sou · GQB3121d4 · 2003-01-01 00:00:00 — Enligt sistnämnda lag är det vistelse- kommunen som har det yttersta ansvaret för att den enskilde får det stöd och den hjälp han behöver. För en person bosatt i avses med hemkommun enligt bestämmelsen i första stycket den kommun där vederbörande är folkbokförd. Är personen inte folkbokförd i landet avses med hem- kommun den kommun i vilken vederbörande stadigvarande vistas. Det sistnämnda gäller även för en person som är kvarskriven i en kom- mun enligt 16 § folkbokföringslagen. Det rör sig här om fall då någon p.g.a. risk för allvarlig upprepad brottslighet, förföljelse eller trakass- erier trots flyttning från en ort till en annan får behålla sin folkbok- föring. Kvarskrivning kan också avse medföljande familjemedlemmar. Bestämmelsen reglerar slutligen det fall då en person även saknar stadigvarande vistelseort. I sådant fall skall med hemkommun avses den kommun där han eller hon för tillfället uppehåller sig. I för- arbetena till nu gällande bestämmelse framhölls att fall då någon inte ens har en stadigvarande vistelseort var exceptionella och att det var svårt att få till stånd en meningsfull skolgång i ett sådant fall. Skolplikten och rätten till utbildning ansågs emellertid medföra att dessa personer inte kunde ställas utanför systemet. Särskilt angående barns folkbokföring Folkbokföringslagen innehåller inte några särskilda bestämmelser som tar sikte på barns bosättning. Vilken kommun som i olika sammanhang skall anses vara ett barns hemkommun har i vissa fall vållat tolkningsproblem. När det gäller frågan var ett barn skall folkbokföras är det alltid de faktiska omständigheterna som är avgörande. Ett av social- nämnden godkänt avtal eller domstols beslut om barnets boende saknar i princip betydelse för bedömningen. kan efter utredning av de faktiska förhållandena göra den bedöm- ningen att barnet skall anses bosatt på annan plats än där det enligt föräldrarnas avtal skall bo. Avgörande för bedömningen är var barnet regelmässigt vistas. Ett barns folkbokföring kan således inte heller ändras enbart på den grunden att vårdnadshavarna gemen- samt önskar det. För ett barn som står under gemensam vårdnad gäller rätten och skyldigheten att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter vårdnadshavarna gemensamt. Det ankommer på barns vårdnadshavare att anmäla flyttning för barn till skattemyndigheten (30 § folkbokföringslagen och 6 kap. 11 § för- äldrabalken). Har föräldrarna gemensam vårdnad skall de i princip göra flyttningsanmälan gemensamt (6 kap. 13 § ). Om vårdnadshavarna samstämmigt uppger att barnets faktiska boendeförhållanden ändrats torde detta kunna godtas om det inte föreligger andra omständigheter som talar mot att uppgiften är riktig. bedömning om var barnet skall vara folkbokfört bör således normalt grunda sig på föräldrarnas uppgif- ter om barnets boende. Enligt 30 § folkbokföringslagen har den som fyllt rätt att själv anmäla flyttning. Det innebär att för ett barn som fyllt finns det två sätt att anmäla flyttning. Antingen kan barnets vård- nadshavare anmäla flyttning eller också anmäler barnet själv sin flyttning. I båda fallen föreligger en formellt riktig anmälan. Det är således inte nödvändigt att barnets vårdnadshavare skriver under en flyttningsanmälan som lämnas av barnet själv. Om ett barn som fyllt flyttar tillsammans med den ena vårdnadshavaren och dessa båda har skrivit under flyttningsanmälan bör skattekontoret se det så att barnet skriver under sin egen flyttning och vårdnads- havaren sin. Någon komplettering av flyttningsanmälan med den andre vårdnadshavarens underskrift behövs inte. Har skattekontoret en formellt riktig flyttningsanmälan i enlig- het med som har sagts nu är det inte nödvändigt att utreda om barnet verkligen skall folkbokföras i enlighet med anmälan. Om skattekontoret misstänker att ett barn mellan 16 och 18 endast flyttar p.g.a. skolgång kan det vara anledning att utreda flyttningen, se 11 § folkbokföringslagen. kan självmant ta upp frågan om folkbok- föring. Kan vårdnadshavarna inte komma överens får vardera vård- nadshavaren förse skattemyndigheten med den information som från hans eller hennes synpunkt kan vara relevant för bedöm- beslut i fråga om folkbokföring får överklagas till länsrätten som första instans. Beslutet får överklagas endast av vårdnadshavarna gemensamt. Att ett barn bor växelvis hos båda föräldrarna blir alltmer vanligt. Om föräldrarna inte kan komma överens om var barnet skall bo har dom- stol numera möjlighet att besluta om att barnet skall bo växelvis hos var och en av föräldrarna. Även om ett barn bor växelvis i två olika kommuner bör endast en anses som hemkommun med ett över- gripande ansvar för barnets utbildning. Vilken kommun som skall vara barnets hemkommun följer av den nu föreslagna bestämmelsen, som i sin tur bygger på reglerna i folkbokföringslagen. Det som i lagen sägs om utvecklingsstörda gäller även dem som har fått ett betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom, samt personer med autism eller autismliknande tillstånd. I lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade finns bestämmelser om vissa andra särskilda insatser än utbildning. Paragrafen har överförts oförändrad. För att ett barn med utveck- lingsstörning skall tas emot i grundsärskolan krävs enligt 4 kap. 3 § att barnet inte kan nå upp till kunskapsmål. Detta villkor gäller också för barn som avses i förevarande paragraf. Det har rått tveksamheter i tillämpningen av bestämmelsen i fråga om personer med autism eller autismliknade förhållanden. Denna fråga bör övervägas av . I ärenden som avser myndighetsutövning mot någon enskild enligt denna lag skall tillämpas följande bestämmelser i förvaltningslagen (1986:223) –14 § första stycket om parts rätt att meddela sig muntligen, –15 § om anteckning av uppgifter, –16 och 17 §§ om en parts rätt att få del av uppgifter, –20 § om motivering av beslut, –21 § om underrättelse av beslut och –26 § om rättelse av skrivfel eller liknande. Bestämmelserna i 16 och 17 §§ förvaltningslagen gäller dock inte uppgifter som rör någon annan sökande i ett ärende om plats i förskola. Vad som sägs i första stycket gäller inte vid betygsättning. I fråga om betyg gäller föreskrifterna i 3 kap. 21 och 22 §§ denna lag. Förvaltningslagens regler om handläggning av ärenden gäller i begränsad omfattning i skolan. Det beror på att verksamheten till en mindre del avser handläggning av ärenden. Vidare blir reglerna inte tillämpliga i ärenden där beslutet överklagas med laglighetsprövning. Förvaltningslagen är subsidiär gentemot annan lagstiftning. Det innebär att det finns inget hinder mot att i skollagen föreskriva att vissa regler i förvaltningslagen likväl skall gälla på skolområdet. Så är bl.a. förhållandet i förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen t.ex. i ett ärende om plats i förskola (2 a kap. 11 §). Förvaltningslagen gäller inte enskilda huvudmän. För att stärka elevernas rättssäkerhet har den nuvarande bestämmelsen för förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg utvidgats till gälla alla ärenden som rör myndighetsutövning mot enskilda enligt skol- lagen. Bestämmelsen gäller även i enskilda skolor i ärenden om t.ex. särskilt stöd, befrielse från obligatoriska inslag, mottagande av elev. Av tredje stycket följer att för betygssättning finns särskilda regler i 3 kap. Frågan har behandlats i avsnitt 9.3. I ärenden som överklagas enligt 20 kap. tillämpas utöver vad som följer av 4 § också 23–25 §§ och 30 § förvaltningslagen (1986:223). Paragrafen är ny. Den syftar i första hand på att reglera förfarandet när beslut som fattas av rektor i enskilda skolor kan överklagas. För beslut av rektor i offentliga skolor gäller redan förvaltningslagen men bestämmelsen har getts en allmän utformning och gäller i alla ärenden som kan överklagas med förvaltningsbesvär. Elever som har fyllt har rätt att själva föra sin talan i ärenden och överklaganden enligt denna lag. Denna rätt gäller också ansökan till gymnasieskolan och gymnasie- särskolan och överklagande av en sådan ansökan även om eleven inte uppnått . Av bestämmelsen i första stycket framgår att underårig elev som fyllt har rätt att själv föra sin talan. Innan eleven uppnått den åldern är det vårdnadshavaren som för talan. Enligt förvaltningsprocessuella regler företräder föräldern/vård- nadshavaren barnet som ställföreträdare med stöd av föräldrabal- kens bestämmelser. Detta gäller enligt huvudregeln så länge barnet är omyndigt, dvs. till dess barnet fyller . Med den nu före- slagna bestämmelsen har den ålder till vilken föräldrarna ensamma företräder barnet sänkts till . Barnet har således rätt att själv föra talan i ärenden och överklaganden enligt denna lag. Om den underårige fyllt 16 men inte kommer i allmänhet både vårdnadshavaren och den underårige att ha ställning som part. För vissa fall har åldern för när talerätt föreligger sänkts ytterligare. I andra stycket stadgas att denna rätt föreligger vid ansökan till gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan och vid överklagande av sådana ärenden oavsett om den underårige uppnått eller ej. Information om elevs frånvaro Om en elev är frånvarande från skolarbetet i sådan utsträckning att det kan påverka en elevs rätt till studiehjälp skall skolan underrätta elevens föräldrar. Informationsskyldigheten gäller även om eleven fyllt . Bestämmelsen tar sikte på elever i gymnasieskolan. Frågan har behandlats utförligt i avsnitt 9.6. Bestämmelser om skyldighet att anmäla till socialnämnden att ett barn kan behöva nämndens skydd eller stöd finns i 14 kap. 1 § social- tjänstlagen (2001:453). Paragrafen är ny och innehåller en hänvisning till socialtjänstlagens bestämmelser om anmälningsskyldighet. Bestämmelsen överens- stämmer med förslaget från kommittén mot barnmisshandel (SOU 2001:72). Syftet är att öka kunskapen om anmälningsskyldighet inom verksamheter som rör barn och ungdom enligt skollagen. Den som är eller har varit verksam vid en enskild skola får inte obehörigen röja vad han eller hon därvid har fått veta om enskildas personliga förhållanden. För det allmännas verksamhet gäller bestämmelserna i sekretess- lagen (1980:100). I nuvarande skollag finns följande bestämmelser om tystnadsplikt för personal i enskild verksamhet: 2 a kap. 18 § (förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg) 2 b kap. 11 § (förskoleklassen) 9 kap. 16 a § (fristående skolor) Bestämmelserna om tystnadsplikt för personal i enskilda skolor ersätter tidigare bestämmelser enligt ovan. Bemyndiganden finns antingen i anslutning till den materiella bestämmelsen eller samlade i 15 kap. Kommittén har behandlat bemyndiganden endast om de finnas i anslutning till den materiella bestämmelsen. I övrigt har kommittén inte gått in på frågan om vilka bemyndiganden i nuvarande 15 kap. som skall föras över till den nya lagen. Bemyndiganden som finns i 15 kap. måste således anpassas till kommitténs förslag och tas in i 21 kap. Dessutom kan kapitlet behöva kompletteras med bemyndiganden i anledning av förslag från och Arbetsgruppen för vuxenutbild- ningen. I det följande redovisas dock en föreskrift om bemyndi- gande i anledning av kommitténs förslag om ökad insyn i enskilda skolor som bör placeras i detta kapitel. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet för huvudmannen att lämna sådana sakuppgifter om skolverksamheten och sådan verksamhets- redovisning som behövs för uppföljning och utvärdering av verksam- heten. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om skyldighet för huvudmannen för en enskild skola att lämna ekonomisk redovisning över verksamheten samt sådan information som gör det möjligt för allmänheten att få insyn i denna. Regeringen får vidare meddela föreskrifter om vite för den som inte följer bestämmelserna om uppgiftsskyldighet i första eller andra stycket. Bestämmelsen motsvarar 15 kap. 11 §. Första stycket har överförts oförändrat med den redaktionella ändringen att ordet skolhuvud- man har ersatts med huvudman. Ändringen i andra stycket innebär att huvudmannen för en enskild skola skall kunna bli skyldig att lämna in sådan information om verksamheten som gör det möjligt för allmänheten att få insyn i denna. Närmare föreskrifter om vart informationen skall lämnas och vilken information som skall ges in får meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Frågan om insyn i enskilda skolor har behandlats i avsnitt 9.3. Föreskriften har utformats efter förebild av förslaget i propositionen om demokrati för det nya seklet (prop.2001/02:80). Med utlandssvensk elev avses i denna lag en elev vars vårdnadshavare stadigvarande vistas i utlandet och av vilka minst en är svensk medborgare. Regeringen får meddela föreskrifter om att också annan skall räknas som utlandssvensk elev. Bestämmelsen motsvarar 1 kap. 17 § nuvarande skollag. Reservationer och särskilda yttranden Reservation av (), (), (), () och () Reservation 2 kap. Skolväsendets organisation 4–5 §§, Godkännande av förskola Skollagskommitten föreslår förändrade regler för godkännande av enskilda förskolor. I det förslag som läggs föreslås i 2 kap. Skol- väsendets organisation 4–5 §§, att ett godkännande skall ges av kommunen där utbildningen skall bedrivas, om huvudmannen för den ansökande förskolan har förutsättningar att följa de föreskrif- ter som gäller för utbildningen. Dessutom ges en enskild förskola möjlighet till överklagande av kommunens beslut. Bedöms försko- lan uppfylla de övergripande och allmänna förutsättningarna skall den godkännas som enskild förskola och därmed med automatik få rätt till bidrag enligt dessa bestämmelser i skolformskapitlet. har kommunerna själva bedömt på vilket sätt de enskilda förskolorna bäst ska kunna utnyttjas för att bidra till kommunens samlade förskoleverksamhet och vilka förutsättningar de enskilda förskolorna har att nå målen. Utifrån en sådan samlad bedömning har kommunen beslutat om bidrag. Detta system har enligt vår bedömning fungerat på ett bra sätt och inte mötts av några avgörande invändningar vare sig från kommunerna eller de enskilda förskolorna. Kommunerna har beviljat bidrag till enskilda förskolor utan att det uppstått några större konflikter. Många kommuner har ett stort antal enskilda förskolor, ofta i form av kooperativ och kommunen ger ett bidrag som motsvarar kost- naden per barn i den egna verksamheten. Vi befarar att den ändring som föreslås av kommittén kommer att bryta ett väl fungerade samarbete mellan kommunerna och de enskilda förskolorna. Reservationer och särskilda yttranden utom är risken uppenbar att det i praktiken kan komma att inne- bära en fri etableringsrätt för enskilda förskolor vilket riskerar att avsevärt försvåra kommunernas möjligheter att planera och finansi- era sin förskoleverksamhet. Vi anser därför att det inte finns skäl att ändra det system som tillämpats för godkännande av bidrag till fristående försko- lor. Mot den bakgrunden reserverar vi oss mot kommitténs förslag vad gäller 4–5 §§ Godkännande av förskolor. Reservationer och särskilda yttranden Reservation av (), (), () och () Vi står helt bakom det utredningen anför i motivtexten till kap. 2, § 11 och betänkandet i avsnitt 8, om förskolans personal. Det inne- bär bl.a. att behörighetsreglerna för anställning som förskollärare och fritidspedagog gäller i förskolan och fritidshemmen, men att också andra personalgrupper kan användas för undervisning. För att lagen ska bli entydig och uttrycka det som står i dessa texter anser vi att en ny paragraf bör införas i lagen med följande lydelse: Trots vad som anges i § 11 får huvudmannen, utöver lärare, använda annan personal med lämplig utbildning eller erfarenhet för undervisning i förskola och fritidshem. Reservationer och särskilda yttranden Reservation av () och () Ang. 3:e kap. arbetsmiljö 4 § och 5 § har i sina funderingar kring disciplinära åtgär- der i skolan kommit fram till en bra utgångspunkt. Istället för att man nu ser elever som några störande element som ska straffas, så ser man istället till att arbetsro och trygghet är det viktigaste – för alla. Istället för att prata disciplin pratar vi nu om trygghet och studiero. Istället för att prata om straff pratar vi nu om stöd. Akut kan lärare och rektorer vidta tillfälliga åtgärder men man ska också se till att ge särskilt stöd till de elever som kan ha problem med att koncentrera sig på undervisningen. Man har dock inte vågat gå hela vägen i lagtexten, fortfarande finns rester kvar från en syn som ser elever som någonting att tukta. Vi anser inte att text som , för att komma tillrätta med elevs uppträdande har en plats i en tidsenlig skollag och kan inte ställa oss bakom en sådan formulering. Risken finns att denna formule- ring öppnar upp för kraftfulla åtgärder även mot beteenden som inte direkt kan antas leda till försämrad trygghet och studiero. Den föreslagna texten lyder som följande (den delen av texten som vi reserverar oss mot är kursiverad och understruken): 4 § Rektorn får vidta de tillfälliga åtgärder som behövs för att tillförsäkra eleverna trygghet och studiero eller för att komma till rätta med en elevs uppträdande i skolan. 5 § Lärare får under pågående undervisning vidta nödvändiga åtgärder för att tillförsäkra eleverna trygghet och studiero eller för att komma till rätta med en elevs uppträdande. Vi anser att den föreslagna skrivningen: Rektorn/läraren får vidta de tillfälliga åtgärder som behövs för att tillförsäkra eleverna trygghet och studiero fullt ut tillgodoser möjligheterna att vidta nödvändiga åtgärder för att upprätthålla trygghet och studiero i skolan. Att uttalat peka ut en enskild elev i lagtexten är både onödigt och en inblandning på en detaljnivå som kommittén borde undvika. Reservationer och särskilda yttranden Avsnitt 8 Skolans personal/8.2.2 Lärare/Kommitténs bedömning I kommitténs betänkande föreslås att endast behöriga lärare skall få sätta betyg i skolan. I de fall där undervisning sker med hjälp av icke behöriga lärare skall betygsättning ske av annan lärare med behörig utbildning i samråd med den undervisande icke behörige läraren. Det är av största vikt att öka andelen behöriga lärare i den svenska skolan. Dels genom olika sorters åtgärder som att fortsätta öka antalet studieplatser på , men också genom att ytterligare förstärka möjligheterna för obehöriga lärare att bli behöriga. Jag reserverar mig mot skrivningen att endast behöriga lärare skall kunna sätta betyg. En dylik bestämmelse skulle alltför starkt öka arbetsbelastningen hos de behöriga lärarna som detta kollektivt diskrediterar av de personer som arbetar som lärare i våra skolor i , de icke behöriga lärarna. Många av dessa personer är mycket duktiga och erfarna lärare, trots att dom saknar behörighet. Jag är även medveten om att det finns många oerfarna personer som saknar erfarenhet och kompetens som arbetar som lärare i våra skolorna. Det sistnämnda är ytterst otillfredsställande. Ett alternativ till kommitténs förslag som jag förordar är att lägga ansvaret för att betygen sätts på ett korrekt sätt på rekto- rerna, som utifrån de lokala förutsättningarna delegerar detta ansvar till de lokalt arbetande enskilda lärarna och/eller lärarlagen. Rektorn besitter den erfarenhet om den lokala kompetensen hos de enskilda lärarna och kan därmed ta hänsyn till t.ex. erfarenhets- och utbildningsnivån hos såväl obehöriga som behöriga lärare. Inte alltför sällan rör det sig hos de obehöriga lärarna om väl utbildad personal som endast saknar några högskolepoäng för att bli räknad som behöriga. Det är även utifrån ett elevperspektiv mycket viktigt att det är den lärare som har undervisat eleven som sätter betygen. Till detta ansvar vill jag även ytterligare förstärka rektorns ansvar att ordna handledning och mentorskap för personal som anställs som obehöriga lärare. Även nyutbildade och/eller nyan- ställda behöriga lärare är ofta i behov av denna handledning och mentorskap på en ny skola. Detta ansvar kan med fördel delegeras till arbetslaget. Reservationer och särskilda yttranden Reservation av (), (), () och () Den parlamentariska skollagskommittén tillsattes av regeringen med syftet att föreslå hur skollagen skulle kunna moderniseras genom att förenklas och förtydligas samt bättre anpassas till ett målstyrt skolväsende och till den ansvarsför- delning som råder mellan stat och kommun. Vi stod bakom denna målsättning eftersom vi anser att en förnyelse av skollagen är nödvändig. Det förslag som kommittén nu presenterar har på många områden nått fram till målsättningen. finns brister som vi anser oss vara tvungna att reservera oss mot. Föräldrars rättigheter och ansvar Föräldrar och vårdnadshavare har en grundläggande skyldighet att engagera sig i och stödja sitt barn. De har också rätt att få informa- tion från skolan om elevens situation och resultat. Detta gäller även när en elev missköter sin skolgång. I det föreliggande lagförslaget sägs att en gymnasieelevs vårdnadshavare ska informeras om att eleven har ogiltig frånvaro från undervisningen innan studiestödet är i fara. Detta är aldeles för vagt. Det måste vara en självklarhet att en elevs vårdnadshavare informeras om att en elev är ogiltigt från- varande från sina lektioner även i gymnasieskolan långt innnan stödet är i fara. De fristående skolorna bidrar med pedagogisk förnyelse och mångfald inom det svenska skolväsendet. ökar antalet barn och ungdomar som väljer att gå i en fristående skola. Kommittén föreslår nu att byta begreppet fristående till enskilda skolor, vilket vi motsätter oss. Eftersom begreppet fristående skolor nu är inarbetat kommer förändringen enbart att leda till missförstånd. Dessutom anser vi att begreppet fristående bättre överensstämmer med internationella motsvarigheter som till exem- pel engelskans independent schools. En översättning av enskild riskerar istället att bli private vilket kan misstolkas. Reservationer och särskilda yttranden arbete syftade till att få till stånd en förenk- ling och ett förtydligande av skollagen för att anpassa den till målstyrningen av skolan. Detaljreglering inom skolområdet skulle ifrågasättas. De fristående skolornas större friheter skulle i möjli- gaste mån överföras till det offentliga skolväsendet och regleringar som bara finns inom det offentliga skolväsendet skulle endast överföras till friskolorna om det fanns fog därtill. när utredningen ligger färdig kan vi konstatera att den inte nått ända fram. Resultatet har blivivt fler regleringar snarare än avregleringar. De offentligt drivna skolorna har enbart i begränsad omfattning fått ta del av de fristående skolornas frihet och de fristående skolorna har delvis fått sin hittillsvarande frihet beskuren. Många förändringarna motiveras med vikten av likvär- dighet inom utbildningen och i vissa fall är förändringarna befo- gade som till exempel när det gäller frågan om sekretess. I andra fall kan dock inskränkningen ifrågasättas. Det är därför av stor vikt att de fristående skolornas remisssvar tillmäts stor betydelse inför eventuella förändringar i enlighet med kommitténs förslag. varierar kvaliteten på utbildningen kraftigt mellan olika kommuner och huvudmän. För att säkerställa kvaliteten på utbild- ningen anser vi att en fristående myndighet som uteslutande ansva- rar för utvärdering och tillsyn av skolorna bör införas. För att möjliggöra detta bör det i lagtexten 18 kapitlet 1§ inte stå att det är som har ansvaret för uppföljning och utvärdering utan den myndighet som regeringen utser. Betygen är en viktig del i elevens arbete för att nå skolans mål. De ger tydlig information till elev och föräldrar om hur långt eleven har nått på väg mot målen.Tillsammans med utvecklingssamtalen är de ett stöd för elevens fortsatta utveckling. Dessutom tvingar de skolorna till utvärdering av hur väl de lyckats stödja eleverna i deras kunskapsutveckling.