sou · GQB330d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Utgångspunkten är att en produkt eller tjänst ska uppfylla de krav som läggs fast i ett normerande dokument (kriteriedokument/ EU-direktiv etc.). För att skapa tilltro kan bedömningen av över- ensstämmelsen (kontroll av att kraven är uppfyllda) i vissa fall utföras av ett oberoende och kompetensprövat (ackrediterat) kon- trollorgan, ofta ett certifieringsföretag eller provningslaboratorium. Frivilliga märknings- och certifieringssystem Kontrollorganet gör också en löpande uppföljning. I andra fall kan tillverkaren, med stöd i ett kvalitetssystem, själv deklarera att kra- ven uppfylls, s.k. tillverkardeklaration eller självdeklaration. Därut- över finns det till exempel krav som är förbundna med användning av ett märke. När det gäller ledningssystem (t. ex. kvalitetssystem, miljöled- ningssystem) finns de normerande dokumenten i internationella standarder. Det tillämpas inte någon märkning av de företag som uppfyller dessa standarder. Vid sidan av obligatorisk bedömning av överensstämmelse och därtill hörande märkning, så som CE-märkning, finns ett rikt ut- vecklat system för frivillig bedömning av överensstämmelse och märkning inom ramen för olika certifieringssystem i syfte att öka tilltron till produktens egenskaper. Märkningen är ytterst ett bevis på att en vara (produkt) eller tjänst uppfyller obligatoriska eller frivilliga krav/kriterier. I ett sta- tiskt system som revideras efterhand, t. ex. lagstiftning, är krite- rierna uppställda på förhand. Lagstiftning utgår från väsentliga krav avseende allmänna skyddsaspekter. Om kriterierna däremot har en utformning som innebär att föremålet ska genomgå en ständig ut- veckling mot ett bestämt mål talar man om dynamiska system. I ett statiskt system är det lättare för externa och oberoende kontroll- organ att utföra en bedömning om kraven är uppfyllda för att få det åtråvärda märket. Inom det frivilliga området finns ibland en bland- ning mellan statiska och dynamiska kriterier. Om kriterierna är uppställda på förhand och entydiga finns en garanti för att det inte ska bli fråga om skönsmässiga bedömningar. Vid kompetenspröv- ning (ackreditering) kontrolleras bl.a. om kontrollorganet har till- räckliga kunskaper inom de områden (kriteriedokument) som ackre- diteringen avser. I och många länder utanför , utvecklas ackredi- tering mycket starkt inom det frivilliga området, baserat på stan- darder inom EN 45000-serien och/eller ISO/IEC Guide 25, 28 och 61. Det finns ingenting som hindrar att obligatorisk märkning kombineras med sådana frivilliga märkningar. Men det förekommer även att produkter som inte omfattas av särskilda rättsregler är certifierade. Vissa länder har väl inarbetade och frivilliga märk- ningssystem, så som t.ex. GS-märkningen i , S-märket för elektrisk utrustning och Blå skylten på fritidsbåtar i , olika miljömärken, ekologisk odling, etnisk märkning, rättvisemärkning. Dessa märkningar förutsätter oftast lokal provning och kontroll. För tillverkaren, som eftersträvar en samordning, kan det därför Frivilliga märknings- och certifieringssystem vara svårt att välja rätt organ och många produkter har flera mär- ken. I praktiken kan även frivilliga certifieringssystem utgöra handelshinder och målet att en internationellt saluförd produkt en- dast ska genomgå bedömning av överensstämmelse på ett ställe – one stop testing and certification – är långt ifrån uppnått. Det finns en strävan för att integrera det obligatoriska området med det frivilliga, eftersom många organ som utför teknisk kon- troll bedriver verksamhet inom båda områdena. I praktiken kan det vara svårt, särskilt för ett litet land, att upprätthålla ett utbud av provnings- och certifieringstjänster på alla områden. Det finns ett flertal märken på miljöområdet. I , , och används symbolen Svanen för att märka produkter i miljöhänseende. Inom EU används den s.k. EU- Blomman som symbol för miljömärkningen. För att få ett god- kännande krävs ofta att produkten är testad av ett oberoende labo- ratorium och att det finns en väl genomförd dokumentation av produkten. Miljömärkningsstyrelsen, som består av representanter från bland andra , , Konsu- mentverket, Kemikalieinspektionen, och handeln, gör också fabriksbesök. Kostnaderna finansieras delvis genom an- sökningsavgifter och årsavgifter, som står i relation till omsättning av produkten på marknaden. Att certifieras för något innebär i korthet att certifieringsorganet efter avslutad bedömning av överensstämmelse utfärdar ett intyg, ett bevis, över att de särskilt uppställda kriterierna är uppfyllda. Certifiering används normalt som begrepp när det handlar om före- tags ledningssystem eller personers kompetens, t. ex. ISO 9000- certifierad eller certifierad svetsare. Även ackreditering förekom- mer när det gäller kyl- och miljökontrollanter – i dessa fall har det ansetts att uppgiften ska utföras av ackrediteringsorganet självt och inte av ett certifieringsorgan som är ackrediterat. Legitimering, diplomering, registrering och auktorisering an- vänds för att beskriva personers kompetens i olika sammanhang. Produkter och tjänster som uppfyller vissa på förhand uppställda kriterier för märkning i någon form beskrivs således vara märkta efter ett visst system. Vi gör i det följande en beskrivning och genomgång av några märknings- och certifieringssystem som finns på den svenska marknaden i och . Frivilliga märknings- och certifieringssystem 10.1Miljömärkning – en inledning finns det ett flertal märkningssystem som alla garanterar att en produkt eller tjänst uppfyller vissa krav ur miljömässig synvin- kel. Kraven och inriktningen på vad det specifika märket garanterar varierar. I enstaka fall är kriteriedokumenten inte heller offentliga. Detta skapar en osäkerhet för konsumenter och näringsidkare över vad det aktuella märket egentligen står för. Miljömärkningen kan delas in i två olika kategorier, tillverkarens självdeklaration (även tillverkardeklaration) och tredjepartscertifie- ring. Självdeklaration innebär att den som påstår att en produkt upp- fyller vissa krav (ofta tillverkaren eller importören) också går i god för att detta är riktigt. Inom de obligatoriska systemen ska det ske en dokumentering efter en särskild ordning, technical file, vid vilket det råder strikt ansvar för tillverkningen. Formen har, särskilt när det gäller frivilliga ordningar, kritiserats för att det är svårt att veta om producenternas utfästelser överensstämmer med de verkliga förhållandena, eftersom kontrollen av överensstämmelse endast kan ske av produkter som satts på marknaden. En tredjepartscertifiering kan ses som ett svar på den nu berörda kritiken. Att en produkt eller tjänst är tredjepartscertifierad inne- bär att de kriterier som är uppställda för att få märket också be- döms vara uppfyllda av en oberoende tredje part (kontrollorgan i tredjepartsställning) som även kan vara ackrediterad för uppgiften. 10.2Olika typer av miljömärkningar Den internationella standardiseringsorganisationen (ISO) använder sig av följande tre typindelningarna.1 För fullständigheten ger vi här också en beskrivning av en fjärde typ. 1 Följande resonemang utgår från bland annat Miljömärkning och konsumentmakt av , bilaga 1, Jämställdhetsmärkning. Konsumentmakt för ett jämställt samhälle (Ds 1998:49), Märk väl! (SOU 1997:7), kap. 4 samt ISO/TR 14 025 – Miljömärkning och miljödeklarationer. Typ III miljödeklarationer, SMS Rapport 58, First edition , (2000). Frivilliga märknings- och certifieringssystem 10.2.1Typ I – tredjepartscertifierad miljömärkning Typ I är en tredjepartscertifierad miljömärkning. Företag har möj- lighet att på frivillig basis ansöka om certifiering för att få det aktuella märket.2 Rätten att utnyttja märket förutsätter att använ- daren är kontrollerad och godkänd av den myndighet eller privata organisation som äger företräda de aktuella märkena. Certifieringen utgår från krav som behörig märkningsorganisation menar är av vikt vid bedömning av den aktuella produkten eller tjänsten ur miljöhänseende. Bra Miljöval/Falken, och Svanen är exempel på märken som respektive SIS Miljö- märkning utfärdar vid miljömärkning av Typ I. I finns märket Blå Ängeln. Inom EU utvecklas den så kallade EU-blom- man. 10.2.2Typ II – självdeklaration från företagen Typ II är en självdeklaration från företagen att en produkt eller tjänst uppfyller vissa miljömässiga krav.3 De som använder sig av dessa symboler gör således påståenden om att det som har försetts med symbolen stämmer överens med de påstådda förhållandena. Även om de kvalitetsmässiga kraven utgår från vissa på förhand givna kriterier sker det inte någon oberoende tredjepartsbedöm- ning av om kriterierna verkligen är uppfyllda. Pandan, Änglamark och Skona är exempel på märken som faller in under miljömärkningens kategori Typ II. 10.2.3Typ III – tredjepartscertifiering av miljövarudeklarationer Typ III är en tredjepartscertifiering av en eller flera produkters miljövarudeklarationer. Miljövarudeklarationerna tar sin utgångs- punkt i varans hela livscykel.4 Tanken är att konsumenter och näringsidkare ska ha möjlighet att göra jämförelser mellan pro- dukternas skilda miljöaspekter för att på så sätt själva kunna göra bedömningar av produkternas miljöegenskaper. Miljömärkning enligt Typ III har huvudsakligen använts utanför gränser. Den har också ut- 2Angående definition, se ISO/TC207/SC3, 1995; ISO/DIN 14 024. 3Angående definition, se ISO/DIN 14 021. 4Angående definition, se ISO/DIN 14 025. Frivilliga märknings- och certifieringssystem tryckt sin tveksamhet inför miljövarudeklarationer. Bland annat har det anförts att miljövarudeklarationer ställer höga krav på konsu- menterna när det gäller deras möjlighet att bedöma, värdera och överväga den aktuella miljövarudeklarationen. arbetar ISO med att utforma ett förslag till stan- dardisering av Typ III. Men tog det svenska Certifierade Miljövarudeklarationer fram ett förslag till miljövarudeklaration av ISO 14 025. Ytterligare exempel på miljövarudeklarationer är (), – the (). 10.2.4Typ IV – märkning av en viss kategori av produkter Typ IV innebär en märkning av en viss kategori av produkter, så som datorer eller skogsprodukter.5 Det förekommer att vissa märkningsprogram endast tar hänsyn till en del eller ett fåtal aspek- ter. TCO:s märkning av bildskärmar ställer till exempel endast krav på energieffektivitet och strålning. Inom jordbruksområdet är kra- ven väsentligt bredare. Här kan till exempel International Federa- tion of Organic Agriculture Movements (IFOA), KRAV och () nämnas. För att få använda beteckningen ekologiskt ställs det krav på att produkten har framställts i enlighet med Rådets förordning (EEG) nr 2092/91 av om ekologisk produktion av jord- bruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel. Rätten att använda beteckningen ställer bland annat krav på att produktionsmetoderna kontrolleras av ett oberoende kon- trollorgan. I utfärdas certifikat av KRAV eller . Kravmärkta produkter erhåller kontrollnumret SE. EKOL 1 och Demetermärkta produkter märks med numret Bakgrunden till miljömärkningen är att nå en bättre miljö genom att undvika att naturen och med den människan går under. Tanken är att miljömärkningen ska bidra till ett ökat miljömedvetande hos konsumenter. Förhoppningen är att konsumenternas ökade kun- 5 Angående definition, se ISO/TC207/SC3/WGI. Frivilliga märknings- och certifieringssystem skaper och engagemang i miljöfrågor ska leda till att de ställer högre krav på producenternas miljöarbete. Ett system som innebär att oberoende parter granskar och garan- terar att vissa på förhand givna kriterier uppfylls ökar tilltron till märkningsordningen. Märkena Bra miljöval/Falken, EU-Blomman, KRAV, Svanen och Demeter är några exempel på miljömärken från den svenska marknaden. 10.2.6Naturskyddsföreningens miljömärkning – Bra miljöval/Falken är det möjligt att märka produkter vid den ideella organisationen , som arbetar med konsumtionens och livsstilens miljöpåverkan. Bra miljöval/Falken kan ses som ett resultat av ett samarbete mellan Natur- skyddsföreningen och handeln. bestående av representanter från både och handeln tar fram ett underlag för de kriterier som ska gälla vid miljömärkningen Bra miljöval/Falken. Kriterierna tar sin utgångspunkt i produktens miljöeffekter under hela dess livs- cykel. Kriterierna fastställs av föreningens generalsekreterare. För att erhålla rätt att använda miljömärket Bra Miljöval/Falken ställs det krav på att sökanden kan styrka att produkten/-erna upp- fyller de uppställda kraven. Sedan licensavgiften har erlagts får märket användas. 10.2.7Europeiska unionens miljömärkning – EU-Blomman beslutade Europeiska gemenskapen (numera unionen) att införa ett miljömärkningssystem enligt Rådets förordning (EEG) nr 880/92 av om ett gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke. Tanken med att införa ett miljömärke inom Unionen var att harmonisera och samordna den nationella miljömärkningen för att på så sätt skapa en enhetlig standard för miljömärkningen. Målet är att minska antalet miljömärken inom EU, eftersom de kan verka hindrande för den fria varurörligheten. Frivilliga märknings- och certifieringssystem Miljömärkningen finansieras både genom anslag från och avgifter. Avgifterna för att använda miljömärket utgörs dels av en ansökningsavgift i form av ett engångsbelopp dels en årsavgift vilken är beroende av produktens omsättning inom EU:s inre marknad. Kommissionen fattar beslut om vilka kriterier som ska tillämpas, efter omröstning i en kommitté där alla medlemsstaterna är repre- senterade. fattar sina beslut ska de dock inhämta yttranden från aktuella intressegrupper. I har regeringen valt att låta hantera EU-Blomman. Inne- havaren av miljömärket får endast använda det tillsammans med den produkt för vilken miljömärket tilldelats. Användningen av märket är reglerat i ett standardavtal. Det är en ideell orga- nisation med rötter i den antroposofiska rörelsen. Föreningens med- lemmar är konsumenter och intresseföreningar. bedömer jordbruksproduktioner utifrån ett ekologiskt och biodynamiskt synsätt samt auktoriserar odlare, butiker, för- ädlare, grossister och importörer av ekologisk och biodynamisk jordbruksproduktion. Frivilliga märknings- och certifieringssystem Den som vill få sin produktion kontrollerad och godkänd av kan ansöka om detta hos förbundet. Under förutsättning av ett godkännande skrivs ett avtal mellan producenten och föreningen om att producenten äger rätt att använda märket Demeter. Förbundet genomför kontroller hos de producenter med vilka de har tecknat avtal. bildades ekonomiska föreningen . KRAV har sina rötter i den ekologiska rörelsen. Föreningens medlemmar är lantbru- kare, företrädare för livsmedelsindustrin, föräd- lingsföretag, dagligvaruhandel och djurskydds-, miljö- samt konsumentintressen. Märket syftar till att ge en trovärdig märkning och en effektiv kontroll av den ekologiska pro- duktionen. Märket garanterar att produkten har tagits fram med ekologiska metoder. Föreningen fastställer regler för och genomför kontroll av eko- logisk odling, djurhållning samt förädling av livsmedel och andra produkter från jordbruket. Den som vill få sin produktion kontrollerad av KRAV kan ansö- ka hos föreningen. Om producenten uppfyller de uppställda kraven för produktionen kan det tecknas ett avtal mellan producenten och föreningen. Avtalet berättigar producenten att använda föreningens symbol på sina samtliga produkter. De som har ett avtal med KRAV kontrolleras av föreningen minst en gång . KRAV är ackrediterad som kontrollorgan av IFOAM, som är en egen ackrediteringsordning utanför de natio- nella ackrediteringssystemen. 10.2.10 Den nordiska miljömärkningen – Svanen beslutade konsumentministrarna inom att införa en gemensam miljömärkning av produkter.6 Systemet fick rätten att använda Nordiska ministerrådets egen symbol Svanen, men i grön färg försedd med texten miljö- 6 Förevarande avsnitt utgår huvudsakligen från Svanens hemsida: . Frivilliga märknings- och certifieringssystem deltog inledningsvis som observatör och anslöt sig till systemet . Svanen förvaltades vid starten av i (SIS) och utgjorde där till en början en avdelning. Kriterierna för de olika produktgrupperna utarbetas i nordiska expertgrupper. Det nordiska samordningsorganet Nordiska miljö- märkningsnämnden fattar beslut om både vilka produktgrupper som ska vara aktuella för märkningen och fastställer kriterierna för märkningen. Vid Svanenmärkning utgår kriterierna och bedömningen utifrån produktens hela miljöpåverkan under dess livscykel, det vill säga från råvara och produktion till användning, förstörelse och avfalls- hantering. Kriterierna revideras vanligtvis . En producent eller en importör kan efter ansökan erhålla en miljömärkningslicens för en produkt, vilket innebär att företaget äger rätt att använda det nordiska miljömärket Svanen. För att företaget ska få en sådan licens ställs det bland annat krav på att företaget kan styrka att de aktuella kriterierna är uppfyllda. äger rätt att göra kontroller av de licensierade produkterna för att se till att uppställda kriterier efterlevs. En pro- dukt som inte längre uppfyller kraven för licensen blir av med märket. infördes ett harmoniserat nordiskt frivilligt miljömärk- ningssystem. Tanken var att den frivilliga miljömärkningen skulle stimulera utvecklingen och användningen av produkter som ur miljösynpunkt är bättre än andra i övrigt jämförbara produkter – ett jämförande system. Genom omstruktureringar av miljömärkningsverksamheten i genomfördes en förändring av förvaltningen av den nordiska miljömärkningen (Svanen) och den europeiska miljö- märkningen (Blomman). Vid förändringen överflyttades förvalt- ningen av de båda bolagen till ett för ägarna – staten och SIS icke vinstgivande aktiebolag . Staten förvärvade av aktiekapitalet i bolaget och röstetalet för samtliga aktier. Resterande av aktierna innehas av SIS. Grunden för omstruktureringen var en önskan att skapa en klarare och effektivare organisation, som var tänkt att i förhållande till tidigare få en mer tydlig beslutsstruktur. Frivilliga märknings- och certifieringssystem verksamhet skulle dock vara densamma som i den tidigare organi- sationen och bolagets skötsel skulle tillika med övriga förvaltnings- uppgifter regleras genom ett avtal mellan ägarna. Bolaget är enligt bolagsordningen inte vinstdrivande. är således det officiella nationella organet för det svenska arbetet inom miljömärkningsområdet samt för svensk medverkan i nordiskt, europeiskt och globalt miljösamarbe- te. Arbetet inom leds av (). arbetar vidare med marknadsföring av verksamheten gentemot konsumenter, massmedia och näringsliv. 10.2.12 Den nordiska miljömärkningsnämnden Den nordiska miljömärkningen är gemensam för , , , och . De olika ländernas arbete sam- ordnas genom den , , som beslutat om ett gemensamt regelverk för Nordisk miljömärkning. arbetar bland annat med att bestämma produktgrupper och fastställa de kriterierna för miljömärkningen. Besluten i miljömärkningsnämnden skall vara enhälliga. Förslagen till kriterier utarbetas vid samnordiska expertgrupper, som är sam- mansatta av och har initierats av personer från bland annat myn- digheter, miljöorganisationer, handel och industri. Förslagen remissbehandlas innan de slutligen fastställs av NMN. När kriterie- dokumentet slutligen har fastställts har företag möjlighet att söka licens för en produkt inom gruppen. Licensansökningarna handhas av de olika ländernas sekretariat som också utfärdar licenser. 10.2.13 Den svenska organisationen Den svenska organisationen leds av en sty- relse, vilken utses av den . I styrelsen finns det representanter från svensk Handel, , Miljö- departementet och . Det är den svenska miljömärkningsnämnden som leder arbetet inom . I nämnden sitter det företrädare för miljöintressenter och industrin. I nämnden sitter representanter från Världsnaturfonden, , , , , Frivilliga märknings- och certifieringssystem (Miljökontoret), , och konsumentråd. Innan kriteriedokumenten fastställs sänds de ut på remiss till näringsliv, myndigheter, miljö- och intresseorganisationer. Det finns en allmän remissgrupp som består av följande organisationer: Remisstiden uppgår vanligtvis . Sedan remisserna är sammanställda publiceras en remissammanställning. Sammanställ- ningarna av remissvaren finns tillgängliga på SIS hemsida. Frivilliga märknings- och certifieringssystem 10.2.14 Finansieringen av miljömärkningen De statliga anslagen fram- går av nedanstående tabell. +/- 0 + 1 700 000 5 000 000* + 2 000 000 +/- 0 + 1 900 000 (18 månader) - 2 300 000 +/- 0 2 800 000** - 1 800 000 3 850 000*** +/- 0 *Bidrag för EU-blomman **Ursprungligen 4 600 000, minskning i vårbudgeten med . ***Ursprungligen , ökning i vårbudgeten med . Bolaget omsatte , varav avsåg det statliga stödet. Av dessa gick 2,66 mil- joner kronor till EU-Blomman. uppgår det statliga anslaget till , varav går till Svanen de resterande går 3,går till Blomman. Motivet till ökningen är att bolaget behöver eget rörelsekapital för att inte bli beroende av sina kunder (industrin). finns det 53 kriterie- dokument och 1096 licenser (inom hela ) för Svanen och 15 kriteriedokument och 13 licenser för det europeiska miljömärket (EU-blomman). Miljömärkningen är tänkt att vara självfinansierad genom licens- avgifter och ersättningar från dem som låter miljömärka sina pro- dukter. Staten har emellertid fortsatt att ge ett begränsat eko- nomiskt stöd till Svanen även efter uppbyggnadsskedet. Detta för att finansiera sådant utvecklingsarbete som inte kan förväntas bära sina egna kostnader. Det statliga stödet till Svanen Frivilliga märknings- och certifieringssystem uppgår till och övriga medel är av- sedda för EU-blomman. EU-Blomman befinner sig fortfarande under uppbyggnad och är således helt beroende av det statliga stödet. I regeringens riktlinjer för användandet av det statliga stödet framgår att ska insatserna koncentreras på -att vidareutveckla den nordiska miljömärkningen och bidra till ut- vecklandet av former för samarbete och samordning mellan det nor- diska miljömärkningssystemet och EU:s system för miljömärkning, -att göra EU:s miljömärkningssystem mer spritt och känt på den svenska marknaden. SIS organiserar det svenska deltagandet i det internationella stan- dardiseringsarbetet.7 Utgångspunkten är bland annat att svenska företag, myndigheter och andra organisationer ska få möjlighet att delta och kunna påverka innehållet i internationella standarder.8 är i stort sett all standard internationell och tillmäts ökad bety- delse i rättsliga sammanhang bland annat som presumtion när det gäller uppfyllande av krav i EU-direktiv. En standard kan beskrivas som en lösning på ett återkommande problem. Genom standardiseringen skapas förutsättningar för massproduktion. Användning av standarder syftar nämligen till att göra produkter och tjänster enklare, säkrare och billigare. Såväl den nationella som gränsöverskridande handeln underläggas också genom standardiseringen. Förfarandet som har demokratiska in- slag, kan ibland upplevas som allt för tidsödande, särskild inom branscher som präglas av en snabb teknisk utveckling. Generellt sett bidrar standarder bland annat till ökad ekonomisk tillväxt samt förbättrad välfärd. utarbetar standarder inom flera områden, så som bygg och anläggning, hälso- och sjukvård, kon- sumentprodukter, lednings-/managementsystem, material- och mekanteknik, miljö och säkerhet. Till de mest kända standarderna hör nog ISO 9000 för kvalitetsledning och ISO 14 000 för miljö- ledning. 7Det nu aktuella avsnittet utgår huvudsakligen från SIS hemsida, . 8Standardiseringen berörs vidare i kapitel 11 jämte bilaga 2 och 7. Frivilliga märknings- och certifieringssystem SIS är en fristående ideell förening med medlemmar från både privat och offentlig sektor. I omsätter verksamheten om även värdet på de insatser som utförs i företag och förvaltningar räknas in.