sou · GQB392d1 · 2003-01-01 00:00:00 — 35Osignerad och orubricerad PM upprättad inom statspolisen . HK 18/60. 36Odaterad och osignerad PM Ang gränsdragning ifråga om kontraspionage mellan sp och fst/in upprättad inom statspolisen, sannolikt som en första kommentar till Grudemarks skrivelse. HK 18/60. 37Odaterad och osignerad PM ang samarbetet mellan försvarsstabens inrikesavdelning och den särskilda verksamheten upprättad inom statspolisen, sannolikt . HK 18/60. Man underströk att inhämtning av personupplysningar, som avse vederbörandes pålitlighet i politiskt avseende var ett arbete som i princip skötes helt av statspolisen. För den händelse försvars- staben upptog kontakter, borde dessa överlämnas till statspolisen eller åtminstone hanteras i samförstånd mellan polisen och för- svarsstaben, menade man. Om försvarsstaben hade behov av upp- gifter om huruvida en viss miljö var infiltrerad av ytterlighetsparti, skulle detta anmälas till statspolisen som därefter ombesörjde vidare undersökningar.38 Att inte kunde räkna med fri tillgång till säkerhetspolisens register framgår av en notering ur chefens för T-kontoret, , dagbok. sammanträffade nämligen som tidigare nämnts denne med som undrade över Elmérs verksamhet: Han frågade mig vad gör för någonting. Jag vet inte detta. Jag sade att jag trodde att han gjorde sammanställningar av och med material. svarade att det förmodligen varit meningen, men att han sagt nej.39 5.7Grupp B utvecklas och diskussionerna med statspolisen fortsätter Om sagt nej till en propå från försvarsstaben om att skulle få utnyttja säkerhetspolisens register i syfte att göra sam- manställningar, är det ännu lättare att förstå Grudemarks agerande samt den utveckling som Grupp B just genomgick. Det var nämligen nu som började rekrytera personal och hans byrå fick en fastare form. hade en första kontorist, [] anställts. Hon har i samtal med SÄKO berättat att hon kom till försvarsstaben via chefen för inrikesavdel- ningen, , som var bekant med hennes föräldrar. Då hon började höll till i en bakom en gallergrind på K1:s område vid i . [] fick ingen särskild introduktion av varken eller Grudemark men efterhand beskrev den förre hennes arbetsuppgifter. Så som hon uppfattade syftet skulle man övervaka kommunisterna och deras verksamhet, t.ex. genom att kartlägga vilka som företagit resor till i . Man skulle vidare skaffa informationer om SKP och Clarté och få ett grepp om säkerhetsfrågorna. 38Odaterad och osignerad PM ang samarbetet mellan försvarsstabens inrikesavdelning och den särskilda verksamheten upprättad inom statspolisen, sannolikt . HK 18/60. syssla bestod i att svara i telefon och att skriva ut rapporter på maskin. Hon beskriver sig själv som en Mädchen für alles men upplevde dock inte arbetet som särskilt betungande. Hon förde också upp namn, mest svenska kommunister, clarteister och folk i gråzonen på registerkort som förvarades i en särskild låda. Hon uppfattade det som rent vänsterorienterat. Det var emellertid inte så att man sorterade personer efter parti- eller organisationstill- hörighet – det var inte baskriteriet – utan det var istället resor till och liknande som ledde till noteringar.40 I en skrivelse från försvarsstaben till Kungl Maj:t hemställdes att fr.o.m. skulle förordnas som förste byrådirektör vid staben. Befattningen angavs vara nyinrättad med en karaktär som gjorde att den ej bör ledigförklaras. Vidare skriver man att sysslat med de uppgifter för vilka den nya befattningen är avsedd.41 inkom en ny skrivelse från försvarsstaben till regeringen. Denna gången hemställde man om att få anställa ombudsman , som förste aktuarie. Även denna befattning uppgavs vara av den arten att den inte borde ledigförklaras.42 I både Elmérs och fall hänvisar man i skrivelserna till ett kungligt brev av . Detta är det av Kungl Maj:t godkända anslagsäskandet rörande vissa anslag för /59. har bekräftat att anställdes i syfte att vara en förbindelselänk mellan de socialdemokratiska arbetsplatsombuden ute på industrierna å ena sidan och å den andra. Att det just blev berodde enligt dels på att han hade ett kontaktnät från sitt politiska liv, dels på att han hade erfarenhet från civilförsvaret.43 som anställdes, rekryterades ännu en kontorist till byrån, hustrun till en avdel- 40Samtal nr 147. Kvinnan slutade vid Grupp B . 41Förordnande vid försvarsstaben. Fst/Adj 2/9 1958 nr H 105:1. 42Förordnande av 1. aktuarie vid försvarsstaben. Fst/Adj 7/11 1958 nr 105:1. 43Elmérs brev till författaren . 1979) var bror till den tidigare nämnde som tillsammans med började bygga upp den socialdemokratiska arbetsplatsorganisationen . Under 1950- talets första år var ombudsman i tills partiet beslöt att tillfälligt anställa honom på Morgon-Tidningen för att bearbeta vissa distrikt i syfte att ge tidningen ett starkare prenumerantunderlag (se , verkställande utskottets protokoll 1952 [mikrofilm] serie A 3 C, volym 3. Därefter återgick han till ombudsmannasysslan, nu i , där han stannade tills han anställdes hos , en tjänst han skulle komma att inneha . I sitt samtal med 1999 uppger att anställdes . Detta torde dock delvis vara felaktigt; möjligen knöts då som kontaktman till för att ges fast anställning. Efter tiden vid IB övergick han till CFF där han stannade till 1965. ningschef inom försvarsstaben.44 Troligen genom kvinnans kon- takter togs snart en tredje kontorist, in för halvtidsarbete. Denna har hörts av kommissionen och då uppgivit att hon inledningsvis upplevde sina arbetsuppgifter som mycket oklara. Det uppdrogs åt henne att utifrån tidningsartiklar och handlingar göra samman- ställningar om utländska personer, bl.a. om en tysk i ganska hög samhällsställning och om några finländare och finlandssvenskar. Hon svarade också för ett kortregister, en låda innehållande kanske ett hundratal kort med namn, yrke och adress på skumma per- soner och det var nog uteslutande svenska kommunister i registret. Det förekom enligt kvinnan inga anteckningar på korten om vad vederbörande gjort. sade att man inte fick ha register på kommunister men det måste vi ha.45 Det var runt som Grupp B:s kartläggning av svenska kommunister egentligen inleddes även om rapporteringen tycks ha varit sparsam. Detta framgår av en PM upprättad inom Grupp B där det nämns att de informationer i kort och rapporter som man då, , förfogade över omfattade en tidsrymd av d.v.s. ungefär då började hos i november 1958.46 Det skulle dock dröja ännu innan det började handla om större mängder. genomförde , bl.a. tillsammans med , kontroller av säkerhetstjänsternas effektivitet.47 fortsatte diskussionerna om gränsdrag- ningen mellan statspolisen och försvarsstaben. I en intern PM slog statspolisen fast: Risk för konflikt ifråga om kontraspionage mellan försvarsstaben och den särskilda verksamheten skulle i första hand kunna uppkomma om försvarsstaben annorledes än i samarbete med den särskilda polisverksamheten använder sig av övervakning, dubbelagenter eller infiltration. Det måste från den särskilda polisverksamheten vara ett oeftergivligt krav att dessa metoder icke kommer till användning hos försvarsstaben utan att överenskommelse därom träffas i varje särskilt fall med den särskilda polisverksamheten.48 44Kvinnan är avliden. 45Samtal nr 333. Kvinnan slutade vid Grupp B 1964. 46Vinge (1988) s 59. Handlingen som avses är angående uppgörande av kommunkort som finns avbildad i Vinges bok. 47Rapport över kontroll av säkerhetstjänsten . Serie ÖIII, volym 103 ärendenummer 300:50. 48Osignerad PM med anledning av vid sammanträde den 14/1 1959 upptagna frågor angående samverkan ifråga om underrättelseverksamheten mellan försvarsstaben och den särskilda polisverksamheten för hindrande och uppdagande av spioneri m.m. upprättad inom statspolisen . HK 18/60. därpå sammanträffade företrädare för de båda säkerhetstjäns- terna för att diskutera samverkansfrågor. Statspolisens representan- ter poängterade – av en senare upprättad PM att döma – vikten av att en så klar gräns som möjligt skulle dras mellan försvarsstabens och den särskilda polisverksamhetens funktioner. hölls sammanträde hos med följande personer när- varande: Grudemark, , Hasselrot och Andermark. Det faktum att just deltog visar att det Grudemark diskuterade i sitt hemarbete hade klar koppling till Grupp B:s verksamhet. Andermark upprättade senare ett protokoll från sammanträdet. Av detta framgår att det av hrr Grudemark och framhölls att Fst/In för sin verksamhet behövde en mängd personliga kontakter på olika orter och inom olika industrier. Den risk för kolliderande intressen, som kunde uppkomma mellan Fst/In och den särskilda polisverksamheten, borde kunna uppvägas av nära samarbete. Grudemark utvecklade sin uppfattning så att Fst/In måste ha kontakter med dem som vet mest. Även viss utbildning i Fst/In:s regi kunde vara erforderlig för kontaktmännen. Såsom exempel på ett särskilt för försvarsstaben intressant område angavs Gryts skärgård.49 Här framskymtar Grudemarks avsikter tydligt – den militära säkerhetstjänsten behövde ett omfattande kontaktnät på olika orter och industrier. Det torde inte råda något tvivel om vad som avses med uttrycket dem som vet mest – i skenet av vad som är känt om Elmérs kontakter var det naturligtvis personer inom fack- föreningsrörelsen man menade. var dock inte särskilt intresserad av detta. Han framhöll att försvarsstabens behov borde kunna tillgodoses genom att Fst/In till den särskilda polisverksam- heten anmälde vad man var intresserad av. Polisen skulle sedan genom spaning och anlitande av egna kontakter kunna inhämta de informationer som Fst/In var i behov av. Att Fst/In redan vid tiden för mötet förfogade över egna kontakter framgår av kom- mentar att det från Grudemarks sida borde övervägas om icke av Fst/In upptagna egna kontakter åtminstone på borde överlåtas till den särskilda polisverksamheten.50 förvärvade ett antal jaktrobotar från . Kort därefter fortsatte diskussionerna om 49Odaterat Protokoll vid sammanträde hos statspolisintendenten med representanter för försvarsstabens inrikesavdelning ang vissa konkurrensfrågor den 26/1 1959 av . HK 18/60. 50Här kan tilläggas att varit på besök hos försvarsminister . Några uppgifter om vad som avhandlades är dock inte kända (uppgiften hämtad ur almanacka 10.30. fortsatte samtalen mellan försvarsstaben och statspolisen. Närvarande var , Hasselrot, Andermark och medan Fst/In representerades av Grudemark, och . Vid mötet framhölls, att svårig- heter kunde uppkomma när det gällde gränsdragningen mellan Fst/In och statspolisen. I detta avseende borde upptagas samråd mellan myndigheterna och (k)ontinuerliga sammanträffanden borde äga rum för upptagande av dessa samrådsfrågor. Man diskuterade också huruvida gemensamma eller skilda kontaktmän borde eftersträvas men stannade för det senare alternativet. Mycket närmare än så tycks inte frågorna ha berörts.51 Liksom i samband med mötena hade också , , ett sammanträffande med Något senare, , anställdes vid Grupp B den då 39-årige ombudsmannen som – 1958 hade representerat SAP i . var han, fram till anställningen vid inrikesavdelningen , verksam inom socialdemokratiska partidistrikt. uppger att han tillfrågades av om han var intresserad av att börja arbeta inom försvarsstaben och tror att det var hans erfarenheter från tiden i som låg till grund för denna förfrågan. Då sade upp sig från sitt ombudsmannajobb hade han kontakt med partisekreteraren som sa, då nämnde att han skulle börja hos , jaså, går du dit, ja då kan du aldrig komma hit mer. Aspling hade sedan gjort upp med att under sin första tid vid Grupp B inte skulle arbeta i eller . Därefter hade inga kontakter med Aspling utan de klipptes.53 uppgav inför FUN att han vid IB inte besökte vare sig eller socialdemokratiska partidistrikt då det där fanns risk att han där skulle betraktas som partiom- budsman.54 Då började hos fick han känslan av att verksam- heten var alldeles ny och att den byggts upp . Många av kontakterna mellan , och arbetar- 51Odaterat och Protokoll, hållet vid sammanträde hos statspolisintendenten med representanter för försvarsstabens inrikesavdelning upprättat av . HK 18/60. 52Sven almanacka bd 15.00. Redovisning av vissa uppgifter om den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten. Försvarets Underrättelse- nämnds rapport till regeringen . Dnr FO 98/2531/EC/RC. rörelsen var då redan etablerade. Syftet med verksamheten för- klarades för med att försvaret – regeringen nämndes inte – ville bedriva arbetet ur säkerhetssynpunkt. Man inriktade sig på kartläggning av vissa valdistrikt där valstatistik skulle samman- ställas. Det gällde orter som uppfattades som särskilt kommunist- influerade och där SKP var starkt representerat. Därutöver fanns områden som enligt var mer intressant ur militärpolitisk synvinkel; , och kuststräckan däremellan, , järnvägar, brofästen och liknande. Området kring statsorganens krigsuppehållsplats i händelse av ockupation var också viktigt. Den information sektion inhämtade gick enligt honom själv uteslutande till antingen genom muntlig före- dragning eller genom kortare skriftliga minnesanteckningar eller rapporter som överlämnades till . Förekommande an- teckningar och rapporter skrevs ut av hans sekreterare efter anvisningar.55 anställdes också en person som var aktiv officer och talade ryska.56 Inget tyder på att denne arbetade med övervakning av svenska kommunister. hade ett flertal kontakter med försvars- minister . träffades de regelbundet en gång . Vid ett möte var fler personer närvarande – samt partisekreteraren . Det finns dock inga noteringar om vad som diskuterades men det faktum att partisekreteraren deltog måste betyda att partiet på något sätt berördes.57 Allt pekar på att det var , , som rapporteringen rörande svenska kommunister började ta fart på allvar. Fram till dess hade rapporteringen till övervägande del handlat om utländska medborgare eller förhållanden. Högst fem av totalt omkring 30 handlingar från under större delen av 1959 kan sägas beröra svenska förhållanden och då enstaka personer. finns dock i ett flertal rapporter från Grupp B vars rubriker visar att de föregåtts av andra med liknande innehåll. 56Samtal nr 333. Enligt de personalmatriklar från som förvaras i , var officeren anställd vid Fst/In från 1959 (se Tjänstematriklar serie D5 volym 1. Det är knappast troligt att officeren sysslade med övervakningen av svenska kommunister eftersom i samtal med SÄKO sagt sig inte ha känt till officerens arbetsuppgifter (samtal med . 57Sven möteskalender för . Av samma kalender framgår att besökte . I kalendern står 10.20 62 54 18 m.fl. riksdagsmän fr. ang vägar. Telefonnumret gick till och expedition i KA 4:s gamla kasern i . första rapporten som inkom hade exempelvis som rubrik 4:e översikt över och tog upp namnen på nio personer. Denna följdes av en 5:e översikt över samma län, nu täckande 13 personer i Söderhamnsområdet. Likaså finns en 2:a översikt över och län (38 personer), 5:e översikt över (9 personer) samt en 1:a översikt över . hade man också sammanställt en 3:e översikt över innefattande 35 personer. Alla rapporter utom den förstnämnda hade samman- ställts av . hade man inom statspolisen utarbetat ett utkast till samarbetsavtal mellan särskilda polisverksamheten och försvars- stabens inrikesavdelning. Man gjorde där klart att All spaningsverksamhet rörande landskadlig verksamhet inom landet är i princip en uppgift för den särskilda polisverksamheten. På denna punkt torde råda full enighet. Någon som helst spaningsverksamhet bör därför icke utföras av inrikesavdelningen. som gjorde utkastet menade i och för sig att (v)arje myndighet förutsättes i sin verksamhet utnyttja de upplysnings- källor som stå till buds för inhämtande av upplysningar men rörande inhämtning av upplysningar om personer i politiskt hän- seende åvilade sådan principiellt den särskilda polisverksamheten. I detta avseende måste dock denna räkna med allt det biträde från inrikesavdelningens sida, som det är möjligt att lämna, även genom införskaffande av upplysningar. Sådana upplysningar böra dock delgivas den särskilda polisverk- samheten. Vad ovan anförts om inhämtande av upplysningar hänför sig i första hand till miljöer och personkretsar, som kan bedömas vara positivt inställda till syftet med uppgiftslämnandet. Uppgiftsinhäm- tande kan emellertid böra ske jämväl inom flyktingkretsar, ytterlig- hetspartier, utländska beskickningar o.d. ... Frågan om vilka källor, som böra anlitas för inhämtande av upplysningar för den särskilda polisverksamhetens spanings- och utredningsarbete, bör i den mån inrikesavdelningen medverkar härtill, bli föremål för samråd mellan de båda myndigheterna.58 berättade inrikesavdelningens chef för försvarsstabschefen att han hade en kontrovers med statspolisen. Då talade med chefen för /Sektion II, , omtalade 58 Utkast till PM angående samarbetet mellan försvarsstabens inrikesavdelning och den särskilda polisverksamheten av . HK 18/60. denne att och kan inte komma överens om gränsdragningen.59 sände till en PM ang samarbetsfrågor mellan statspolisen och försvars- stabens inrikesavdelning i fråga om bekämpande av landskadliga brott. Innan denna översändes diskuterade och saken. Särskilt poängterade den senare i en skrivelse till vikten av att framhålla uttrycket inom försvarsväsendet ur generalorder. Man menade ju från polisens sida att regim Grudemark gjorde en alldeles för generös tolkning av denna order. Dock framhöll att det kunde vara av stort värde, om en mera neutral institution än polisen kan uppträda som mottagare av förtroliga meddelanden eftersom (d)en mera upplyste med- delaren vet mycket väl att polisen är hårdare bunden av lagar och förordningar än vad exempelvis en officer kan vara, och då polisen som organisation mången gång måste tjänstgöra som repressivt organ gentemot allmänheten, kan ressentiment föreligga mot ett kontakttagande med polisen. framhöll att en annan fördel med en sådan neutral institution var att mången drar sig för vittnesplikten och menar, att om han går till polisen med sina misstankar, så blir hans önskan om anonymitet icke beaktad i samma grad som om han går till en icke exekutiv myndighet. resonemang mynnade ut i en slutsats om att en källa bör övertalas att kontakta polisen om det rör sig om konkreta misstankar som övergår i ett kriminalfall men i övriga fall torde icke några större invändningar kunna resas mot att upplysnings- givaren ledes av erfaren personal vid Fst/In, men vederbörande officer måste vid mottagande av informationer försöka utröna, om det är ett mera löst antagande eller om påståendet är grundat, och om sagesmannen kan antagas vara omdömesgill och framför allt i god tro.60 I sin PM till skriver sedan : Om försvarsmyndigheterna anser sig ha ett uppdrag att jämte polis- myndigheterna självständigt bedriva kontraspionage inom riket be- träffande samtliga förhållanden, som på något sätt kunna ha samband med försvarsväsendet, kommer deras verksamhet att sträcka sig ut över hela samhället. Risk för konkurrens eller kollision med den särskilda polisverksamheten ligger då i sakens natur. framhöll att enda sättet att undvika sådana kollisioner var att såsom skett samarbeta på ett förtroendefullt sätt men inte heller detta kunde vara komplikationsfritt. För att lösa pro- arkiv, volym 4. 60PM (i övrigt orubricerad) av . HK 18/60. blemet med gränsdragningen gick i stället till regelverket. Han hänvisade till både inrikesminister och riksdag som ålagt polisväsendet ansvaret för hindrande och uppdagande av brott mot rikets säkerhet. Han underströk att försvarsväsendet i och för sig har ett ansvar för säkerhetsskyddet inom det egna området men detta fick inte utvecklas till en självständig funktion vid sidan av den särskilda polisverksamheten. Om bara försvarsstaben kunde tillerkänna statspolisen huvudansvaret för all verksamhet inom riket som syftade till att förhindra och uppdaga spioneri, skulle behovet att närmare reglera ett samarbete bli mindre angeläget, menade . Kontraspionaget är en verksamhet av mångskiftande innebörd. Det är nödvändigt att i densamma utnyttja alla tillgängliga upplysningsvägar och det vore olyckligt om insiktsfulla befattningshavare inom respektive områden skulle av formella skäl känna sig förhindrade att tillvarataga de möjligheter som yppa sig. Det synes dock – om förtroendekriser skola kunna undvikas – nödvändigt att de stora ansvarslinjerna i verksamheten klart skola framstå för envar, som har att fullgöra dessa arbetsuppgifter på kontraspionagets område.61 Någon form av överenskommelse mellan statspolisen och militären kom till stånd eller början av 1960. började nu under källbeteckningen överlämna rapporter till personligen – som nämnts har ju ett antal rapporter om svenska kommunister, daterade återfunnits i . Det inledda samarbetet måste således ha inneburit att man från statspolisens sida nu ändå godkände att militären i någon utsträckning bedrev egen inhämtning vid sidan av polisen i likhet vad som framkommer i några av de polisiära skrivelserna. Detta är sannolikt förklaringen till varför det dröjde ända innan Grupp B kunde börja insamla uppgifter om kommunister i större skala. Statspolisen tillät alltså militären att, genom , inom industrier och orter av försvarsintresse, in- hämta uppgifter om kommunister och andra möjliga säkerhets- risker. Detta understryks av till där det framhålls att Fst/In har ett naturligt och mycket viktigt och finkänsligt arbete, enär det gäller att i första hand vara preventiv. Försvarsstaben bör därför alltid vara à jour med `säkerhetsrisker´ vis-à-vis personer inom försvarsväsendet, och så snart Fst/In 61 Skrivelse från till med bilagd PM ang vissa samarbetsfrågor mellan statspolisen och försvarsstabens inrikesavdelning i fråga om bekämpande av landsskadliga brott, daterad . HK 18/60. genom sina kanaler övertygats om att verklig fara kan föreligga bör särskilda polisverksamheten underrättas härom (LOL:s kursiv). svarade till slut på . Han fram- förde då oro för konkurrens och kollision och att samarbetet måste regleras tydligare . För att skaffa underlag för beslut i en sådan fråga avsåg att utarbeta en studie över hur man från militär synpunkt betraktade problemet. Det skulle dröja till slutet av 1962 innan denna utredning kom (se kapitel MSU – den militära säkerhetsutredningen).62 var förhållandet mellan de polisiära och militära säkerhetstjänsterna fortfarande kärvt vilket framgår av . samtalade han med och denne ondgjorde sig rörande Fst/In och sade enligt att förhållandena nu är odrägliga. svarade att han någ- ra dagar senare skulle sammanträffa med sektionschefen och orientera denne om sitt eget förhållande till Grudemarks avdelning vilket är utomordentligt dåligt.63 En annan bild av relationen mellan och /In ges av den då avgående i en avlämnings-PM sannolikt . Swedlund har noterat att har ett bra samarbete med Fst/In64 erhöll Fst/In uppgifter från en källa om att en av de personer som dömts i samband med Enbomsaffären 1952 hade bosatt sig i där han tillsammans med sin son drev en bildbyrå. Källan kunde berätta att mannens son ofta reste till , möjligen som ett led i en illegal verksamhet av något slag, exempelvis insamlandet av genom införskaffade upplysningar och överförandet av dessa till det öst- tyska underrättelseväsendet. Förfarandet kunde möjligen tyda på ett slags massinformationstjänst. Vid Fst/In hade man tidigare – - fått information från Grupp B rörande en östtysk bildbyrå som man nu satte i samband med källans uppgifter. skrev en PM i ärendet som sändes till framhöll där att man inom Fst/In 62Handbrev från till . HK 18/60. 64Nils Swedlunds arkiv. 65Skrivelse från Grudemark till . HS 1216/60. Statspolisen 3:e roteln serie F I 1960 volym 24. Grupp B-handlingen som nämns ovan är diarieförd vid Fst/In . Notering om handlingen återfinns i ; serie Ö III Säkerhetsunderrättelsetjänst 1955–1961, diarium 1958 volym 5.