sou · GQB3122d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Trots detta ledde rapporten till att SPD fördubblade sin planerade bemanning av demonstrationshanteringsavdelningarna (demonstration management plutons, det finns ingen direkt mot- svarighet till dessa i , men avseende utbildning och vissa uppgifter kan de jämföras med de svenska piketstyrkorna) från 90 till 185 polismän samt ökade utbildningen och införskaffade extra kravallkontrollutrustning. ökade antalet rykten och rapporter, framför allt på Internet, om planerade aktioner mot ministerkonferensen. Demonstrationer vid internationella möten aldrig att SPD inte skulle vara förmögen att hantera potentiella våldsamma demonstrationer. Under de som föregick själva ministerkonferensens öppnande presenterades kommitténs slutliga rapport muntligt och skriftligt i olika sammanhang. Av den rapporten framgick det att det fanns en stor sannolikhet för att det fanns grupper av organiserade extremister som planerade att genom olika specifika aktioner stoppa . Sannolikheten för lagstridiga aktioner under WTO-veckan ökade, bl.a. i samband med att en GAP-affär sattes i brand . Det framkom emellertid aldrig några siffror över antalet förväntade våldsamma demonstran- ter. Som respons på det slutgiltiga rapporten, uppges i SPD:s rapport, följde SPD tre principer. SPD skulle planera för en total mobilisering av deras interna resurser. SPD skulle förlita sig på förstärkningar utifrån genom call-out. SPD skulle även lita på sina tidigare goda erfarenheter av demonstrationer samt på den dia- log som fördes med de organisationer som planerade demonstra- tionerna. Anledningen till att SPD valde att inte förlita sig på i förhand ditkommenderade polisstyrkor utifrån var att polisledningen inte ville eller kunde utlova dem ekonomisk ersättning. Kompromissen blev att de skulle finnas till hands på call-out, dvs. de kunde kallas in med kort varsel vid behov. Inrättandet av den så kallade flying squad var ett konkret resultat av den slutliga underrättelserapporten. Styrkan bestående av 16 uniformerade polismän, och 14 civilklädda poliser, hade till uppgift att gripa och föra bort aktivister som begick brott och den skulle på så sätt underminera och störa den brottsliga verksam- heten. På grund av händelseutvecklingen under mötesveckan kom dock aldrig styrkan att användas som planerat. Som det påpekas i flertalet av de rapporter som vi har haft till vårt förfogande ändrade polisen eller de lokala myndigheterna aldrig sin grundläggande uppfattning om att demonstrationerna i samband med skulle komma att gå lugnt till väga och att inga omfattande störningar skulle uppstå. Uppfatt- ningen grundades främst på att hade en historia av fredliga demonstrationer samt på tron att SPD kunde hantera potentiella störningar med existerande resurser. De extra åtgärder som vidtogs på olika områden påverkade i praktiken inte den grundläggande inställningen. Demonstrationer vid internationella möten I Independent review hänvisas det till uppgifter om att sanno- likheten för omfattande störningar, inklusive våldsamheter, i sam- band med ministerkonferensen bedömdes till 8,5 på en 10-gradig skala. Med facit i hand dras i rapporten slutsatsen att polis- ledningen antingen inte trodde på underrättelseunderkommitténs rapporter eller valde att ignorera dem. Såväl polischef som borgmästaren uttalade offentligt att även om det skulle komma ett stort antal aktivister till så trodde de att demonstrationerna skulle gå lugnt till. Resultatet av denna uppfattning blev att den största delen av planeringsarbetet fokuserades på att kunna hantera stora men lugna demonstrationer samt på ett eventuellt hot från massförstörelsevapen. Enligt SPD:s utvärderingsrapport hade underkommittén för demonstrationshantering i uppgift att ut- arbeta en plan för kontroll av folkmassa liksom hantering av brotts- liga aktiviteter i samband med demonstrationerna. Ingångsvärdena för kommitténs arbete var säkerställandet av demonstrationsrätten liksom mötesfriheten. För att demonstranterna skulle tillåtas komma nära målen för sina protester inrättades särskilda protest- områden. Protestområdena kom dock aldrig att utnyttjas. var även ansvarig för att föreslå hur be- manningen avseende demonstrationshanteringen skulle se ut (se nedan under polisiära resurser). Under insatsen avsåg polisens eventuella våldsutövande ledsagas av the use of force continuum, som enligt SPD är standard för så gott som samtliga amerikanska och europeiska polismyndigheter när det gäller kontroll av folkmassa. De två grundläggande prin- ciperna är att den styrka som polisen använder måste vara pro- portionerlig mot det hot polisen ställs inför samt att en polisman aldrig få överge rätten till självförsvar. Skalan har sin utgångspunkt i att folkmassan eller demonstratio- nen i fråga inte utgör något hot och polisen förutses då endast att vara närvarande. Nästa steg är att polisen verbalt framställer krav eller varningar för det fall oroligheter uppstår. I det fall omfattande ordningsstörningar uppstår i folkmassan eller i demonstrationen och om de sedan utvecklas till ett reellt hot mot ordningen har polisen enligt the use of force continuum fyra steg att agera efter. Första steget förutsätter att personerna är samarbetsvilliga och polisen eskorterar då endast bort personerna i fråga alternativt använder även handklovar. Det andra steget innebär att polisen använder tårgas och, eller, less lethal munitions (som av den Demonstrationer vid internationella möten svenska polisen benämns impact ammunition, beteckning på svenska saknas) mot våldsamma personer, personer som gör motstånd och personer som våldsamt motsätter sig polisens order. Utnyttjandet av tårgas är främst avsett för att förmå en folkmassa att flytta sig. Genom att polisen skjuter in tårgas bakom de första leden av demonstranter vill polisen få de bakre leden att backa och därigenom skapas en möjlighet för polisen att pressa täten bakåt, ifrån sig. De två kvarvarande stegen omfattar situationer av sammanstötningar mellan poliser och demonstranter där polisen inledningsvis använder sig av sina sköldar för att tvinga demon- stranterna att backa. Eskalerar situationen kan polisen därefter använda sig av batong och kravallklubbor/stänger. Polisen använde sig under insatsen i samband med i mycket stor utsträckning av tårgas och peppar- spray (CS och OC, se nedan) men även av mindre skadliga vapen. I polisens rapport förklaras valet med att om polisen hade använt sig av batonger i större utsträckning så hade antalet skadade förmod- ligen blivit högre än vad det nu blev. Under insatsen användes ett koordinerat radio- kommunikationssystem, i vilket såväl lokala som delstats- och federala myndigheter skulle deltaga. Polisiära resurser och utrustning Av en bilaga till SPD:s rapport framgår omfattningen av de polisiä- ra resurserna från SPD som deltog i insatsen i samband med . Det totala antalet uppgick till 1164 poliser, inklusive befäl. Avseende demonstrationshanteringen förutsåg inledningsvis underkommittén för demonstrationshantering att SWAT (Special Weapons And Tactics) skulle utgöra den främsta styrkan för den uppgiften, men när dess ansvar utökades till att även omfatta respons mot taktiska respektive massförstörelsevapen övergick den ursprungliga uppgiften till annan personal inom polisen. Fyra plutoner (motsvarande avdelningar vid svenska förhållan- den) inrättades bestående av mellan 45 och 50 polismän, totalt 185 personer, för att hantera ordningsstörande folkmassor. Två av avdelningarna var utrustade med hel kravallutrustning omfattande skydd mot överkroppen, armar, ben och händer, gasmasker och Demonstrationer vid internationella möten De två övriga avdelningarna hade enklare uniformer samt hjälmar, långa batonger och gasmasker. Utöver dessa tillsattes ytterligare en avdelning att användas i nödläge. Deras utrustning motsvarade den senare nämnda. Som stöd till styrkorna fanns fyra så kallade Chemicals Agent (CART) vilka ansvarade för användandet av kemiska retmedel och mindre skadliga vapen för hantering av eventuella kravaller. Seattlepolisen planerade aldrig för ett worst-case-scenario. Som en direkt följd av det planerades det aldrig för tjänstgöring av demonstrationshanteringsavdelningarna eller CART efter klockan 22.00 på kvällarna. SPD erhöll personellt och materiellt stöd från mellan 32 och 38 polismyndigheter (uppgifterna varierar i de olika rapporterna) i delstaten . Enligt Independent review gavs på grund av de lokala myndigheternas starka tro på att inga oroligheter eller våldsamheter skulle komma att äga rum i inte planeringen för förstärkningar utifrån tillräckligt med uppmärksamhet. Om det hade gjorts hade enligt samma rapport polisens insats varit mer koordinerad och många av de problem som uppstod under insatsen hade kunnat undvikas. Under insatsen rådde det enligt rapporten oklarheter om var förstärkningarna skulle sättas in och om vad deras uppgifter var, inkompatibla radiofrekvenser försvårade kom- munikationen, bristen på gemensam träning av de olika styrkorna innebar även att taktik och procedur skilde sig åt i flera fall. Den totala summan av förstärkningar under de olika dagarna var följande: poliser, poliser, poliser, varav 163 aldrig sattes in, poliser varav 159 aldrig sattes in. I SPD:s rapport uppges att Nationalgarde som sattes in under kravallerna aldrig var en del av planeringen (siffror saknas över deras antal). Planeringsenheten som hade sett ett behov av ytterligare resurser efterhörde möjligheterna att utnyttja Nationalgarde, men erhöll ett nekande svar. National- gardet kunde inte åta sig på förhand att finnas till hands på call- up eller att placera sina styrkor i eftersom det stred mot praxis, statutory predicate, som kräver att samtliga lokala styrkor måste vara utnyttjade innan Nationalgardet kan sättas in. Demonstrationer vid internationella möten Personlig utrustning och annan utrustning Uppgifterna är begränsade om polisernas enskilda skyddsutrust- ning. Av SPD:s rapport framgår dock att alltför få polismän hade tillgång till kroppsskydd. Under insatsen i samband med an- vände polisen, som nämns ovan, i mycket stor utsträckning kemiska retmedel såsom tårgas och pepparspray samt less lethal munition I mer specifika termer använde sig polisen av följande utrustning, enligt SPD:s rapport: CS – ortho-chlorobenzalmalononitrile eller tårgas i olika former. Enligt kriminalkommissarien , , är CS den form av tårgas som används även i , exempelvis vid inbrytningar. CS finns i pulverform och i pyroteknisk form. Pulverformen har lägre verkansgrad och är för inomhusbruk, medan den pyrotekniska formen är avsedd för utomhusbruk. Seattlepolisen hade flera olika sammansättningar av kemikalien till sitt förfogande och flera olika sätt att avlossa tårgasen beroende på situationen. Tårgasen kunde kastas iväg som en handgranat, avlossas med gevär eller med granatkastare. OC – oleoresin capsicum eller s.k. pepparspray. Polisen hade även OC-spray i olika former till sitt förfogande. Dels hade man små behållare med OC-spray vilka ryms i en uniformsficka, dels hade man något större behållare med OC-spray som avlossas med ett pistolliknande handtag och dels hade man behållare liknande brandsläckare innehållande OC-spray. Less lethal munition – impact ammunition. Under denna rubrik återfinns bl.a. benämningen gummikulor i olika varianter. Det synes råda viss begreppsförvirring på området då polisen kritise- rades av enskilda personer liksom av organisationer som för användandet av gummikulor under insatsen. Enligt Independent review använde polisen emellertid aldrig gummikulor under in- satsen och i rapporten sägs även att gummikulor inte används av någon amerikansk polismyndighet. har i sak be- kräftat uppgifterna i Independent review och har framfört att det råder en missuppfattning om gummikulor. Han har betonat att gummikulor inte utgör något polisiärt hjälpmedel, utan det är något som tagits fram inom militären. Det är dock endast få stater Demonstrationer vid internationella möten som använder det. Gummikulor är i princip vanlig ammunition men där projektilen till viss del utgörs av gummi. Vad polisen i använde sig av var i stället olika former av vad har benämnt impact ammunition vars funk- tion han har beskrivit som motsvarande s.k. distansbatonger. Det innebär mer specifikt att polisen på håll, utom armlängdsavstånd, vid behov skall kunna utdela vad som motsvarar ett betongslag. En variant av impact ammunition, som användes av Seattle-polisen, utgörs av en gummikula, eller gummiboll, innehållande flera mindre kulor av gummi. När gummikulan/gummibollen skjuts iväg delas den i två delar och de mindre kulorna fördelas i en cirkel. Två typer av gummikulan innehåller även OC-puder i olika mängd som frigörs när kulan avlossas. Specifikt för kontroll av ordningsstörande folkmassor hade SPD, enligt sin rapport, till sitt förfogande projektiler laddade med fem träbitar. De används, enligt , genom att skottet avfyras mot marken varifrån träbitarna studsar mot folk- samlingen. Syftet är att skingra folksamlingar eller driva dem i önskad riktning. I en annan variant används bitar av hårdplast i stället för av trä. Projektilen med hårdplast finns även som och då endast med en bit hårdplast i stället för fem. Slutligen hade Seattlepolisen även s.k. bean bags till sitt för- fogande. I Independent review uppges att efter beslut av State Criminal , som bl.a. har till uppgift att fastställa de grundläggande utbildningskraven för polisen i delstaten, ut- ökades antalet timmar för träning från 440 till 720. Utbild- ning i kontroll av folkmassa och kravallkontroll var dock inte, och är ännu inte, en obligatorisk del av grundutbildningen. I samma rapport uppges att det inför utbildades över 900 poliser från SPD i hantering av folkmassa och kravallkontroll. Med mycket få undantag deltog inga poliser från andra polismyndigheter i utbildningen. Utbildningen bestod av nio timmars grundläggande hantering av folkmassa. Utöver det tillkom 15 minuters träning i marscherande, an- vändande av gasmask samt i formationer för kontroll av folkmassa. Polismännen som skulle tjänstgöra i demonstrationshanterings- avdelningarna erhöll dessutom tre extra utbildningstillfällen i syfte att få plutonen att fungera som en enhet. Demonstrationer vid internationella möten Därutöver tillkom utbildningstillfällen för CART-styrkorna inklusive praktisk träning på utrustningen, för SWAT-styrkorna avseende hantering av ett eventuellt hot om massförstörelsevapen samt för transport- och eskortpolisen. Enligt SPD:s rapport genomfördes utbildning av befälen (supervisors och commanders) i demonstrationshantering. Enligt rapporten avstod de flesta högre befälen från att deltaga i denna utbildning. Av samma rapport framgår att utbildningens kvalité var mycket god men att själva utbildningsprogrammet hade pågått under en alltför och varit alltför osammanhängande. Av SPD:s rapport framgår rörande säkerhetsåtgärder att s.k. säker- hetszoner inte var något som det ursprungligen hade planerats för men att en säkerhetszon kom att inrättas efter oroligheterna . De 8 000 delegater, journalister och supportpersonal som deltog i bodde på 38 hotell runt om i . I polisens rapport uppges att SPD hade säkerhetsansvaret för fem av de största hotellen som exempelvis där president bodde. Utöver hotellen tillkom flera lokaler där verksam- het kopplad till ministerkonferensen skulle pågå och där säker- hetsåtgärder var nödvändiga, men endast vid Convention Center som utgjorde den huvudsakliga möteslokalen var polisen när- varande . I anslutning till de olika lokalerna inrättade polisen protest- områden, som nämns ovan. I samarbete med utarbe- tades även en plan för att begränsa tillträdet till vissa områden, med det yttersta syftet att skydda presidenten under hans besök vid ministerkonferensen . de har beskrivit geografin i som verkande till fördel för demonstranternas aktioner. Området kring Trade and Convention Center, lokalen för , har formen av en trekant. Lokalen ligger i ut- Demonstrationer vid internationella möten kanten av centrum, är byggd över en motorväg och är endast till- gänglig från två håll. Under sin aktion blockerade () området längs de norra och västra gatorna kring möteslokalen. Blockaden omfattade flera kvarter och koncentrerades till ett dussin vägkorsningar. Stadsdelen , som främst utgör ett bostadsområde, samt Pike Place Market var de två ställen där de flesta samman- drabbningarna mellan polis och demonstranter ägde rum. De två platserna utgör två poler längs den sträcka som demonstranterna rörde sig, med möteslokalen mitt emellan. Uppgifterna om antalet demonstranter i varierar. Som mest bedöms aktivisterna ha uppgått till mellan 40 000 och 60 000 personer. Antalet varierade emellertid över dagarna och många av de 20 000 personer som deltog i den fackliga demonstrationen lämnade därefter . Den absolut övervägande majoriteten av demonstranterna utgjordes av amerikaner. Enligt SPD:s rapport var de 1 164 poliser från SPD som deltog i insatsen fördelade enligt följande: Omkring , som utgjorde ministerkonferensens möteslokal, var 160 poliser posterade samt 53 respektive 67 extra vid konferensens öppnande och avslutning. Mellan 30 och 50 poliser var posterade vid vart och ett av de fem viktigaste hotellen där delegaterna bodde. Den största enskilda gruppen av poliser utgjordes av de 238 stycken som hade till uppgift att patrullera olika polisdistrikt. I SPD:s rapport uppges att det dock genomfördes demonstrationer, såväl med som utan tillstånd, mot WTO och att det i samband med dessa förekom vissa oroligheter. ökade såväl antalet aktivister som intensiteten i protesterna. Även om polisen grep ett antal aktivister uppfattade polisen det som om aktivisterna dittills hade undvikit konfrontation med polisen. I Independent review betonas att polisens beslut att inte gripa de aktivister som utförde olagliga handlingar bidrog till den efter- följande händelseutvecklingen. Demonstrationer vid internationella möten och dess målsättning Shut down the WTO , dagen för öppnandet av ministerkonferensen, hade demonstranter koordinerade av omringat Convention Center. Demonstranterna var för- delade på fem grupper. och tidig morgon hade de samlats på olika platser i och därefter från olika riktningar rört sig fram mot Convention Center. hade de lyckats blockera alla tillfarterna till möteslokalen. Enligt polisens rapport omöjliggjorde demonstranternas höga antal all koordinerad polisinsats. Inför risken att demonstranterna skulle försöka ta sig in, och även eventuellt försöka ockupera möteslokalerna, beord- rades att Convention center och det närliggande , där många delegater bodde, skulle stängas. de har beskrivet hur DAN:s taktik hade gått ut på att aktivisterna i tre vågor skulle omringa mötesplatsen. Den första vågen bestod av affinity/vängrupper inriktade på icke våldsamma civila olydnadsaktioner och de hade dagarna innan framfört till polisen att de förväntade sig att bli arresterade. Deras uppgift var att ta sig till området nära möteslokalen, inta de viktiga vägkors- ningarna och stanna där tills förstärkning anlände. Förstärkningen utgjordes av den andra vågen. Aktivisterna i den gruppen hade även de valt att genomföra icke våldsamma civila olydnadsaktioner, men de var inte beredda att låta sig arresteras. Deras uppgift var att skydda den första gruppen från eventuellt polisvåld samt att blockera gatorna genom sitt höga antal och passiva motstånd. Dessa två vågor utgjorde fyra av de fem grupperna av demonstran- ter. Den femte gruppen tillika den tredje vågen utgjordes av Peoples assembley marsch. Den bestod främst av miljö- och mänskliga rättighetsgrupper som söderifrån tog sig fram till området och genom sin närvaro än mer försvårade polisens uppgift att skingra aktivisterna. de har konstaterat att hade uppnått sitt mål Shut down the WTO, det var nämligen omöjligt att ta sig fram till eller bort från möteslokalen. Enligt den överenskommelse som tidigare hade nåtts under dialogfasen mellan polisen och representanter för skulle polisen därefter utföra en massarrest av aktivisterna. Enligt de var det på grund av demonstranternas omfattande blockad emellertid omöj- ligt för polisen att förflytta sig. övergick i stället till att hålla blockaden . Polisen förblev till stor del stillastående och aktivisterna å sin sida underhöll sig med sång och Demonstrationer vid internationella möten Enligt de rapporter och tidningsartiklar som vi har tagit del av synes det ha rått en lugn stämning bland aktivisterna. Enligt SPD:s rapport utfördes med blockaden av gatorna ett antal våldsamma handlingar på olika platser i centrum. Skyltfönster krossades, delegater boende på ut- sattes för angrepp av våldsamma demonstranter, föremål kastades mot polisen, 13 poliser sprejades med någon form av kemisk gas, bilar förstördes etc. Det framhålls i rapporten att de ovan nämnda aktiviteterna ägde rum inom ramen för den stora gruppen av demonstranter, varav de flesta dock inte deltog i dem. I SPD:s rapport uppges det vidare att det med anledning av dessa aktiviteter och vad polisen bedömde som en potentiell livshotande situation, samt för att rensa för en säker väg till Convention Center gavs order om att tårgas skulle sättas in för att skingra demonstran- terna. utgick ett anrop om behov av förstärkning till andra polismyndigheter. stod det klart för polisen att de inte kunde garantera säkerheten för delegaterna när de förflyttade sig mellan hotell och mötesplatser. En order utgick därför om att delegaterna skulle stanna kvar på sina hotell till dess att ordningen var återställd. Efter det att polisen av hade givit demonstranterna upprepade order om att skingra sig utan resultat satte polisen, enligt sin egen rapport, in tårgas mot demonstranter- na . I rapporten från hänvisas till flertalet vittnesmål om att polisen satte in såväl tårgas som pepparspray utan förvarning. har i rapporten också kritiserat polisen för bristande målsättning med beslutet att använda tårgas. Användan- det av tårgas resulterade inte i att aktivisterna lämnade området, de tvingades endast bakåt . Demonstranterna som hade bildat mänskliga kedjor förblev sittande och fortsatte blockera gatukorsningarna. Polisen använde tår- och s.k. pepparspray mot dem men lyckades varken gripa eller förflytta dem på grund av att de övriga demonstranternas blockad av området. Polisens insats resulterade även i en förändring av stämningen bland demonstranterna. Dessa var enligt de rädda men arga och bestämda när det gällde att bibehålla kontrollen över området. Polisens taktik gick i praktiken ut på att med hjälp av framförallt tårgas skingra aktivisterna och därmed få stopp på protestaktionerna. Polisens motiv för användandet av tårgas har av dem själva uppgetts vara att det bedömdes som ett hjälpmedel med lägre skaderisk än andra hjälpmedel som stod till deras förfogande. Enligt de , liksom enligt , synes polisen Demonstrationer vid internationella möten emellertid ha missbedömt effekten av utnyttjandet av tårgas av- seende aktivisternas reaktion. En dittills, enligt uppgifter relativt lugn folksamling, blev uppretad av polisens agerande och allvarliga oroligheter utbröt. Av SPD:s rapport framgår att polismännen förblev isolerade inne i protestområdet omkring utan någon väg ut. Protesterna var fortfarande koncentrerade till Convention Center, men som aktiviteten pågick ut- ökades området för oroligheterna till att omfatta även Pike and Pine Streets. Vissa grupper av demonstranterna tvingades tillfälligt bort av polisens tårgasattacker men de tog sig dock tillbaka för att skydda de demonstranter som hade kedjat ihop sig och blockerade vägkorsningarna. Vidare framhålls det i polisens rapport att polisen blev överraskad av den höga graden av koordinerade aktioner som utfördes av demonstranterna och det utbredda användandet av mobiltelefoner, walkie-talkies och bärbara datorer för samordning.