sou · GQB3122d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Mellan 700 och 800 poliser av förstärk- ningen från länspolisförvaltningarna var avsedda för deltagande i insatser för säkerställandet av den allmänna ordningen. Vid varje länspolisförvaltning utsågs avdelningschefen för ordnings- och järnvägspolisen som chef för de utsända poliserna från respektive region. Därutöver utsågs såsom ansvarig för organisation och ledning av ordningspolisen representanter från polisens distrikts- och stadsledningar. Vid polisförvaltningen i utsågs en förbindelseofficer för varje enskild länspolisförvaltning. 2.Ytterligare 1 050 poliser från säkerhetstjänsten, förstärkta med 380poliser från andra polisenheter avdelades för att ansvara för delegaternas säkerhet och deras hotell liksom konferenscentrat och andra mötesplatser. 3.Besättning till sex helikoptrar från Polisflygtjänsten. 4.Några tiotal specialtränade polismän – skarpskyttar, pyrotek- niker, sambandstekniker, tolkar etc. Demonstrationer vid internationella möten Polisens personliga utrustning och annan utrustning Vi har endast haft tillgång till mycket begränsad information av- seende polisernas personliga skyddsutrustning och annan utrust- ning. Av tillgängligt material i polispresidentens rapport framgår att polismännen bl.a. hade tillgång till kravallskyddsuniformer med lårskydd, skottsäkra västar, kravallhjälmar med visir, skottskydds- utrustning, batong, tonfabatong och tårgasgranater. I samma rapport konstateras det att alltför få poliser hade haft tillgång till kravallskyddsuniformer. Polisen hade sex stycken vattenkanoner till sitt förfogande. På två av dessa fanns inget skydd för poliserna. Man använde även tår- gas under insatserna. Polisen använde inte s.k. impact ammuni- tion i samband med insatsen vid kongresscentrum. Frågan har diskuterats efteråt men inga beslut har fattats om att polisen skall tillåtas att utnyttja sådana. I polispresidentens utvärdering framhålls att polisen var tvungen att låna viss utrustning från andra myndigheter. Det handlade främst om lån från åt , organisationscentrum samt fångvårdsdetalj av fordon för transporter av delegater respektive gripna aktivister. Därutöver lånade polisen 13 000 gasmasker från försvarsministeriet samt militär utrustning från armén omfattandes bl.a. fyra helikoptrar, åtta pansartransportörer, två bärgningsbilar, tre fordon med högtalaranläggning och två brandbilar. All militär utrustning sköttes av militär personal som genom regeringsbeslut fått i uppdrag att utföra uppdrag åt polisen. har uppgett att det inför mötet hade tagits fram ett nytt kommunikationssystem, . Detta var första gången som systemet provades, och det visade sig fungera mycket väl. Enligt hade polisen flera kanaler till sitt förfogande och kunde koppla över till annan kanal när demonstranter utförde störnings- försök. har framfört att det var de utländska demonstran- terna som stod för störningarna. Det handlade framförallt om italienare, men även amerikaner och greker, utrustade med hög- teknologiska datorer. Som nämns ovan var merparten av de polismän som hade beordrats till tjänstgöring i i samband med IMF/möte Demonstrationer vid internationella möten avsedd som förstärkning vid utförandet av polisens gängse arbets- uppgifter. Av polispresidentens rapport framgår att det för denna verksamhet inte ansågs nödvändigt att ändra eller komplettera deras vanligen använda klädsel och utrustning, och inte heller att genomföra särskild utbildning. Prags polischef har uppgett att varje region i har sin ordningsstyrka och de tränas regelbundet på regional nivå. Samträ- ningen av den permanenta ordningsstyrkan vid polismyndigheten i med ordningsenheterna från länsförvaltningarna skedde successivt maj – . Polischefen har vidare uppgett att den gemensamma träningen genomfördes i ett träningsområde nära där olika krävande situationer som förutsågs kunna komma att uppstå i samband med demonstrationerna övades. Poliserna turades om att växelvis agera demonstrant respektive polis. Enligt polischefen utgjordes en annan mycket viktig del i utbild- ningen av praktisk träning. När det i , före mötet, genom- fördes demonstrationer såsom t.ex. 1 maj-demonstrationen kalla- des ordningsstyrkorna från regionerna in till för att bistå Pragpolisen. Genom detta fick poliserna god lokalkännedom inför mötet . Enligt biträdande inrikesministern var läget av kongress- centrum mycket viktigt för utformningen av säkerhetsåtgärderna. Polisens säkerhetstjänst ansvarade för det inre skyddet av mötes- lokalerna, främst kongresscentrum. Det yttre skyddet ansvarade Pragpolisen och förstärkningsstyrkorna för. Följande redogörelse för säkerhetsåtgärderna baseras på uppgifter från samt från polispresidentens rapport. Runt kongresscentrum hade polisen upprättat en säkerhetszon på sammanlagt . Säkerhetszonens gränser utgjordes av såväl naturliga hinder som byggnader och tekniska hinder som be- vakades av polisen. Ingångarna till zonen övervakades och endast behöriga gavs tillträde dit. Den upprättade säkerhetszonen bevaka- des av polisen mellan . Polisen förväntade sig omfattande kravaller. För att undvika att allmän- heten skadades fick eleverna på skolor i närheten av kongress- centrum lov under mötesveckan och boende i området uppmanades att lämna stan. Demonstrationer vid internationella möten För att skydda kongresscentrum mot angrepp från aktivister hade polisen beslutat att använda sig av en tvåstegsförsvarsstrategi med utnyttjande av fordon för att stänga av tillfartsvägar till kongresscentrum och av insatser av kravallutrustad polis mot eventuellt ordningsstörande demonstranter. Även på som utgör den enda vägen till kongress- centrets ingång upprättade polisen ett tvåstegs- försvar mot förväntade våldsamma demonstranter, bestående av dubbla linjer av poliser som bakom sig hade militära pansarvagnar. Genom ett regeringsbeslut hade polisen i fråga fått befälet över ett antal pansarvagnar. har uppgett att för IMF/möte, det s.k. Convergence center, låg i ut- kanten av i något som kan beskrivas som ett industriområde. Själva lokalen bestod av två hangarer, varav en öppen utan tak och en täckt. Centret erbjöd inga sovplatser utan utgjorde endast en samlings- och informationsplats. INPEG hade även ett mindre annex inne i . Enligt hölls flera möten på Convergence center, t.ex. stormöten för diskussioner om demonstrationen liksom mindre expertgruppsmöten där t.ex. läkare och jurister diskuterade och planerade sina uppgifter och insatser . Ju närmare kom, desto mer intensifierades aktivite- ten på Convergence center. hölls ett stormöte där det stora antalet deltagare tvingade arrangörerna att använda megafoner för att göra sig hörda. Översättning av budskapet skedde till fyra språk. , som deltog i mötet, har uppgett att hela mötet fokuserade på demonstrationen efterföljande dag, men endast på formerna för den och aldrig på vilka specifika frågor man ville fästa uppmärksamheten på. har lämnat följande redogörelse för den informa- tion som lämnades vid mötet. Information gavs till aktivisterna om vilken väg som hade planerats för demonstrationen, att kongress- centrat skulle omringas (vilket var samma taktik som hade använts i i samband med ) samt att demonstrationen Demonstrationer vid internationella möten skulle delas upp i tre block (se vidare nedan). Som en säkerhets- åtgärd uppmanades respektive organisation, kamratgrupp eller dylikt att dela upp sig i större grupper om åtta personer (behovet av mobiltelefon påtalades), och att därefter inom gruppen på åtta personer skapa smågrupper, vilket skulle möjliggöra ständig ögon- kontakt mellan gruppdeltagarna. Detta för att undvika att någon tappades bort under demonstrationerna eller arresterades utan att någon uppmärksammade det. INPEG gav även juridiska tips för agerandet i händelse av att någon skulle bli gripen av polisen liksom tips om hur aktivisterna skulle skydda sig mot tårgas etc. Enligt anordnade emellertid INPEG inte särskilt mycket av demonstrationen utan det var snarare Ya Basta som fick leda den då de utgjorde den enda egentliga organiserade gruppen som deltog i demonstrationerna i . Mellan genomfördes den s.k. mot- konferensen för vilken INPEG stod som arrangör. Motkonferen- sen bestod av ett stort antal seminarier på teman relaterade till IMF och aktiviteter och policy, alltså inte enbart seminarier som konkret behandlade institutionerna utan även andra frågor som kunde relateras till det övergripande ämnet en bättre värld. som deltog i motkonferensen ansåg att även om det var varierande kvalité på seminarierna, så var mot- konferensen som helhet mycket bra. Polisens tillslag mot och avvisning av aktivister vid gränsen Som nämnts hade polisen uppgifter om att demonstrations- organisatörer från utlandet befann sig i före själva mötet. Prags polischef har uppgett att polisen även hade uppgifter om att det i den lokal som INPEG hyrde fanns datorer och kommunikationssystem som gjorde INPEG:s stab nästan lika välutrustad som polisens. Polischefen uppgav vidare att trots att polisen visste att det pågick vad de uppfattade som olagligheter i lokalen fick de inte tillstånd av åklagaren att göra ett tillslag då åklagaren inte ansåg att polisen hade tillräckliga bevis för detta. Polischefen framförde att polisen dock hade genomfört ett antal tillslag mot andra lokaler där aktivister förberedde protest- aktioner. Prags polischef har uppgett att polisens bedömning är att antalet fredliga demonstranter i var betydligt fler än de våldsamma, men att man i ändock bevittnande ett nytt fenomen i och med Demonstrationer vid internationella möten den höga andelen våldsbenägna demonstranter. Enligt polischefen har denna andel tidigare och även vid senare demonstrationer av detta slag uppgått till endast . I bedömer polisen att siffran i stället låg på mellan . En anledning till de höga siffrorna av våldsbenägna demonstran- ter som den tjeckiska polisen har kommit fram till kan vara att de, enligt egen utsago, utan tvekan räknar in Ya Basta i det svarta blocket. Antalet demonstranter i uppgick totalt till mellan 10 000 och 12 000 personer. Det innebär att det i enligt polisens beräkningar fanns mellan 4 000 och 5 000 våldsbenägna demonstranter av vilka Ya Basta-anhängarna skulle ha utgjort 1 000. Tjecker utgjorde, enligt polisens uppfattning, hälften av det totala antalet demonstranter som befann sig i och en tredjedel av de tjeckiska demonstranterna bedöms av polisen ha varit våldsamma. I polispresidentens rapport uppges att polisens åtgärder vid gränsövergångarna bl.a. innebar att samtliga personer som ville ta sig in i vid den aktuella tidpunkten kontrollerades. I samband med kontrollerna undersöktes om aktivisterna medförde några farliga föremål eller föremål som kunde komma att utnyttjas som vapen. Enligt polispresidentens rapport vägrades 364 personer inresa den 10–. Prags polischef uppgav att de hade haft ett nära samarbete med den tyska och italienska polisen i samband med att den tjeckiska polisen kon- trollerade personer som ville ta sig över gränsen in i , och att polisen på detta sätt kunde avvisa ett antal personer som misstänktes för att kunna använda sig av våld i utövandet av sin kritik mot IMF och . Enligt polischefen var Ya Basta-anhängarna bråkiga redan vid gränsen, dit de kom tillsammans med tåg. Enligt hans uppfattning borde de aldrig ha släppts in i landet, men polisen utsattes emeller- tid för ett starkt politiskt och diplomatiskt tryck att släppa tåget över gränsen. Enligt polischefens uppgifter skall den italienska beskickningen i ha framfört att betraktade frågan som ett test för rörelsefriheten. Polisen i fick information om att oroligheter hade uppstått när tåget med Ya Basta-anhängarna kom till den tjeckiska gräns- övergången. En särskilt tränad polisstyrka skickades till gränsen för att lugna situationen, men styrkan nådde fram hade tåget släppts över gränsen. Polischefens uppfattning var att det var presidenten som lämnat tillståndet. Demonstrationer vid internationella möten IMF/formella årsmöte föregicks av ett antal möten i , den Internationella finansiella och monetära kommittén, samt av möten mellan G7, G10 respektive G24-länderna. Parallellt härmed genom- fördes ett antal demonstrationer som inte var organiserade av INPEG. Exempel på detta är Jubilee 2000-demonstrationen, Inter- nationalen och ett antal enfråge-demonstrationer. Enligt polis- chefen genomfördes dessa demonstrationer lugnt och utan in- cidenter. Allting gick alltså mycket lugnt till fram till , dagen då mötet inleddes. Till var över 100 demonstrationer anmälda. Enligt polischefens uppgifter hade samt- liga demonstrationer de facto fått tillstånd eftersom en demon- stration endast kan förbjudas i förväg om myndigheterna miss- tänker att det exempelvis kommer att förekomma hets mot folkgrupp, att demonstrationen kommer att hindra trafiken eller om flera parallella demonstrationer har anmälts till och plats. Demonstrationen kan, enligt polischefen, avbrytas om det sker ett upplopp, men då är det enligt honom oftast . Huruvida den stora demonstrationen var otillåten eller inte har varit svårt att fastställa. Enligt inrikes- ministeriet hade man dragit in tillstånden för ett antal mindre demonstrationer den aktuella dagen då de enligt myndigheterna skulle genomföras vilket kunde medföra risker för stör- ningar i trafiken. Den stora demonstrationen skulle dock få genomföras. Dessa uppgifter skiljer sig till viss del från andra upp- gifter som vi har fått från bl.a. som framhållit att de tjeckiska myndigheterna förbjöd samtliga demonstrationer , dagen för det formella årsmötets öppnande. har även pekat på det faktum att polisen vid kongresscentrum höll upp skyltar med budskapet att demonstrationen var otillåten. Enligt polischefen var polisens främsta uppgift att säkerställa delegaternas ankomst till kongress- centrum. Enligt polispresidentens rapport transporterades delega- terna enligt förutbestämda leder. Jämte en huvudtransportled hade polisen förberett såväl en reservled som en flyktled. Samtliga dele- gater kunde transporteras till kongresscentrum utan några inciden- ter. Mötet inleddes , och SOU 2002:122 Demonstrationer vid internationella möten började demonstranternas inträngningsförsök mot kongress- centrum. Enligt vad har uppgett började demonstranterna samlas på . Feststämning rådde, musik spelades och uppträdanden av olika slag ägde rum. Uppskattningsvis 10 000–12 000 personer befann sig på torget för att deltaga i demonstrationen. uppfattade att antalet svenskar uppgick till cirka 500 per- soner. Enligt honom hade demonstranterna tillstånd att samlas på torget men inte att genomföra demonstrationen. har vidare uppgett att representanter för INPEG var mycket tydliga med budskapet till demonstranterna att de fick välja hur de ville göra för när demonstrationståget lämnade torget så begick de en olaglig handling. Uppskattningsvis valde cirka tusen personer att inte gå med i tåget, däribland många svenskar. anlände italienska Ya Basta. De kom i samlad grupp och uppfattade deras ankomst som lite skrämmande – som en armé av vita overaller – och det lade lite sordin på stämningen. Några av Ya Basta-anhängarna hade med- tagit baseballträn. Enligt saknades det tydlig ledning och styrning i den italienska gruppen. Det fanns ingen som redan där sade till dem med baseballträn att ta avstånd från våld. Ya Basta är enligt deras egen definition emot våld. INPEG tog avstånd från våld och strävade efter att genomföra lugna demonstrationer. var INPEG:s ledning medveten om att demonstranter som kunde tänkas använda våld skulle komma till för att protestera och den var tvungen att fatta beslut om hur man skulle hantera situationen. Enligt från blev lösningen att INPEG valde att hänvisa de demonstranter som var uttalat beredda att använda sig av våld för att visa sitt missnöje till ett eget block i demonstra- tionen. Demonstrationståget var indelat i tre block, som möjliggjorde för deltagarna att välja uttrycksform för sina pro- tester. har lämnat följande redogörelse för blockindel- ningen. Det rosa blocket var det mest fredliga blocket i termer av val av demonstrationsmetoder. Här valde man sitta ned-taktiken och s.k. ickevålds blockader upprättades. Enligt valde de flesta svenska demonstranterna att gå med i det rosa blocket. Det gula blocket dominerades av Ya basta. Inte heller här var direkt våld den taktik som valdes utan det rörde sig mer om vad de Demonstrationer vid internationella möten själva kallar ett symboliskt motstånd bestående i att de med sina egna kroppar skulle försöka tränga igenom polisens avspärrningar. Inrättandet av det blå blocket var den lösning som INPEG valde för att hålla de våldsamma demonstranterna på avstånd från de fredliga under demonstrationen. Enligt uttalades det aldrig explicit att de mest våldsamma skulle gå i det blå blocket utan det var underförstått. Demonstrationståget lämnade Namesti Miru- (Freds-)torget cirka och gick i riktning mot kongresscentrum. Avfärden var gemensam, men tåget delades sedan upp i de tre blocken som tog varsin väg mot kongresscentrum. Enligt de svenska deltagarna rådde det dock allmän förvirring om vad som hände och om vart man var på väg. Enligt polispresidentens rapport var polisens huvuduppgift att hindra aktivisterna från att ta sig ut på över till kongresscentrum. Polisens säkerhetsåtgärder omfattade upp- rättandet av en förstärkt säkerhetszon i två led som tillträde till förbjöds och trafikleden i riktning mot centrum skars av. 2 500 poliser fanns på plats i säkerhetszonen. I OPH:s rapport redogörs för genomförandet av demonstra- tionen. Det gula blocket som leddes av de italienska Ya Basta och med inslag även av spanska Ya basta-anhängare tog huvudvägen via till kongresscentrum. På den smala bron stod dubbla led av poliser som bakom sig hade pansarvagnar och vattenkanoner. Bakom pansarvagnarna stod ytterligare kravallutrustade poliser. Poliserna höll upp skyltar med texten vänligen avlägsna er, detta är en olaglig demonstration, skrivet på olika språk. Det gula blocket genomförde ett antal inbrytningsförsök som, enligt OPH, de betecknade främst som symboliska. Enligt polisen var inte heller trycket från det gula blocket av lika våldsam karaktär som på andra ställen runt Kongresscentrat. innebar den stora massan aktivister och deras upprepade inbrytningsförsök att betydande polisresurser var uppbundna vid bron som aktionen pågick fram till cirka 15.30-tiden. Enligt ledsagades polisen som hade till uppgift att skydda kongresscentrum av huvudprincipen att inte låta sig provo- ceras. Den valda taktiken gick ut på att polisen skulle stå stilla och genom detta sätt skulle bilden ges av att polisen endast skyddade något, inte att de attackerade. Såväl de svenska demonstranter som mötesdelegater som vi har talat med har sagt att polisen uppträdde mycket behärskat i samband med det gula blockets inträngnings- försök; polisen stod där och lät sig inte provoceras. Demonstrationer vid internationella möten I samband med det gula blockets inbrytningsförsök tog sig ett antal våldsamma demonstranter från det blå blocket upp på sidan av den kulle som fanns jämte . Därifrån kastade de stenar mot polisen, men stenarna träffade även demons- tranter i det gula blocket. De våldsamma demonstranterna från det blå blocket uppmanades skarpt av demonstranterna i det gula blocket att upphöra med stenkastandet. Polisen som befann sig inklämd mellan demonstranterna från det gula blocket och vall- graven hade ingen möjlighet att själv agera mot stenkastningen. Enligt polispresidentens rapport utfördes de värsta våldsam- heterna av demonstranterna i det blå blocket. Klockan var när de under pågående uppmarsch mot kongresscentrum an- grep de poliser som bevakade den yttre delen av zonen. I rapporten uppges att de våldsamma demonstranterna använde Molotov- cocktails, gatstenar, rökladdningar och metallföremål som slunga- des iväg med en sådan kraft att de trängde igenom polismännens sköldar och hjälmar. Polisen använde i sin tur vattenkanoner, knallkapslar och tårgas för att skydda sig och för att hindra dessa demonstranter från att ta sig fram till kongresscentrum. Polisen begärde även förstärkning i form av fler vattenkanoner och mer tårgas för att klara situationen. Det var under sammandrabbningar med de våldsamma demonstranterna som polisen tillfogades de allvarligaste skadorna. Vid den del av kongresscentrum som det blå blocket fokuserat på utfördes många våldsamma attacker mot polisen. Enligt OPH:s rapport om händelserna bestod det blå blocket av cirka 2 000 per- soner, men endast cirka en tiondel av dem, vilka kunde beskrivas som tillhörande den hårda kärnan av anhängare av svarta block- staktiken, deltog i de allra värsta våldsamheterna. Sammandrabb- ningarna mellan polis och de våldsamma demonstranterna pågick till . Polisen lyckades pressa bort det blå blocket från kongresscentrum in på närliggande gator, men där fortsatte demonstranterna med de våldsamma aktionerna och barrikader byggdes av vilka några sattes i brand. Av OPH:s uppgifter angående det rosa blocket, där majoriteten av de svenska demonstranterna ingick, framgår att denna del av demonstrationen inledningsvis hade karaktären mer av en gatufest eller karneval. Inte förrän i ett sent skede, , kom blocket ofrivilligt att bli inblandade i våldsamheter. Enligt OPH:s rapport provocerades konflikten med polisen fram av en grupp våldsamma demonstranter från det blå blocket. Dessa skall, enligt OPH:s uppgifter, ha slitit bort polisens kravallstaket vid platsen Demonstrationer vid internationella möten där det rosa blocket höll till och demonstranterna kom där i kontakt med poliserna som försvarade den inre zonen. Polisen på plats var utan kravallutrustning och några av dem ådrog sig skador i samband med att de försökte stoppa demonstranternas intrång i den inre säkerhetszonen. Ur polispresidentens rapport framgår det att en kravallutrustad ordningsstyrka sattes in som förstärkning och demonstranterna pressades tillbaka bl.a. med hjälp av vatten- kanoner. Av polispresidentens rapport framgår vidare att polispresidenten fattade beslut om att inkalla förstärkning från angränsade länsförvaltningar av de 1 900 poliser som var satta i beredskap. Efter ankomst sattes de direkt in för att stärka säker- hetsarrangemangen i säkerhetszonen kring kongresscentrum. , politiskt sakkunnig hos finansminister har uppgett att som sammandrabbningar mellan demonstranter och polis pågick utanför kongresscentrum genom- fördes mötet som planerat. Delegaterna varnades dock för att försöka lämna byggnaden. har vidare uppgett att ryktena om hur delegaterna skulle transporteras därifrån tilltog , i takt med att sammandrabbningarna drog ut och det inte var möjligt för delegaterna att lämna kongresscentrat via de vanliga utgångarna. Plötsligt hade beskedet kommit om att delegaterna skulle lämna kongresscentrum via tunnelbanan. Enligt uppgifter från polisen hade tunnelbanan hållits stängd med anledning av mötet. Den öppnades för evakueringen av delegaterna. har uppgett att evakuering pågick löpande under någon timme och att delegaterna fick åka till ändstationen. Där väntade bussar för transport till antingen hotell eller till Utställningspalatset i Prags utkant, Holesovic mäss- område, där den tjeckiske premiärministern skulle ge en middag. Demonstrationen hade när den upplöstes pågått i . Att den framåt 18–19-tiden upplöstes var enligt polisens uppfatt- ning beroende av den polisförstärkning som sattes in och som hade en stark psykologisk inverkan på demonstranterna. Sammandrabbningar mellan polis och demonstranter och natten Demonstrationen vid kongresscentrat upplöstes vid 18–19 tiden. Enligt OPH:s rapport återsamlades därefter en övervägande Demonstrationer vid internationella möten majoritet av demonstranterna utanför Statsoperan. På vägen dit hade en grupp blockerat trafiken på motorvägen och även omringat en byggnad där ett kulturprogram för IMF-delegaterna skulle äga rum.