sou · GQB3122d3 · 2003-01-01 00:00:00 — hade önskat att Rikspoliskriminalpolisen inför EU- kommenderingen utarbetat rutiner för hur förstärkningarna skulle gå till. hade t.ex. kunnat organisera ett system med kontaktpersoner för polisförstärkningarna i varje polismyn- dighet. var däremot nöjd med arbetet under själva kommen- deringen. Då hade och i var sin kontaktperson på plats i . Det under- lättade arbetet med de akuta förstärkningarna under själva kom- menderingen. Planeringsstaben har konstaterat att förstärkningarna från Polis- myndigheten i fungerade väl. Därifrån anlände hela avdelningar och poliserna var indelade efter kompetens. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Diagram över händelser år 1997-2000 finns inte i detta pdf-dokument, enbart i den tryckta upplagan. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Diagram över händelser år 1997-2000 finns inte i detta pdf-dokument, enbart i den tryckta upplagan Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i finns inte i detta pdf-dokument, enbart i den tryckta upplagan Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i finns inte i detta pdf-dokument, enbart i den tryckta upplagan Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Problem uppstod däremot med och de problemen blev aldrig riktigt lösta. Den myndigheten hade, enligt planeringsstaben, inte någon kontaktperson som samordnade sin förstärkningsperso- nal. I stället ringde poliser från skånska polisområden till för att få upplysningar om vad de skulle få för arbetsuppgifter. lyckades arrangera så att det på länspolismästarens sekreta- riat i i fanns en kontaktperson. När väl poliserna anlände till visade det sig att i ändå inte hade gjort en inventering av sina poliser. Polis- myndigheten i fick efter de skånska polisernas ankomst till se över deras kompetens och därefter place- ra ut dem på lämpliga arbetsuppgifter. har berättat att de förstärkande poliserna från inte var i sans och balans efter Malmöhändelserna . De var på hugget, enligt henne. har sagt att i hade en befattningshavare som samordnade polisförstärkningarna och som till Stockholmspoliserna kunde förmedla vad som förväntades av dem i . i hade däremot till en början inte någon som kunde vidarebefordra information till de förstärkande poliserna. tror att detta var ett skäl till att de skånska poliserna uppvisade mycket större frustration över kommenderingen än vad t.ex. poliser från andra delar av landet gjorde. En avdelningschef har uppgett att han i sin avdelning hade poliser från flera olika polismyndigheter i . Han hade gärna sett att i sänt ut en kravspecifi- kation på de begärda förstärkningarna. Han har påpekat att vissa län tog ut poliser efter åldersprincip i stället för efter kompetens. Två av hans grupper, av totalt sju, bestod av personer med blandade erfarenheter. Det innebar att han hade svårt att bedöma avdel- ningens totala status. i hade observatörer under EU-kommenderingen. De skrev i sin rapport: När det gäller tillvaratagande av utomstående kompetens är det en underdrift att kalla det ett misslyckande Runt om från landet hade man skickat det bästa man hade i form av IMF (ingripande mot folkmassa)-utbildade personer. Dessa användes för platsbevakning som man satte in mindre tränade och mentalt förberedda poliser som insatsstyrkor. Hur många skador på kolleger detta orsakat är svårt att sia om, men vi kunde se flera exempel på ageranden där man gick över till att agera enskilt i stället för i grupp. Precis vad huliganerna vill uppnå då de lättare kan skada en polis. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i (Se vidare i det följande under rubriken vid ). tycker att med tanke på omständigheterna lyckades man bra med fördelningen av arbetsuppgifter, men han har också sagt att det alltid finns enskilda polismän som kan ha blivit placerade på en lägre tjänst än den som de hade kompetens för. hade gärna sett att i hade varit öppnare i informationen under Hydfors- gruppens arbete. Möjligheten att anpassa behovet och sammansätt- ningen på styrkorna begränsades, enligt , av att lämnade knapphändig information om strategi, taktik och övrig planering. Under hela planeringsperioden med start fick Hydforsgruppen inte någon klar bild av hur polismyndigheten hade planerat för polisförstärkningar. Än svårare blev det efter det att den reservstyrka som från början utsetts omvandlats till en förstärkning med uppgift att vara på plats i inför toppmötet. Säkerhetspolisens hotbilder blev dock en vägledning för Hydforsgruppen till vad i kunde tänkas behöva för förstärkningar. Planeringsstaben vid i uppdrog åt informationschefen att planera för den interna och externa informationen. Belastningen var, enligt polismyndighetens utvärdering, stor på informationsenheten. Allmänhet och företag ville till exempel veta om avspärrningar och trafik inskränkte rörelsefrihet och affärsverksamhet. Därtill kom mediernas och polisens egna anställdas krav på information. En informationsplan upprättades för i samråd med kommenderingschefen. Enligt planen skulle kommenderingsstaben snabbt gå ut till personal i yttre tjänst med viktig information under själva kommenderingen. I övrigt gav informationsenheten ut information kontinuerligt via anslag, ett antal publikationer och via Internet. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i Inom planeringsstabens funktion information planerades även för den utbildning som polismyndigheten skulle genomföra inför EU- kommenderingen. Funktionen leddes av poliskommissarien . Vi har i avsnitt 6.2.6.3, under , redovisat att Hydforsgrupp erbjöd samtliga polismyndigheter som berördes av EU-möten en sam- ordning av utbildningen inför ordförandeskapsperioden. Polishög- skolan föreslog en särskild utbildning för detta ändamål. Polis- myndigheterna svarade att de själva ville sörja för personalens ut- bildning. i var en av de myndigheter som avböjde Hydforsgruppens erbjudande. har följande förklaring till varför polismyndig- heten inte gick med på att skulle samordna utbildningen och utrustningen inför EU-mötena efter ungefär samma upplägg som inför 1992: Vi stod på en helt annan nivå (i utbildningen/vår anmärkning). Så det var ett måste inför . Det fanns liksom andra inslag rent hotbildsmässigt. Det var ju då besvärligt med fotbollshuliganer och annat. utarbetade i en skiss till en utbildningsplan. Den fastställdes av kom- menderingschefen och gällde för tiden till . En kompletterande utbildnings- order utfärdades för tiden den 5–. Utbildningen skulle leda till att divisioner och avdelningar skulle vara förberedda och samövade inför genomförandet av polisin- satserna under EU-mötena. Utbildningen skulle genomföras i fem etapper: x Utbildning för ett 20-tal instruktörer x Insatsutbildning och taktiskt uppträdande för 800 poliser i den egna polismyndigheten x Utbildning för specialenheterna där även piketer och ridande poliser från och inbjöds att delta x Särskild EU-utbildning och objektsorientering för divisioner och avdelningar under den 5– Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i x Praktiska övningar och särskilda genomgångar med en slut- övning och en särskild information Den praktiska utbildningen skulle genomföras före och mötesveckan. Samtliga poliser i EU-kommen- deringen skulle få den senaste informationen om till exempel hotbilderna. Utbildningsplanen följdes i stora drag. Totalt satsades närmare från polismyndighetens sida. Av de 800 poliser som skulle få insats- och taktikutbildning genomgick 580 utbildningen. De poliser som var på plats i den 5–fick utbildning. Poliser som anlände efter fick en halv dags utbildning. De som kom först fick inte någon utbildning eftersom situationen var sådan att polisinsatser pågick och de behövdes för olika arbetsuppgifter. Den inplanerade slutövningen inställdes för många poliser. Det innebar till exempel att piketpoliserna från och inte fick tillfälle att öva tillsammans. höll polismyndigheten utbildning i ingripande mot folkmassa, IMF, för de egna specialenheterna med piketpoliser, ridande poliser och hundförare. Poliskommissarien var angelägen om att utbildningen skulle genomföras innan fot- bollssäsongen började. Insatserna i samband med matcherna skulle nämligen ge poliserna ytterligare träning. Under utbildningen note- rade poliserna avsaknad av väsentlig skyddsutrustning och önske- mål om kompletteringar lämnades till polisledningen (se vidare i det följande under . i kallade piketerna i och till utbildning och träning . Det visade sig att de kunde inställa sig först , dvs. först i själva kommenderingsveckan. Polisledningen i kallade då samtliga piketbefäl till möte med genom- gång av upplägget, utdelning av kartor och information om under- rättelser. En del poliser från och som skulle anlända anlände till senare än andra förstärkande poliser. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i De kunde inte komma loss på grund av uppgifter i den egna polis- myndigheten. Det innebar att de missade delar av information och träning. i försökte kompensera bristen genom att anordna utbildning vid andra tillfällen. Synpunkter på utbildning och information Avdelningschefen , i län, ut- brast när utbildningen i fördes på tal: Total katastrof vill jag påstå! Han anlände tillsammans med de förstärkande Örebropoliserna till . De välkomnades av kom- menderingschefen och informerades bland annat av polismyndig- hetens kontaktgrupp, de sex poliserna som hade dialog med de organisationer som skulle demonstrera i . Örebropoliserna fick besked om att de svarta polisiära en- heterna, med anspelning på färgen på uniformerna, inte skulle synas i . uppfattade att under i skulle poliserna klä sig i ljusblå skjortor och promenera två och två på och angränsande gator. och en del av onsdagen upprepade polismyndig- heten samma ljusa bild av hur de ville att EU-kommenderingen skulle gestalta sig. har berättat att när polismyndig- hetens kriminalunderrättelserotel informe- rade om hotbilden gav den en motsatt bild. tror att många av hans kolleger till en början inte förstod innebörden i kriminalunderrättelserotelns budskap. De var så påverkade av den bild som förmedlats dagarna före, dvs. att kommenderingen skulle gå att klara i en anda av Goa-gubbar. Två andra Örebropoliser har berättat att fick de information om att det skulle bli en solskenskommendering. En av dem har sagt att kriminalunderrättelserotelns information om hotbilden borde ha förmedlats av . Det blev svårt att ta till sig uppgiften om att hotbilden låg på 4 på en skala 1–5 med tanke på att en helt annan bild hade getts dagarna före. De två Örebropoliserna ansåg dock att kriminalunderrättelse- rotelns information var bra. Det var t.ex. första gången de fick höra talas om Ya Basta och om hur dess organisation genomförde sina inträngningsaktioner. Av våra intervjuer har framgått att de poliser som deltagit i kri- minalunderrättelserotelns information om hotbilderna vid träffar Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i anordnade tiden den 5–var nöjda. De fick en redogörelse som för en del var en bekräftelse på vad de själva inhämtat om eventuella hot under . Andra, som de två Örebro- poliserna, fick en uppfattning om vad som eventuellt skulle kunna hända. saknade den utbildning som polismyndigheten hade utlovat. Han var ställföreträdande avdelningschef till avdelnings- chefen . Efter informationen om hotbilden diskute- rade de två befälen tillsammans med sina poliser hur de skulle an- passa utbildning och träning, eftersom de tyckte att den som Polis- myndigheten i erbjöd inte var tillfredsställande. Avdelningen bestod av förstärkande poliser från , , , , och . Polismyndigheterna hade haft olika urvalsprinciper till kom- menderingen i . Från ett län deltog trafikpoliser, ett par län hade skickat poliser ur sina insatsgrupper. Det innebar att kompetensen inom avdelningen varierade. De två Örebropoliserna har berättat att avdelningen insåg att den behövde mycket praktisk träning för att bli samkörda. Det var också ambi- tion, men han fick nej från högsta instans enligt vad en av dem berättat. Avdelningen skulle följa den uppgjorda utbildningsplanen. Tillsammans med avdel- ningens gruppchefer resonerade han igenom vad den höga hot- bilden på nivå 4 innebar. De kom fram till att avdelningen behövde träna kommandon eftersom polismyndigheterna i har skilda kommandospråk. var efter EU-kommenderingen nöjd med att till slut lyckades utverka den extra träningen : Det visade sig sedan när vi sattes in i de skarpa uppgifterna att det var en förskräcklig tur att vi körde de här timmarna på onsdags- kvällen. I polisförbundets utvärderingsenkät om EU-kommenderingen, Kaos, framkommer att hälften av poliserna saknade utbildning för de arbetsuppgifter de fick. Även i våra intervjuer har många sagt att poliser som tjänstgjorde under kommenderingen saknade lämplig utbildning. Många har påpekat att utbildning och kompetens såg olika ut bl.a. beroende på i vilken del av landet man arbetar som polis. Befäl inom polismyndigheten har berättat att information och utbildning inför kommenderingen inte räckte för att skillnader i kompetens skulle utjämnas. En avdelningschef inom specialen- Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i heterna har sagt att den lilla utbildning som föregick kommende- ringen kom alldeles för sent och hade fel innehåll. Flera har framfört att de saknade samordnade övningar. Inom piketpolisen i ville man få tid för samordning av specialenheterna från , och , men den gavs inte. Diskussioner om den gemensamma taktiken har också efterlysts. De ridande poliserna har konstaterat att polismyndigheterna i och använder hästar och hundar på olika sätt i polisinsatser. Det var därför viktigt att få träna tillsammans och med piketpoliserna, men några samövningar genomfördes inte. De har också framfört att de saknade en genom- tänkt strategi för kombinationen häst-hund-fotfolk. Hälften av poliserna i kommenderingen fick i förväg inte information om vilka arbetsuppgifter som väntade. En del av dem som hade fått sådan information fick vid ankomsten till helt andra arbetsuppgifter. Flera poliser utbildade i ingripande mot folkmassa hade fått besked om att det var den typen av arbetsupp- gifter de skulle få i . Det gällde bl.a. ordningspoliser från , de s.k. Deltaenheterna. Många av dessa fick i stället bevaka . Många poliser har förvånats över att polisledningen i förmedlade bilden av att kommenderingen skulle genom- föras utan att några oroligheter skulle inträffa. Några tycker att polisledningen i sin information gav ett naivt intryck när de beskrev att skulle med hjälp av de sex kontakt- poliserna och 30–40 poliser i blå skjorta och lågskor. Poliser från förstod inte hur ledningen kunde hävda att underrättelse- läget var gott. De hade erfarenhet från Ekofin- mötet i före Göteborgsmötet. Kommenderingsledningens synpunkter på utbildningen har sagt att han utgick från att poliser från de för- stärkande myndigheterna var bättre utbildade än vad de vid kom- menderingen visade sig vara. hade hållit 80 EU-möten i landet. Göteborgsmötet låg sist. läste protokoll med utvärderingar från de olika mötena och konstaterade att flera polismyndigheter, bl.a. de i och Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i , genomfört utbildning i ingripande mot folk- massa. fick intrycket att standarden var ganska god. Han anser vidare att förutsättningarna för Göteborgsmötet skilde sig från de övriga mötena i landet. I skulle ett par tusen poliser ingå i kommenderingen till skillnad från de övriga EU-mötena där det handlade om ett hundratal. Med ett så stort antal poliser som vid toppmötet i ansåg att det var omöjligt att låta poliserna vara delaktiga i planeringen. Därmed hade de inte heller lika stora möjligheter att påverka sin arbetssituation som de hade haft vid de andra EU-mötena. Detta kan ha påverkat många polisers besvikelse på kommenderingen. hade helst velat arbeta ännu mer efter ett militärt ledarskap än vad som var möjligt, just med tanke på att det var så många poliser som skulle ledas. Det kräver, enligt , en ordentlig styrning. I planeringsstaben upprättades förslag på hur poliserna skulle vara utrustade under EU-kommenderingen. Kommenderingschefen an- gav i kommenderingsorder 100 vilken utrustning som poliserna skulle medföra. Ordern sändes till de förstärkande polismyndigheterna. Av den framgår att blå skjorta modell 92 med slips och regnställ skulle all polispersonal ha med sig till . Kommenderingschefen preciserade också vad varje division och avdelning skulle bära för utrustning. För några avdelningar gällde tvådelad insatsklädsel, heltäckande bomullsunderställ och båt- mössa. En avdelning skulle klä sig i daglig tjänstedräkt, en annan i civil vårdad klädsel. Kommenderingschefens beslut innebar också att all uniformerad polispersonal skulle medföra kroppsskyddsutrustning till kommen- deringen. I en sådan ingick följande: hjälm modell 92 eller senare modell, lätt brandskyddsväst, skyddshandskar, suspensoar, ben- skydd, kängor, skyddsgasmask, reflexväst och vit batong. Den personal som anlände till kommenderingen i från andra polismyndigheter saknade i flera fall den utrustning som kommenderingschefen krävt att den skulle ha. Det innebar att i fick göra kompletteringar när de förstärkande poliserna anlände. Flera poliser saknade bland annat suspensoarer, bomullsunderställ, särskilda overaller, brand- luvor, kängor och skyddshandskar. Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i i gjorde en inventering av de egna polisernas personliga utrustning och köpte in bland annat kroppsskydd, overaller, hjälmar och verktyg. beställde också 90 bussar och ett antal staket- vagnar. fick av Försvarsmakten också disponera kasernbyggnader inom för att kunna klara boendefrågan för de poliser som anlände utifrån. Synpunkter på den personliga skyddsutrustningen Poliskommissarien har påpekat att polisens utrust- ning i form av tekniska hjälpmedel och skyddskläder är en ständigt aktuell fråga inom polisväsendet. Inför i tog polismyndighetens piketpolis återigen upp diskussionen om sin utrustning. Hans Lippens gjorde en behovsinventering. Inför fotbolls fick polisen en uppsättning med personlig skyddsutrustning, en väska som bland annat innehöll brandluva, benskydd, skyddsväst, suspensoar och handskar. Piket- polisen fick även en overall. Utrustningen hade sina brister och behövde med tiden kompletteras och delar av den bytas ut mot nyare och säkrare skydd, enligt Hans Lippens. Hösten , efter studiebesöket under fotbolls hos den belgiska polisen, framförde Hans Lippens önskemål till om förbättringar av den svenska polisens skyddsutrust- ning. Han avvisade kraven med motiveringen att det inte behövdes, polisen hade skyddsutrustning. Efter flera samtal med polisledningen lyckades Hans Lippens utverka komplettering av utrustningen. Han erbjöd sig att ombesörja kompletteringar även åt piketpolisen i och . De avböjde, men ångrade sig när de anlände till under kommenderingsveckan, har Hans Lippens be- rättat. Med hjälp av tur och kontakter utrustades de med likvärdig utrustning. Piketpolisen och delar av de övriga specialenheterna utrustades därmed med bland annat nya axelskydd, armbågsskydd, underarmsskydd och suspensoar samt hockeybyxor som är vadde- rade och skyddar låren. Hans Lippens har beklagat att utrustningen inte gick att få fram tidigare eftersom poliserna hade behövt träna med den inför en stor kommendering som EU 2001. har han för- ståelse för att beslutet dröjde. Det var en stor utgift. Utrustningen är individuell och används även i det vardagliga arbetet och frågan Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i om vem som skall betala uppstår. Skulle i som ansvarig för kommenderingen betala eller skulle utgiften budgeteras , frågade sig Hans Lippens. Han förstod också att därtill kom att polisledningen inte ville se sin polis på gatan till tänderna. Synpunkter på de förstärkande polisernas skyddsutrustning Poliskommissarien , ställföreträdande chef för spe- cialenheterna, noterade att poliser som kom från andra polis- myndigheter till EU-kommenderingen i vissa fall saknade utrust- ning: Man kom i lågskor och bevisligen finns det både kängor och kroppsskyddsutrustning runt om på polismyndigheterna. Han har berättat att 600–700 skyddsställ med batong fick polis- myndigheten skaffa fram åt de anländande poliserna. Poliser som anlände till under själva mötesdagarna och som inte hade med sig egen skyddsutrustning hade Polismyndig- heten i små möjligheter att utrusta. , planeringsstaben, har berättat att ett möte hölls med kommenderingsledningen, staben och polisförbundets huvud- skyddsombud inför utfärdandet av kommenderingsorder 100. Hon har påpekat att huvudskyddsombudet var ense med kommende- ringsledningen om den skyddsutrustning som föreskrevs inför kommenderingen. i köpte in 90 bussar för trans- port av personal och omhändertagna. Inom polismyndigheten framförde chefer, däribland Hans Lippens, önskemål om att inrätta en särskild transportenhet. Den skulle föra bort gripna och om- händertagna. Kommenderingsledningen hörsammade inte önske- målet utan polisavdelningarna själva skulle sörja för transporten. Hans Lippens har beskrivit vilka olägenheter det skapade. Vid ordningsstörningar måste befälet under pågående insats avdela flera poliser till en transportenhet. Hans Lippens har sagt att det var helt vansinnigt. Han fick en känsla av att kommenderingsled- ningen inte ville planera för polisinsatser där några skulle omhän- dertas eller gripas. Han hade intrycket av att ledningen kunde tänka Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i sig att tänja på gränserna och tillåta ganska mycket innan det var dags för ingripanden i folkmassa. , insatschef vid bl. a. insatsen mot Hvitfeldtska gymnasiet, har påpekat att behov av transportenhet i kommende- ringen var av stor vikt. Resultatet blev att poliser som borde ägnat sig åt att reda upp ordningsstörningar i stället fick vänta på trans- port av de omhändertagna eller gripna. , insatsledare för piketpolisen i i , var också bekymrad över bristen på transport- fordon. Han har påpekat att väntetiderna medförde att konfronta- tionerna på platsen ökade eftersom flera poliser blev uppbundna av att vakta de gripna. Stockholmspiketen fick dessutom uppleva att bristen på transportfordon ledde till fritagningsförsök av de gripna/ omhändertagna. i har berättat att vid insatsen mot Hvit- feldtska gymnasiet medförde väntan på transport att demon- stranter/ockupanter hann förbereda sig för nya aktioner genom att reorganisera och beväpna sig. Samordnaren för specialenheterna och avdelningschefen är kritisk till att polismyndigheten inte hade några reservplaner för hur man skulle klara av att hantera ett stort antal gripna och omhändertagna. Han har också påpekat problemet med kravet på dokumentation av poliser i ingripandeverksamhet: Bara en sådan sak som dokumentation! Hur farao kan man begära att exempelvis en polis som har varit ute och slagits ska kunna gå in sedan och sätta sig och göra en fullgod anmälan (---) Hur ska man kunna skriva en anmälan eller ett förhör eller någonting, som ska vara hållbart hela vägen, ända upp till HD (). Hans Lippens tog vid med återigen upp behovet av polisfordon som bättre kan stå emot åverkan vid oroligheter. Hans Lippens har under sina studieresor sett tyska, holländska och danska polisfordon som används vid större folk- samlingar. I samband med fotbolls hade en kollega till Hans Lippens egenhändigt tillverkat fönsterramar och förstärkt fönsterrutorna med plexiglas i ett antal bilar. Men dessa har senare bytts ut mot andra och behovet av mer motståndskraftiga bilar, helst civila, var stort vid en kommendering som EU 2001, enligt Händelserna i samband med Europeiska rådets möte i vad Hans Lippens framförde till .