sou · GQB329d1 · 2003-01-01 00:00:00 — N Det är viktigt att grupper och personer som kan belysa funk- tionsnedsättningar under åldrandet och kombinationer av dessa ges möjligheter till samråd och inflytande inom tillgänglighets- arbetet. N Kunskaper om åldrande och funktionsnedsättningar måste vara grundläggande för all utveckling inom trafik- och transport- Huvudmän och trafikbolag bör ta till vara nya möjlig- heter att utveckla kollektivtrafiken till ett attraktivt alternativ för morgondagens äldre. 1 Vårt uppdrag och arbetssätt Den parlamentariska äldreberedningen (S 98:08), som antagit nam- net SENIOR 2005, har i uppdrag av regeringen att skapa förut- sättningar för en långsiktig utveckling av äldrepolitiken. Enligt direktiven (dir 1998:109, se bilaga 1) är utgångspunkterna för vårt arbete de förändrade krav som ställs på samhället när både antalet och andelen äldre i befolkningen ökar. Våra analyser och förslag ska utformas med tanke på äldres situation i samhället och framåt. Vårt arbete ska bidra till att de nationella målen för äldre- politiken uppfylls. Om det finns skäl ska vi föreslå nya mål. De nationella mål som beslutade om (prop. 1997/98:113, bet. 1997/98:SoU24, rskr. 1997/98:307) innebär att äldre människor ska N kunna åldras i trygghet och med fortsatt oberoende N kunna leva ett aktivt liv och ha inflytande i samhället och över sin vardag N bemötas med respekt N ha tillgång till god vård och omsorg. I direktiven lägger regeringen särskild vikt vid att vi lämnar förslag som syftar till att öka äldre människors möjligheter att delta och ha inflytande i arbetsliv och samhälle. Det är angeläget att beredningen särskilt beaktar behov av åtgärder som innebär att äldres resurser i form av erfarenheter, kompetens och kunskaper i högre utsträckning tas till vara inom olika samhälls- sektorer. Frågor som rör service, vård och omsorg är angelägna att belysa. Dessa områden har dock behandlats av ett flertal utredningar . Beredningen bör därför ge stort utrymme åt att belysa andra frågeställningar av betydelse för äldre personers villkor i sam- hället. Vårt uppdrag och arbetssätt Viktiga områden som vi bör beakta är bl.a. N äldres inflytande och delaktighet i beslutsprocesser N tillgänglighet i samhället för äldre med funktionshinder N utveckling av IT-hjälpmedel för äldre i hemmiljö liksom inom vård och omsorg N kvalitet inom vård och omsorg N anhörigas roll i vård och omsorg N sociala kontakter och umgänge över generationsgränser N äldres delaktighet i arbetslivet och möjlighet att fortsätta ett aktivt yrkesliv efter uppnådd pensionsålder N äldres möjligheter att delta i eller ta del av kulturlivet Till våra uppgifter hör också att belysa skillnader mellan mäns och kvinnors förutsättningar och villkor och att beakta det ökande antalet äldre med utländsk bakgrund. Enligt direktiven ska vårt arbete bidra till att skapa en bred diskussion om äldrepolitikens roll, möjligheter och begränsningar. Arbetet ska bedrivas utåtriktat. Ett skäl till detta är att många olika aktörer bör bli delaktiga i den framtida äldrepolitiken. Det gäller inte bara regering, riksdag, kommuner, landsting och myndigheter utan även arbetsmarknadens parter, föreningsliv, trossamfund, andra sammanslutningar och enskilda människor. Med utgångs- punkt från de äldrepolitiska målen kan kommuner, myndigheter och organisationer t.ex. utarbeta äldrepolitiska handlingsprogram inom sina ansvars- eller intresseområden. Resultatet av vårt arbete ska redovisas till regeringen . Vi tolkar direktiven så att vi ska lämna förslag som avser för- hållanden för de personer som och tiden därefter själva an- ser sig eller av andra anses vara äldre. Inom arbetslivet bedömer vi att ålder är en viktig faktor för många från åtminstone . Det innebär att analyser och slutsatser i första hand avser personer födda . Analyserna och slut- satserna avser deras fortsatta situation som äldre under åtminstone . lägger vi stor vikt vid att dessa Vårt uppdrag och arbetssätt personer är en del av hela befolkningen och att frågor om deras situation också gäller hela samhället. 1.2.2Diskussionsbetänkandets syfte och material i anslutning till diskussionsbetänkandet Utifrån den prioritering av arbetsområden och frågeställningar som görs i direktiven har vi valt att koncentrera diskussionsbetänkandet på de delar av äldrepolitiken som gäller äldre människors möjlig- heter till aktivitet, delaktighet och inflytande. Beredningens arbete inom dessa områden kan beskrivas som en process i tre steg. I steg 1 analyserar vi underlag samt presenterar vår framtidsbild och våra principiella slutsatser i ett diskussions- betänkande. Steg 2 utgör en dialog om framtidsbild och slutsatser. Vi inbjuder till en bred diskussion om innehållet, dels genom en formell remissomgång, dels genom regionala konferenser och seminarier med särskilt berörda aktörer. Trådarna knyts ihop i steg 3, som resulterar i ett slutbetänkande med förslag på åtgärder som lämnas till regeringen. I diskussionsbetänkandets kapitel 2 och 3 beskrivs och analyse- ras kunskapsläget när det gäller människans åldrande och effekter av en åldrande befolkning. Kapitel 4 inleds med huvud- dragen i vår framtidsbild, som följs av principiella ställningstagan- den till äldrepolitikens framtida roll och uppgifter. I kapitlet redovisas fyra huvudprinciper som beredningen anser ska ligga till grund för den framtida äldrepolitiken. I kapitel 5, 6 och 7 dis- kuterar vi vad tillämpningen av dessa huvudprinciper innebär inom tre centrala livsområden: arbetsliv, samhällsliv (medborgarskap, politiskt inflytande, kultur och social ekonomi) och vardagsliv (hälsa, boende, teknik, handel, service, närmiljö och trafik). I anslutning till diskussionsbetänkandet ger SENIOR 2005 ut fyra bilagedelar med underlagsrapporter från experter inom olika områden. En förteckning över bilagedelarna finns i litteraturlistan. SENIOR 2005 ger även ut en antologi med tio röster om ålder och åldrande, I livsloppet. ger SENIOR 2005 ut en engångstidning, som sprids genom kvälls- pressen, om de frågor som behandlas i diskussionsbetänkandet. arrangerar SENIOR 2005 ett antal regionala kon- ferenser om den framtida äldrepolitiken. Vårt uppdrag och arbetssätt Information och material från SENIOR 2005 finns på bered- ningens hemsida (). 1.2.3Arbetet med vård och omsorg Frågor som berör vård och omsorg om äldre kommer att redovisas i beredningens slutbetänkande. Arbetet med dessa frågor skiljer sig något från arbetsprocessen inom de områden som tas upp i dis- kussionsbetänkandet. Vi kommer att utgå från innehållet i diskus- sionsbetänkandet, men också uppmärksamma hur vården och omsorgen har utvecklats under , situationen och vad andra utredningar om framtida behov av vård och omsorg för äldre visar. Viktiga frågor är bl.a. dessa: Vilka behov ska tillgodoses genom offentlig vård och omsorg? Och vilka resurser behövs för att tillgodose dessa behov? Inga framtidsprognoser är säkra, det vet alla. Men samma prognos- makare, planerare och framtidsforskare som ständigt betonar det osäkra i allt som har med framtiden att göra, är sedan ofta snabba med säkra prognoser. De inleder framtidsseminarierna med några skämt- samma ord om hur osäkert allt är. Det är svårt att sia, särskilt om framtiden, säger de, och då skrattar alla, det lättar upp stämningen, och ger en mänsklig touche åt det hela. Men sedan dröjer det inte länge så börjar de visa diagram i overheadprojektorn. Så skriver i essäsamlingen . arbetade vid Sekretariatet för framtidsstudier, och myntade då begreppet 40-talister om 1940-talsgenerationen. Citatet pekar på grundläggande svårigheter vid framtidsstudier av det slag som SENIOR 2005 arbetar med. Vårt arbetssätt bygger, i förenklad form, på en metod som kallas backcasting. Backcasting innebär att man först beskriver en önsk- värd framtid och därefter stakar ut en väg för att förverkliga den: Vad behöver göras? Hur kan det genomföras? Vårt uppdrag och arbetssätt Vem ska genomföra dem? Metoden är vanlig bl.a. vid långsiktigt arbete för ekologisk hållbarhet. Det som kännetecknar backcasting är inte någon särskild upp- sättning tekniker utan att framtidsbilden och andra förslag knyts till en tydlig vilja att forma framtiden. Backcastingtekniken be- skrivs så här i anslutning till ett projekt som Miljövårdsbered- ningen bedrivit (SOU 2001:20): Backcasting som metod är bland annat lämplig att använda när de problem som ska studeras är komplexa och berör flera sektorer och nivåer i samhället samt när problemen orsakas av yttre faktorer som marknaden inte på ett tillfredsställande sätt kan hantera. Vidare är backcasting lämplig att använda när tidshorisonten är tillräckligt lång för att i tillräcklig omfattning möjliggöra frivilliga val. Backcastingmetoden har även fått kritik. Ansatsen vid back- casting har anklagats för att lätt bli endimensionell (IVA 1999a). Därmed försvåras möjligheterna att undersöka bra och dåliga framtider och att fundera över vilka konsekvenser som en effektiv respektive utebliven anpassning till omvärldsutvecklingen kan inne- bära. Vi försöker undvika problemen genom att uppmärksamma risker och bedömningar som experter inom olika områden har gjort. I kapitel 3 berättar vi om några scenarier och prognoser, i ett par fall gjorda på vårt uppdrag. Att arbeta med scenarier tillåter att man målar upp framtiden på ett sätt som gör valmöjligheter be- gripliga och visar på sambanden mellan orsak och verkan, reak- tioner och motreaktioner. Scenarier kan t.ex. användas som under- lag för diskussioner om visionen som de också kan tydliggöra de risker som man löper om visionen inte förverkligas. Prognosmetoden bygger på kvantifierande framskrivningar av nu- varande trender och förhållanden, ofta uträknade med matematisk exakthet. Backcasting är nära besläktat med visionsarbete. Någon allmänt vedertagen definition av ordet vision vid arbete med framtids- bilder finns inte, trots att ordet används flitigt i t.ex. samhälls- planering. Ett par gemensamma drag kan dock urskiljas. Det som visionen beskriver bör vara eftersträvansvärt och visionen bör in- spirera till handling. Visionen bör också vara möjlig att förverkliga (SOU 1986:34). Dessa båda drag präglar också vår framtidsbild. Vårt uppdrag och arbetssätt Vad kan man veta om framtiden? De amerikanska forskarna har angivit några vetbara ut- gångspunkter för framtidsstudier som fångar in merparten av de källor som vi använder (Ds 1994:116): N Människors nuvarande föreställningar om en möjlig framtid N Människors förväntningar på en trolig framtid N Människors preferenser för olika framtidsalternativ N Människors nuvarande avsikter att handla i en bestämd riktning, t.ex. hur de tänker rösta, investera etc. N Människors skyldigheter och åtaganden gentemot varandra N Människors historia, traditioner, erfarenheter och deras tidigare beslut i en speciell fråga N Trendanalyser av tidsseriedata Mycket av det underlag som vi använder beskrivs i anslutning till andras framtidsbilder. Det handlar bl.a. om scenarier och prognoser som myndigheter, forskare och andra kommittéer gjort av effekterna av en åldrande befolkning. Även de mest seriösa studier- na rymmer dock mer eller mindre omfattande osäkerhet. När vi belyser de samhällsekonomiska konsekvenserna av en åldrande befolkning är det möjliga framtidsbilder som vi ser konturerna av, inte någon säker förutsägelse . Även den till synes exakta prognosmetoden har sina fallgropar. Nya idéer, ny teknik och plötsliga politiska händelser ligger ofta utanför prognosernas räckvidd (IVA 1999b). Ett exempel är den prognos för den framtida trafiksituationen i som gjordes kring . Prognosen angav med stor exakthet när stadens gator skulle bli igenkorkade av hästpillning, men hade inte mycket att säga om bilismens effekter (Sekretariatet för Fram- tidsstudier ). Osäkerheten är också betydande i de studier som bygger på enkätsvar om hur människor ser på sitt eget åldrande och liv som äldre. 2.1Vad är åldrande?1 SENIOR 2005 konstaterar: Åldrandet är en långsam process utan bestämda gränser och med en stor variation mellan olika människor. Det finns stora möjlig- heter att påverka den del av åldrandet som har att göra med att människor lever eller har levat i en viss miljö. Ofta påverkar miljöfaktorer även sådana förändringar som ger intryck av att bero på biologiska förhållanden. Gamla myter om åldrandet och äldre personer förvränger dock ofta perspektivet. De förstärker negativa attityder och stereotyper som kan skada människors hälsa, självkänsla och oberoende. I samhällsekonomiska analyser avförs människor efter ofta automatiskt från den arbetsföra eller produktiva delen av befolkningen. Och när ordet äldre används så är det ofta enbart knutet till vård- och omsorgs- området. Det gäller t.ex. äldrenämnder och äldreombudsmän. Med ett livsloppsperspektiv kan åldrandet ses som en del av hela livet, lika sammansatt och värdefull som de andra delarna. Om man ser åldrandet på det sättet blir det tydligare hur ålder och åldersnormer påverkar människors möjligheter, förvänt- ningar och beteenden under livet. Åldersnormer kan beskrivas som enhetliga uppfattningar om den typiska åldern då man innehar vissa roller under livsloppet. Istället för att se de äldre som en enhetlig grupp kan man med ett livsloppsperspektiv också urskilja de särskilda livserfarenheter som olika ålders- grupper har gjort under tidigare delar av livet. 1 Professor vid vid i har bidragit med underlag för avsnitten fram till och med 2.1.3. För ytterligare referenser se 1996. Bilden av äldre bestäms till stora delar av samhällets struktur och maktförhållanden. överväger de negativa bilderna i vår del av världen. Men det blir vanligare med positiva bilder av äldre som konsumenter av varor och tjänster och som aktiva i olika fritidsverksamheter. Bilder av äldre människor som pro- ducenter saknas däremot nästan helt. SENIOR 2005 anser: N Att ersätta negativa bilder med positiva bilder löser inte det grundläggande problemet med myter om åldrandet och äldre personer. Istället måste vi alla vara öppna för att män- niskor är och vill vara olika varandra oavsett ålder. N Livsloppsperspektivet bör uppmärksammas mer i analyser och beslut som påverkar såväl äldre personer som synen på åldrandet i samhället. Åldrandet sker inte över eller genom att man passerar en viss åldersgräns. Istället är åldrandet en långsam, stegvis tilltagande process utan bestämda gränser och med en stor variation mellan olika människor. I åldrandet ingår processer som är begränsande, dvs. försämrar funktioner hos en människa. Med stigande ålder finns det också positiva, utvecklande processer när det gäller psy- kisk och social förmåga. saknas dock många grund- läggande kunskaper om de komplicerade processer som utgör åld- randet. De processer som påverkar hur man kommer att fungera som äldre kan delas in i två huvudgrupper: N Biologiska processer som består av de förändringar som sker i kroppens olika system med stigande ålder och som inte har att göra med sjukdomar utan som troligen är orsakade av ärftliga mekanismer. N Miljöpåverkat åldrande, dvs. den typ av förändringar i funk- tionsförmågan som beror på att man levt eller lever i en speciell miljö. De biologiska processerna innebär t.ex. att strukturer inom en del av kroppens celler förändras, att immunsystemet försvagas och att en del av kroppens stödjevävnad, den s.k. bindväven, får en annor- lunda sammansättning. De biologiska förändringarna sätter inte Nedgången i vissa organsystem börjar tidigt medan andra förändras först sent i livet eller aldrig. Kroppens olika system har också oftast en betydande reservkapacitet som gör att förändringar måste vara mycket stora för att ha praktisk be- tydelse. Mycket av det som ger intryck av att vara biologiska ålders- förändringar är effekter av olika miljöfaktorer. Osteoporos, eller benskörhet, är ett exempel på detta. I grunden rör det sig om en biologisk åldrandeprocess som leder till urkalkning av skelettet och ökar risken för benbrott. Processen förvärras dock påtagligt av livsstilsfaktorer som inaktivitet, rökning och matvanor. Psyko- logiska och sociala miljöfaktorer kan också göra att äldre män- niskor inte utnyttjar sin funktionsförmåga fullt ut. Negativa attityder i samhället till äldre kan bland annat leda till att män- niskor drar sig tillbaka, blir isolerade och får sämre självförtroende. finns det i praktiken inga kunskaper om hur det biologiska åldrandet skulle kunna förändras. Men det finns stora möjligheter att påverka den del av åldrandet som har med miljön att göra. De biologiska processerna och miljön påverkar människor på olik- artade sätt och gör att människor under åldrandet blir mer och mer olika varandra alltmer unika. Man blir, lite tillspetsat, mer lik sig själv ju äldre man blir. I studier och beskrivningar av åldrande och åldrandeförändringar används i regel medelvärden som gör att de individuella variationer- na lätt kommer i skymundan. Även om prestationerna hos en grupp äldre i genomsnitt har gått ned jämfört med en grupp yngre kan det finnas en mindre grupp bland de äldre som fungerar bättre än många av de yngre. En vanlig föreställning är att den tidiga vuxenåldern är den bästa tiden när det gäller fysisk och psykisk förmåga och att det därefter bara går utför med prestationerna. Möjligen gäller detta för en del funktioner. Men det finns också exempel på att toppunkten för intelligens, problemlösning, kreativitet och skaparförmåga ligger i medelåldern eller ännu senare i livet. Mycket tyder på att utvecklingen under livet innehåller stora delar av dynamik och såväl positiva som negativa variationer. Ett sätt att uttrycka detta är att beskriva livet som fyra olika faser: N mognadsfasen under barndomen och ungdomen då det mesta grundläggs och utvecklas N platåfasen med stabila funktioner N återgångsfasen då en del funktioner börjar att försämras N slutfasen då de flesta funktioner snabbt försämras Platåfasen utgör den dominerande delen av livet. I denna fas kan våra förmågor gå lite upp och ned utan att förändras särskilt mycket. Forskning har alltmer börjat betona betydelsen av variationer inom individen. De funktioner och för- mågor som vid enkla mätningar kan tyckas vara stabila visar sig ofta vid upprepade mätningar variera från dag till dag eller till och med under . Under platåfasen befästs livsstilen med de vanor och ovanor som kan få effekter senare i livet. Återgångsfasen inleds för de flesta funktioner relativt sent i livet. Någon allmän nedgång handlar det inte om. med en viss tillbakagång finns det fortfarande möjligheter till positiv utveckling och förändring. Studier visar t.ex. att äldre personer mycket väl kan träna och förbättra sina prestationer. Bland de äldre som fort- farande har en bra fysisk förmåga finns det också stora möjligheter till förbättring. Även de allra svagaste äldre kan genom träning förbättra sin fysiska förmåga. Forskare har även visat att psykisk aktivitet gör att människor bättre bibehåller funktioner som intelli- gens- och problemlösningsförmåga. I hjärnan tycks det, fortfaran- de , jämsides med celler som tillbakabildas finnas nervceller som fortfarande kan utvecklas. Slutfasen innebär en accelererande försämring i olika funktioner. Reservkapaciteten i olika organ räcker inte i slutfasen till för att upprätthålla livet. 2.1.3Olika typer av ålder Det vanligaste sättet att ange ålder är den kronologiska åldern, dvs. hur en person levt och dagar. I vårt samhälle har ålder- domen traditionellt ansetts börja . fick denna åldersgräns vetenskaplig tyngd. Det blev då vanligt inom den kliniska medicinen att fastställa ålder- domens inträde till 60 65-årsåldern (1994). började de äldre betraktas som en särskild grupp i samhället, en social kategori. De nya industrier som växte fram hade inte samma behov av de äldres arbetskraft som det gamla självhushållet på landet. Och de äldre formerna av vård och omsorg inom familjen fungerade mindre bra i de snabbt växande städerna (1985 och 1993). Lösningen blev det allmänna pensionssystemet. När det första systemet infördes i sattes åldersgränsen vid . I sattes åldersgränsen vid . När dessa ålders- gränser sattes var livslängdsutsikter och hälsoläge annorlunda än . Vid förrförra var det av befolkningen i som blev . Kronologisk ålder säger inte mycket om hur en människa är eller fungerar i varje fall inte sedan hon uppnått vuxen ålder. Eftersom åldrandet skiljer sig mellan olika individer och i olika funktioner kan man istället tala om tre olika typer av ålder: N Biologisk ålder utgör ett mått på hur en individ fungerar fysiologiskt, dvs. den kapacitet som viktiga organ och organ- system har, t.ex. hjärtkapacitet och njurfunktion. I teoretiska diskussioner definieras biologisk ålder ibland som den tid en person har kvar att leva. N Psykologisk ålder anger en persons förmåga att anpassa sig till sin miljö och förändringar i denna. Viktiga aspekter av den psykologiska åldern är intelligens, minne, inlärningsförmåga och personlighet. N Social ålder definieras som en människas kontakter med andra människor samt hennes positioner i samhället som helhet och i olika grupper. Ett exempel på en viktig indikator för social ålder är pensionering. En indelning som blivit vanligare är yngre äldre och äldre äldre. Som äldre äldre brukar man då räkna de från . Det är först då som man i någon större utsträckning kan iaktta åldrandeförändringar. De yngre äldre, dvs. de , liknar ofta mer de medelålders än de äldre äldre. kan man också se en indelning i tre perioder där yngre äldre är , äldre äldre och mycket gamla för de som är och över. Varje form av kategorisering leder till förenklade bilder. Åldrandet är en långsam process utan bestämda gränser och meden stor variation mellan olika människor. Men gamla myter och schablonbilder gör att vi inte alltid ser detta. Med ett livsloppsperspektiv blir åldrandet en del av hela livet, lika sammansatt och värdefull som de andra delarna. Livsloppsperspektivet kräver att vi alla är öppna för att människor är och vill vara olika varandra oavsett ålder. Livsloppsperspektiv life course på engelska har blivit ett viktigt begrepp i forskning om åldrandet. Perspektivet har också fått en officiell status genom att Världshälsoorga- nisationen WHO och den ekonomiska samarbetsorganisationen beskrivit livsloppsperspektivet som centralt för att kunna skapa ett aktivt åldrande. I den samhällsvetenskapliga litteraturen finns det många olika definitioner av livslopp. vid ger en översikt över dessa i en ny antologi om socialgerontologi (2002). Enligt honom innebär livsloppsperspektivet att åldrandet ses som en livslång process, att åldrandet är mångdimensionellt och att ingen åldersperiod är viktigare eller bättre än någon annan. Istället för att se de äldre som en homogen grupp kan man med ett livsloppsperspektiv också urskilja olika åldersgrupper som histo- riska enheter med särskilda livserfarenheter skapade av förhållan- den under tidigare delar av livet. Livsloppsperspektivet innebär således att åldrandet ses som en del av hela livet, lika sammansatt och värdefull som de andra delarna. Om man ser åldrandet på det sättet blir det tydligare hur ålder och åldersnormer påverkar människors möjligheter, förvänt- ningar och beteende under livet. Åldersnormer kan beskrivas som enhetliga uppfattningar om den typiska åldern då man innehar vissa roller under livsloppet, dvs. en sorts karta över livsövergångar som hänger samman med åldern. Med ett livsloppsperspektiv kan fokus vändas från åldrandet som anpassning till särskilda förhållanden i den enskildes liv till ålder som en organiserande princip i samhället, i likhet med bl.a. kön, etnicitet och socioekonomisk ställning. Livsloppsperspektivet be- höver därför uppmärksammas mer i analyser och beslut som på- verkar såväl äldre personer som synen på åldrandet i samhället. frodas många myter om åldrandet, vanföreställningar om vad åldrandet innebär och vad äldre människor kan och bör göra.