skall kommittén granska förutsättningarna att få anordna yrkesutbildning i kommuner där tillgång på inte kan garanteras. Förutsättningarna för att anordna APU varie- rar mellan olika studievägar och branscher liksom mellan olika orter och regioner. Frågan gäller således om en central spärr skall sättas upp som reglerar om en skola skall ha rätt att anordna ett visst program utifrån på förhand känd tillgång på . En sådan bestämmelse skulle främst drabba mindre kommuner i glesbygd med gymnasieskola, där gymnasieutbildningen också ofta har en klar regionalpolitisk betydelse. De undersökningar som genomfört visar ofta på en stor kreativitet att på dessa orter utveckla verksamheten efter elevernas val och i samarbete med lokalt arbetsliv. Detta förhållande innebär självfallet inte att kvaliteten i utbild- ningen får äventyras, men detta bör regleras utifrån ett kvalitets- krav huruvida utbildningens mål är möjliga att uppnå lokalt eller i samverkan med andra tillgängliga resurser, inklusive APU. Saknas förutsättningar för att bedriva en kvalitativt godtagbar utbildning utgår kommittén från att skolhuvudmannen inte låter utbildningen komma till stånd. Detta avgörs bäst på den lokala nivån i samråd med det lokala arbetslivet. Kvaliteten i yrkesutbildningen består av många komponenter. Hit hör lärare med goda och aktuella kunskaper, utrustning, en kreativ lärmiljö med utrymme för yrkesmässiga och pedagogiska samtal, bra med tillgång till handledning. förutsätts karaktärsämneslärarna besöka elever och handledare ute på arbetsplatserna. Yrkeslärarnas arbets- platsbesök är tillsammans med lokala samrådsorgan några av de viktigaste kvalitativa faktorerna för den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen. Tyvärr sker inte detta i önskvärd utsträckning. I takt med den ökade integrationen mellan olika kurser gäller behovet av ett närmande till arbetsplatser numera i hög grad även kärnämnes- lärare. anser att huvudmannens ansvar för utbild- ningens kvalitet tydligare bör framgå av skollagen. Som en följd av detta menar att det inte är nödvändigt att ställa särskilda krav på en av förutsättningarna för att skapa hög kvalitet i utbildningen, som t.ex. APU. Att lära i arbetslivet Enligt Gymnasiekommitténs uppfattning är internationell APU ett värdefullt komplement till den APU som ingår i gymnasieskolan. Den kan vara av stor personlig betydelse för de ungdomar som fått ta del av den.