sou · GQB387d3 · 2003-01-01 00:00:00 — 52Pettersson hade bl.a. arbetat som ombudsman i och innan han an- ställdes som aktuarie vid Fst. Denna befattning upprätthöll han , då han läm- nade grupp B för en befattning vid CFF. 53Paues hade varit ombudsman i och socialdemokratis- ka partidistrikt. fick han en täckanställning vid FortF. skulle besöka och ibland även . Sådana besök förekom var och . Grudemark förutsatte att statsministern var informerad. kontaktade en tidigare medarbetare vid Fst/U, som övergått till en anställning vid dentkårer, och antydde i dunkla ordalag att han skulle börja med nya arbetsuppgifter. Det var något mycket hemligt som han hade börjat syssla med vid sidan av sitt ordinarie arbete. Han ville att personen i fråga, som var vänsterorienterad, skulle hålla ett öga på stämningarna i den akademiska världen, särskilt bland studenterna, och att denne skulle rapportera namn till honom. Den tillfrågade förklarade att studentvärlden nog var ganska ointressant för . Även om det säkert fanns enstaka kommunister och clartéister, var de ledande inom studentkårerna starkt antikommunistiskt inställ- da. Han ringde senare till och bekräftade att stu- dentkårerna i , och leddes av personer med starkt antikommunistisk inställning. Sedan ebbade det ut. Sekreterarna uppfattade att arbetet var inriktat på att motverka sabotage och att skaffa information om SKP, Clarté och liknande organisationer. Det gällde t.ex. att kartlägga vilka kommunister som företagit resor till öststater. En av sekreterarna har förklarat att verksamheten var såväl militär som partipolitisk – det var väl- digt socialdemokratiskt. Hon är övertygad om att det inom ramen för detta nätverk förekom ett ömsesidigt utbyte av muntlig infor- mation om kommunister. har berättat att då han började vid enheten hade och redan hunnit etablera många kontakter med pålitliga socialdemokrater på olika håll genom vilka man inhämtade uppgifter om kommunister. Det gällde att kartläg- ga vissa orter som uppfattades som särskilt kommunistinfluerade eller som var av särskilt militärt intresse. Syftet med verksamheten angavs vara att bedriva säkerhetsarbete för försvaret. En socialde- mokrat, anställd vid grupp B , har uppgett att hans uppgift var att tillsammans med bygga upp ett kontaktnät på arbetsplatserna för att förhindra kommunistisk infiltration av fack- föreningarna. Man fruktade nämligen att om kommunister tog makten över fackföreningar, skulle de kunna göra en kupp mot ri- ket eller i vart fall skapa ekonomiskt kaos. Det gällde att förhindra ett sådant maktövertagande och lämna försvaret underlag för att undvika krigsplacering av opålitliga personer. Härigenom bidrog man även, enligt denne uppgiftslämnare, till att bevara soci- aldemokratins hegemoni över fackföreningsrörelsen. Den s.k. notekrisen mellan och skall ha föranlett diskussioner mellan ÖB och regeringen med re- sultat att man beslöt att förstärka grupp B. Troligen som en följd därav utsågs majoren till souschef i grupp B.54 Wenblad var stabsutbildad och kom direkt från inrikesavdel- ningen, där han varit chef för kontraspionagedetaljen. Också han var socialdemokrat. Enligt Wenblads minnesanteckningar bestod grupp B av fyra en- heter, nämligen expedition med arkiv, en enhet för bearbetning, analys och samverkan, en enhet för registrering av personer tillhö- rande kaderdel55 och dess frontorganisationer samt av emigrantgrupper och en enhet för utbildning, säkerhets- skydd och krigsorganisation. Uppgiften var att klarlägga omfatt- ningen av ett subversivt hot från extremistorganisationer, som sade sig främja främmande makts politik, främst Stalintrogna kommu- nister. Framför allt ägnade man sig åt att studera SKP:s kaderdel. För detta ändamål användes socialdemokrater med stor facklig er- farenhet. Inom exilgrupperna och frontorganisationerna byggde man med tiden upp ett nät av förtroliga meddelare.56 Antalet anställda (förutom kvinnliga sekreterare) vid grupp B uppgick endast till en handfull personer, näs- tan samtliga aktiva socialdemokrater. rekryterades en un- derofficer med facklig erfarenhet från TCO (enligt vad han själv uppgett efter förslag av ecklesiastikminister .) Från Fst/In kom en yngre befattningshavare utan några kända partipolitiska sympatier. Sedan och un- derofficeren båda slutat anställdes ytterligare två socialde- mokratiska ombudsmän, , och för SSU-aren . Vid enheten fullgjorde någ- ra yngre socialdemokrater hela eller delar av sin värnplikt, nämligen , , och . 9.2.2Förklaringar till grupp B:s tillkomst Hur kom det sig att en relativt underordnad befattningshavare inom försvarsstaben som kunde bygga upp en enhet 54Bertil Wenblad: Bilder ur ett liv s. 410 55Förmodligen avsåg Wenblad härmed partiets fast anställda och förtroendevalda på central nivå. 56Beskrivningen av organisationen skall nog snarare ses som ett utslag av Wenblads ord- ningssinne än som en redovisning av verkligheten. Arbetsplatsen var liten och förhållandena skall ha varit familjära. med denna inriktning på kontakter med socialdemokrater inom och utom ? Om bakgrunden härtill finns åtskilliga uppgifter som lämnats av personer med mer eller mindre goda insikter i verk- samheten. Uppgifterna är dock delvis motstridande. Inte ens El- mérs vid olika tillfällen lämnade redogörelser är helt samstämmiga. Det finns skäl att erinra om att uppgifterna i samtliga fall lämnats efter IB:s avslöjande . Vid en intervju med och uppgav följande rörande IB:s tillkomst. började välutbildade kommunister från DDR och att söka sig till Jag var själv i DDR och kollade utbildningen. Den svenska säpo kunde inte klara den här uppgiften. Den var splittrad och länspolischeferna inte alltid lätta att ha att göra med. Det visade sig att det satt överallt i ammunitionsförråden i , på viktiga poster i Ho- fors etc. , ombudsman i var en av mina vikti- gaste kontaktmän. Inför FUN uppgav bl.a. följande. hade polisens personalkontroll för försva- rets räkning avseende bl.a. Kalixlinjen inte fungerat tillfredsstäl- lande. som för Försvarsstabens sek- tion II räkning bearbetade säkerhetspolitiska problem hade då informerat chefen för sektion II kommendören om den fackliga rörelsens och det socialdemokratiska partiets verksam- het på arbetsplatserna genom de s.k. arbetsplatsombuden. På begäran av sektionschefen arrangerade en föredragning om denna verksamhet av ombudsmannen . af fann föredragningen mycket intressant och föreslog ett samarbete i de fall som kunde vara aktuella för Försvarsstaben. Det bestämdes att sektionschefen skulle tala med försvarsstabs- chefen general och ombudsmannen med sina överordnade om ett samarbete i hithörande frågor. Så skedde och samarbetet godkändes på ömse håll. hade å sin sida bl.a. kontaktat försvarsminister och som efterträdde . För att även skulle få teknisk kunskap och få köpa vapen från hade enligt amerikanarna krävt att det skulle vara rent inom vissa industrier. Ett samarbete mellan SAF, LO och försvarsstaben etablerades. Från ett samtal som hade med har antecknats följande. hade försvaret behov av att identi- fiera säkerhetsrisker inom områden, som var viktiga från för- svarssynpunkt. Dramatiska händelser som den sovjetiska inmar- schen i ökade ytterligare behovet av att hålla koll på potentiella säkerhetsrisker. Vidare ville ha garantier för att försvarsteknologi, som köpte från , inte kunde föras vidare till tredje land. Amerikanarna ställde enligt krav på att olämpliga personer inte arbetade i industrier, som använde sig av denna teknologi; säger sig bland annat ha hört läsa upp ett papper av denna innebörd för honom. Det visade sig att polisen inte alltid kunde göra tillräckligt träffsäkra avvägningar av vilka som var farliga respektive inte farliga från säkerhetssynpunkt. fick man för sig, att hela gäng av radikala SSU-are var säkerhetsrisker. Egenartade miss- förstånd skedde: Kommunister kunde först hindras att bli inkal- lade till militärtjänstgöring innanför Kalixlinjen – för att däref- ter, också nu efter säkerhetspolisens bedömning, bli inkallade som chaufförer till samma område. , som var socialdemokrat, var god vän med , och , som var anställda på social- demokratiska partiets centrala kansli och som åkte runt i landet och tog debatter med kommunisterna; bland hans socialdemo- kratiska vänner fanns även dåvarande partikassören . kände därför väl till den arbetsplatsorganisation, som socialdemokraterna hade byggt upp; --- Hos socialdemokraterna fanns också en värdefull kunskap om vad som hände i Finland.58 berättade vidare för Kokk om det sammanträffande som han arrangerade mellan och och om de kon- takter dessa sedan hade med sina respektive överordnade. 57FUN:s rapport s. 51. har uppgett att kort före sitt framträdande inför FUN till honom lämnat samma uppgifter om bakgrunden till IB:s bildande som läm- nade till FUN. 58Enn Kokk: s. 411 f. dersson skall ha varit den mest entusiastiske av de båda tillfrågade socialdemokratiska förgrundsfigurerna, medan va- rit mer försiktig. Försvarsstaben skulle få ställa frågor till de perso- ner inom partiet och fackföreningsrörelsen, som man hade kontak- ter med, om olika saker som väckte frågor från säkerhetssynpunkt. Dessa kontaktpersoner togs ut i princip av ,59 och Det redovisade händelseförloppet kan av allt att döma i tiden placeras till åren 1951-53. Vid ett samtal som hade med företrädare för i feb- ruari 1998 gav han en något annorlunda bild av hur samarbetet mel- lan försvarsstaben och arbetarrörelsen inleddes. Han uppgav då bl.a. följande. blev ÖB kontaktad av LO ledning, som ut- tryckte stor oro över att bolsjeviker medvetet, av sitt parti placerats i nyckelbefattningar i både tillverknings- och bygg- nadsindustrin, där de fick en oroande detaljerad insikt i det som producerades för försvarets räkning. fick uppgiften att titta på detta. Elmérs första kontroll bekräftade LO:s uppgifter, varför han beordrades fortsätta verksamheten. Arbetet inriktades på att skapa kontakter med LO:s ledare i företag av intresse för för- svaret. Arbetet växte successivt, och fick tillstånd att an- ställa folk, bl.a. , för att kunna lösa uppgifterna.62 Inför uppgav att han i bör- jan av sin tid vid försvarsstaben mer eller mindre av en slump fick ett uppdrag av ; kontakten skall ha förmedlats av hans militäre chef, sedan bejakat att han hade lite vänster- åsikter. Uppdraget utvecklade sig till att han fick kontakter med 59Arne var bror till . Han anställdes vid den social- demokratiska partistyrelsen som reseombudsman och blev sedermera facklig sekreterare hos SAP. Han betecknades som en av socialdemokratiens främsta kommunistdödare. 60Lundgren var föreståndare för den socialdemokratiska kursgården Bommers- vik, varefter han fram var SAP:s förste tjänstemannasekreterare. arbetade han huvudsakligen inom . Han var också reservofficer och tjänstgjorde som sådan vid upprepade tillfällen vid Fst/In, detalj II, där han bl.a. arbetade med att göra sammanfattningar ur den kommunistiska tidningen . 61Björk anställdes som facklig sekreterare inom SAP och hans verksamhet som så- dan behandlas i kap. 10. utsågs han till chefredaktör för kraten och utnämndes han till chef för . Han upprätthöll första hälft goda kontakter med den amerikanska Stockholms- ambassaden. Efter hand vidgades uppdraget till att avse kontakter även med framstående socialdemokrater i , Dan- mark och . Genom de nämnda kontakterna skall han ha in- hämtat underrättelser från närområdet. Dessa kontakter skall ha utgjort ett av de ben på vilka grupp B:s verksamhet senare kom att vila. Det andra utgjordes av den socialdemokratiska arbetsplatsor- ganisationen. Också inför berät- tade han om betydelsen av situationen i (Kalixlinjen). Han påpekade att hans verksamhet successivt växte fram . , som tjänstgjorde som Elmérs när- maste man, har i sina opublicerade memoarer lämnat följande upp- gifter om tillkomsten av grupp B. Det var diskussioner mellan regeringen och ÖB om det subver- siva säkerhetshotet som hade utövat mot sina grannstater med fram till 1956, som låg till grund för tillskapandet av Fst/B med början 1957. Därefter följde Berlinkrisen med början 1960 och Finlandskrisen .--- De mer eller mindre militanta kommunistpartierna var inten- sivt verksamma inom den fackliga sektorn, där de i de nordiska länderna kämpade mot de socialdemokratiska fackliga företrä- darna. Kampen var ofta hård. I mångt och mycket gällde kam- pen nominering och val av förtroendemän och -kvinnor i fackli- ga styrelser för avdelningar och klubbar samt enskilda ute på ar- betsplatserna. Män och kvinnor ute på arbetsplatserna hade inga märken, som visade deras partisympati eller partitillhörighet. Vid nomineringar fördes fram kandidater med fackliga meriter men utan känd partitillhörighet. På så sätt kunde majoriteten av förtroendevalda i en styrelse visa sig vara kommunistsympatisö- rer, vilka bedrev en kommunistisk facklig politik. Tillvägagångs- sättet med nomineringar av kryptokommunister tvingade de so- cialdemokratiska fackliga företrädarna att noggrant söka klar- lägga den politiska hemvisten hos nya nominerade förtroende- valda innan den avgörande röstningen skedde. Socialdemokraterna började att tillsätta arbetsplatsombud för att söka hålla reda på vem som stod bak- om vem i det fackliga nomineringsarbetet. Samma information fanns hos kommunistiska fackliga företrädare. Sett ur säkerhetsunderrättelsetjänstens synpunkt var verk- samheten i det fackliga kontaktskiktet mellan kommunister och socialdemokrater en viktig källa till att klarlägga hur stort ett subversivt hot kunde vara från ett stalinistinspirerat kommu- nistparti. Dessutom var denna källa den enda. De borgerliga partierna hade en mycket ringa om ens någon kontaktyta till kommunister i deras dagliga verksamhet. En liten kontaktyta fanns i radikala studentorganisationer.63 Wenblad nämner vidare att hade goda kontakter med social- demokratiskt partifolk i och att han fick överta en del av utrikespolitiska kontakter när denne blev för- svarsminister. , som blev operationschef vid , har för kommissionen lämnat följande uppgifter om tillkomsten av Elmérs verksamhet, baserade på vad skall ha berättat för honom. oroade sig regeringen - och särskilt – för att kommunister under falsk flagg skulle infilt- rera fackföreningsrörelsen ställde krav på att svenska fabriker som på amerikansk licens tillverkade försvarsmateriel skulle hållas fria från kommunister. För att skaffa tillförlitlig in- formation härom bedömde regeringen att fackföreningsfolk borde anlitas. Bland arbetarna fanns nämligen en skepsis mot säkerhetspoliser. Ungernkrisen och krav på kontroll av svenska företag vid licenstillverkning av amerikansk krigsmateriel ledde till bildandet av Collector Syftet med kontrollen av företa- gen var att förhindra att uppgifter fördes vidare till tredje land och man behövde därför uppgifter om eventuella säkerhetsris- ker vid sådana företag. Statspolisen saknade erforderliga kon- takter på arbetsplatserna. bildade därför tillsammans med och några fackföreningsmän Collector, som skul- le utnyttja den socialdemokratiska arbetsplatsorganisationen för att inhämta uppgifter om säkerhetsrisker. informerade i den mån inte själv deltagit i beslutsfat- tandet. Det är en fullständigt orimlig tanke att och skulle ha förbigått i en så viktig sak. Högermannen liksom företrädare för de andra borgerliga parti- erna hade förståelse för behovet av en sådan organisation. 63 : a.a. s. 410 f. Förre överbefälhavaren har gjort gällande att förklaringen till bildandet av grupp B skall ha varit de amerikanska kraven på säkerhetskontroll för export av kvalificerad militär ut- rustning och know how. Han har också hävdat att det el- ler 1961 skall ha ingåtts en trepartsöverenskommelse mellan försva- ret, SAF och LO om att försvaret skulle ta sig an kontrollen av sä- kerhetsrisker i områden som var viktiga från försvarssynpunkt. Överenskommelsen skall ha formaliserats i en skriftlig handling, signerad av och försvarsstabschefen . , som fullgjorde en del av sin värnpliktstjänstgöring vid grupp B och sedermera blev Elmérs kontaktman vid försvarsdepartementet, har såväl då han hörts av FUN som av kommissionen uppgett att den utlösande faktorn till bildandet av Elmérs organisation var de amerikanska kraven på sä- kerhetsskydd. För kommissionen har han uppgett att för honom, troligen , berättat att militären fått sanktion av SAP att utnyttja den socialdemokratiska arbetsplatsor- ganisationen för övervakning av arbetsplatser. har för sig att nämnt att hade motsatt sig arrange- manget. Uppgifterna hade troligen fått i statsrådsbered- ningen av eller . I den personkrets som skulle ha diskuterat saken ingick, enligt en allmän uppfattning inom SAP, , försvarsminister , kommuni- kationsminister , finansminister , in- rikesminister , partisekreteraren , LO- ordföranden och ordföranden i . SSU-ordföranden och dennes efterträdare skulle ha informerats om beslutet.64 Också har talat om den s.k. trepartsöverens- kommelsen mellan försvaret, SAF och LO. Den tidigare partisekreteraren i SAP och sedermera utrikesmi- nistern har förklarat att han tar för givet att fanns med i bilden då grupp B tillkom. var sekreterare hos . har vidare uttalat att det är uteslutet att försvarsministern, tillsammans med en under- ordnad tjänsteman som , skulle ha bildat en hemlig organisa- tion utan att statsministern fått säga sitt. 64 har inför kommissionen tillbakavisat uppgifter och förklarat att han inte vet något säkert om den egentliga bakgrunden till varför Elmérs organisation bilda- des. skriver i sina memoarer att han efter sin avgång som justitieminister fått upplysningar rörande Elmérs verksam- het: Initiativet till samarbetet mellan den politiska och fackliga arbe- tarrörelsen å ena sidan och den militära säkerhetstjänsten å den andra lär ursprungligen ha tagits av företrädarna för arbetarrö- relsen. På den politiska sidan har det varit , , , , och som haft ansvaret och från fackligt håll har bl.a. och varit ansvariga. På den militära sidan har samtliga överbefälhavare och, inte minst, försvarsstabschefen haft ansvaret för verksam- heten.65 Journalisterna har i sin bok gett följande förklaring till varför Elmérs orga- nisation bildades. Enligt dem gällde det för socialdemokraterna att cementera sin maktställning, sedan kommunisterna rensats ut ur de flesta fackföreningarna. Frågan skulle ha diskuterats inom partiets trängre krets (, , , , , , , m.fl.) un- der . Man skulle ha kommit fram till att det be- hövdes en bättre löpande kontroll över läget i fackföreningarna, vilket krävde ett systematiskt upplagt namnregister över samtliga kommunister. Att förlägga hanteringen av ett sådant register till partiexpeditionen vore som att ha en tickande bomb i lokalerna och skulle dessutom kräva en stor och kostsam arbetsinsats av den centrala partiapparaten. Så väcktes idén om att överlåta det praktiska arbetet till militä- ren. Inte till redan existerande militära enheter, utan till en helt ny, hemlig organisation som skulle bestå av lojala socialdemo- krater. Meningarna var delade om det förnuftiga i en sådan ordning. Han ansåg det vara alldeles för riska- belt. Han gillade heller inte tanken på att låta militären ta över något som var en intern partipolitisk angelägenhet. 65 : Makterna s. 51. nämner inte vilka som varit hans uppgiftslämnare och hans änka har förklarat sig inte ha någon säker uppfattning härom. Men förslaget förespråkades starkt av kommunikationsminis- ter , den förre partisekreteraren. Han fick stöd av . Fördelarna med att placera registret under militärens tak var uppenbara: verksamheten fick en officiell hemligstämpel, kostnaderna fördes över till statskassan, och hanteringen skildes formellt från partiet. Dessutom kunde det motiveras utifrån nationella säkerhetsintressen. Diskussionerna slutade med att och fick sin vilja igenom. När beslutet väl var fattat var det ingen som mot- satte sig detta, alla ställde lojalt upp för den nya ordningen.66 Författarna har för kommissionen uppgett att de grundat denna beskrivning på uppgifter från en initierad person men med hänvis- ning till källskyddet avböjt att namnge denne. De skall förgäves ha bett personen i fråga att själv lämna kommissionen de aktuella upp- gifterna. Kommissionen återkommer i avsnitt 9.4 med en värdering av dessa uppgifter. 9.2.3Arbete för försvarsstabens inrikesavdelning Chefen för inrikesavdelningen var otvivelaktigt en tillskyndare av Elmérs verksamhet. På sina håll inom försvarsstaben såg man dock uppenbarligen med betydande skepsis på grupp B. Försvarsstabschefen har i sin dagbok skildrat ett samtal som han haft med chefen för sektion II och rörande Elmérs verksamhet. Gru- demark menade att Fst/In hade intresse av information som kunde ligga till grund för krigsplaceringar och skydd mot propaganda. hävdade däremot att vi måste hålla oss till vår mil org. Underrättelse om andra skall vi begära att få för våra behov. Han förordade därför att man skulle flytta Elmérs enhet från staben och lägga ned kontraunderrättelsetjänsten. Grudemark fann det önsk- värt att demokratiska partierna står bakom och att målet fastställes och att det bestäms hur samarbetet med statspolisen skall ske. noterade vidare att Elmérs enhet arbetade för såväl Fst/In, Fst/Ut som chefen för försvarsdepartementet och att enhe- ten bör ev. helt frigöras från krigsmakten. avskildes grupp B från Fst/In och bildade en självständig enhet direkt underställd chefen för sektion II. 66 och : Kommunistjägarna s. 86 ff tillträdde sektionschefen har uppgett att vid överlämningen för honom förklarat att han kört ut grupp B ur hu- set. Anledningen skulle ha varit att Elmérs verksamhet bedömdes vara alltför politiskt inriktad. Verksamheten flyttades från K 1:s ka- och kom härefter att bedrivas under täckmantel av aktiebo- laget Collector i en villa på . flyttade man till . Organisationsförändringen innebar inte att banden mellan inri- kesavdelningen och grupp B kapades helt. beslöts således vid ett avdelningsmöte att frågan om en förstärkning av grupp B närmare skulle göras upp mellan detalj 1 och grupp B. Samma höst upprättade industriskyddsdetaljen en förteckning över antalet kända säkerhetsrisker vid ett tiotal företag. Enligt en på- skrift på handlingen borde den lämnas till Grupp B för ev bedöm- ning och åtgärd. Så sent som deltog och/eller den- nes souschef i regelbundna möten med inrikesavdelningen. I en underrättelseplan som upprättades inom detalj 1 angavs bl.a. följande. Den kommunistiska aktiviteten ute i landet bör Grp B ge svar på. Vid bearbetningsdetaljen bör emellertid kartplott med för- grundsfigurer och för illegal verksamhet misstänkta föras. Materialet, vilket i huvudsak kommer från Grp B, är dock ännu ofullständigt Till bearbetningsdetaljen såsom huvudarbetande del bör konti- nuerligt inflyta följande i halvbearbetad form. Grp B: Lokala frågor betr : kommuner, antal medlemmar, utbildade och aktiva kommunister, infiltration i fackföreningar m m. --- Den militära säkerhetstjänsten kan inte fungera tillfredsstäl- lande om ej samarbetet med statspolisen sker intimt och med förtroende. Båda sidor måste vara givande och tagande. Bear- betningen bör delges den andra parten.67 , som utnämndes till försvarsstabschef, tycks ha ägnat grupp B ett mer positivt intresse än företrädaren . Efter vissa sporadiska kontakter med företog han ett kontakt- och studiebesök hos Collector och fick ett gott intryck av verksamheten. Detta intryck förstärktes tydligen vid en föredragning för om säkerhetslä- 67 Underrättelseplan In I, 10.9.1962, Ö IV, vol. 9, ; cit. och lämnade direktiv för verksamheten vid grupp B. Uppgiften angavs vara att skapa underlag för bedömning av den militära frontens inre styrka och om den verksamhet som bedrives för att underminera verkan av våra stridskrafter. Verksamheten skulle inriktas på att inhämta underrättelser om a)främmande makts mot krigsmakten riktade verksamhet, som bedrives med egna organ eller medlöpare