sou · GQB39d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Den årliga kostnaden för investeringen, och därmed behandlings- kostnaden per ton avfall, är i hög utsträckning beroende av vilka antaganden som görs om avskrivningstid och ränta. En avfallsför- bränningspanna beräknas normalt vara i drift i 20–. En av- skrivningstid och en kalkylränta på har bedömts vara ett rimligt antagande. En förbränningsanläggning drivs ofta dygnet runt och kräver per- sonal som arbetar i skift. Personalbehovet blir därför relativt högt. Generellt sett kan en kraftvärmeanläggning antas kräva något mer personal än ett värmeverk. Jag räknar med 20 heltidstjänster för en anläggning som bränner 50 kton avfall och 35 för en anlägg- ning som bränner 200 kton . Vid rening av rökgaserna tillsätts kemikalier och kalk. Kostnaden för detta är i princip proportionell mot avfallsmängden. Olika anläggningstyper ställer olika krav på avfallet som stoppas in i pannan. En rosterpanna klarar att behandla relativt varierande fraktioner. Beroende på hur själva ser ut kan det dock upp- stå problem om avfallet är alltför finfördelat. Som nämnts ovan ställer fluidbäddspannor krav på att avfallet är relativt finfördelat samt att slaggbildade ämnen och vissa metaller Kostnader och avgifter för avfallshantering som kan störa förbränningsprocessen sorteras ut. Askhalten i det avfall som eldas i fluidbäddspannor ligger ofta runt 7–, jämfört med i en rosterpanna. Den ökade utsorte- ringen och krossningen medför en merkostnad. Kostnad för deponering av aska, slagg och rester från renings- processerna från förbränningen räknas med i kalkylen. För den flygaska som uppstår vid förbränningen på rost och resterna från reningsprocesserna finns inget alternativ till deponering. Botten- aska och slagg från förbränning på rost kan till åter- användas, men deponeras ofta på grund av problem med kvalitets- säkring och avsättning. Vid förbränning i fluidbäddspannor uppstår en restprodukt som består av all aska, en del sand från bädden och rester från gasrening (från t.ex. kalk som sprutas in i pannan). Denna restprodukt måste deponeras. Kostnader för samförbränning med jungfruligt biobränsle Enligt EG:s avfallsförbränningsdirektiv kan avfallsbränsle samför- brännas med annat bränsle förutsatt att anläggningen klarar direk- tivets krav. Kravnivån beror på andelen avfall som förbränns. Det kan medföra ökade kostnader för den berörda anläggningen. Samförbränning med andra bränslen kan även ge högre kostnad för mer avancerad sortering och viss bearbetning som flisning eller krossning. Totalt sett kan detta i vissa fall bli dyrare än förbränning i befintliga avfallsförbränningsanläggningar. På grund av nuvarande brist på behandlingskapacitet för utsorterat brännbart avfall kan trots detta samförbränning vara önskvärd. För att avgöra om en viss fraktion avfall är användbar för energiut- genom förbränning används begreppet värmevärde. Med effektivt värmevärde menas den värme som kan tas ut av ett kg bränsle om rökgaserna kyls ner till rumstemperatur. Den värme som finns i vattenångan räknas inte. Jag har i mina beräkningar an- tagit ett värmevärde på 3 kWh per kg avfall, vilket ungefär motsva- rar värmevärdet i blandat hushållsavfall. Det är viktigt att komma ihåg att olika avfallsfraktioner har olika värmevärde. Kostnader och avgifter för avfallshantering I praktiken kyls röken inte till mer än 100–, och det är därför bara en del av det effektiva värmevärdet som utnyttjas som energi. Denna förlust uttrycks genom verkningsgrad. Verknings- graden vid avfallsförbränning kan antas ligga mellan 85 och 95 pro- cent. Jag har här valt att räkna med en verkningsgrad på . En högre verkningsgrad kräver i regel rökgaskondensering, vilket medför merkostnader. Vid förbränning i värme- och kraftvärmeverk produceras värme, i form av hetvatten, som kan säljas till ett fjärrvärmesystem. Mäng- den energi som produceras kan beräknas som avfallets effektiva värmevärde multiplicerat med verkningsgraden. Vid förbränning i kraftvärmeverk används en del av energin, i form av ånga, för att producera el istället för värme. Vid förbrän- ning av avfall är det inte möjligt att komma upp i så hög andel el- produktion som vid förbränning av konventionella bränslen. Detta elutbyte uttrycks ofta som alfavärde, dvs. kvoten mellan den pro- ducerade elenergin och den producerade värmeenergin. Vid av- fallsförbränning bör man inte räkna med ett alfavärde på mer än 0,2, att jämföra med 0,4 för biobränslen och 0,8 i kondenskraftverk och för termisk förgasning av avfall. I naturgaseldade kombikraft- verk och vid termisk förgasning av biobränslen kan alfavärden över 1 uppnås. Driften av anläggningen kräver en viss egen elförbrukning, vil- ken får dras av innan elintäkten beräknas. Intäkten från försäljning av hetvatten till fjärrvärmesystem är bety- dande och är en viktig förutsättning för att avfallsförbränning ska vara en ekonomiskt konkurrenskraftig avfallsbehandlingsmetod. Tillgången på fjärrvärmenät bestämmer i praktiken var avfallsför- bränningsanläggningar lokaliseras. produceras värme i fjärrvärmenäten från avfallsförbränning (Energimyndighe- ten, 2001a). I ett fjärrvärmesystem varierar behovet av värme , med större efterfrågan än . Avfall uppkom- mer förhållandevis jämnt fördelat över året. Detta gäller speciellt för hushållsavfall. Det är dyrt att lagra avfall. Dessutom är en avfallsförbrännings- anläggning i sig en dyr investering, jämfört med andra typer av för- Kostnader och avgifter för avfallshantering En avfallsförbränningsanläggning bör där- för av ekonomiska skäl köras med högt kapacitetsutnyttjande un- der och passar därför bäst för basproduktion. Det kan alltså finnas skäl att i kalkylen anta att avfallsförbränning utnyttjas för basproduktion av värme. Vilket pris som kan tas ut för värmen avgörs då av vilken annan potentiell basproduktion som avfallsförbränningen ska konkurrera med – faktiskt, eller hypotetiskt vid en kalkyl inför val om vilken typ av kapacitetsutbyggnad som bör väljas. Fjärrvärmenätens basproduktion av värme består oftast av bio- bränsleeldade värme- eller kraftvärmeverk eller stora värmepumpar. Avfallsförbränningen måste ligga något lägre i pris för att få sälja värme. I investeringskalkyler kan det i vissa fall vara lämpligare att räkna med en värdering av värmen från avfallsförbränning utifrån att den kommer in på marginalen i ett fjärrvärmesystem och konkurrerar med en mix av basvärme, värme i mellanskikt och spetsvärme. I den översiktliga kalkyl som görs här har jag valt att räkna med att värmeintäkten från avfallsbaserad värmeproduktion motsvarar den skattade produktionskostnaden för värme med biobränsleel- dade värme- eller kraftvärmeverk eller stora värmepumpar. Intäk- ten skattas till per kWh. sker handel och produktion av el i kon- kurrens. Nätverksamheten, dvs. överföringen av el är dock fortfa- rande ett monopol. En stor del av elhandeln sker via den nordiska elbörsen . Marknadspriset fluktuerar kraftigt. Ett aktuellt exempel är att elpriset stigit kraftigt , vilket förbättrar ekonomin för avfallsbaserade kraftvärmeverk. Börspriset blir alltmer normgivande, men handeln via börsen är frivillig för alla aktörer. Hur priset för levererad el från ett kraft- värmeverk bestäms kan variera. Priset kan löpande göras upp på elbörsens spot- och terminsmarknader. Det förekommer också att kontrakt skrivs med en viss köpare på ett fast genomsnittspris för hela årsproduktionen. På samma sätt som för värmeproduktion lämpar sig avfallseldade kraftvärmeverk bäst för basproduktion av el. Det kan därför antas Kostnader och avgifter för avfallshantering att det vanligaste är att elen från avfallseldade kraftvärmeverk säljs till ett jämnt pris . Den el som handlas på grossistmarknaden (NordPool etc.) kallas råkraft. Om en kommun inte har egen elproduktion utan måste köpa utifrån tillkommer en transportkostnad på ett par öre per kWh. En kraftanläggning måste betala något öre per kWh för att få ansluta sig till det nationella nätet. Den totala kostnaden för detta kan antas utgöra alternativkostnaden till avfallseldad elproduktion och därmed elintäkten. Jag har räknat med en elintäkt på per kWh. Tabell 11.1: Beräkning av kostnad för avfallsförbränning med energiutvinning ton avfall/år 1 130 169 747 1 130 169 747 Räntekostnad, kr/år Driftskostnad, kr/år Total kostnad, kr/år kr/ton avfall Elintäkt, kr/ton avfall kr/ton avfall kr/ton avfall kr/ton avfall ton avfall/år Räntekostnad, kr/år SOU 2002:9 Kostnader och avgifter för avfallshantering Driftskostnad, kr/år Total kostnad, kr/år Bruttokostnad, kr/ton Elintäkt, kr/ton avfall Värmeintäkt, kr/ton Total intäkt, kr/ton Nettokostnad, kr/ton Elpris, öre/kWh Värmepris, öre/kWh kr/person och år kr/ton avfall avfallet, kr/ton avfall aska/slagg (inkl. underhåll, % av Källa: Egna bedömningar Kostnader och avgifter för avfallshantering Ansättning av kostnad för avfallsförbränning Jag ansätter en kostnad på per ton avfall för avfallsför- bränning. Nettokostnaden avser ett nytt kraftvärmeverk med mycket hög total verkningsgrad och som klarar avfallsförbrän- ningsdirektivets alla krav. Det valda värdet ligger nära de högsta mottagningsavgifterna hos avfallskraftvärmeverk och på den nivå som sannolikt kommer gälla för huvuddelen av de nya avfalls- kraftvärmeverk som planeras och byggs för att klara kapacitets- bristen. Valet av ett relativt högt värde medför att ett ekonomiskt ut- rymme reserveras för att åstadkomma bästa möjliga förbränning ur miljösynpunkt. Omfattande rening, viss utsortering före förbrän- ning, rökgaskondensering, behandling av aska för att minska miljö- påverkan och en hög ambitionsnivå för samtidig elproduktion ingår därmed i den ansatta kostnaden. Termisk förgasning är en teknik som ännu inte är fullt utvecklad och de anläggningar som finns får betecknas som utvecklingspro- jekt. Det är möjligt att termisk förgasning kommer att etableras på marginalen som en avfallsbehandlings- och energiutvinningsmetod i . I planeras en första anläggning med stöd av lokalt investeringsstöd. Ett 10-tal motsvarande anläggningar plane- ras i , där en anläggning redan finns i drift. Kostnaderna för termisk förgasning är dåligt kända. De uppgifter som finns är i huvudsak tillverkarnas bedömningar och endast i li- ten utsträckning grundade i faktiska erfarenheter. Följande upp- gifter grundas på investeringskalkyler från . De indikationer som finns tyder på att anläggningar för termisk förgasning kan byggas för relativt små avfallsmängder. De kan bli ekonomiskt intressanta redan vid en kapacitet att behandla upp till ca 30 kton avfall . För anläggningen i söks tillstånd för 50 kton . Anläggningen i planeras för hantering av farligt avfall, vilket ger avsevärt högre kostnader i mottagnings- och förbehandlingsdelarna av anläggningen. Kostnader och avgifter för avfallshantering desamma som för avfallsförbränning. En förgasningsanläggning måste innehålla relativt mycket utrustning för bränslepreparation. För att kunna jämföra de olika behandlingsformerna har kalky- len rensats från de kostnader som är beroende av planerna på att hantera farligt avfall. En uppskattning visar att faktorn X enligt den formel som presenterades i avsnittet om avfallsförbränning skulle hamna på ca 145 000 om anläggningen byggdes enbart för utsorte- rat brännbart avfall. Investeringskostnad = kapacitet 0,7 * En PyroArc® (som planeras i ) beräknas normalt vara i drift i 20–. En avskrivningstid och en kalkylränta på verkar vara ett rimligt antagande. En anläggning för termisk förgasning drivs dygnet runt och kräver personal som arbetar i skift. Personalbehovet blir därför relativt högt. Jag räknar med 21 personer för en anläggning som behandlar 50 kton varav 15 i skiftgång. En PyroArc® klarar att behandla relativt varierande fraktioner. Eftersom enbart nyttoprodukter kommer ut av processen räknas inte avgifter för slagg och mineraler med i kalkylen. De kan använ- das i ny produktion. Beroende på halterna av främst metaller i le- geringen kommer pris vid försäljning att variera starkt. Slammet från gasrening kan upparbetas vad gäller framför allt zink. Termisk förgasning innebär att bränslet först förgasas varefter ga- sen sönderdelas under mycket hög temperatur till en brännbar gas- blandning som innehåller höga halter av vätgas och koloxid. Gas- blandningen kan därefter säljas eller användas till t.ex. el- och vär- meproduktion i ett fjärrvärmesystem. Elutbytet kan vara i nivå med kondens- eller kombikraftverk. Kostnader och avgifter för avfallshantering Förutom energiåtervinningen återvinns också metaller och en svårnedbrytbar slagg. Tabell 11.2: Beräkning av kostnad för termisk förgasning, ton avfall/år Räntekostnad, kr/år Driftskostnad, kr/år Total kostnad, kr/år Bruttokostnad, kr/ton Elintäkt, kr/ton avfall Värmeintäkt, kr/ton Materialintäkt, slagg och metaller kr/ton avfall Total intäkt, kr/ton avfall Nettokostnad, kr/ton Elpris, öre/kWh Värmepris, öre/kWh SOU 2002:9 Kostnader och avgifter för avfallshantering Pris metallegering kr/ton Pris slagg kr/ton slagg Pris tungmetaller kr/ton kr/person och år Kemikalier och kalk för rökgasrening, kr/ton avfallet, kr/ton avfall aska/slagg (inkl. dagens underhåll, % av Källa: Egna bedömningar Merkostnad för insamling och sortering Vid termisk förgasning ställs relativt höga krav på kvaliteten på av- fallet som behandlas. Jag bedömer att merkostnaden för utsorte- ring, bränslepreparation m.m. ligger runt per ton avfall. Ansättning av kostnad för termisk förgasning Jag ansätter kostnaden per ton avfall. Det ansatta värdet förutsätter att tekniken fungerar som avsett, att den energirika gas som erhålls används eller säljs till det värde el- och värmeproduk- tion skulle ge mot ett fjärrvärmenät, samt att avsättning fås för återvunna metaller. Tekniken tillåter destruktion av miljöfarlig avfall. Sådan de- struktion betalas med mycket höga avgifter. Kostnader och avgifter för avfallshantering för icke farligt avfall kommer sannolikt att sättas på samma nivå som gäller för andra konkurrerande behandlingsmetoder. Det måste betonas att någon direkt erfarenhet av denna avfalls- behandlingsmetod ännu inte finns i och att erfarenheterna är begränsade och starkt varierande utomlands. Det kan ändå vara intressant att ta med den i jämförelse som en framtida eventuell möjlighet. En investering i en reaktorrötningsanläggning innefattar mottag- ningsstation, sönderdelningsutrustning för avfallet, hygieniserings- anläggning, nedbrytningskammare, plastseparering, lagringstankar, gasmotorer, generatorer, elektrisk utrustning, eventuell efterkom- postering etc. Även här har jag antagit att skalfördelen följer det samband som presenterades i avsnittet om avfallsförbränning. Jag antar att den totala investeringskostnaden för en reaktorrötnings- anläggning följer formeln: Investeringskostnad = kapacitet 0,7 * Detta bygger på antaganden om att anläggningen rötar park- och trädgårdsavfall och en våt fraktion av hushållsavfall, med en fukt- halt på mellan . Ofta räknas med en högre kalkylränta för rötningsanläggningar än för förbränningsanläggningar. Det kan vara rimligt utifrån antagan- det att affärsrisken är högre. Detta kan dock komma att ändras, inte minst om politiska signaler ges om att ökad biologisk behandling är önskvärt. En kalkylränta på ligger i nivå med vad branschen räknar med. Ett rimligt antagande om avskrivningstid för en rötningsanlägg- ning kan vara . Kostnader och avgifter för avfallshantering Driftskostnaderna antas vara proportionella till anläggningens storlek och beräknas som procent av investeringskostnaden. Detta är en förenkling eftersom den grundläggande driftskostnaden kan antas vara densamma för mindre anläggningar upp till en viss stor- lek. Här förutsätts således att anläggningarna är relativt stora. Vid rötning bildas gas som innehåller främst metan, koldioxid och vattenånga. Metan är energirikt och ett utmärkt bränsle för en rad ändamål. Särskilt intressant är att det kan användas som motor- bränsle och då ersätta diesel och bensin. Det är möjligt att röta allt biologiskt avfall. Är det för torrt är det möjligt att fukta det och sedan röta. I praktiken är det dock avfall med ett värmevärde som är för lågt för att vara riktigt intres- sant för förbränning som rötas. Värmevärdet för detta avfall kan antas ligga runt 2–2,5 kWh per kg. I laboratorieförsök har av värmevärdet kunnat utvinnas som metangas genom rötning (Stoseb 1998a). Enligt erhålls knappt 1 MWh per ton organiskt hushållsavfall i form av biogas vid rötning vid de 9 anläggningar som var 2000. (RVF, 2001a). Vid ett värme- värde på 2–2,5 kWh motsvarar det ett utbyte på 38–. Jag har i mina kalkyler bedömt att av energiinnehållet nyt- tiggörs som biogas. Om biogasen kan säljas som drivmedel har den ett högt mark- nadsvärde. Detta är beroende på lokala förutsättningar. Om det finns en infrastruktur i form av distributionssystem och gasdrivna fordon kan ett pris på 20–per kWh tas ut. Det kan jämföras med att bensin betalas med ca per kWh och diesel med ca per kWh (inklusive energi- och koldioxidskatt och exklusive moms). I de flesta fall bränns biogasen i värmeproduktion till ett betyd- ligt lägre pris eftersom någon annan marknad inte finns till hands. Priset är då ca per kWh. Detta sistnämnda värde har använts i nedanstående kalkyl. Kostnader och avgifter för avfallshantering Vid rötning fås en rötrest som vanligen efterkomposteras för att användas som jordförbättrings- och gödningsmedel eller som täckmassor. Värdet i rötrest och kompost ligger i gödningseffekten av när- ingsämnena kväve, fosfor och kalium och jordförbättringseffekten av humusbildande ämnen. Konkurrensen kommer från gödning och humusämnen från andra källor, t.ex. handelsgödsel. Marknadsvärdet av olika gödningsämnen styrs av internationell tillgång och är inte helt lätt att beräkna, eftersom olika gödselmedel innehåller flera ämnen i olika sammansättning. Skatt- ningar är dock möjliga att göra utifrån de handelsgödselprodukter som säljs på marknaden. Marknadsvärdena är i viss utsträckning påverkade av den miljöskatt som finns på handelsgödsel (lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel). Denna skatt är föremål för en offentlig utredning, Utredningen om översyn av skatterna på bekämpningsmedel och handelsgödsel (Fi 2001:12, dir. 2001:55), som ska redovisa sitt uppdrag . Hur mycket gödningsämnen som finns i den färdiga produkten är beroende av råvaran. Rötning har potential att ge mer lättill- gänglig växtnäringsåterföring än kompostering. Kvaliteten på rötresten eller komposten är alltid beroende av vil- ket avfall som stoppas in i processen. Kompost och rötrester som framställts av avfall som inte är rent från farliga ämnen besväras av att dessa ämnen finns kvar i slutprodukten. Detta har vållat en hel del debatt, inte minst om spridning av rötrester från avloppsslam på jordbruksmark. Av detta skäl kan avsättningsproblemen för kom- post och rötrester vara betydande. Flera behandlingsanläggningar arbetar dock med att kvalitetssäkra produkterna och lyckas också finna avsättning. Om rötrester ska spridas på eller lik- nande krävs speciell spridningsutrustning, vilket påverkar priset vid storskalig försäljning. Osäkerheterna om marknadspriserna på rötrester och kompost är så stora att de flesta som investerar i kompost- och rötningsan- läggningar i sina kalkyler ger rötrester och kompost marknadsvär- det noll. Jag har därför satt värdet till noll i mina kalkyler. Kostnader och avgifter för avfallshantering Tabell 11.3: Beräkning av kostnad för reaktorrötning ton avfall/år Räntekostnad, kr/år Driftskostnad, kr/år Total kostnad, kr/år Bruttokostnad, kr/ton kr/ton avfall kr/ton avfall kr/ton avfall kr/ton avfall Gasintäkt, öre/kWh Källa: Egna bedömningar Merkostnad för insamling och sortering Kvaliteten på det avfall som går till rötning och annan biologisk behandling behöver vara hög för att rötresten eller komposten ska vara lämplig att använda som gödnings- eller jordförbättringsme- del. Det ställer i sin tur stora krav på insamlingssystem och käll- sortering. Eftersortering av blandat avfall är däremot inte något alternativ om hög kvalitet ska uppnås. Kostnader och avgifter för avfallshantering Enligt (2001b) kan merkostnaden för ökad sortering, hämtning och anslutande hantering för biologisk be- handling av avfall från hushåll beräknas till i genomsnitt per ton. För villahushåll uppskattas merkostnaden till ca 700–per ton avfall och för hushåll i flerbostadshus till ca 500–per ton avfall. För restauranger, storkök och butiker bedömer Naturvårdsver- ket att variationen i merkostnader är mycket stor, eftersom förut- sättningarna skiljer sig avsevärt mellan olika typer och storlekar på butiker och restauranger. Genomsnittlig merkostnad uppskattas till per ton avfall. Sannolikheten för hög kvalitet vid återvinningen bedöms öka med högre ambitionsnivå och därmed till viss del högre kostnader. Det är dock rimligt att anta att kostnaden sjunker i takt med att teknik och hantering utvecklas och effektiviseras. bedömer dock att möjligheter till utveckling mot lägre kostnader bör finnas utan att avkall görs på hög kvalitet. En merkostnad för insamling och sortering på ca per ton har här bedömts som rimlig i kalkylsammanhang. Ansättning av kostnad för reaktorrötning Jag har valt värdet per ton som typkostnad för be- handling av avfall med reaktorrötning. En merkostnad för insam- ling och sortering på ca per ton avfall ingår i det ansatta värdet. Det valda värdet gäller en ny och väl fungerande reaktor med god avsättning för sina produkter. Anläggningen bör vara förhål- landevis stor och behandla i minst 30 kton avfall . Biogas an- tas produceras med goda resultat och bra avsättning till marknads- mässigt pris har inräknats. Däremot antas inte rötresten ha något ekonomiskt värde. Kostnader och avgifter för avfallshantering Kostnaden för kompostering varierar kraftigt beroende på vilken metod som används, vilken typ av avfall som behandlas och anlägg- ningens storlek. Den billigaste metoden för kompostering är så kallad öppen kompostering, dvs. Investeringen i fasta anläggningar är låg. Någon kompostanläggning behövs inte, men vissa investeringskostnader finns ändå, i form av mark, markprepa- ration och maskiner. Med denna metod ligger en stor del av kost- naderna (av den årliga kostnaden) i driften. Kostnaden är också beroende av vilken typ av avfall som kompo- steras. Park- och trädgårdsavfall är billigare att kompostera än hus- hållsavfall och liknande, även om det sistnämnda är rent organiskt avfall. Det kan ta att få fram användbar kompost. Jag antar att den totala investeringskostnaden för en öppen komposteringsan- läggning av park- och trädgårdsavfall följer formeln: Investeringskostnad = kapacitet 0,7 * Sluten kompostering är mer kapitalintensivt, men behandlingstiden är kortare. Här beräknas kostnaden för tunnelkompostering, som antas ha en behandlingstid på 30–. Jag antar att den totala investeringskostnaden för en sluten komposteringsanläggning föl- jer formeln: Investeringskostnad = kapacitet 0,7 * Precis som för rötning räknar jag med en kalkylränta på och en avskrivningstid . Driftskostnaden ligger på ungefär samma nivå för öppen och sluten kompostering. Driftskostnadens andel av totalkostnaden är förstås mycket lägre vid sluten än vid öppen kompostering. Kostnader och avgifter för avfallshantering Jag har inte räknat med att någon intäkt uppnås från kompostering. Visserligen kan kompost säljas, men denna intäkt bedöms i stort sett täcka merkostnaden för försäljningsverksamheten. Beräkning av kostnad för öppen kompostering av park- och trädgårdsavfall ton avfall/år Räntekostnad, kr/år Driftskostnad, kr/år Total kostnad, kr/år Bruttokostnad, kr/ton kr/ton avfall Nettokostnad, kr/ton Källa: Egna bedömningar SOU 2002:9 Kostnader och avgifter för avfallshantering Tabell 11.5: Beräkning av kostnad för tunnelkompostering ton avfall/år Räntekostnad, kr/år Driftskostnad, kr/år Total kostnad, kr/år Bruttokostnad, kr/ton kr/ton avfall Nettokostnad, kr/ton