sou · GQB360d2 · 2003-01-01 00:00:00 — ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela undantag från kravet på individuellt tillstånd för vissa specifika fall, nämligen radiosändare som utnyttjar särskilt bestämda gemen- samma frekvenser, radiosändare på utländska fartyg, luftfartyg eller motorfordon och radiosändare som används av en person som inte har hemvist i . En motsvarande paragraf bör tas in i lagen om elektronisk kommunikation. Vissa modifieringar bör dock övervägas särskilt med hänsyn till att något generellt undantag från individuell tillståndsplikt enligt artikel 5.1 auktorisationsdirektivet inte föreslås. Det bör först klargöras att undantaget från tillståndsplikt i detta fall inte motsvarar att knyta villkoren för användning av radiofre- kvenser till den allmänna auktorisationen. Det är istället fråga om ett rationellt förfarande beträffande vissa typer av tillstånd. De vill- kor som enligt auktorisationsdirektivet får knytas till nyttjande- rätter till radiofrekvenser måste därför anses tillämpliga också vid ett förfarande med undantag från tillståndsplikt. När det gäller tillämpningsområdet för undantagsregeln bör övervägas om inte detta bör utökas genom en generell rätt att med- dela undantagsföreskrifter. Det skulle enligt vår bedömning kunna utvidga området för en rationell tillståndshantering betydligt. generell möjlighet för regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer att meddela undantag från tillståndsplikten föreslås därför tas in i lagen om elektronisk kommunikation. Beträffande vilka villkor som får knytas till ett undantag från till- ståndsplikt bör övervägas om inte regeln i LRK om radioanläggningars uppfyllelse av bestämda tekniska krav bör utökas. Det kan antas att det finns motsvarande behov att förena undantag från tillståndsplikten med villkor som finns beträffande individuella tillstånd. Detta kommer dock att behandlas först under följande underavsnitt. Redan här kan dock nämnas att, med hänsyn till grundlagsskyddet, bör de villkor som får förenas med undantag från tillståndsplikt framgå direkt av lag. Liksom enligt LRK bör gälla att den som är undantagen från till- ståndsplikt skall vid tillämpningen av bestämmelserna i lagen anses ha tillstånd för att använda radiosändare. Villkor som är fogade till nyttjanderätter till radiofrekvenser I auktorisationsdirektivet anges vilka villkor som får knytas till nyttjanderätter till radiofrekvenser. Dessa framgår av del B i bilagan till direktivet och är följande: 1.Angivande av den tjänst eller typ av nät eller teknik för vilken nyttjanderätt till frekvensen har beviljats, i förekommande fall inbegripet exklusivt nyttjande av en frekvens för överföring av sär- skilt innehåll eller särskilda audiovisuella tjänster. 2.Faktiskt och effektivt utnyttjande av frekvenserna i enlighet med ramdirektivet, inbegripet krav på lämplig täckning. 3.Tekniska och operativa villkor som är nödvändiga för att undvika skadlig störning och för att begränsa att allmänheten exponeras för elektromagnetiska fält, när sådana villkor skiljer sig från dem som ingår i den allmänna auktorisationen. 4.Maximal giltighetstid i enlighet med artikel 5 i detta direktiv, med förbehåll för eventuella ändringar i den nationella frekvensplanen. 5.Överlåtelse av rättigheter på rättsinnehavarens initiativ och villkor för detta i enlighet med ramdirektivet. 6.Avgifter för nyttjanderätter i enlighet med artikel 13 i direktivet. 7.Varje åtagande som under ett urvalsförfarande baserat på konkur- rens och jämförelse har gjorts av det företag som erhåller nyttjan- derätten. 8.Skyldigheter i enlighet med tillämpliga internationella avtal i fråga om användning av frekvenser. Det bör framhållas att detta är villkor som medlemsstaterna får men inte är skyldiga att uppställa. De villkor som uppställs för till- stånd att använda radiosändare som anges i 11 och 12 §§ LRK måste anpassas så att de i vart fall inte upptar något som går utöver de villkor som enligt auktorisationsdirektivet får uppställas. Enligt artikel 6.2 auktorisationsdirektivet gäller vidare att med- lemsstaterna inte får upprepa de villkor som gäller för den allmänna auktorisationen när de beviljar nyttjanderätter till radiofrekvenser eller nummer. Inledningsvis anges om tillståndsbeslutets innehåll i LRK att till- stånd att använda radiosändare skall avse en viss radioanvändning. Såsom har angetts i motiven till LRK (prop. 1992/93:200, sid. 214) är det inte möjligt att inskränka reglerna till att endast avse frågan om tillstånd skall meddelas eller inte. Även de villkor under vilka tillståndshavaren får använda radiosändaren måste kunna fastställas med ledning av lagen. Allmänt torde gälla att en ansökan som inte innehåller uppgift om vilket användningsområde radiosändaren skall ha inte går att ta ställning till. Den sammanslagning av telelagen och LRK som här föreslås medför endast ett tillståndsförfarande mot tidigare ett tillstånd enligt telelagen för t.ex. mobila teletjänster och ett tillstånd för t.ex. basstationer enligt LRK. Det kan finnas anledning, t.ex. i samband med tillstånd för radiosändare för mobila elektroniska kommunikationstjänster att kunna bevilja tillstånd att använda radiosändare för viss radioanvändning och de indivi- duella tillstånden att använda radiosändare, t.ex. för basstationer, vid ett annat tillfälle. Det föreslås därför att en sådan möjlighet införs i den nya lagen. Härefter måste ställning tas till vilka villkor som skall få upp- ställas när ett tillstånd beviljas. Uppräkningen nedan tar sin utgångspunkt i den angivna bilagan B till auktorisationsdirek- tivet. Punkten 1 tar särskilt sikte på företag som tillhandahåller elek- troniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikations- tjänster. Villkoret kan möjligen te sig något överlappande med kra- vet att ange användningsområde. En rad av de efterföljande villko- ren kommer emellertid med all sannolikhet att behöva utformas med hänsyn till vilken eller vilka elektronisk kommunikations- tjänster eller slag av elektroniskt kommunikationsnät eller teknik som tillståndet avser. Med hänsyn till den särskilda betydelse sådana nät och tjänster har bör punkten därför tas upp särskilt. Punkten 2 bör ses mot bakgrund av punkten 1. Faktiskt och effektivt frekvensutnyttjande och täckning inom landet är viktiga parametrar när tillstånd skall beviljas för denna typ av radioanvänd- ning. Punkten bör också ses mot bakgrund av artikel 9 ramdirekti- vet som föreskriver att medlemsstaterna skall säkerställa en effektiv förvaltning av radiofrekvenserna inom sitt territorium i enlighet med allmänna mål och regleringsprinciper i artikel 8 samma direk- tiv. Enligt artikel 8.2 d ramdirektivet skall de nationella reglerings- myndigheterna främja konkurrens vid tillhandahållandet av elek- troniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster m.m. och därvid bl.a. främja en effektiv användning av och säkerställa en ändamålsenlig förvaltning av radiofrekvenser och nummerresurser. Genom att ställa upp denna typ av villkor kan tillförsäkras att radiospektrumet utnyttjas effektivt. Täckningskrav är av intresse för olika typer av elektroniska kommunikationsnät eller elektro- niska kommunikationstjänster. Det kan gälla nät för mobiltelefoni, mobil datakommunikation samt rundradio och TV m.fl. I fall där tillståndet är beroende av att medgivande (tillstånd) lämnats enligt annan lag bör villkor som rör faktiskt och effektivt frekvensutnyttjande kunna meddelas av myndigheten på radioområdet, med hänsynstagande till vad som kan vara före- skrivet om teknikval och liknande i tillståndet enligt den andra lag- stiftningen. Beträffande täckningskrav enligt det tillstånd som skall ligga till grund för tillståndet att använda radiosändare, bör de också läggas till grund för utformning av villkor om täckning enligt den nya lagen. Punkten 3 tar upp tekniska och operativa villkor som är nödvän- diga för att undvika skadlig störning och för att begränsa att all- mänheten exponeras för elektromagnetiska fält, när sådana villkor skiljer sig från dem som ingår i den allmänna auktorisationen. Sex villkor enligt LRK bör kunna samordnas med denna punkt i aukto- risationsdirektivet. Det är fråga om villkor angående den frekvens som sökanden tilldelats, antennens och i övrigt radiosändarens beskaffenhet, det geografiska område inom vilket en mobil radio- sändare får användas, var antennen till en fast radiosändare skall vara belägen, kompetenskrav för den som skall handha radioan- läggningen samt skyldighet för sökanden att dela frekvensutrymme med någon annan. Dessa utgör alla tekniska och operativa villkor som är nödvändiga för att undvika skadlig störning. Dessa villkor har visat sig fylla sitt syfte och det saknas därför anledning att ändra dem. De bör därför föras över i den nya lagen. Beträffande villkor för att begränsa att allmänheten exponeras för elektromagnetiska fält finns inte någon möjlighet att upp- ställa ett sådant villkor enligt LRK. Frågan om exponering för elektromagnetiska fält är högst aktuell inte minst i samband med att mobiloperatörer ansöker om bygglov för t.ex. för 3G- utbyggnaden. Beträffande riskerna med sådan exponering för all- mänheten torde det inte finnas belägg för att exponering för sådana elektromagnetiska fält som här är ifråga skulle vara förenat med hälsorisker. Det kan dock inte heller uteslutas att vetenskapen kan komma att belägga sådana risker. Det talar för att villkor för att begränsa att allmänheten exponeras för elektromagnetiska fält bör införas. Emellertid har i en rapport, SSI rapport 2001:09 Exponering för radiofrekventa fält och mobiltele- foner, , konstaterat att sådan strålning i hela landet ligger långt under aktuella rekommendationer för gränsvärden. Vi anser därför att en eventuell lagreglering inte är påkallad för närva- rande. Beträffande punkten 4 återkommer vi nedan beträffande till- ståndstid. När det gäller villkor om överlåtelse av rättigheter på rättsinne- havarens initiativ och villkor för detta återkommer vi till detta sist i detta avsnitt. Frågan om avgifter för nyttjanderätter, till den del det avser administrativa avgifter behandlas i avsnitt 10.10. Ersättning för nyttjanderätter i samband med allmänt inbjudningsförfarande behandlas däremot redan i det följande underavsnittet. I punkten 7 ges möjlighet att uppställa som villkor varje åtagande som under ett urvalsförfarande baserat på konkurrens och jämfö- relse har gjorts av det företag som erhåller nyttjanderätten. finns inte någon direkt motsvarande regel i LRK. Enligt 9 a § LRK får dock regeringen, eller efter regeringens bemyndigande till- ståndsmyndigheten, meddela föreskrift om de sakliga grunder som skall tillämpas vid ett inbjudningsförfarande. I sådana föreskrifter kan ställas upp krav t.ex. på täckning och utbyggnadstakt. I princip motsvarar detta villkor för tillståndsgivningen. Det kan dock ändå vara befogat att klargöra att det är just villkor för tillståndet. Det föreslås därför att en särskild punkt införs om möjlighet att ställa upp som villkor åtaganden som har gjorts i samband med bevil- jande av tillstånd enligt förfarandet med allmän inbjudan till ansö- kan. I artikel 8 auktorisationsdirektivet finns en regel om harmonise- rad tilldelning av frekvenser. Där anges att om användningen av radiofrekvenser har harmoniserats, villkor och förfaranden för till- träde har överenskommits och de företag som skall tilldelas radio- frekvenser har utsetts i enlighet med internationella avtal och gemenskapsbestämmelser, skall medlemsstaterna bevilja nyttjande- rätt till sådana radiofrekvenser i enlighet med dessa bestämmelser. Under förutsättning att alla nationella villkor i samband med nytt- janderätten till de berörda radiofrekvenserna har uppfyllts vid ett gemensamt urvalsförfarande, får medlemsstaterna inte införa några ytterligare villkor, ytterligare kriterier eller förfaranden som skulle begränsa, ändra eller fördröja ett korrekt genomförande av den gemensamma tilldelningen av sådana radiofrekvenser. Artikeln utgår ifrån att ett nationellt tillståndsförfarande kan bli tillämpligt också i sådana fall av harmoniserad tilldelning av frekvenser. För detta fall erfordras då möjlighet att uppställa sådana villkor i det nationella tillståndsbeslutet. Det bör därför vara möjligt att förena tillstånd att använda radiosändare med villkor om sådana förhållan- den som i enlighet med beslut om en harmoniserad användning av radiofrekvenser skall uppställas som villkor när den som skall till- delas radiofrekvens har utsetts i enlighet med internationella avtal eller bestämmelser antagna med stöd av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. I punkten 8 i bilaga B till auktorisationsdirektivet ges möjlighet att till tillståndet knyta villkor angående skyldigheter i enlighet med internationella avtal i fråga om användning av frekvenser. Punkten bör inte ses som överlappande i förhållande till föregående för harmoniserad tilldelning av frekvenser. Punkten ger istället möjlighet att föreskriva om sådant som t.ex. kan följa av RR. Ett exempel är skyldighet att tåla störningar från annan prioriterad radioanvändning. Det bör därför införas en möjlighet att uppställa villkor angående skyldighet i enlighet med tillämpliga internatio- nella avtal i fråga om användning av frekvenser. Enligt 11 § andra stycket 7 LRK kan ett tillstånd förenas med villkor angående annat som är av betydelse för ett effektivt frekvensutnyttjande. Bestämmelsen infördes genom lag 2000:122. Vi menar att villkorsmöjligheten täcks av punkt 2 i bilaga B till auktorisationsdirektivet, dvs. faktiskt och effektivt utnyttjande av frekvenserna i enlighet med ramdirektivet inbegripet krav på täckning. har i en skrivelse till regeringen , dnr N1999/9352/ITFoU, redogjort för de särskilda problem i förhållande till tillståndsreglerna som hänger samman med att digital-TV kan användas såväl för ljudradio och TV- utsändningar som för olika interaktiva tillämpningar som med det nuvarande regelverket skulle vara att hänföra till televerksamhet. Skrivelsen har av regeringen överlämnats till utredningen. Med det nya regelverket från EU kommer all verksamhet att hamna inom ramen för ett regelverk, lagen om elektronisk kom- munikation. Detta löser emellertid inte problemet. Som kommer att redogöras för också i det följande underavsnittet finns inte möjlighet att tillämpa ett allmänt inbjudningsförfarande för sådan radioanvändning som avser utsändning till allmänheten av radio- program som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket YGL. Om denna ordning skall kunna bibehållas bör det övervägas att tillåta viss annan användning utöver den som avses i refererade lagrum i YGL. Viss vägledning kan hämtas från reglering på området. Enligt the Broadcasting Act, 1996, Section 12 (1)(h) skall ett multiplextillstånd, dvs. sändningstillstånd som ges till den som multiplexerar (samordnar) flera programkanaler för utsändning istället för eller förutom individuella tillstånd till de enskilda programföretagen, innehålla villkor om att av den digitala kapaciteten på den eller de frekvenser som tillståndet gäller är tillgängliga för att sända ut digitala programtjänster, kvalificerade tjänster (dvs. parallell- sändningar av analoga TV-kanaler), programrelaterade tjänster och tekniska tjänster med anknytning till en eller flera digitala programtjänster. I kvalificerade tjänster räknas inte in den text-TV som sänds i de analoga programmen. Med programrelaterad tjänst menas digitala tilläggstjänster som har en direkt anknytning till innehållet i en TV-programtjänst eller som har anknytning till främjande eller listning av programmen. Enligt 12 (5) får de- partementschefen (eng. Secretary of State) genom dekret ändra procenttalet enligt 12 (1)(h). En motsvarande regel finns i Section 54 (1)(h) beträffande mul- tiplextillstånd för digitalradio. Även i detta fall finns en möjlighet för departementschefen att, efter att ha konsulterat radiomyndig- heten, ändra procenttalet, 54 (3). Som ett exempel för digitalradio kan nämnas ett tillstånd som utfärdas av den brittiska radiomyn- digheten (Radio Authority) med stöd av the Broadcasting Act 1996 för företaget , tillståndsnr DM001. För att tillhan- dahålla nationell multiplex-service för digital radio gäller därvid att tillståndshavaren skall tillförsäkra att åtmin- stone , eller annan procentsats som departementschefen vid varje tid äger bestämma genom dekret, i enlighet med avdelning 54 (3) av lag, av den digitala kapaciteten i frekvensblocken är tillgänglig för utsändningar av digitala rundradiotjänster. Det som faller utanför, och som alltså skall rymmas i de 10 (eller 20) procenten, kallas för digitala tilläggstjänster (digital additional services). Det innefattar dock text-TV, utom dövtextning som anses som en programrelaterad tjänst. I skulle text-TV falla inom ramen för 1 kap. 1 § tredje stycket YGL. Television Commission (ITC) ger tillstånd för digitala tilläggs- tjänster på samma sätt som de ger tillstånd för digitala program- tjänster. Det bör beaktas att interaktiva tillämpningar, som ju är tekniskt möjliga, skulle ge digital-TV och digitalradio ett mervärde för kon- sumenterna i förhållande till dagens analoga utsändningar. Flera av dessa tillämpningar kommer att vara sådana att de inte faller under 1 kap. 1 § tredje stycket YGL. Ett exempel är att anordna bred- bandsuppkoppling mot Internet över digital-TV-nätet. En lösning skulle då kunna vara att medge viss annan användning så länge den inte överstiger en viss andel av den totala överföringskapaciteten. Lösningen är oberoende av valet av tillståndsmodell på radio- och TV-området. Den går att förena med den ordning som gäller med individuella tillstånd för sändningar av radio- och TV-program enligt radio- och TV-lagen. Lösningen skulle även gå att förena med en tillståndsordning där s.k. multiplexoperatörer erhåller sändningstillstånd enligt den brittiska modellen. En sådan modell torde innefatta urvalskriterier för hur denne skall utses och vilka villkor som skall gälla för verksamheten. Detta kan kombineras med sändningstillstånd för de enskilda programföretagen som sedan anlitar multplexoperatören. Regeln i 3 kap. 2 § andra stycket YGL om att det allmänna skall eftersträva att radiofrekvenserna tas i anspråk på ett sätt som leder till vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet bör inte anses utgöra ett hinder för en sådan lösning. All användning som faller inom ramen för huvudanvändningsområdet för tillståndet är tillåten. Det är denna användning som i allmänhet gör att tillståndet inte fördelas med ett förfarande med allmän inbjudan till ansökan. Medgivande att använda frekvenserna till viss del även för annat än sådant som omnämns i 1 kap. 1 § tredje stycket YGL är inte att se som en begränsning i yttrande- och informationsfriheten utan som ett sätt att upprätthålla syftet med 3 kap. 2 § andra stycket YGL genom att skilja på olika användningsområden i tilldelningsförfa- randet. Den skisserade lösningen innebär dock att det blir möjligt med en något mer flexibel tillämpning av denna uppdelning mellan olika användningsområden. Beträffande 3 kap. 3 § YGL om begränsningar i sändningsrätten är förhållandena samma som beträffande tillståndsvillkor om användningsområde för rätt att använda radiosändare. Sådana meddelas av myndighet med stöd av lag. På grund av det anförda föreslår vi att det i en ny lag införs en möjlighet att förena ett tillstånd att använda radiosändare för sådan verksamhet som avses i 1 kap. 1 § tredje stycket YGL med villkor om att sändaren får användas även för annan verksamhet. Det bör anmärkas att frågan om formerna för tillståndsgivning när det gäller digital-TV är föremål för överväganden inom . Stöd för det föreslagna villkoret finns i artikel 5.2 andra stycket auktorisationsdirektivet. Syftet är att ta tillvara mediets alla möjlig- heter när det gäller tilläggstjänster till huvudverksamheten, men även andra tjänster bör kunna tillhandahållas genom den lediga kapaciteten. Det kan dock inte bortses från att en sådan ordning strider mot ett av regelverkets grundläggande syften, nämligen att främja konkurrensen. Möjligheten att använda frekvensutrymmet för annat ändamål bör därför begränsas till att det kan ske utan menlig inverkan på konkurrensen. Beträffande hur stor andel som skall kunna användas för annan verksamhet kan vägledning hämtas i den brittiska lagen enligt vad som redogjorts för ovan. Gränsen bör sättas så högt att den medger utveckling av nya tjänster som kan skapa ett mervärde för digital- TV och digitalradio och möjliggöra utnyttjande av ledig kapacitet t.ex. i områden där efterfrågan på sändningsutrymme är så pass låg att allt utrymme inte går åt i en multiplex eller för utnyttjande av outnyttjad kapacitet utanför ordinarie sändningsti- der. Enligt vår bedömning framstår som en lämplig andel. Sammanfattningsvis föreslår vi att det införs en särskild möjlig- het för tillståndsmyndigheten att beträffande radioanvändningen bestämma att högst av den digitala kapaciteten i frekvensutrymmet får användas för annan använd- ning, om tillståndet avser digital utsändning till allmänheten av radioprogram som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket yttrandefrihets- grundlagen och under förutsättning att det inte inverkar menligt på konkurrensen. I sin bedömning av om ett sådant villkor är lämpligt och hur stor andelen skall vara bör lokala förhållanden kunna ha betydelse. Det kan t.ex. vara mer befogat med en så pass hög andel som i glesbygd för att åstadkomma bredbandsanslutning, om än med hög kapacitet bara mot slutanvändaren, än i storstadsområden där det är mer ändamålsenligt att utnyttja kapaciteten för dess huvud- ändamål och att endast möjliggöra vissa tilläggstjänster för att på så vis ge utrymme åt så många programkanaler som möjligt där träng- seln i etern är som störst. Beträffande giltighetstid för tillstånd anges i punkten B 4 i bila- gan till auktorisationsdirektivet att till nyttjanderätter för radiofre- kvenser får som villkor knytas maximal giltighetstid i enlighet med artikel 5 i direktivet, med förbehåll för eventuella ändringar i den nationella frekvensplanen. I artikel 5.2 auktorisationsdirektivet anges att om en medlemsstat beviljar nyttjanderätter för skall giltighetstiden vara skälig för den ifrågavarande tjänsten. I motiven till LRK (prop. 1992/93:200, sid. 219) anges beträffande tillståndstid att ett tillstånd skall gälla för en bestämd tid. Därvid anges att: Tillståndstiden skall med utgångspunkt i sökandens önskemål bestämmas särskilt för varje fall utifrån de förutsättningar som skall gälla för tillståndsprövningen. Härvid skall beaktas även den förväntade utvecklingen på radioteknikområdet, den ekonomiska nyttan som tillståndshavaren får anses kunna räkna med samt eventuell anknytning till att tillstånd för radioanvändningen är beroende av tillstånd enligt annan lag. Vidare anges att någon rätt till automatisk förlängning av ett tillstånd vid tillståndstidens utgång inte skall gälla. Det finns enligt vår mening inte skäl att frångå principen om att tillstånd skall vara tidsbegränsade. Det som anges i artikel 5.2 auk- torisationsdirektivet om att giltighetstiden skall vara skälig för den ifrågavarande användningen bör skrivas in i lagen. Någon automa- tisk rätt till förlängning efter tillståndstidens utgång bör inte före- ligga. Under utredningsarbetets gång har framförts att det skulle kunna underlätta hanteringen av tillstånd om giltighetstiden för villkoren kunde sättas kortare än tillståndstiden. behöver då inte omprövas med samma intervall som villkoren. Vi föreslår att det införs en sådan möjlighet att tidsmässigt skilja mel- lan tillstånd och tillståndsvillkor. Med hänsyn till det nära samban- det mellan tillstånd och villkor måste dock tillses att rättssäkerhe- ten upprätthålls för tillståndshavaren.