sou · GQB373 · 2003-01-01 00:00:00 — (1988) Equivalence Scales, Well-being, Inequality, and Poverty: Sensitivity Estimates Across Ten Countries Using the Income Study () Database, Review of Income and Wealth, 34, 115–142 Bojer, H. and , J. (1999) Equivalence Scales and the Welfare of Children, Review of Income and Wealth, 45, 531– 534 Burkhauser, R., Smeeding, T. M. and , J. (1996) Relative Inequality and Poverty in and the Using Alternative Equivalence Scales, Review of Income and Wealth, 42, 381–400 Citro, C. and , R. (1995) Measuring Poverty. A New Approach, Coulter, F., A.E., Cowell, F. A. and . (1992) Equivalence Scale Relatives and the Extent of Inequality and Poverty, , 102, 1067–1082 Dalaker, J. (2001) Poverty in the : 2000, , Current Population Reports, , P 60–214 (1984) En bok om fattigdom, , Student- litteratur. (1987) av stagnerande realinkomster, : , Levnadsförhållanden Rapport 54 (2000) Poverty in : Changes , Profile and Dynamics i , B. and , P.J. (redaktörer) Poverty and Low Income in the Nordic Countries, Adershot etc: Ashgate , B. and Palmer E. (1997) Changes in Swedish Inequality: A Study of Equivalent Income in , P., , B and Palmer, E. (eds) Changing Patterns in the Distribution of Economic Welfare, : , B. och Palmer, E. (2001) 90-talets inkomstklyftor - hur och varför de ökade, Ekonomisk Debatt, 29, 487-498 , B, , M. och Palmer, E (2001) Economic Well-being of Children in the Deep Swedish Recession of the 1990s. , E (1959) Promemoria angående en konsumtionsen- hetsskala för jämförelser mellan olika hushållstyper (stencil) citerad av Järnek (1971) , , P and , . (1993) Ranking Income Distributions when Needs Differ, Review of Income and Wealth, 39, 337–356 Järnek, M. (1971) Studier i hushållens inkomstförhållanden – 1964, : Studier utgivna av i Pollak, R.A. and , T.J. (1979) Welfare Comparisons and Equivalence Scales, , 69, 216–21 Radner, D. (1997) Noncash Income, Equivalence Scales, and the Measurement of Economic Well-Being, Review of Income and Wealth, 43, 71–88 SOU 1955:29 Samhället och barnfamiljerna Szebehely, M., , J och , O. (2001) Funktionshinder och välfärd, , Kommittén Välfärdsbokslut/SOU 2001:56 (1998) Poverty and Assets in , Review of Income and Wealth, 44, 215–228 , B. M.S. and , N. (1988) Household Cost Functions and Equivalence Scales, , 23, 193–210 Allmänhetens åsikter om miniminivåer och konsumtionsenhetsskala – en empirisk studie Olika underlag kan användas när miniminivåer och konsumtions- enhetsskalor ska läggas fast. Det finns i många länder en tradition att låta expertbedömningar vara viktiga, och ofta utnyttjas information om faktisk konsumtion. Ytterligare en typ av underlag är studier av allmänhetens åsikter, och det är utförandet av en sådan studie och dess resultat som denna korta uppsats handlar om. Det har tidigare genomförts några studier av allmänhetens åsikter om miniminivåer i . En grupp av sociologer vid har studerat allmänhetens åsikter om vilka kon- sumtionsvaror och aktiviteter som respondenterna anser vara viktiga. I dessa har de tillfrågade ombetts bedöma om vilka givna varor, tjänster och aktiviteter som är nödvändiga. Utifrån resulta- ten är det möjligt att kartlägga vem som har det dåligt ställt, det vill säga personer som saknar flera av de varor, tjänster och aktiviteter som allmänheten anser är nödvändiga, se t.ex. Halleröd (1997). Den här beskrivna metoden leder dock inte fram till minimi- nivåer uttryckta som ett antal kronor, och heller inte till konsum- tionsenhetsskalor. Ett alternativ, vilket följs här, är att direkt efter- fråga denna typ av information från respondenterna. En sådan studie genomfördes , se Aguilar och (1988). I denna ombads respondenterna uppge lämpliga nivåer för väg- ledande socialbidragsnormer. Eftersom frågorna utformades så att belopp efterfrågades för ensamstående respektive par av samboende vuxna respektive barn av olika åldrar var det möjligt att från svaren få fram konsumtionsenhetsskalor. I den studie som återges här har samma angreppssätt använts, och frågorna är i stort sett desamma. Därigenom är det möjligt att få en bild av om allmänhetens åsikter har förändrats över de som ligger mellan studierna, och i så fall hur detta har skett. Ett skäl att förvänta sig att åsikterna har ändrats är att den genomsnitt- liga disponibla inkomsten var något högre än , vilket kan ha lett till att vad som anses som lämplig nivå för socialbidrags- normerna har ökat. Dessutom har den befolkning som besvarat frågorna förändrats genom att unga vuxna kommit till, medan äldre kohorter lämnat den population som ombads svara på frågorna. Liksom i undersökningen som genomfördes gavs respon- denterna information om grundläggande egenskaper i social- bidragssystemet i syfte att få ett mer reflekterat svar från respon- denten. Den text som lästes upp för respondenten löd: kommer några frågor som handlar om socialbidrag (försörj- ningsstödet). Frågeställare är forskare vid , . Om en person eller familjs in- komster inte räcker till kan man få socialbidrag (försörjningsstöd) upp till en viss nivå. Det görs alltid en individuell prövning, och det finns en norm för vad som skall anses som skäligt. Det går t.ex. inte att få socialbidrag om man frivilligt avstår från att (förvärvs) arbeta. fick av landets hushåll socialbidrag. Cirka en tredjedel av hushållen som fick socialbidrag var barn- familjer. I genomsnitt fick varje socialbidragshushåll för uppehälle och hyra. Pengarna skall räcka till livs- medel, kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa och hygien samt dagstidning, telefon och tv-avgift. Däremot ingår inte hushållsel, arbetsresor, hemförsäkring, läkarvård, akut tandvård, glasögon samt medlemskap i fackförening eller arbetslöshetskassa. (Om det finns särskilda skäl kan beloppet beräknas till en annan summa.) Efter denna inledningstext ställdes följande frågor: Hur mycket anser Du att man bör ha att leva på – från inkomster och socialbidrag – sedan skatt och hyra är betalda? Ensamstående vuxen kronor/månad? Hur mycket anser Du att man bör ha att leva på – från inkomster och socialbidrag – sedan skatt och hyra är betalda? Gifta eller samboende par (utan barn) kronor/månad? Hur mycket bör den som söker socialbidrag få som tillägg för barn utöver barnbidraget? (Barnbidraget är för 1 barn, för 2 barn, för 3 barn och för 4 barn.) För barn 0–kronor/månad Hur mycket bör den som söker socialbidrag få som tillägg för barn utöver barnbidraget? (Barnbidraget är för 1 barn, för 2 barn, för 3 barn och för 4 barn.) För barn 7–kronor/månad? Hur mycket bör den som söker socialbidrag få som tillägg för barn utöver barnbidraget? (Barnbidraget är för 1 barn, för 2 barn, för 3 barn och för 4 barn.) För barn 15–kronor/månad? Dessutom ställdes en fråga för att utröna om respondenterna ansåg att beloppet per barn skulle påverkas av om det finns flera barn i familjen. Bör bidragstagarna få lika mycket per barn om det finns fler barn i familjen? 1.Ja, man bör få lika mycket för varje barn. 2.Nej, man bör få mindre belopp per barn för varje ytterligare barn. 3.Nej, man bör få mer per barn för varje ytterligare barn. De flesta svaren 1985 angav belopp för vuxna personer som var klart högre än vad som då var aktuellt i olika svenska miniminivåer. T.ex. var medianen vad gäller beloppet för en vuxen högre än budgetförslag. Svaren varierade dock. Så många som av respondenterna angav belopp för ensamstående som var lägre än vad som mot- svarade budgetförslag när det gäller ett hushåll med en vuxen, medan motsvarande andel var när det gäller talen för par utan barn. Och ser man till svaren för barn visade det sig att flertalet faktiskt var lägre än rekommendationer. Studien genomfördes som en del av undersökning SCB frågar , vilken bygger på att flera kunder delar på frågeutrymmet för ett gemensamt urval med vissa gemensamma bakgrundsvariabler. Undersökningspopulationen är alla i folkbokförda per- soner som fyllt 18 men ej . Som urvalsram har SCB:s register över totalbefolkningen (RTB) använts. Urvalet för SCB frågar omfattar totalt 2 023 personer. Vid urvalsdragningen har en indelning skett i urvalsstrata efter kön och fem olika ålders- klasser (18–, 25–, 35–, 50–och 65–). Inom strata har ett obundet slumpmässigt urval dragits. Undersökningen genomfördes med datorstödda telefoninter- vjuer av . Samtliga personer i urvalet fick ett introduktionsbrev med en kort beskrivning av undersökningen. Här fanns information om att urvalspersonens svar är skyddat av sekretess och att ingen kan se vad en enskild deltagare har svarat. Telefonnumret till urvalspersonen fås via . I de fall telefonnumren inte kommit SCB tillhanda pga. saknade eller hemliga telefonnummer har ett särskilt sökbrev med till- hörande svarskuvert gått ut till urvalspersonen. I detta speciella brev ombads urvalspersonen att skicka in uppgiften om telefon- nummer samt lämplig tid för uppringning. Urvalspersonen har också kunnat ringa SCB personligen. Personer som inte kunnat spåras genom telefonnummer eller brev har sökts via kontakt med folkbokföringen (flyttade personer), (för uppgift om eventuell arbetsgivare) samt mobiltelefonbolag. Intervjuerna genomfördes till . Resultatet av fältarbetet återges i tabell 1. Den visar ett förhållandevis högt bortfall eftersom svarsfrekvensen stannade vid . Största skäl till bortfall var att respondenten inte kunde anträffas, medan vägrarnas andel var något lägre. Det för- hållandevis stora bortfallet innebär att resultaten lämpligen bör be- handlas med försiktighet. Vid resultatredovisningen har de olika parametrarna skattats genom uppräkningar från varje strata, dvs. till varje svar finns en vikt. Tabell 1 Resultat av fältarbetet för undersökningen av allmänhetens åsikter om miniminivåer - därav Ej anträffade 4.Resultat om förändringar i allmänhetens åsikter om miniminivåer För de olika frågorna redovisar vi medianvärden i tabell 2. Median- värden är att föredra framför medelvärden eftersom ett litet antal svar kan vara orealistiskt låga respektive höga i denna typ av frågor. I en sådan situation kan en enda respondents svar ha en mycket stor påverkan på de redovisade medelvärdena medan detta inte är förhållandet för medianen. I tabell 2 återges även motsvarande värden från undersökningen 1985 uppräknade med konsumentpris- index. Tabell 2 Svar på frågor 1985 och 2001. Svar från hela undersökningsgruppen. Medianer uttryckta i penningvärde för november/ 2001 index (1985=100) En första kommentar som kan göras angående innehållet i tabell 2 är att alla medianvärden för är angivna i s.k. runda tal. I denna typ av frågor är det vanligt att respondenten svarar med jämna hundratal eller till och med tusental. Detta tillsammans med bortfalls- och urvalsproblematiken innebär att små skillnader mellan de två undersökningarna inte behöver stå för verkliga skill- nader. Med ovanstående reservation i baktanke följer ändock kommen- taren att svaren för , vad gäller vuxna, står för en högre köpkraft. Det finns även ett förhållande som talar för att allmänhetens åsikter om lämpliga socialbidragsnormer har ökat mellan de två studierna. Vid undersökningen för , men inte den för , gavs respondenterna en preciserad instruktion om vilka utgifter beloppen skall täcka. Detta gjordes i syfte att göra svaren jämförbara med de nu gällande vägledande normerna för socialbidrag/försörjningsstöd. Som framgår av beskrivningen i av- snitt 2 lästes det upp för respondenten att det i beloppet inte ingår hushållsel, arbetsresor, hemförsäkring, läkarvård, akut tandvård, glasögon samt medlemskap i fackförening eller arbetslöshetskassa. Ökningen av medianen för vuxna redovisad i tabell 2 uppgår till . Beräknat på årsbasis blir det en ökning om vilket är ungefär lika mycket som hushållens realinkomster stigit i genomsnitt . När vi ser på talen för barn går förändringen mellan åren dock i motsatt riktning. Svaren står för en lägre köpkraft än de för . Men för att få fram konsumtionsenhetstal för barnfamiljer krävs att vi adderar tal för de vuxna med tal för barn. Gör vi detta för några typfamiljer finner vi att mediansvaren är uppseende- väckande lika de två undersökningsåren. För en vuxen med ett barn i åldern 0–blir talen 5 977 respektive 6 000, och för par med tre barn (alla med olika ålder) är värdena 13 009 respektive 12 500. Det verkar alltså som om allmänhetens åsikter om köpkraftsnormer för barnfamiljer inte förändrats . Tabell 3 Konsumtionsenhetsskalor implicerade av svar på normbelopp . I tabell 3 redovisas de konsumtionsenhetsskalor som respondenter- nas svar implicerar. Varje respondents svar implicerar en konsum- tionsenhetsskala, och de har alla beräknats genom att sätta en ensamstående vuxen till 1,0. Därefter redovisar vi medianen för båda undersökningsåren. Konsumtionsenhetstalet för par var 1,67 vilket då var så gott som identiskt med vad som implicerades av budgetförslag (det var 1,65) och talet 2001 är mycket nära. Konsumtionsenhetstalen för barn var genomgående lägre än vad som implicerades av budgetförslag, och hade sjunkit . Medan konsumtionsenhetstalen för barn ökade monotont med barnets ålder i studien av finns en sådan ökning endast för de äldsta barnen. När resultaten om åsikter om konsumtionsenhetstal för barn diskuteras är det lämpligt att även redogöra för hur respondenterna besvarade frågan om konsumtionsenhetstalen för barn skall på- verkas av hur många barn som finns i hushållet. Det visade sig att en knapp majoritet () angav att beloppen skall vara obe- roende av hur många barn som finns i familjen. De som angav att beloppen bör minska med antal barn var inte fler än . angav att beloppen bör öka med antalet barn, och lika stor var andelen som angav alternativet att de inte visste vad de skulle svara på frågan. 5.Resultat om skillnader i uppfattning inom befolkningen Studien genomförd för undersökte i vilken utsträckning svaren varierade inom befolkningen. Även om viss variation kunde beläggas, var ändock huvudintrycket att allmänhetens åsikter var tämligen homogena. Här kommer vi att undersöka om mot- svarande även gäller för svaren års undersökning. Tabell 4 Svar på frågor 2001. Svar från olika befolkningsgrupper. Medianer uttryckta i penningvärde för november/ I tabell 4 redogörs för medianvärden för respondenter som tillhör olika befolkningsgrupper. Fyra uppdelningar görs: efter kön, familjetyp, ålder och arbetskraftsstatus. Även i denna undersökning är huvudintrycket att befolkningens åsikter är synnerligen homo- gena. Börjar vi med kön, finner vi att mediansvaret från kvinnor angående belopp för vuxna är något lägre än från män. Men beloppen för barn varierar inte efter respondentens kön. Även uppdelningen efter familjetyp visar på liten variation. Något mer av variation finns när vi betraktar respondentens ålder. Även om t.ex. respondenter i åldern 50–gav högre belopp än respondenter i åldern 18–24 är variationen ganska liten. Större är skillnaderna när det gäller belopp för barn. Här finns de högsta talen bland respondenter i åldern 25–, de lägsta bland respondenter i den äldsta åldersklassen. Slutligen kan noteras att arbetslösa och studenter tenderar att ange något lägre belopp än sysselsatta personer. Tabell 5 Konsumtionsenhetsskalor implicerade av svar på normbelopp . Svar från olika befolkningsgrupper. Tabell 5 visar konsumtionsenhetstal för grupper av personer som tillhör olika kategorier. Åter är huvudintrycket att dessa är anmärkningsvärt lika för de olika kategorierna. främst bland konsumtionstalen för barn, och här är särskilt uppdelningen efter respondentens ålder intressant. För de två äldre kategorierna barn angav respondenter i åldern 25–de högsta konsumtionsenhetstalen, och sedan sjunker dessa monotont med respondentens ålder. Variationen är betydande eftersom det högsta beloppet är dubbelt så högt, eller mer än dubbelt så högt som det lägsta beloppet. Från undersökningen av allmänhetens åsikter om miniminivåer (exklusive bostadskostnaderna) och dess motsvarighet för kan några slutsatser dras. En första slutsats gäller konsum- tionsenhetstal enligt allmänhetens åsikter. Sätts konsumtions- enhetstalet för en vuxen till 1,0 är motsvarande tal för två vuxna 1,62 enligt medianen för allmänhetens svar . Talen för barn 0–6, 7–14 respektive 15–18 är 0,33, 0,33 respektive 0,40. Enligt all- mänhetens åsikter finns det alltså en tendens till att konsum- tionsenhetstalen ökar med barnets ålder. En andra slutsats är att förändringar i allmänhetens åsikter ter sig som små. Det finns visst underlag att hävda att normbeloppen för hushåll utan barn har ökat något, så att de motsvarar en något högre köpkraft. Motsvarande är dock inte fallet för hushåll med barn. Vi har även redovisat resultat som antyder att konsumtionsenhetstalen för barn har sjunkit mellan undersökningarna. Även om skillnader i uppfattning om normnivåer och konsum- tionsenhetsskalor kan beläggas i den svenska befolkningen är ändock ett huvudintryck att åsikterna i huvudsak är homogena. Det undantag som kan vara värt att lyfta fram är konsumtions- enhetstalen för barn. Dessa varierar med respondentens ålder så att de högsta talen finns i svaren från personer 25–, de lägsta bland personer 65–. Aguilar, R och , B. (1988) Public Opinion about Social Assistance in , , 16, 251–276 Halleröd, B. (1997). Fattigdom och materiell deprivation: En empirisk analys. i , J & L Häll, L (red.) Välfärd och ojämlikhet i 20-års perspektiv 1975–1995, Statistiska central- byrån, Rapport 91 Budgetunderlag 2003–2005 för , SCB 2002- 02-22 on Income Statistics for EU member States – Final Report. PM till manual för EU-SILC, Commission of Communities, , , United Nations and . System of National Accounts 1993 on Household Income Statistics. Final Report and Recommendations. FN (1977). Provisional guidelines on statistics of the distribution of income, consumption and accumulation of households om ekonomiskt bistånd, , 2000 Förbättrad hushålls- och bostadsstatistik i stället för FoB. MIS 1988:3 Familj och hushåll, civilstånd och sammanboende – Riktlinjer för terminologi, definitioner och kvalitetsredovisning. MIS 1999:1 Familj, civilstånd och sammanboende – Terminologi och definitioner. SOU 1965:32 Höjd bostadsstandard. Betänkande avgivet av bo- stadsbyggnadsutredningen SOU 1984:36 delbetänkande, del 2 SOU 1997:19 Bättre information om konsumentpriser SOU 2001:34 Behovet av ekonomisk statistik. Delbetänkande 1 från utredningen om översyn av den ekonomiska statistiken Inkomsten av eget hem. Tekniskt underlag till den Fördelningspolitiska redogörelsen, bil 4, prop.1996/97:1. Fördelning av realjusterade inkomster –1994 Disponibel inkomst och inkomst av eget hem. Förslag till definitioner att använda i den officiella fördel- ningsstatistiken. Varför är byggvaror dyra i och maten billig i ?