sou · GQB392d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Registreringsverksamheten fortsatte dock och var mycket nära att avslöjas i samband med värnplikts- konferens i Örebro.49 Då Synnergren talat om inrikes- verksamhet inom försvarsstaben är det Fst/Säk:s övervakning av bl.a. vänsterextremister han åsyftat. sa han exempelvis att IB:s inrikesverksamhet hade upphört 1969/1970 men att man inom Fst/Säk följde KFML(r) eftersom det talades om att infiltrera försvaret: förklarade vidare att förre IB-medarbetaren senare berättat för henne att utsattes för påtryckningar av och i syfte att ta tillbaka uppgifterna. Påtryck- ningarna skulle bl.a. ha bestått i att fick en bostadsrätt av . Här ska också nämnas att i samband med JK:s utredning hördes som nämnts också den då nytillträdde överbefälhavaren . Inför sitt samtal med samtalade han med ett flertal personer, bl.a. Synnergren och . Uppteckningarna har sparats vid MUST och lämnats till kommissionen. Huruvida återupptagit inrikesverksamheten diskuterades inte. 49För en redovisning av denna se Lampers, : Värnpliktsriksdagen i . Alltså jobbade försvarets säkerhetsavdelning för att hålla rent framför vår egen port så att vi inte fick in de vi inte ville ha. Vi såg ju till att kommunister inte blev officerare.50 I samma intervju hävdade han att den inrikesverksamhet som bedrivit upphörde . hävdade åter att den verksamhet inom försvarsstaben som övervakade vänsterextremis- ter i det tidiga sköttes av Fst/Säk.51 Då jag intervjuade honom uppfattade jag att han gav uttryck för med- verkan till att inrikesverksamheten återupptogs. I ett brev skrev han något senare: Jag har inte bekräftat att IB tog upp inrikesverksamheten. Vad som gjordes var att fortsatte att vid sidan av (E:s efterträdare) fullfölja Krigs-IB:s verksamhet. bidrog till att bibehålla våra kontakter med och . Försvarsstabens säkerhetsavdelning i och t.o.m. i Bodenområdet noga följde KFMLr:s verksamhet i syfte att infiltrera Försvarsmakten.52 I en intervju för sade Synnergren att var medveten om agerandet. Han påpekade att han inte skulle ha fort- satt med inrikesverksamheten utan regeringens stöd och att det viktiga för honom var rikets säkerhet.53 Första gången någon med insyn över huvud taget lyfte på locket till frågan om IB:s fortsatta inrikesverksamhet var 1993 då berättade följande inför : Thunborg: ... sedan så, det som var intressant det är ju också att det var ju bråk mellan polisen och militären. Därför att 1970 hade vi sagt att man skall inte ha några arkiv kvar och inte några registreringar av människor. Det måste vara polisens sak när det gäller inrikespolitiken. Så det skall över till polisen och det där utrikes det kan ligga hos militären. Och så kan ni tänka er då att rikspolischefen det var och överbefälhavaren var . Och så när de bör- jade stycka i bitarna där och som det började bli turbulens i svenska samhället med Vietnamrörelser och demonstrationer och tro på polisen var inte särskilt stor. Och det var alltså stort bråk mellan och mitt uppe i det här, det kanske du kommer i håg? 52Synnergren i brev till författaren . : Jodå, de är två (ohörbart) personer båda två. Thunborg: Och det gjorde det ... och genom att då militären, och vi hade det här för värnpliktiga, så sätter Synnergren i gång och börjar med IB-verksamheten igen inom militären, trots att vi hade sagt att det skulle han inte göra, det skulle vara polisens sak. Så där hade vi problem med Stig att få honom att hålla sig till det vi hade bestämt och få polisen att vara någorlunda duktiga när det gällde den interna verksamheten. Men ville ju inte släppa de här sakerna.54 I samtal med FUN 1998 sade Thunborg att han som statssekre- terare inte hade sysslat med IB:s inrikesverksamhet. Han hävdar att denna återupptogs på grund av malmstrejken och oenighet mellan ÖB och rikspolischefen. Detta hade skett utom Thunborgs vetskap och han hade själv fått reda på det efter 1971. Han kom- menterade inte vem som skulle återupptagit verksamheten.55 tycks märkligt nog inte ha tillfrågats i saken då han hördes av FUN 1998. Som framgick av Thunborgs uttalande inför Neutra- 1993 menade han att var den som tog initiativ till att IB:s inrikesverksamhet återupptogs. Då Synnergren i brev till författaren kommenterade dessa påståenden tillbakavisade han Thunborgs uppgifter om att Synner- gren åter satt igång med IB-verksamheten. Synnergren under- strök att den övervakning som Thunborg talade om hade försvars- staben ansvar för, inte Elmér.56 Det faktum att Synnergren endast talar om Fst/Säk skulle kunna förklara varför antar att det var Synnergren som låg bakom återupptagandet av IB:s inrikesverksamhet – i själva verket kan Thunborg ha blandat ihop de två verksamheterna i detta avseende. Mycket pekar alltså på att Synnergren verkade för att Fst/Säk efter det att Personal- kontrollkungörelsen trätt i kraft, fortsatte att övervaka svenska medborgare med anknytning till försvaret. Den diskussion som hade med Synnergren torde även den ha gällt Fst/Säk:s verksamhet. Neutralitetspolitik- kommissionens arkiv. Thunborg har i kompletterande sam- tal förklarat att hans uppgifter om Synnergrens roll i sammanhanget bygger på antaganden. Redovisning av vissa uppgifter om den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten. Dnr FO 98/2531/EC/RC. 56Synnergren i brev till författaren . SAP:s dåvarande partisekreterare har i förhör inför SÄKO hävdat att han saknar kännedom om varför inrikes- verksamheten återupptogs men menar att det är alldeles klart att och åter var aktiva . utgår från att och hade ett fortsatt uppdrag från stats- makterna eller kanske av . Han tror att kände till det och att regeringen anslog pengar till verk- samheten. Enligt var det alldeles nödvändigt att verk- samheten återupptogs med tanke på vissa svenska nyckelindustrier och klarade inte uppgiften. Dessutom hade säkerhets- polisen dåligt rykte inom partiet eftersom man ut- pekat som en säkerhetsrisk. vet inte hur längre inrikesverksamheten pågick.57 bedrev alltså både IB och Fst/Säk i mindre utsträckning övervakning av svenska medborgare i politiska organisationer trots de beslut som fattades . I debatten om IB har inrikesverksamheten efter 1970 fått en så central plats att Fst/Säk:s motsvarighet helt kommit i skymundan. Sammantaget pekar uppgifterna på att fick upp- draget att fortsätta med den inrikes övervakningen vid sidan av IB:s egentliga arbetsuppgifter. Troligen skedde detta utom ÖB:s och försvarsstabens kännedom. Ingen person kan med bestämdhet peka ut Synnergren som ansvarig och han har själv alltid förnekat detta. Synnergrens uppgifter vinner ytterligare något stöd av uppgifter om att personligen såg till att hålla regeringen underrättad om olika saker. Thunborgs vaga upp- gifter måste konstateras vara felaktiga. Vem som är den riktiga initiativtagaren är svårt att säga. Det kan ha kommit från tre håll – själv, personer inom regeringen eller SAP:s ledning. Syftet är inte lika lätt att förklara och jag ska återkomma till detta i nästa avsnitt. Klart är emellertid att verksamheten efter 1971 bedrevs i än mer intimt samarbete med företrädare för . Synnergren kan däremot tillskrivas ansvar för att inrikesverk- samheten inom Fst/Säk fortsatte. Möjligen hade han inte djupare insyn i formerna. Ett flertal personer – , och – har be- stämt hävdat att inrikesverksamheten återupptogs . 57 Förhör med . Både och trycker dock på orsaker som ligger – konflikten i malmfälten. Till detta lägger också den framväxande avgrundsvänstern. Varför skulle man ha väntat så med att återuppta inrikesverksamheten? Svaret är säkerligen att den egentligen aldrig upphörde – till 1971 hade man bara ett annat system. Insyn i denna trafik ges med hjälp av säkerhetspolisens förtroliga meddelare A.C. Man ska komma i håg att SAP helt oberoende av IB:s verksam- het fortsatte att centralt samla in uppgifter från olika håll i landet om situationen ute i landet med hänsyn till kommunisterna, extremvänstern och de allt oftare förekommande vilda strejkerna. Några personer inom detta kontaktnät lämnade också uppgifter till de anställda inom /03. I samband med att IB:s inrikesverksamhet avvecklades 1969, skulle rapportörerna enligt fortsättningsvis ha kontakt med säkerhetspolisen. Han menar dock inte alla de kon- taktmän som IB hade ute i landet på arbetsplatserna utan snarare mer centrala personer som . Denne har emellertid hävdat att han upphörde med all inrikesverksamhet mellan – . Vad som är märkligt är dock att plötsligt skedde en kanalisering av handlingar mellan SAP:s partiexpedition och säkerhetspolisen, dokument som huvudsakligen rörde olika former av kommunistisk verksamhet och vilda strejker. Men hur är det möjligt att man inom SAP – vars företrädare gång på gång framhållit misstron mot säkerhetspolisen – kunde förmå sig att lämna uppgifter dit? Förklaringen är att en av de anställda på var släkt med en partipolitiskt aktiv lokal chef för säkerhetspolisen i , . Det var till denne handlingarna gick. Rapporteringen pågick relativt regel- bundet tills den upphörde ungefär då IB:s inrikesverksamhet återupptogs. En total genomlysning av rapportserien finns i kapitel 10, SAP:s kontakter med säkerhets- tjänsterna. 9.6Åren 1971–1973: Inrikesverksamhet på sparlåga Efter att sagt åt att återuppta inrikes- verksamheten, började denne aktivera sina gamla kontakter. uppfattade Elmérs uppmaning att hålla koll på Kfml(r) som att det mer eller mindre handlade om en fortsättning på den verksamhet som bedrivits . Man skulle inte registrera eller rapportera till försvarsstaben utan behålla det som en information och så fick dom väl fråga. I den mån rapporterade något var det till men det är okänt vart denne gick med informationen. reste runt i landet och träffade en del av de personer som /1970 hade varit hans kontakt- män. Det är okänt om kontaktmännen hade klart för sig att verk- samheten förändrats . intresserade sig för aktiviteter inom varven och industrin, klippte ur tidningar, följde de fackliga valen som var väldigt aktuella. Namnuppgifter före- kom inte så mycket. gjordes ingen systematisk kartläggning av Vpk, man följde endast spelet mellan stalinister och de andra, som Apk-arna i (det senare visar att man ägnade sig åt detta så sent som ). Den kontakt som hade med var informell och präglades av det faktum att de två känt varann . skulle rappor- tera allt han fick reda på till och fick inte närmare reda på varför. inledde sina dagar med att studera tidningar, därefter hade han kontakt med någon person, eventuellt till vilken han vanligtvis lämnade allmänna informationer.58 ägnade sig åt gänget kring och , t.ex. . Han sökte skapa en allmän bild av hur VPK fungerade och följde striderna mellan falangerna. fann han att han inte kom någon vart i detta arbete. Han och upprättade kanske 200–300 registerkort över svenskar.59 Bland de tidningar studerade fanns Norrskens- flamman. Han eller hans sekreterare , hämtade den på läns partidistrikt där , en av Paues´ kontaktmän, prenumererade på den.60 rekryterades ännu en person till Paues´ avdelning. Det var den då avgående förbundssekreteraren i SSU, , som på halvtid skulle utföra arbete åt IB. Inom SSU hade främst ägnat sig åt fackliga samt värnplikts- sociala frågor. Då frågan om kommunistisk infiltration i förbanden under dessa år var aktuell, kom att diskutera denna med bl.a. och . 60Kokk (2001) s 324. Kokk har fått uppgiften från , vid den aktuella tiden anställd på partidistrikt. arbetade på samma ställe 1971– 1975. rades händelserna vid värnpliktskonferensen i . tog enligt initiativ till ett samtal som rörde IB:s underrättelseverksamhet i utlandet. ville diskutera de resor till kommuniststaterna som företogs av företrädare för olika politiska ungdomsförbund inom ramen för Ungdomens landsråd (SUL). undrade om delegaterna under sina resor möjligen kunde vara hålla ögon och öron öppna och sedan rapportera till försvarsstaben. Någon tid senare, då skulle sluta som förbundssekreterare, fick han erbjudande från om jobb i IB:s inrikesdel men med officiell anställ- ning på AMS. Detta möjliggjordes genom en uppgörelse mellan verkets generaldirektör eller dennes närmaste man å ena sidan och försvaret å den andra. IB betalade en del av lön till AMS. Innan han tackade ja, rådgjorde med och , vilka båda rådde honom att ta jobbet.61 Enligt var det som föreslog att skulle anställas och , och diskuterade sedan detta vid några till- fällen.62 och träffades omkring en gång för diskussioner. , som alltså inte arbetade i samma lokaler som , berättar att denne hade till huvuduppgift att på uppdrag av hålla kontakt med och och att han ofta reste till dessa länder. Han hade också till uppgift att kontrollera gammelkommunisterna i Vpk och Apk. kunde inte själv se gammelkommunisterna som ett hot; (d)e ut- gjorde inget demokratiskt problem men väl ett fackligt och före- tagsmässigt sådant, säger han. Det framstår således som att och arbetade med var sitt projekt även om hade in- syn i verksamhet.63 har hävdat att han träffade vid fyra-fem tillfällen han var verksam för IB. berättade då vad han kände till om vänsterextremister och lyssnade intresserat på vad han kunde berätta. hjälpte också att finna pålitliga personer inom andra poli- tiska ungdomsförbund, som FPU, CUF och MUF.64 och till arbetade i en av i . Därefter höll man ett kort tag till i bostad, som då låg på i . Därefter fick man tag i en lokal på i 61Kokk (2001) s 454-455. på vars dörr satte upp skylten vilket tydligen var en skylt utan vidare förankring i något företag, eftersom inte fanns registrerat i register eller hos . stod enligt inte för något särskilt – något måste det ju stå, säger han endast.65 hade vid IB en för en hemlig underrättelsetjänst minst sagt väsensfrämmande arbetsuppgift. Han skulle, har han själv berättat, i IB:s regi organisera argumenttrimningskurser för unga människor inom SSU så att dessa skulle vara bättre rustade att ta debatter med de aktiva inom extremvänstern. För att finna sådana personer skulle använda sig av sina gamla SSU-kon- takter.66 Anledningen till detta var enligt att det förekom att personer som tillhörde Kfml(r) genom telefonhot, brev med mänsklig avföring och kanske också genom enstaka sabotage försökte skrämma socialdemokrater från att ställa upp som fackliga förtroendemän. Dessa metoder riktade sig främst mot personer verksamma inom Kommunal- och Metallindustriarbetare- förbunden i och . Varven, spårvägarna och sjukhusen hade särskilda problem. träffade själv ett tiotal personer som varit utsatta för hot av olika slag. Han menar vidare att Kfml(r) ägnade sig åt filibusterpolitik på och Metalls möten. Ofta var dessa personer mycket välutbildade, de tog enahanda arbeten och var enligt aktiva agitatorer på arbetsplatserna. Han påpekar också att de uppfattades som element som var farliga för demokratin och tränade för att starta något. uppgift var alltså att finna personer som var motståndskraftiga nog att orka stå emot dessa provokationer och avslöja sabotörerna genom att i diskussioner få upp dem på banan. Han samlade information om vilka personer och arbetsplatser som varit utsatta och diskuterade vad som var på gång. I förde han sådana diskussioner med bl.a. och . uppger också att en tidigare säkerhetspolis i , Axel , hjälpte till att katalogisera vilka hot som förekommit från enskilda. Bland de personer som i hjälpte att rekrytera lämpliga personer fanns 66Kokk (2001) s 456. , SSU:s dåvarande distriktsordförande , ordföranden i samt chefen för verken . De två senare hade för övrigt själva varit utsatta för hot. Sonderingarna ledde snart till att träffade ca 25 personer – huvudsakligen rekryterade från och Metall – med vilka han resonerade om hur man skulle stå emot vänsterextremisterna. Det skedde dels vid ett flertal mindre möten, dels vid två eller tre konferenser på på . Konferenserna varade omkring en halv dag och deltagarantalet uppgick till omkring tio stycken. informera- de själv om säkerhetsrisker och hur sådana kunde bemötas. Vid en av dessa konferenser deltog såväl som och vid en annan, , närvarade och som var minst lika delaktiga i kursen som Karlsson.67 har för berättat hur det konkret kunde gå till vid kurserna. hade avgått som ordförande för 41:an i . hade enligt utsatts för omfattande trakasserier från KFMLr:s sida. Vid kursen diskuterade man sedan hur efterträdare skulle hantera en liknande situation.68 Flertalet deltagare hade enligt ingen aning om att det var försvarsstaben som arrangerade konferenserna. Deras resekost- nader förskotterades av respektive fackförening vars utlägg senare ersattes av IB.69 I skulle och känt till detta och i var det och som såg till att deltagarna fick biljetter. Vidare instruerades dessa att de inte fick berätta om sitt deltagande i kon- ferenserna. efterträdde 1971 som facklig sekreterare vid . I samtal med SÄKO säger sig inte minnas några kurser på Foresta men han kommer tydligt ihåg hur han medverkade till att arrangera veckoslutskurser och seminarier i syfte att informera om extrem- vänstern. Han utesluter inte att och kan ha varit föreläsare i dessa sammanhang. Det var noga med vilka som fick delta i dessa kurser; dessa personer skulle vara väldigt klara socialdemokrater. De fick antagligen inga allmänna kallelser utan handplockades. hjälpte själv till med detta och kan säkert ha gjort det på initiativ. 68Kokk (2001) s 457. 69Ulf har i kompletterande samtal uppgivit att pengarna utbetalades kontant i samband med kursen, sannolikt av sekreteraren . kan dock svära på att han inte känt till att sådana kurser hållits i någon säkerhetstjänsts regi. Till skillnad från är av uppfattningen att extremvänstern inte utgjorde något hot mot rikets säkerhet men väl mot stabiliteten i fackföre- ningarna, t.ex. genom att initiera vilda strejker. Det gällde därför att upprätthålla fackföreningarnas auktoritet, menar han. Före- trädare för nyvänstern flyttade från ort till ort och bytte arbete. Då de uppnått en viss position inom fackföreningen började de att propagera för att använda facket på ett nytt sätt. Dessutom hade socialdemokraterna överraskats av malmfältsstrejkerna där kom- munisterna var mycket aktiva och, enligt , utnyttjade det missnöje som fanns. Gruvfacket i , varven i , där närmast Metall var berört, samt Byggnadsarbetarför- bundet i var särskilt utsatta. Detsamma gällde också det tidigare så stabila , där såväl vård- sektorn som spårvägarna anställde mycket ny personal.70 minns i samtal med SÄKO att som förbundssekreterare frågade om kunde rekommendera ungdomar från arbetsplatser där många KFML(r):are förekom. Avsikten var att dessa ungdomar skulle utbildas i hur KFML(r) skulle bekämpas. tror att framställde det som att kurserna hölls i SSU:s regi. kallade till kurser var det också SSU centralt som betalade resan för deltagarna. hävdar att kursen leddes av . Utöver minns han också , Per , och troligen som deltagare. Sammanlagt deltog ca 20–25 personer. Man diskuterade KFML(r):s verksamhet. vet inte vem som bjöd in till konferensen och kan heller inte erinra sig vem som betalade tågbiljetterna. Detta var en konferens, om vilken man inte sade något utåt.71 har berättat för SÄKO att han var bekant med sedan studieåren och visste att denne var verksam med utbildning av fackföreningsfolk för att dessa skulle ta upp kampen med extremvänstern. tror att han rent allmänt kan ha nämnt personer som var lämpade för sådan utbildning. Han känner dock inte igen uppgift att fackföreningarna för- skotterade medel till deltagarnas biljetter, utlägg som sedan ersattes av försvaret. deltog i en kvällsträff på Foresta. Detta kan ha varit . En ganska stor sam- ling deltagare närvarade och det är enligt också möjligt att även och deltog. minns att inpasseringen kontrollerades.72 , som var verksam inom SSU och blev förbundsordförande, har i förhör berättat att han deltog i ett möte på Foresta och att han då träffade . Enligt arrangerades mötet av partiet med som initiativtagare. Vid mötet deltog även , trodde då att denne var från partiet. Han tror att också var med. Bland andra deltagare minns han , och troligen också och . Han kan dock inte erinra sig att var med. Ämnet för mötet var kampen mot vänsterextremism och vilda strejker. Personer från olika delar av landet berättade om hur läget var, vilka hot som riktades mot socialdemokratin och fackföreningsrörelsen. Mötet hade en analyserande karaktär och man gjorde ingen uppräkning av namn på vänsterextremister. och höll inte något föredrag utan var där som åhörare. är övertygad om att mötet hölls före han blev SSU-ordförande. Han tror att det var antingen 1970 eller 1971.73 Per , som då var aktiv inom minns också han ett möte av ovanstående slag där åtminstone deltog. blev inbjuden av Börn som också beskrev , vilken aldrig träffat, som Hemlige . har uppfatt- ningen att inte sa något utan endast satt och noterade och lyssnade. Han förstod att representerade något hemligt och att han inte var polis.74 minns att det var flera möten av nämnda typ kring 1970. Diskussionerna kretsade bl.a. runt vilda strejker och hur man från den fackliga sidan skulle bemöta extrem- vänsterns metoder. minns att deltog i några möten. Anledningen till dennes närvaro var att tidigare varit ombudsman i och därför hade erfarenheter inom området. uppfattade som partiman och visste då inget om hans koppling till IB – det var inget spännande runt honom. tror att han mycket väl kan ha berättat för vem var, men menar att omdömet hemliga 74Samtal med Per . , det kan ha varit på Foresta, deltog också . Syftet med dennes när- varo var att man skulle få en internationell utblick. Beträffande förstod att denne representerade försvaret. vill minnas att den som såg till att dessa möten blev av var SAP:s facklige sekreterare . Det var åtminstone via honom man fick inbjudningarna. uppger i förhör inför SÄKO att uppgifterna om verksamhet 1972 är nya för honom. uppgifter att skulle lett någon av kurserna är därför felaktig. hävdar att han möjligen, om det ovan nämnda tillfället gäller ett partisammanhang, har hälsat välkomna och talat om varför deltagarna var där, men detta var inget ovanligt – det har han gjort tusentals gånger. Dert kan enligt mycket väl ha varit så att han på partiets vägnar kallade till den konferens som nämnt. hade man be- med strejker över hela landet och det var fullständigt rimligt att SAP arrangerade argumenttrimningskurser. Att sedan och deltog i kursen var rimligt efter- som de hade kunskap på området. Det är för helt okänt att kursverksamheten skulle ha finansierats av försvarsstaben och det presenterades aldrig för att IB tagit initiativ till konferensen. Hade han känt till det hade han aldrig ställt upp. säger sig därutöver endast ha deltagit i ett möte med , m.fl. i med anled- ning av extremvänsterns verksamhet i staden och det var vid en middag i anslutning till den s.k. Krigs-IB-kursen på hösten 1975.75 har i förhör inför kommissionen sagt sig inte minnas Forestakurserna. I samtal med tycks han dock berätta spontant om en sådan. Han minns då ett möte med bl.a. , , och som deltagare och att man diskuterade frågor som hade att göra med våra politiska motståndare på vänsterkanten. Han nämner dock ingen koppling till IB och inte heller eller som deltagare. Också deltog i en av Forestakonferenserna . Han minns inte vilka som deltog men tror inte att var med.76 75Förhör med samt kompletterande samtal . , aktiv inom Gruv 4:an i , minns en del möten av detta slag från . Vid dessa rapporterade deltagarna om kommunister på de olika ställena. Det informerades även om säkerhetssituationen i och utom- lands. Ofta var det fråga om flera dagars kurser och de ägde vanligen rum i men på ett slott i . En gång, troligen , höll man till på i . Utbildningen i strategi kan ha letts av officerare. Föredragshållarna presenterades dock bara med namn och ingen uppträdde i uniform. Andra lärare var socialdemokrater. Kurserna var värdefulla för rapporteringen, dels för att de gav en allmän inblick i verksamheten, dels för att de skapade kontakter; man visste vilka som var med i samma lag.