sou · GQB33d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Av vård- eller omsorgsbeslut enligt 10 § lagen om rättspsykiatrisk utredning, annan rättspsykiatrisk utredning eller av ytt- rande från den lokala enligt 2 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. eller mot- svarande underlag skall framgå om någon av förutsättningarna enligt 2 § 2 eller 3 föreligger. 4 § svarar för verkställighet av en samhälls- skyddsåtgärd som sker i kriminalvårdsanstalt. svarar för verkställighet som sker i LVM-hem, slutet boende eller på särskilt ungdomshem. Landsting eller annan sjukvårdshuvudman svarar för verkställighet som sker på vårdinrättning. 5 § Har verkställigheten inletts i en vårdinrättning eller i ett LVM- hem enligt 2 § första stycket 1 eller 2 men avslutas den rättspsykiatris- ka vården eller missbruksvården utan att samhällsskyddsåtgärden har upphävts, skall verkställigheten fortsätta i anstalt, om inte förutsätt- ningar enligt 2 § 3 föreligger. Är den som skall tas in på anstalt enligt första stycket under , skall verkställigheten i stället fortsätta på ett sådant särskilt ungdoms- hem som avses i 12 § lagen (1990:52) om vård av unga. Befordran av dom till verkställighet och beräkning av verkställighetstid 6 § Vad som i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. är föreskrivet om fängelse skall på motsvarande sätt tillämpas beträffande en samhällsskyddsåtgärd. 7 § Föreskrifter om genomförandet av verkställigheten av samhälls- skyddsåtgärder ges i följande författningar, om inte annat följer av denna lag. 1.Beträffande verkställighet i anstalt, i lagen (1974:203) om kriminal- vård i anstalt, varvid bestämmelserna som avser den som skall av- tjäna lägst skall tillämpas. 2.Beträffande verkställighet på en vårdinrättning enligt 2 § 1, i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. 3.Beträffande verkställighet i LVM-hem enligt 2 § 2, i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, dock att bestämmel- serna om längsta vårdtid i 20 § inte skall gälla. 4.Beträffande verkställighet i slutet boende enligt 2 § 3, i lagen (2002:000) om slutet boende för vissa funktionshindrade lagöver- trädare. 5.Beträffande verkställighet i särskilt ungdomshem enligt 2 § andra stycket eller 5 § andra stycket, i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. 8 § Utöver vad som följer av de föreskrifter som anges i 7 § 1–5 får verkställigheten, om intresset av samhällsskydd tillgodoses, ske utanför anstalten, vårdinrättningen, LVM-hemmet, det slutna boendet eller ungdomshemmet (verkställighetsenheten). En sådan verkställighet får förenas med en eller flera av följande typer av åtgärder. 2.intensivövervakning med elektronisk kontroll, 3.skyldighet att underkasta sig medicinering eller annan vård eller behandling, 4.skyldighet att vistas på ett hem eller annan eller behandling eller att besöka en vårdcentral eller anlita , 5.förbud att använda berusningsmedel, 6.förbud att vistas på en viss plats eller ta kontakt med viss person, eller 7.andra föreskrifter motsvarande dem som anges i 26 kap. 15 § . Tid för vistelse utanför verkställighetsenheten skall räknas in i verk- ställighetstiden. 9 § Frågan om förlängning eller upphörande av en samhälls- skyddsåtgärd prövas av den tingsrätt som dömde i brottmålet. Beslut om verkställigheten i övrigt meddelas av respektive verkstäl- lighetsmyndighet eller annan beslutsinstans enligt de föreskrifter som anges i 7 § 1–5 eller enligt 8 §. Åklagaren skall beredas tillfälle att yttra sig innan beslut meddelas enligt andra stycket som innebär att den dömde skall få tillstånd att verkställa åtgärden utanför verkställighetsenheten eller annars vistas utanför denna. Om åklagaren i sitt yttrande motsätter sig ett sådant till- stånd skall frågan prövas av tingsrätten. I sådant fall beslutar tingsrät- ten i stället för respektive verkställighetsmyndighet eller annan be- slutsinstans vad avser verkställighet eller vistelse utanför verkställig- hetsenheten enligt de föreskrifter som anges i 7 § 1–5 eller som fram- går av 8 §. Beslut enligt andra stycket avseende verkställighet eller annan vis- telse utanför verkställighetsenheten får överklagas till tingsrätten. Tingsrättens beslut i en överklagad fråga får inte överklagas. Tingsrät- ten får dock tillåta att beslutet överklagas till hovrätten, om det finns särskilda skäl för en prövning om tillstånd skall ges enligt 39 § lagen (1996:242) om domstolsärenden. Tingsrättens beslut i övrigt får överklagas till hovrätten. I fråga om beslut enligt tredje stycket krävs prövningstillstånd enligt 39 § lagen (1996:242) om domstolsärenden. 10 § Rätten skall utan dröjsmål, på anmälan av åklagare eller ansökan av den dömde, pröva om förutsättningarna för samhällsskyddsåtgärden alltjämt föreligger. Detsamma gäller om åklagaren ansökt om förlängning enligt 32 kap. 3 eller 5 §§ . En ansökan om förlängning skall ha kommit in till rätten innan tiden för gällande beslut om att samhällsåtgärden skall fortsätta har löpt ut, annars skall denna genast upphävas. Har en ansökan om förlängning kommit in till rätten får samhällsskyddsåtgär- den fortsätta i avvaktan på rättens beslut. Avslår rätten ansökan skall åtgärden upphöra . 11 § I fråga om förfarandet vid domstolsprövning enligt denna lag tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden i tillämpliga delar. Vid handläggningen består tingsrätten av en lagfaren domare. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till ärendets beskaffenhet, får tingsrätten dock bestå av en lagfaren domare och tre nämndemän. Vid prövning enligt 9 § första stycket skall muntligt sammanträde alltid hållas, om det begärs av den dömde eller av åklagaren och det inte föreligger någon särskild omständighet som medför att ett sådant sammanträde är obehövligt. Den dömde skall biträdas av en offentlig försvarare i ärendet, om han begär det eller om det annars föreligger särskilda skäl med hänsyn till hans personliga förhållanden. I övrigt skall bestämmelserna i 21 kap. tillämpas i erforderliga delar. 12 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om verkställigheten. Denna lag träder i kraft . Lag (2002:000) om rättspsykiatrisk utredning 1 § I brottmål och ärenden om omprövning av en samhällsskyddsåt- gärd får rätten besluta om rättspsykiatrisk utredning enligt denna lag. Utredning av frågan om ansvarsfrihet 2 § I syfte att kunna bedöma om en misstänkt skall gå fri från ansvar enligt 1 kap. 2 a § första stycket får rätten besluta om en ansvarsutredning. Av ansvarsutredningen skall framgå om den misstänkte vid gär- ningstillfället led av en allvarlig psykisk störning, en tillfällig sinnes- förvirring, en svår utvecklingsstörning eller ett allvarligt demenstill- stånd och han till följd därav saknat förmåga att inse gärningens inne- börd eller att anpassa sitt handlande efter en sådan insikt. Anser den för undersökningen ansvarige läkaren att den misstänkte vid gärningstillfället led av en psykisk störning men inte av en sådan störning som sägs i andra stycket skall detta framgå av utredningen. 3 § Innan rätten beslutar om ansvarsfrihet enligt 1 kap. 2 a § första stycket skall en ansvarsutredning ha gjorts i målet. En så- dan utredning behöver dock inte inhämtas, om det underlag som be- hövs ändå finns tillgängligt för rätten. Utredning av frågan om behovet av en samhällsskyddsåtgärd 4 § I syfte att kunna bedöma behovet av en samhällsskyddsåtgärd enligt 32 kap. 2 eller 4 § får rätten besluta om en sam- hällsskyddsutredning. Av samhällsskyddsutredningen skall framgå om det föreligger en påtaglig risk för att den misstänkte återfaller i allvarliga gärningar mot någon annans liv eller hälsa. 5 § Rätten får inte besluta en samhällsskyddsåtgärd utan att en sam- hällsskyddsutredning har gjorts i målet. Förutsättningar för beslut om en ansvars- eller samhällsskydds- utredning 6 § Beslut om en ansvarsutredning får bara meddelas om 1.den misstänkte har erkänt gärningen eller allmänt åtal har väckts i målet, 2.ett läkarintyg enligt 8 § utvisar att en sådan utredning behövs och 3.särskilda skäl inte talar mot en sådan utredning. 7 § Beslut om en samhällsskyddsutredning får bara meddelas om 1.den misstänkte har erkänt gärningen eller övertygande bevisning har förebragts om att han har begått den, 2.ett läkarintyg enligt 8 § utvisar att en sådan utredning behövs och 3.påföljden för brottet bedöms inte kunna stanna vid böter. Har beslut om en ansvarsutredning fattats enligt 6 §, får också be- slut om en samhällsskyddsutredning meddelas, även om förutsättning- arna i första stycket inte är uppfyllda. 8 § Rätten får besluta om en mindre rättspsykiatrisk utredning. Av utredningen skall framgå om den misstänkte vid gärningstillfäl- let led av en psykisk störning och om det finns skäl att besluta om en ansvars- eller samhällsskyddsutredning. Om allmänt åtal inte har väckts, får beslut enligt första stycket med- delas endast under förutsättning att den misstänkte har erkänt gärning- en eller det annars finns sannolika skäl för misstanken att han har be- gått den. Utredning vid omprövning av en samhällsskyddsåtgärd 9 § I syfte att kunna bedöma om en samhällsskyddsåtgärd skall för- längas eller upphävas får rätten besluta om en samhällsskyddsutredning enligt 4 § första stycket. Bedömning av vård- och omsorgsbehov 10 § En ansvars- eller samhällsskyddsutredning skall utöver de upp- gifter som följer av 2 § andra och tredje styckena och 4 § andra stycket innehålla en bedömning av om förutsättningarna för vård eller omsorg föreligger enligt 1.4 § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, 2.4 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall eller 3.2 § lagen (2002:000) om slutet boende för vissa funktionshindrade lagöverträdare. Är förutsättningarna för vård eller omsorg uppfyllda enligt någon av lagarna skall den för undersökningen ansvarige läkaren meddela ett vård- eller omsorgsbeslut. Ett sådant beslut gäller vid verkställighet av en samhällsskyddsåtgärd. Avser beslutet rättspsykiatrisk vård eller slutet boende gäller det även vid verkställighet av ett fängelsestraff. Är den misstänkte anhållen eller häktad och avser vårdbeslutet rättspsykiatrisk vård skall sådan vård påbörjas . 11 § En mindre rättspsykiatrisk utredning skall utöver de uppgifter som följer av 8 § andra stycket innehålla en bedömning av om förut- sättningarna för vård eller omsorg föreligger enligt de lagar som anges i 10 § första stycket. Är den misstänkte anhållen eller häktad och finns sannolika skäl för att förutsättningarna för rättspsykiatrisk vård är uppfyllda, skall den för undersökningen ansvarige läkaren utfärda ett vårdintyg enligt 5 § första stycket lagen om rättspsykiatrisk vård. Ett sådant intyg får ligga till grund för ett beslut om omedelbar intagning för rättspsykiatrisk vård. 12 § Är den misstänkte vid en undersökning enligt denna lag på fri fot och finns sannolika skäl för att förutsättningarna för tvångsvård enligt 3 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård är uppfyllda, skall den för undersökningen ansvarige läkaren utfärda ett vårdintyg enligt 4 § samma lag. Ett sådant intyg får ligga till grund för ett beslut om omedelbar intagning för psykiatrisk tvångsvård. Utförandet av ansvars- och samhällsskyddsutredningar 13 § Ansvarsutredningar och samhällsskyddsutredningar enligt 4 § får utföras vid särskilda undersökningsenheter och vid inrättningar in- om hälso- och sjukvården. Samhällsskyddsutredningar enligt 9 § får utföras vid inrättningar inom hälso- och sjukvården, kriminalvårdsan- stalter, slutna boenden, LVM-hem och särskilda ungdomshem. Med undersökningsenhet avses i fortsättningen samtliga inrättningar där an- svars- och samhällsskyddsutredningar får utföras. Fördelningen av ansvarsutredningar och samhällsskyddsutredningar enligt 4 § mellan olika enheter sker enligt föreskrifter som regeringen beslutar. 14 § En ansvars- eller samhällsskyddsutredning skall utföras med största möjliga skyndsamhet. Den skall anpassas efter domstolens syfte med utredningen och övriga omständigheter i det enskilda fallet. Ett utlåtande beträffande utredningen skall utan dröjsmål ges in till rätten sedan utredningsarbetet har avslutats. Utlåtandet ges in , om den misstänkte är häktad eller verkställer en samhälls- skyddsåtgärd, och annars från det att beslutet om ut- redning kom in till undersökningsenheten. Rätten får medge anstånd, om det finns synnerliga skäl. 15 § Utlåtandet beträffande ansvars- eller samhällsskyddsutredning- en skall avges av en läkare vid undersökningsenheten eller av någon annan läkare som huvudmannen för enheten utser. Utlåtandet skall innehålla uttalanden i de frågor som anges i denna lag. I utlåtandet skall de omständigheter anges som dessa uttalanden grundas på. Föreskrifter om kompetenskrav för läkare som får avge utlåtande meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Social- styrelsen. 16 § Den som är häktad och skall genomgå ansvarsutredning eller samhällsskyddsutredning enligt 4 § skall utan dröjsmål och senast från det att beslutet om utredningen kom in till undersök- ningsenheten föras över till denna. Sedan ansvars- eller samhälls- skyddsutredningen har avslutats, skall den misstänkte, om han är i be- hov av psykiatrisk tvångsvård eller annan vård som inte lämpligen kan ges på häktet, föras över till enhet inom hälso- och sjukvården. I annat fall skall han föras tillbaka till häktet. Om det finns särskilda skäl, får dock en ansvars- eller samhälls- skyddsutredning beträffande den som är häktad utföras i häktet. Beslut om detta meddelas av . För behandlingen av den som är häktad och genomgår ansvars- eller samhällsskyddsutredning finns bestämmelser i lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. och i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. 17 § Ansvarsutredning eller samhällsskyddsutredning enligt 4 § av den som inte är häktad skall äga rum på tid och plats som bestäms av den läkare som skall avge utlåtandet över utredningen. Utredningen skall såvitt möjligt bedrivas så att den misstänkte inte hindras i sin för- värvsverksamhet eller utsätts för någon annan olägenhet. 18 § Om en misstänkt som inte är häktad eller annars berövad fri- heten underlåter att inställa sig till en ansvarsutredning eller samhälls- skyddsutredning enligt 4 § eller om det finns något annat skäl att anta att han inte kommer att frivilligt medverka till utredningen, får rätten besluta att han skall tas in på undersökningsenheten. I beslutet skall bestämmas den längsta tid, högst , under vilken den miss- tänkte får hållas kvar på enheten. Kan utredningen inte avslutas inom den bestämda tiden, får rätten besluta att han får hållas kvar under yt- terligare högst . Framställning om intagning görs av den för undersökningen ansva- rige läkaren. Den misstänkte skall ges tillfälle att yttra sig över fram- ställningen. 19 § Den som är intagen med stöd av 18 § kan ges vård enligt be- stämmelserna i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Beträffan- de intagen som inte genomgår rättspsykiatrisk vård tillämpas bestäm- melserna i 18–24 §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. Utförandet av mindre rättspsykiatriska utredningar 20 § Utlåtandet beträffande en mindre rättspsykiatrisk utredning skall avges av den läkare som rätten förordnar. Endast en läkare som får avge utlåtande över en ansvars- eller samhällsskyddsutredning får förordnas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om avfattningen av utlåtandet. En misstänkt som inte är häktad är skyldig att inställa sig till en mindre rättspsykiatrisk utredning på tid och plats som läkaren bestäm- mer. 21 § Rätten får inhämta yttrande av över en rätts- psykiatrisk utredning enligt denna lag. Om det behövs, skall styrelsen komplettera utredningen. Skall en ansvars- eller samhällsskyddsutredning kompletteras, gäller i tillämpli- ga delar vad som sägs i 13 §, 14 § första stycket och 16–19 §§ om en sådan utredning. Styrelsen får uppdra åt en viss läkare att utföra kompletteringen. 22 § Om den misstänkte är på fri fot, skall polismyndigheten på be- gäran av den läkare som skall avge utlåtande enligt 15 eller 20 § lämna biträde för att inställa den misstänkte till utredningen. 23 § Från en verksamhet där sekretess gäller enligt 7 kap. 1 § eller 4 § första och tredje styckena sekretesslagen (1980:100) skall utan hin- der av sekretessen lämnas ut sådana uppgifter om den misstänkte eller dömde som behövs för en rättspsykiatrisk utredning enligt denna lag. Detsamma gäller uppgifter om den misstänkte eller dömde som behövs för ett yttrande av över en sådan utredning. 24 § I ett ärende om nåd får och Högsta dom- stolen besluta om en mindre rättspsykiatrisk utredning. 25 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om ersättning för läkare enligt 20 §. 26 § Beslut av rätten enligt 18 § får överklagas särskilt. Beslut som rätten har meddelat med stöd av denna lag gäller ome- delbart. Beträffande beslut enligt 18 § gäller detta dock endast om be- slutet avser förordnande om fortsatt kvarhållande för utredning. 27 § beslut enligt 16 § andra stycket får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 28 § Tillsyn över efterlevnaden av denna lag och de föreskrifter som meddelas med stöd av lagen utövas av . Denna lag träder i kraft , då lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning skall upphöra att gälla. 2.Har beslut om rättspsykiatrisk undersökning fattats före ikraft- trädandet gäller äldre bestämmelser. 3.Har gärningen begåtts före ikraftträdandet får rätten också efter ikraftträdandet besluta om en rättspsykiatrisk undersökning enligt den gamla lagen och äldre bestämmelser är då tillämpliga. Lag (2002:000) om slutet boende för vissa funktionshindrade lagöverträdare 1 § Denna lag är tillämplig då funktionshindrade personer som avses i 1 § 1 och 2 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- hindrade skall undergå ett fängelsestraff. 2 § Är den dömde på grund av sitt funktionshinder i behov av stöd och service som inte kan tillgodoses i en kriminalvårdsanstalt, skall verkställigheten av fängelsestraffet i stället ske i ett särskilt boende för funktionshindrade lagöverträdare, slutet boende. 3 § Slutet boende skall utformas så att den dömdes anpassning i samhället främjas och de skadliga följderna av frihetsberövandet mot- verkas. Slutet boende skall vara anpassat efter den funktionshindrades särskilda behov. 4 § svarar för verkställighet av fängelse- straff i slutet boende. Efter villkorlig frigivning svarar den lokala kri- minalvårdsmyndigheten för övervakning och kriminalvård i frihet. 5 § I lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. finns bestäm- melser om befordran av dom till verkställighet och beräkning av straff- tid. Vad som där sägs om kriminalvårdsanstalt skall i tillämpliga delar gälla också slutet boende. 6 § I samband med intagningen i ett slutet boende skall en individu- ell plan avseende kommande insatser upprättas i samråd med den döm- de och, om det inte är olämpligt, med hans närstående. I den mån ett förverkligande av planen kräver insatser av andra samhällsorgan skall samverkan ske med företrädare för sådana organ. 7 § Den dömde skall ges stöd och service i anledning av sitt funk- tionshinder. Han skall också ges tillfälle till utbildning, aktiviteter, för- ströelse, fysisk träning och vistelse utomhus. 8 § Den dömde får hindras att lämna det slutna boendet och i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som är nödvändig för att verkställigheten skall kunna genomföras. 9 § Den dömde får inte inneha narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor eller injek- tionssprutor, kanyler eller andra föremål som är särskilt ägnade att an- vändas för missbruk av eller annan befattning med narkotika. Den dömde får inte heller inneha något annat som kan störa ordningen vid det slutna boendet. Påträffas sådan egendom hos den dömde, får den omhändertas. 10 § Om det anses påkallat, får den dömde kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesiktigas, när han kommer till det slutna boendet, för kontroll av att han inte bär på sig något som han inte får inneha där. Detsamma gäller om det under vistelsen i det slutna boendet uppkommer miss- tanke att sådan egendom skall påträffas hos honom. Kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning får inte göras mer ingå- ende än vad ändamålet med åtgärden kräver. All den hänsyn som om- ständigheterna medger skall iakttas. Om möjligt skall ett vittne närvara. 11 § Den dömde får underkastas övervakning av sina brev och andra försändelser, om detta är påkallat med hänsyn till ordningen vid det slutna boendet eller till den dömdes särskilda förhållanden. För detta ändamål får den som förestår det slutna boendet öppna och ta del av försändelser som kommer till eller sänds från den dömde. Om en an- kommande försändelse innehåller egendom som den dömde inte får inneha enligt 9 §, skall egendomen omhändertas. Brev mellan den dömde och en svensk myndighet, internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda eller advokat skall vidarebefordras utan föregående gransk- ning. 12 § Den dömde har rätt att ringa och ta emot telefonsamtal och ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Den dömde får dock förvägras telefonsamtal och besök, om det kan äventyra säkerhe- ten vid det slutna boendet, motverka hans anpassning i samhället eller annars vara till skada för honom eller någon annan. 13 § Om det är särskilt påkallat av att den dömde uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han inte kan hållas till ord- ningen, får han hållas avskild från de övriga vid det slutna boendet un- der förutsättning att han står under fortlöpande uppsikt av personalen. Han får dock inte hållas i sådan avskildhet än som är absolut nödvändigt och inte i något fall än . 14 § Den dömde skall tillåtas att vistas utanför det slutna boendet i den utsträckning som kravet på samhällsskydd medger, om det bedöms lämpligt för att främja hans anpassning i samhället eller det annars finns särskilda skäl. Därvid skall de villkor ställas som kan anses nöd- vändiga. Innan beslut fattas om vistelse utanför det slutna boendet skall yttrande inhämtas från . Tid för vistelse utanför det slutna boendet enligt första stycket skall räknas in i verkställighetstiden. 15 § Den dömde är, om inte annat föranleds av medicinska eller lik- nande skäl, skyldig att efter uppmaning vid ankomsten till det slutna boendet samt i samband med vistelse utanför det slutna boendet enligt 14 § lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av om han är påverkad av narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana medel som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, om det kan misstänkas att den dömde är påverkad av något sådant medel. Bestämmelser om hälso- och sjukvård 16 § Om den dömde behöver hälso- och sjukvård, skall han vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Kan nödvändig undersökning och behandling inte lämpligen genomföras vid det slutna boendet, bör den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, får den dömde föras över till ett allmänt sjukhus. Får någon som tillhör hälso- och sjuk- vårdspersonalen och är verksam vid ett slutet boende kännedom om att den dömde har en sådan smittsam sjukdom som enligt smittskyddsla- gen (1988:1472) utgör en samhällsfarlig sjukdom, skall den som före- står det slutna boendet underrättas, om det inte står klart att det inte finns risk för smittspridning. Föreskrifter om psykiatrisk vård ges i la- gen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård.