sou · GQB35d5 · 2003-01-01 00:00:00 — sou 2002 5 d5 - en studie kring livs- och arbetsbetingelser som stödjer en positiv hälsoutveckling Per , Ergonomie Magister Sektionen för Personskadeprevention, Syfte och frågeställningar .......................................................... Material och studiepopulation ................................................... Detta projekt syftar till att identifiera vilka förhållanden i arbets- miljö och arbetsorganisation som befrämjar människors hälsa. Två olika studiegrupper har använts. Material 1 består av 6 610 kvinnor och män bosatta i och födda , 1955 och 1965 som svarat på ett frågeformulär . Deltagarna var alla hel- tidsarbetande män samt hel- och deltidsarbetande kvinnor, som var fast eller tidsbegränsat anställda alternativt egna företagare och som inte beviljats någon grad av förtidspension eller sjukbidrag före det att enkätundersökningen genomfördes. För uppföljningen efter frågeformulärets ifyllande inhämtades studiepersonernas sjuk- skrivningsdata från sjukskrivningsregister. Dessa data avsåg sjukskrivningsperioder längre än samt beviljade sjukbidrag och sjukpensioner . Material 2 utgörs av 1168 heltidsarbetande män och hel- och deltidsarbetande kvinnor anställda inom ett primärvårdsdistrikt och en socialförvaltning i . Dessa hade besvarat ett frågeformulär i en baslinjemätning och en upp- följningsenkät . Från uppföljningsmätningen har i denna studie den självrapporterade sjukfrånvaron (antal sjukfrån- varodagar senaste12 månaderna) använts. Respektive material har delats i två grupper, initialt friska (de som året före enkäten inte varit sjukfrånvarande och/eller högst haft ett sjuknärvarotillfälle) och övriga benämnda de krassliga. Frågeställningarna är om det finns skillnader i levnads- och arbetsförhållandena mellan de som initialt var friska och de som var krassliga, vilka som initialt var friska, vilka som fortsatte att vara friska alternativt insjuknade under uppföljningsåret, vilka av de krassliga/sjuka som tillfrisknar och vilka faktorer och föränd- ringar i arbetsmiljön som har samband med hälsoutvecklingen. Beskrivande data för dessa två grupper, friska och krassliga har jämförts med varandra. I sambandsanalyserna har de initialt friska och de initialt krassliga analyserats var för sig. frisk för de initialt friska respektive att tillfriskna för de initialt krassliga ställs mot att ha minst ett sjukfrånvarofall längre än 14 dagar (Material 1) respektive att ha totalt fler än 14 sjukfrånvaro- dagar (Material 2). Mellan de initialt friska och de initialt krassliga liksom mellan kvinnor och män finns vissa mindre skillnader i mönstret av fakto- rer som har inflytande på hälsan, men sammantaget är bilden rela- tivt väl sammanhållen. Självrapporterad hälsa, arbetsförmåga och livskvalitet är faktorer som visar en stark förmåga att förutsäga hälsoutvecklingen bland de initialt krassliga. Arbetsförmågan beskrivs av två mått, att poängsätta nuvarande arbetsförmåga på en 10-gradig skala och att skatta arbetsförmågan inom nuvarande yrke i förhållande Det senare måttet har bäst prediktiv förmåga. initialt friska pekar sambanden i samma riktning men betydligt sva- Tydligast samband mellan arbetsmiljöfaktorer och hälso- utveckling finns för de som tillfrisknade bland de initialt Sambanden arbetsmiljö och hälsa för de initialt friska går i samma riktning men är svagare. I Material 1 utgörs de förhållanden som ökar chansen att förbli frisk eller tillfriskna framför allt: att vara ung, att arbetet är fysiskt lätt, att arbetsklimatet är bra, att ekonomin är god, att det finns möjligheter att lära nytt och att ha arbetsuppgifter som kräver en måttlig arbetstakt, inte är alltför monotona och sällan kräver en för För män är det också hälsofrämjande att finnas i en arbetsgrupp jämfört med att arbeta ensam. I Material 2 pekar resultaten i samma riktning som i Material 1. De viktigaste friskfaktorerna för de offentliganställda kvinnorna är om samarbetet och känslan av delaktighet i arbetet och dess inne- håll ökat jämfört med men också att arbetet är Sammanfattningsvis pekar den här studien på att goda arbetsför- hållanden kan stödja en positiv hälsoutveckling och motverka ohälsa. Viktigt för att skapa en god och hälsosam arbetsplats är därför att minimera arbetets fysiska tyngd både ur statisk och dynamisk syn- vinkel, befrämja ett gott samarbete och ett positivt arbetsklimat, ge möjlighet till vidareutbildning och öka de anställdas inflytande över arbetets organisation och de krav som ställs. I folkhälsorapporterna har använts ett hälsoindex som utvecklats av . Det bygger på information från dödsfallsregistret, folk- och bostadsräkningarna samt själv- rapporterat hälsotillstånd från Undersökningar av levnadsför- hållanden (). Fyra hälsonivåer (full hälsa, lätt ohälsa, måttligt svår ohälsa, och svår ohälsa) har definierats med hjälp av ett antal ULF-variabler som innefattar självrapporterad hälsa samt förekomst av långvarig sjukdom/handikapp samt rörelse- hinder. Full hälsa innebär således att man anser hälsotillståndet som gott och att man inte har någon långvarig sjukdom eller svårare rörelsehinder (psykisk ohälsa har bara delvis vägts in). har antalet levnadsår stadigt ökat men förväntat antal levnadsår med full hälsa i åldersintervallet har inte ökat alls. Framför allt har antalet år med lätt ohälsa ökat. Man kan skönja en nedgång av antalet år med full hälsa för både män och kvinnor. Nedgången är tydligare för kvinnor. Minskningen av antalet friska år har främst skett i åldrarna och är större bland kvinnor än bland män. Intresset inom medicinsk forskning har hitintills fokuserats kring varför vissa blir sjuka vid en viss exponering. Nationella folk- hälsokommittén har framfört att det finns goda skäl att både veten- skapligt och i praktiken utveckla frisk- och skyddsperspektivet i folkhälsoarbetet. Ett nödvändigt synsätt för att kunna analysera och förstå varför flertalet människor, trots att de utsätts för många hälsorisker och påfrestningar, förblir friska. Den medicinska veten- skapen har i mycket begränsad utsträckning ägnat uppmärksamhet åt detta. Ett viktigt undantag utgör Aaron Antonovskys teori kring känslan av sammanhang, KASAM. Denna har ett salutogent (hälsofrämjande) perspektiv och innefattar tre komponenter: begriplighet, hanterlighet och meningsfullhet. Huvudsakligen är KASAM ett mått på individens motståndskraft i händelse av stress. KASAM som förklaringsmodell har använts i en lång rad studier framför allt inom mental hälsa, psykosomatisk medicin, folkhälsa och stressforskning. Graden av KASAM har rapporterats kunna predicera psykiatriska och somatiska hälsoproblem på både kort och lång sikt. Någon fast empirisk bas för en association mellan KASAM och hälsa finns dock ännu inte, då tillgängliga resultat så gott som uteslutande härrör från tvärsnittsstudier med sina meto- dologiska tillkortakommanden. Ett annat problem är den höga korrelationen mellan KASAM och ångest- och depressions- mätningar. Longitudinella studier av sambandet mellan KASAM och självrapporterad hälsa respektive sjukfrånvaro uppvisar inte något entydigt resultat. Det har framförts att även om känslan av sammanhang kan tolkas som en autonom intern resurs skall den dock betraktas som komplement till och inte ersättning för infor- mation om andra redan kända orsaker till hälsa/ohälsa. Inom arbetsmiljöforskningen har man kunnat identifiera ett flertal faktorer som bidrar till ökad hälsa och bättre arbetsförmåga. Exempel på sådana är låga till moderata ergonomiska exponeringar av det muskuloskeletala systemet för de som initialt rapporterat dålig hälsa, att mycket ofta vara nöjd med hur man kan utföra sina arbetsuppgifter, om man tycker att man gör ett bra jobb, att sällan vara indragen i konflikter, att få uppskattning från arbetskamrater och råd och hjälp från närmaste chef, att positiva förändringar av någon del av den psykosociala arbetsmiljön delvis buffrade mot negativa konsekvenser från andra arbetsfaktorer, att ha starkt stöd från arbetsledare verkar kunna reducera en signifikant del av den överrisk för ohälsa som är associerad med låg eller minskad kontroll över arbetet, balans mellan könen i såväl arbetet som i familjen, minskat repetitivt arbete, att i högre grad vara nöjd med chefen samt ökad fysisk aktivitet . I vissa fall är de salutogena faktorerna det inverterade för - hållandet till patogena faktorer. Man kan dock anta att det finns arbetsmiljöfaktorer vilka enbart har en hälsofrämjande eller neutral effekt på motsvarande sätt som vissa faktorer inte behöver vara skadliga om de inte överskrider ett visst tröskelvärde. Det har antytts i den existerande forskningen att den salutogena effekten hos vissa faktorer kan vara en buffertfunktion mot hälsodestruktiva exponeringar. Om så är fallet kan det vara av stort värde att iden- tifiera dessa buffertar och introducera dem i förebyggande arbets- miljöarbete som ett komplement till undanröjandet av hälsofarliga faktorer. I synnerhet under omständigheter där de senare inte låter sig elimineras. Den studie Sektionen för personskadeprevention gjorde för sjuk- försäkringsutredningen (SOU 2000:121) visade att starkaste associationen till att bli sjukskriven >4 veckor fanns för de män och kvinnor som hade hög fysisk belastning och inte var nöjda med hur de kunde utföra sina arbetsuppgifter. De som enbart angav en av dessa exponeringar hade också förhöjda samband och sambanden kvarstod då resultaten kontrollerades för andra faktorer som kan ha betydelse för att bli långtidssjukskriven. Dåligt arbets- klimat i arbetsgruppen var en annan exponering som gav ett mått- ligt men signifikant ökat samband för män och kvinnor att bli långtidssjukskrivna. Höga krav från arbetet och låg kontroll associerade också till långtidssjukskrivning hos kvinnor. Studien var en tvärsnittsstudie, vilket gjorde det svårt att klarlägga åt vilket håll sambanden gick, vad som var exponering och vad som var utfall. Hälsoutvecklingen hos de som deltog i ovanstående studie har följts . Som mått för ohälsa har sjukfrånvaro längre än använts. Detta möjliggör att analysera samband mellan exponeringen vid undersökningstillfället och eventuell sjukfrånvaro eller att vara frisk. Denna studie syftar till att identifiera faktorer i arbetslivet som stödjer en god hälsoutveckling och leder till att människor håller sig friska. Fanns det skillnader i levnads- och arbetsförhållandena hos de som vid baslinjeundersökningen var friska och de som var krassliga? Vilka var friska? Vilka fortsatte att vara det? Fanns det krassliga som tillfrisknade? Vilka förblev krassliga? Kan faktorer i arbetsmiljön som har samband med hälso- utvecklingen identifieras? är en uppföljning av studien , arbetsförhållanden, sjukfrån- varo och sjuknärvaro bland män och kvinnor födda , 1955 och 1965, (SOU 2000:121) som gjordes på uppdrag av Sjukförsäk- ringsutredningen (S1999:1). Studien, som här utgör baslinje, var en tvärsnittsundersökning som syftade till att i första hand undersöka arbetsförhållanden, beteenden och vissa individfaktorer kopplade till sjukfrånvaro och självupplevd hälsa liksom att analysera hur individens ekonomiska situation och gällande regelverk påverkade sjukfrånvaro/sjuknärvaro. Baslinjeundersökningen genomfördes i form av postenkät där uppgifter samlades in om hälsa, livskvalitet, sömn och återhämtning, läkarkontakt, sjuknärvaro, sjukfrånvaro, anställ- ningsförhållanden samt fysiska, psykosociala och organisatoriska arbetsförhållanden. Från SCB:s befolkningsregister har uppgifter om kön, ålder, civilstånd, födelseland, medborgarskap, läns- och kommuntillhörighet samt inkomst hämtats. Studiepopulationen bestod av kvinnor och män bosatta i och födda , 1955 och 1965. Varje åldersgrupp representerades av cirka 4 000 män och kvinnor slumpmässigt valda från () register över totalbefolkningen. Totalt tillfrå- gades 12 034 individer varav 7 806, , besvarade enkäten. I föreliggande studie (figur1) inkluderades heltidsarbetande kvinnor och män samt deltidsarbetande kvinnor (<34 tim/v.) som var fast eller tidsbegränsat anställda alternativt egna företagare och som inte beviljats någon grad av förtidspension eller sjukbidrag före det att enkätundersökningen genomfördes. Som studie- population kvarstod då av 6610 personer. Deltidsarbetande män uteslöts då det för dessa oftast är ohälsa som ligger till grund för att inte arbeta heltid. Det hade annars funnits risk för snedvridning av resultaten. För kvinnor är det däremot andra anledningar som överväger om man arbetar deltid. För uppföljningsundersökningen inhämtades respondenternas sjukskrivningsdata från sjukskrivnings- register. Dessa data avsåg sjukskrivningsperioder längre än samt beviljade sjukbidrag och sjukpensioner som inträffat under det år som följde efter att enkäten besvarats, 000614-010613. Material 1 är endast generaliserbart för de tre åldersgrupper i normalbefolkningen som ingår, men bedöms ändå kunna ge en bra bild av de arbets- och hälsoförhållanden som råder i svenskt arbets- liv. Studiepopulation i Material 1. SCB´s urval ur normalbefolkningen N = 7806 () - beviljad ftp/ sjb före - anställda och egna företagare är en deluppföljning inom . Den övergripande målsättningen med (Hållbar Arbetshälsa inom Kommuner och Landsting) är att identifiera faktorer, som stärker den framtida hållbara arbetshälsan och det långsiktiga välbefinnan- det för anställda inom kommuner och landsting samt att imple- mentera och stödja tidig rehabilitering av de med sviktande arbetsförmåga. Grunddesignen på studien är en prospektiv kohort- undersökning där individerna och arbetsplatserna följs under . En bred representation av alla de verksamheter som finns inom kommuner och landsting ingår liksom en god geografisk spridning. Samtliga studiepersoner var i arbete och tillsvidare- anställda eller anställda på längre vikariat. inleddes i nov. 1999 med en baslinjemätning i enkätform. Av de 8988 personer som erbjöds deltaga svarade , 6 246 kvinnor och 1 287 män, . lades om hälsa, familjesituation, sjukfrånvaro och sjuknärvaro, sömn och återhämtning, livsstil, individuella fysiska och psyko- logiska faktorer, yrkeskarriär, fysiska exponeringar i arbetet och psykologiska och sociala arbetsförhållanden. Uppföljnings- mätningar sker efter 1,5 och . Material 2 utgörs av de sammanlagt 1 168 heltidsarbetande kvinnor och män samt deltidsarbetande (<34 tim/v.) kvinnor anställda inom ett primärvårdsdistrikt i och en socialförvaltning i norra som deltog både i baslinje- mätningen och i uppföljningsmätningen . Från uppföljningsmätningen har i denna studie den självrappor - terad sjukfrånvaron (antal sjukfrånvarodagar senaste12 månaderna) använts. Material 2 är inte representativt för andra än de anställda inom de två organisationer som deltagit i undersökningen. Det har ändå ansetts värdefullt att rapportera dessa resultat då arbets- och hälsoförhållandena inom offentliga sektorn tilldragit sig ett starkt intresse både vad gäller ökande sjuktal och framtida rekryterings- behov. Initialt friska: De studiepersoner som rapporterade att de, före baslinjemätningen, varken varit sjuk- frånvarande och/eller högst en gång sjuknärvarande. Med sjuk- närvarande menas att man varit på arbetet fast man med tanke på hälsotillståndet borde ha sjukanmält sig. De initialt friska har inte heller tagit semester eller kompensationsledighet som alternativ till att sjukskriva sig. Initialt krassliga: De studiepersoner som rapporterade att de, före baslinjemätningen, haft minst ett sjuk- frånvarotillfälle och/eller två eller fler sjuknärvarotillfällen eller tagit ut semester respektive kompensationsledighet i stället för att sjukskriva sig. De två ingående materialen har för bearbetningar och analyser strukturerats som i figur 2. Skiss över hur material 1 och 2 har bearbetats 0 sjfr , max 1 sjn /2 - sjn Material 1 (n=6 610) har för analyserna delats i två grupper: initialt friska (n=1 899; 901 kvinnor och 998 män) och initialt krassliga (n=4 711; 2621 kvinnor och 2090 män). Beskrivande data för dessa två grupper har jämförts med varandra. I sambandsanalyserna har de initialt friska och de initialt krassliga analyserats var för sig. Oddskvoter har använts som riskestimat där utfallet att förbli frisk för de initialt friska respektive att tillfriskna för de initialt krassliga ställts mot att ha minst ett sjukfrånvarofall längre än . Ohälsomåttet har använts av rent praktiska skäl då det inte finns något nationellt register för de sjukfall som inträffar då arbetsgivaren betalar ut sjuk- ersättning. Material 2 (n=1 168) har likaså delats i två grupper, initialt friska (n=260; 231 kvinnor och 29 män) och initialt krassliga (n=908; 829 kvinnor och 79 män) och på samma sätt som med Material 1 har jämförande- och sambandsanalyser utförts. Emellertid har utfallet att förbli frisk respektive att tillfriskna ställts mot att ha varit sjukfrånvarande totalt under uppföljningsåret. Detta mått är något strängare då det kan inbegripa individer som har flera kortare sjukfall och inget längre sjukfall. har på grund av relativt små grupper endast ett begränsat antal sambandsanalyser kunnat genomföras. I resultat- och diskussionsdelen behandlas Material 1 och 2 separat. Jämförelse har gjorts mellan den initialt friska gruppens kvinnor och män och den initialt krassliga gruppens kvinnor och män. För enkelhetens skull benämns de även som den friska respektive den krassliga gruppen. Männen utgjorde en större andel av den friska gruppen än av den krassliga gruppen, resp. . Ålderssamman- sättningen i krassliga gruppen var relativt jämnt fördelad mellan de tre åldersgrupperna medan den friska gruppen hade en större andel 55-åringar (kv: ; m: ) och en lägre andel av 35- åringar (kv: ; m: ), 45- åringarna stod för cirka en tredjedel. Något högre andel av de friska männen och kvinnorna var gifta jämfört med de krassliga. Dock var det ingen skillnad mellan grupperna avseende att bo ensam eller tillsammans med barn eller en annan vuxen. Bland männen var det i bägge grupperna fler ogifta jämfört med kvinnorna. Det var också något fler av männen som bodde ensamma jämfört med kvinnorna. Utbildningsnivån var i stort sätt lika mellan grupperna, hade postgymnasial utbildning, kvinnor i något högre grad än män. Vad gällde ekonomin visade frågorna, om man hade god eller ansträngd ekonomi och om man kunde skaffa fram liksom inkomstnivån en tydlig förskjutning mot bättre ekonomi för den friska gruppens män och kvinnor. Vad inkomstnivån beträffar tjänade män generellt bättre än kvinnor. Nivån för kvinnorna var likadan i de båda grupperna medan de friska männen tjänade bättre än de krassliga. I friskgruppen stod något färre i ett anställningsförhållande och fler var egna företagare än i krassliga gruppen. Bland friska kvinnor var privat anställning () vanligare än bland de krassliga (). Därutöver var det i stort sett ingen skillnad mellan de friska och de krassliga gruppernas sektortillhörighet. Risken att bli arbetslös bedömdes vara ungefär lika stor i bägge grupperna. Det var heller ingen skillnad på hur lätt eller svårt det var att få ett nytt arbete utan att behöva byta bostadsort. Däremot var det färre (kv: ; m: ) bland de friska än bland de krassliga (kv: ; m: ) som menade att det fanns planer på arbetsplatsen att skära ned eller helt lägga ned verk- samheten. Betydligt fler bland de friska var nöjda med sin arbetstid (kv: ; m: ) än bland de krassliga (kv: ; m: ). Bland de senare var det nästan dubbelt så många jämfört med de friska som ville arbeta färre timmar . En något lägre andel bland de friska kvinnorna ar betade övertid liksom arbetade heltid. (Bland männen fanns inga deltidsarbetande då dessa inte ingick i studiepopulationen). Bland de friska var det en större andel (kv: ; m: ;) än bland de krassliga (kv: ; m: ) som upplevde att arbetsklimatet var bra eller mycket bra och färre som upplevde det som dåligt eller mycket dåligt liksom kände olust när de gick till arbetet. Man var också i högre grad (kv: ; m: ) nöjd med hur de kunde utföra sina arbetsuppgifter jämfört med de krassliga (kv: ; m: ). En större andel av de friska kände att deras arbetsinsatser i hög grad uppskattades av överordnad (kv: jmf ent; m: jmf ), medan varken uppskattning från arbetskamrater eller klienter, kunder, patienter, elever eller motsvarande visade någon större skillnad mellan grupperna. Vad gäller upplevelsen av i hög grad väl fungerande ledarskap från närmaste chef respektive från högsta arbetsledning i organi- sationen var de friska något mer positiva. Fysiskt ansträngande arbete uppgav av kvinnorna och av männen i den krassliga gruppen. Bland de friska var det av kvinnorna och av männen. En lägre andel av den friska gruppen jämfört med den krassliga ansåg att arbetet ofta krävde att man arbetade mycket fort, mycket hårt, att det krävde en för stor insats eller att det förekom mot- stridiga krav. En högre andel friska jämfört med de krassliga ansåg att det ofta fanns tillräckligt med tid för att hinna med arbets- uppgifterna. Jämfört med de friska förekom det mer ofta bland de krassliga kvinnorna att arbetet krävde skicklighet och påhittighet och bland de krassliga männen var det mer sällan förekommande att man fick lära sig nya saker i arbetet liksom att man mer ofta fick göra samma saker om och om igen. Att ha frihet att själv få bestämma både vad som skall utföras i ens arbete och hur det ska utföras var i högre grad förekommande hos de friska jämfört med de krassliga. Generellt för bägge grupperna och könen var det vanligare att få bestämma hur arbetet skulle utföras än va d som skulle utföras. Förändringar som i bägge grupperna redovisar är: ökad arbetsbelastning, ökad tidspress, ökad svårighetsgrad i arbetet, ökade möjligheter att lära nytt i arbetet samt minskad per- sonaltäthet. Förändringarna förekom i högre grad för de krassliga. Färre bland de friska jämfört med de krassliga hade svårt att sova därför att tankar på jobbet höll dem vakna, var mycket trötta under arbetsdagen och var kroppsligt eller psykisk trötta efter arbets- dagen. En högre andel av de friska uppgav att de ofta var fyllda av energi under arbetsdagen, utvilade och återhämtade då de började dagens arbete liksom då de började arbeta efter några dagars ledig- het. Hälsa, arbetsförmåga, livskvalitet I friska gruppen ansåg av både männen och kvinnorna att de hade god eller mycket god hälsa jämfört med den krassliga gruppen där ansåg sig ha bra hälsa. Hälsan tycktes också mer stabil i friska gruppen jämfört med den krassliga där fler framförallt upplevde en försämring jämfört med men också något fler upplevde en förbättring. fler i friskgruppen (kv: ; m ) jämfört med krassliga gruppen upplevde en god arbets- förmåga. Andelen som tyckte att man hade bra livskvalitet var bland friska kvinnorna och bland friska männen , andelar som låg högre än bland de krassliga männen och kvinnorna. av kvinnorna och av männen och i den friska gruppen trodde att man med tanke på sin hälsa kunde arbeta i sitt dåvarande yrke . Bland de krassliga var det av kvinnorna och av männen. Andelen som under uppföljningsåret haft minst ett sjukfall , var i friska gruppen av kvinnorna och av männen och av de krassliga respektive . Då det mellan männen i den friska respektive krassliga gruppen fanns få signifikanta skillnader koncentreras jämförelsen på kvin- nornas förhållanden. Inga skillnader kunde konstateras Bland kvinnorna var det en större andel av de friska () som hade postgymnasial utbildning än bland de krassliga (). Vad gäller ekonomin ansåg av kvinnorna i den friska gruppen att man hade god eller mycket god ekonomi. Bland de krassliga kvinnorna var siffrorna . Bland de krassliga var det också en större andel, jämfört , som ansåg sig ha ansträngd eller mycket ansträngd ekonomi. Andelarna med fast eller tillfällig anställning var lika i de båda grupperna.