sou · GQB388 · 2003-01-01 00:00:00 — Även detta kunde ha ombesörjts av hustrun. Emellertid berättade även att han själv deltagit i aktiviteter som kunde betraktas som misstänkta av säker- hetspolisen: Tillfrågad om han kunde erinra sig något annat som kan ha haft kommunistisk anstrykning drog [A] sig till minnes att han och hans maka besökt en julfest i Bandha- gen anordnad av någon förening (SKV = ). Hur makarna [A] fått vetskap om denna tillställ- ning och omständigheterna i övrigt i samband med besöket kunde [A] nu inte förklara när- mare. Möjligen kunde det ha rört sig om ett meddelande i tidningen 542 PM av Krkom O den 12/1 1966. HSC nr 1/67. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 När samtalet var avslutat konstaterade att A för- klarat sig nöjd och tacksam över att ha blivit i tillfälle att få klarhet i hur saker och ting ligger till då särskilt hans fru varit oroad över det hela. A tycks också ha gjort ett gott intryck på Dahlgren- : Han uppträdde korrekt och han föreföll icke att hysa någon avog inställning åt något håll utan antydde endast att han ansett det lämpli- gare om han fått besked på ett tidigare stadium av sin utbildning.543 Säkerhetspolisen nöjde sig emellertid inte med att samtala med A. Liksom i fallet hade man låtit göra en närmare utredning om vad som var känt om A:s föräldrar och svärföräldrar. Från sek- tionen i kunde det då meddelas att svärföräldrarna enligt uppgifter från tillförlitligt håll kunde betraktas som redbara och ordentliga människor. A:s svärmor karaktäriserades som religiös och socialdemokrat och svärfadern som socialdemokratiskt inrik- tad. Den senare hade dock tidigare haft en kommunistisk an- strykning och han hade också en son från ett tidigare äktenskap som uppgavs vara aktiv kommunist. Om A:s föräldrar rapportera- des att de var kommunister och fadern var känd som kommunist- sympatisör och en riktig skrikhals som gärna diskuterade politik mycket högljutt. A hade dessutom flera morbröder som var kommunister. Luleåsektionen kunde också rapportera följande: En folkhögskolelärare, som är son till en f.d. polisman och som betecknas som pålitlig, har vid förfrågan uppgivit att han under sin studie- tid vid läroverket i var inneboende hos [A:s] föräldrar och därför kom i nära kon- takt med [A] som han ju också var skolkamrat med. [A] framförde ofta åsikter som var helt kommunistiska. Han ansåg bl.a. att staten skulle äga hela produktionsapparaten i . [A] framförde dock sina synpunkter helt lugnt och man fick den uppfattningen att han kan- ske icke var en riktig revolutionär men hade Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 blivit politiskt färgad av sin fader, som var en skrikhals.544 När utredningen var slutförd kompletterades de uppgifter som ti- digare lämnats i personalkontroll med den information som erhål- lits vid samtalet med A och vid utredningen i . Resultatet av den mer ingående kontrollen av A blev att han antogs till flygin- genjör och att inga inskränkningar eller restriktioner från säker- hetssynpunkt vidtogs.545 Den tredje personen som varit föremål för personalkontroll och som samtalade med kallas här verkmästaren . B hade varit anställd vid en målarfirma i . När målarfirman 1966 fick i uppdrag att utföra arbeten inom ett mili- tärområde (SUA-arbete) hade han befarat att han inte skulle god- kännas i personalkontrollen och därför i preventivt syfte tagit kon- takt med säkerhetspolisen i . Eftersom B ti- digare utestängts från hemliga arbeten på grund av personalkon- trollen var farhågorna inte ogrundade. blev B inte godkänd för måleriarbeten vid . Då hade följande uppgifter lämnats ut från säkerhetspolisen: 1947 hade han varit upptagen som kommu- nistisk kandidat inför val av Ungdomens parlament i , 1949 hade han valts till ordförande i en kommunistisk arbetar- kommun och 1951 hade han prenumererat på Ny Dag. I samband med B:s värnpliktstjänstgöring hade det vid personalkontrollen inte lämnats ut några nya uppgifter om honom utan säkerhetspolisen hade endast hänvisat till de uppgifter som redan fanns hos försvars- staben . Detta hade resulterat i att han inte blev godkänd för den avsedda värnpliktstjänstgöringen där det ingick vissa polisi- ära uppgifter. skulle B återigen bli kontrollerad eftersom han skulle utföra måleriarbeten i ett militärområde. När försvarsstaben gjorde en förfrågan om personalkontroll angående B kunde säkerhetspolisen konstatera att inget nytt i sak hade framkommit om B:s politiska förhållanden. 545Myndighetens beslut i bifogade säkerhetssamtalen, den 12/1 1967. HSC nr 1/67. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Det hade endast konstaterats att hans personbil varit upp- ställd på en parkeringsplats i närheten av Fol- kets hus i då läns kommunistiska partidistrikt haft en fack- lig studiekonferens i nämnda Folkets hus. In- tet belägg fanns dock för att [B] skulle ha del- tagit i konferensen.546 När denna uppgift tillsammans med uppgifter som fanns sedan det tidiga angående B föredrogs för samrådsnämnden beslutades att det i enlighet med B:s önskan skulle hållas ett samtal med honom. I samtalet hade B berättat att han varit aktiv i den lokala kommunistiska arbetarkommunen . Vid ett årsmöte då han själv inte var närvarande hade han bli- vit vald till ordförande. Anledning till detta var enligt B att den ti- digare ordföranden - som dessutom var hans granne - hade sett till att B blev vald till ordförande då han börjat tröttna på den kommunistiska verksamheten och man ville tydligen återuppväcka hans intresse. I praktiken hade också grannen som var sekreterare i arbetarkommunen fungerat som ordförande ef- tersom B blivit alltmer ointresserad för arbetet inom kommunen och kommunismen överhuvudtaget. in hade B börjat ogilla kommunismen och sagt upp sitt medlemskap. Efter det att han flyttat till 1956 hade han heller inte kontakt med sitt tidigare umgänge. Han har numera själv inte något intresse för politik och detta har gjort att han efter utträdet ur icke har inträtt i nå- gon annan politisk organisation. Han påverka- des mycket illa av händelserna i och har han kommit att direkt ta avstånd från de kommunistiska idéerna. Hans strävan är nu att få detta klarlagt efter- som han känner sig illa berörd av att kanske alltjämt inte vara betraktad som pålitlig ur sä- kerhetssynpunkt.547 546PM av Krkom O den 26/5 1966. HSC nr 1/67. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 När åter föredrog ärendet B inför samrådsnämn- den hade det konstaterats att B:s egna uppgifter förtjänade tilltro. Därför beslöts det att uppgifterna inte skulle lämnas ut.548 När detta besked lämnats till försvarsstaben hade ÖB meddelat chefen för armén att B kunde godkännas för arbetet.549 Huruvida uppgifterna om B skulle ha lämnats ut om det inte hållits något samtal med honom framgår inte. Men med tanke på att i sin PM om B med hänvisning till de uppgifter som framkommit i samtalet framhöll att det under sådana om- ständigheter något uppgiftsutlämnande i personalkontrollväg icke är aktuellt550 är det sannolikt att uppgifterna om det tidigare 1950- talets engagemang och den parkerade bilen vid Folket hus hade lämnats ut. Den fjärde personen som 1966 var föremål för säkerhetssamtal, på grund av att han misstänktes vara en kommunistisk säkerhetsrisk, var byggnadsarbetaren som var anställd vid ett företag som anli- tades för försvarsarbeten. Samtalet var föranlett av att C - som på grund av personalkontrollen vägrats tillträde till vissa militära an- läggningar - hade klagat till försvarsministern. Vid samtalet med hade C inledningsvis förklarat att det för honom handlade om att få klarhet i varför han inte släpptes in på vissa ar- betsplatser. När C blev tillfrågad om sin politiska inställning hade han rakt på sak på förklarat att han hade en socialistisk inställning och sagt att jag är nog väldigt röd. Under hade han varit partimedlem men hade snart tröttnat. [C:s] intresse för det svalnade och han slutade då med att erlägga medlemsavgift trots att han blev ut- satt för påtryckningar från kassören i den kommunistiska arbetarkommunen. Därefter - alltså nu under omkring - har han va- rit politiskt oorganiserad, om man undantar att han som medlem i byggnadsarbetareför- 548Dock lämnades Dahlgren-Tibergs PM till försvarsstaben för kännedom med hänsyn till att det tidigare (1957) hade lämnats ut uppgifter om honom. 549Myndighetens beslut i bifogade säkerhetssamtalen, den 12/1 1967. HSC nr 1/67. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 bundet är kollektivansluten till socialdemokra- tiska partiet, en anslutning som han sade sig icke gilla.551 Vissa kontakter som intresserade säkerhetspolisen hade C haft med kommunisterna även efter kriget. hade han, utan att be om det, fått sig tillsänt tre nummer av Nyheter från . Vi- dare hade han efter en uppmaning av en försäljare av kommu- nistisk litteratur garanterat ett belopp till den kommunistiska val- rörelsen. Han tecknade sig för men har sedan ald- rig inbetalat beloppet, något som han nu vid samtalet sade sig ångra, eftersom han ju lovat att göra det.552 När han blev ombedd att närmare precisera sin rådande politiska inställning hade han förklarat att hans åsikter inte riktigt passade in i något politiskt parti. Han sade sig finna en del bra saker hos alla partier. Det har t.o.m. hänt att han vid diskussioner på arbetsplatsen fått benämningen högergubbe. Han vill ha en socialistisk regim i där- för att detta enligt hans förmenande gynnar den samhällsklass som han själv företräder. Det är hans huvudlinje. I övrigt kanske han nog pratar lite för mycket vid politiska diskussio- ner på arbetsplatsen. kan han därvid även ha framstått som kommunist. [C] anser sig vara fullt pålitlig ur nationell synpunkt och han kan inte finna någon anledning varför han ej skulle få delta i samtliga arbeten som utförs av det företag där han är anställd.553 Vid samtalet slut hade C uttryckt sin stora tacksamhet för att han blivit i tillfälle att på detta sätt få klargöra sin ståndpunkt.554 551PM den 12/12 1966 av . HSC nr 1/67. 554Förteckning över säkerhetssamtal, 12/1 1967. Säkerhetspolisens säkerhetsskyddsrotel, F I vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Även om det inte framgår av ärendet vilka uppgifter som lämna- des ut om C i personalkontrollen är det rim- ligt att anta att uppgifterna om medlemskapet under andra världs- kriget, att han fått Nyheter från samt att han garan- terat en summa om till det kommunistiska valarbetet ut- lämnats. Med tanke på att C själv menade att vissa personer kunde uppfatta honom som kommunistiskt inställd är det heller inte otänkbart att något sådant rapporterats av någon lokal förtrolig meddelare i . Att inte tycks ha betrak- tat C som en säkerhetsrisk framgår då han karaktäriserade C som en rejäl och öppenhjärtig person som, såvitt det är möjligt att be- döma, utan omsvep och fullt ärligt deklarerade sin personliga ståndpunkt framför allt då i fråga om politisk inställning.555 När ÖB blev underrättad om resultatet av samtalet beslutades att che- fen för armén skulle delges förslag om att C skulle godkännas för tillträde även till hemliga anläggningar.556 dominerades de rapporter som utläm- nades i personalkontrollen av personuppgifter som inhämtats vid säkerhetspolisens övervakning av Kommunistiska Parti. Totalt lämnades ungefär 26 000 uppgifter om registrerade kommu- nister ut i personalkontroll . I någon mån ut- lämnades även uppgifter om personer som sympatiserade med de ur säkerhetspolisens synpunkt tämligen ointressanta svenska nazis- tiska organisationerna (totalt ca 1 200 registeruppgifter ). Uppgifter om medlemmar och misstänkta medlemmar i /VPK dominerade personalkontrollen även vid slutet av 1960- talet. Uppgifter om medlemmar i och sympatisörer till den nya re- volutionära vänstergrupperna som bildades kom främst att aktualiseras i säkerhetspolisens spontana utlämnan- de av uppgifter om män i värnpliktig ålder. Vid bedömningar om vilka personer som kunde anses vara kommunistiska säkerhetsrisker gjorde säkerhetspolisen och parla- mentarikerna i statspolisintendentens samrådsnämnd en synnerligen långtgående tolkning av personal- kontrollbestämmelserna. Uppgifter om att en kontrollerad persons 556Myndighetens beslut i bifogade säkerhetssamtalen, den 12/1 1967. HSC nr 1/67. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 make åtta till blivit registrerad som prenumerant på en kommunistisk tidning kunde - åtminstone - anses som sakligt grundade skäl till att misstänka att den kontrolle- rade personen var medlem i det . Ett exem- pel visar att en presserska misstänktes vara partimedlem på grund av att hennes make varit prenumerant på en kommunistisk tidning och dessutom var känd för radikala åsik- ter. Utlämnandet av dessa uppgifter kan inte anses ha stått i över- ensstämmelse med regelverket. Från säkerhetspolisen utlämnades rutinmässigt personalkon- trolluppgifter om att kontrollerade personer i viss utsträckning prenumererat på någon kommunistisk tidning eller förekommit i jul- eller nyårshälsningar i tidningen. Vid utlämnande av uppgifter vid personalkontroll av befattningar som ansågs av betydelse för ri- kets säkerhet kunde olika kombinationer av hälsningar och prenu- merationer utgöra tillräckliga skäl för att misstänka att den kontrollerade var medlem i SKP. Uppgifter om att en person varit prenumerant på en kommunisttidning eller förekommit i någon hälsning minst ansågs - enligt den inarbetade rutinen vid perso- nalkontrollroteln och i samrådsnämnden - tillräckliga för att miss- tänka medlemskap och därmed utlämnas. Om uppgifterna inte nådde upp till denna nivå kunde säkerhetspolisen göra en närmare undersökning med hjälp av lokala sektionsregister eller förtroliga meddelare som kände till den kontrollerade personen. Bedömningarna vid den militära personalkontrollen gjordes i två steg. Först gjorde samrådsnämnden en bedömning om vilka upp- gifter som kunde lämnas ut i personalkontrollen och därefter gjor- de försvarsstaben en bedömning om den kontrollerade personen skulle godkännas eller inte. I vissa fall godkändes personen trots att belastande uppgifter utlämnats i personalkontrollen. Den slentrianmässiga handläggningen av personal- kontrollärendena där registeruppgifterna inte ifrågasattes utan au- tomatiskt innebar att personer inte fick de arbeten som de kontrol- lerades för står i stark kontrast till de fyra fall där säkerhetspolisen höll samtal med den person som misstänkts för att vara en kom- munistisk säkerhetsrisk. Efter det att säkerhetspolisen haft samtal med den kontrollerade fick de personuppgifter - som i flera av fal- len rutinmässigt skulle ha resulterat i att personen inte hade god- känts i personalkontrollen - betydligt mindre betydelse för den slutliga personbedömningen. För samtliga fyra personer som sä- kerhetspolisen samtalade med avskrevs säkerhetsriskmisstankarna. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 När kommissarie träffade de personer som han tidigare bildat sig en uppfattning om med hjälp av registeruppgif- terna kom de personliga egenskaperna att betraktas som viktigare än de politiska åsikterna. Detta kan särskilt noteras i utvärderingen av samtalet med byggnadsarbetaren . När C deklarerade att jag är nog väldigt röd såg snarare en ärlig man som stod upp för sina åsikter än en potentiell landsförrädare. I säker- hetsbedömningen av C vägde således Dahlgren-Tibergs intryck av personen tyngre än registeruppgifterna. Fallet visar att rapporter från förtroliga meddelare kunde innehålla uppgifter som inte kunde verifieras. Ursprungligen vaga andrahandsuppgifter kunde, i fallet , i registret karak- täriseras som information från en tillförlitlig och politiskt väl in- formerad kontaktman vid AB . I registret konstaterades att 1962 varit en klar kommunistsympatisör och att han regelbundet läste kommunistiska tidningar. Vid en närmare kontroll med meddelaren visade det sig emellertid att tidigare varit kommunist och att han inte setts läsa kom- munistiska tidningar. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 I inledningskapitlet formulerades fyra teman som undersökningen avsåg att behandla: 1.Regelverkets utformning och förändring . 2.Avvägningar i personalkontrollfrågan, I detta kapitel skall jag med ledning av dessa teman presentera un- dersökningens resultat. Regelverkets utformning och förändring . Undersökningen om personalkontrollen 1945-1969 kan delas in i två delperioder, 1945-1948 och 1948-1969. kan betraktas som en parentes i den svenska politiska övervakningens och personalkontrollens historia. Säker- hetspolisen hade vid krigets slutskede blivit kraftigt kritiserad för att i alltför stor omfattning ha ägnat sig åt övervakning av svenska medborgare. Att de uppgifter som inhämtats vid övervakningen dessutom hade använts för att informera andra myndigheter och regeringen om medborgarnas politiska åsikter betraktades som all- varligt. Dessutom hade kommunisterna - som hade varit säkerhets- polisens viktigaste objekt vid övervakningen av de svenska med- borgarna - fått ett allt starkare stöd i opinionen. Dessa faktorer bi- drog till att säkerhetspolisens verksamhet reducerades kraftigt. Allmänna säkerhetstjänsten avskaffades och dess uppgifter över- togs av statspolisens tredje rotel under ledning av statspolisinten- denten. inrättades en samrådsnämnd med två medborgar- representanter som skulle ge råd till statspolisintendenten i särskilt känsliga politiska ärenden (dock inte inom personalkontrollen). upphörde säkerhetspolisen med att registrera kommunister. Enligt de hemliga personalkontrollbestämmelser Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 som regeringen utfärdade kunde därför endast nazister utestängas från säkerhetskänsliga civila och militära befattningar inom försvaret. Efter Pragkuppen återupptogs den hemliga regi- streringen och personalkontrollen av kommunisterna. utfärdades nya regler för personalkontrollen inom de polisiära myndigheterna och utfärdade regeringen nya per- sonalkontrollbestämmelser för försvaret. Enligt föreskrifterna skulle uppgifter om ledande personer och i vissa fall medlemmar i politiska ytterlighetsorganisationer utlämnas ur säkerhetspolisens register för den militära personalkontrollen. Uppgifter om med- lemskap fick dock endast lämnas ut för personalkontroll av befatt- ningar av särskild betydelse för rikets säkerhet. förstärktes statspolisintendentens samrådsnämnd med ytterligare två ledamöter. Ledamöterna - som 1964 utsågs till lek- mannaledamöter i styrelse - fick nu i uppdrag att medverka i besluten om utlämnande av uppgifter ur säkerhetspoli- sens register för den militära personalkontrollens räkning. För att en uppgift skulle kunna lämnas ut krävdes att minst två medborgar- representanter var närvarande i nämnden och att de var eniga i be- slutet. Denna ordning kom att bibehållas 1948- 1969. utvidgades personalkontrollen successivt då allt lägre krav ställdes på politisk belastning vid beslut om utlämnande som antalet myndigheter som av regeringen gavs rätt att utföra personalkontroll utökades. utfärdades bestämmelser om personalkontroll vid UD och . Då det utrikespolitiska läget skärp- tes i samband med infördes personalkontroll inom åtskilliga civila myndigheter inom det svenska totalförsvaret. Försvarets personalkontroll utökades till att omfatta hemvärnet i de större städerna samt civila entreprenörer och industrier som an- litades för att utföra arbeten åt försvaret. som antalet personalkontrollberättigade myndigheter ständigt utökades förändrades föreskrifterna för vilka uppgifter som fick lämnas ut i personalkontrollen. När bestämmelser om personalkontroll vid UD och utfärdades bestämdes att även den överskottsinformation som sparats från telefon- och brevkontrollen under fick ut- lämnas. Det föreskrevs då också att det räckte med att en person var misstänkt för att vara medlem i en ytterlighetsorganisation för Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 att uppgifter skulle få utlämnas vid personalkontroll för befattning- ar av särskild betydelse för rikets säkerhet. Enligt perso- nalkontrollbestämmelser för försvaret fick uppgifter om misstänkta kommunister lämnas ut även vad beträffar befattningar inom den lägre säkerhetsklassen (befattningar av betydelse för rikets säker- het). Dessa - mer vittgående - utlämnandeföreskrifter återkom däref- ter i alla personalkontrollbestämmelser som utfärdades då de restriktioner som tidigare gällt för utlämnande av upp- gifter för den högre säkerhetsklassen avskaffades helt. I regelverkets förändringar går det således att utläsa hur perso- nalkontrollen expanderade. Gränsnivån i utlämnandeföreskrifterna sänktes som allt större delar av det svenska totalförsvaret omfattades av personalkontrollbestämmelserna. var personalkontrollen hemlig, i varje fall formellt. Detta medförde att en person som på grund av personalkontrollen blev omplacerad eller fick avslag på en anställ- ningsansökan på grund av personalkontrollen inte skulle få besked om motivet till beslutet. I bestämmelserna angavs att om personen uttryckte missnöje över beslutet skulle denne endast hänvisas till det för myndigheten närmast ansvariga statsrådet. Medan försvaret kan betraktas som den mest pådrivande aktören för en alltmer omfattande personalkontroll var säkerhetspolisens syn på saken - åtminstone av undersökningsperioden - mer ambivalent. hade fanns det klara intressemotsättning- ar mellan de militära och de polisiära säkerhetstjänsternas i perso- nalkontrollfrågan. När försvaret ställde krav på att även uppgifter om kommunister skulle utlämnas för personalkontrollen ur säker- hetspolisens register ställde sig statspolisintendenten skeptisk till saken. Statspolisintendenten framförde rättsstatliga och demokratiska argument mot att säkerhetspolisen skulle med- verka i den politiska övervakningen och personalkontrollen av svenska medborgare. Han erinrade också om den kritik som riktats mot säkerhetspolisen vid slut och att det av opinionsmässiga skäl var riskfyllt för polisen att medverka i den politiska personalkontrollen. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Statspolisintendentens omsvängning i denna fråga torde inte bara ha berott på Pragkuppen. Skälen till att slut- ligen gick med på de av ÖB och försvarsstaben framställda kraven står sannolikt också att finna i att regeringen tog ansvar för perso- nalkontrollbestämmelserna och att samrådsnämnden skulle delta i besluten om att utlämna uppgifter i personalkontrollen. Säkerhets- polisen skulle därmed inte ensam ansvara för att registeruppgifter utlämnades till andra myndigheter. De invändningar som statspolisintendenten framfört mot perso- nalkontrollen återkommer därefter inte un- der undersökningsperioden. När säkerhetspolisen återigen blev föremål för en kritisk debatt på grund av dess med- verkan i personalkontrollen såg säkerhetspolisen personalkontrol- len och infiltrationsskyddet som en av sina viktigaste uppgifter. För regeringen var frågan om utvidgningen av personalkontrol- len för- hållandevis oproblematisk, åtminstone så länge den inte diskutera- des offentligt. Ett visst inledande motstånd bröts definitivt när fördjupade det . För re- geringen blev emellertid personalkontrollfrågan mer bekymmersam . Kritiken mot åsiktsregistreringen och perso- nalkontrollen påverkade regeringen till att utfärda en kommuniké om att det skulle införas restriktioner för säkerhetspo- politiska registreringar. utfärdade regeringen per- sonalkontrollkungörelsen där det föreskrevs att säkerhetspolisens personregistreringar inte fick göras enbart av det skälet att någon genom tillhörighet till organisation eller på annat sätt gett uttryck för politisk uppfattning. Ungefär som regeringen utfärdade nya bestämmel- ser för personalkontrollen instruerade statspolisintendenten sin personal om att kommunistregistreringen - som upphört - skulle återupptas.