sou · GQB398d1 · 2003-01-01 00:00:00 — As a consequence of the proposal on a new Act on International Crimes, it is proposed that the present Swedish Genocide Act and the provision on crimes against international law in Ch. 6 of the Penal Code be repealed. Competence of Swedish courts Rules on competence or jurisdiction exist in international as well as national law. While international law determines the permissible limits of a states jurisdiction, it is a matter for the national legisla- tor to decide to what extent, within these limits, it wishes to assert its jurisdiction. The central provisions on criminal jurisdiction in Swedish law are to be found in Ch. 2 of the Penal Code. The provisions have been changed and supplemented on several occasions and have now become quite difficult to grasp. Furthermore, an increasing number of provisions on jurisdiction have been introduced in criminal law legislation outside the Penal Code. The present legislation provides for a very wide jurisdiction over crimes committed abroad. In some aspects, at least formally, it extends beyond the limits of interna- tional law. This is one of the reasons for the present principal rule, requiring the leave of the Government or the Prosecutor-General to prosecute crimes committed abroad. In addition, the courts are obliged to observe the rules on jurisdiction that follow from inter- national law. The Commissions task has been to make a systematic survey of the provisions on Swedish jurisdiction in criminal cases, in order to accomplish a collected regulation which is easy to grasp and apply. To this end, it is proposed that the wording of Ch. 2 of the Penal Code is changed completely. The provisions of the new wording are as far as possible made applicable in cases which today are regu- lated outside the Penal Code. The provisions regarding the compe- tence of Swedish courts are based on the traditional principles of international law allowing for state jurisdiction. The formal limits of competence are made narrower and more precise. The system requiring leave to prosecute crimes committed abroad will be retained. The competence to grant leaves is moved from the Government to the Prosecutor-General. In individual cases, however, the Prosecutor-General may hand over the case to Provisions are introduced regarding what circum- stances should be taken into consideration when deciding on prosecuting a crime which has been committed abroad. It was also part of the Commissions assignment to look into Swedish legislation on jurisdiction over international crimes. It is proposed that Swedish courts shall have jurisdiction over genocide, crimes against humanity and war crimes, i.e. be compe- tent to try charges on such crimes regardless of where or by whom they have been committed. The proposal in this part also encom- passes acts of torture under the UN Convention of 1984 against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment. Furthermore, a special provision is proposed regard- ing crimes under international treaties that are binding on . If a treaty obliges to try the question of prosecution if the alleged offender is not extradited, Swedish courts shall be compe- tent to try the crime in question. Lag (0000:000) om internationella brott 1 § Denna lag är tillämplig på brott som svensk domstol, enligt allmän folkrätt eller en överenskommelse med annan stat eller mel- lanfolklig organisation som är bindande för , är behörig att döma för även om gärningen saknar särskild anknytning till Sveri- ge. 2 § Vid tillämpning av denna lag skall, inom de ramar som följer av svenska bestämmelser, de principer och den praxis som är vägle- dande för och har utvecklats inom den enligt Romstadgan inrättade särskilt be- aktas. 1 § Med folkmord avses gärningar som anges i 2 § och som begås i syfte att helt eller delvis förinta en nationell, etnisk eller rasmässigt bestämd eller religiös folkgrupp som sådan och som antingen ingår som ett led i ett uppenbart mönster av liknande gärningar riktade mot folkgruppen eller som i sig är ägnade att medföra en sådan för- intelse. 2 § För folkmord döms den som dödar en medlem av folkgruppen eller tillfogar en sådan person en svår kroppslig eller psykisk skada. Detsamma gäller den som i annat fall 1.påtvingar medlemmar av folkgruppen levnadsvillkor som är ägnade att medföra att folkgruppen förintas helt eller delvis, 2.vidtar åtgärder i avsikt att förhindra att barn skall födas inom folkgruppen eller 3.genom olaga tvång för över barn från folkgruppen till en annan grupp. 3 § Straffet för folkmord är fängelse i lägst fyra och högst eller på livstid. 3 kap. Brott mot mänskligheten 1 § Med brott mot mänskligheten avses gärningar som anges i 2 § och som ingår som ett led i ett omfattande eller systematiskt an- grepp riktat mot en grupp av civila. 2 § För brott mot mänskligheten döms den som dödar någon som ingår i gruppen eller som genom tortyr eller på annat sätt tillfogar en sådan person en svår kroppslig eller psykisk skada eller svårt li- dande. Detsamma gäller den som i annat fall 1.påtvingar personer som ingår i gruppen levnadsvillkor som är ägnade att medföra att gruppen förintas helt eller delvis (förin- telse), 2.genom tvång eller allvarligt missbruk av beroende ställning hos någon som ingår i gruppen förorsakar att han eller hon kom- mer i tvångsarbete eller annat sådant tvångstillstånd (förslav- ning), 3.i strid med allmän folkrätt deporterar eller på annat sätt tvångs- förflyttar personer som ingår i gruppen från ett område där de lagligen uppehåller sig (tvångsförflyttning), 4.i strid med allmän folkrätt frihetsberövar någon som ingår i gruppen (olaga frihetsberövande), 5.utsätter någon som ingår i gruppen för allvarligt sexuellt över- grepp genom våldtäkt, påtvingad prostitution, påtvingat havan- deskap, påtvingad sterilisering eller annan motsvarande gärning (sexuellt övergrepp), 6.i samband med annat brott mot denna paragraf eller i strid med folkrätten berövar personer som ingår i gruppen grundläggande rättigheter på grund av politiska, rasmässiga, nationella, etniska, kulturella, religiösa, könsmässiga eller andra enligt allmän folk- rätt otillåtna motiv (diskriminering), 7.för en stats eller politisk organisations räkning, eller med dess tillstånd, stöd eller samtycke, griper, fängslar eller för bort nå- gon som ingår i gruppen i syfte att undandra honom eller hen- ne rättsligt skydd eller, sedan ett frihetsbe- rövande har skett, vägrar att erkänna frihetsberövandet eller lämna information om personens öde eller uppehållsort (påtvingat försvinnande) eller 8.inom ramen för och i syfte att upprätthålla en institutionalise- rad ordning av systematiskt förtryck och dominans av en ras- grupp över en eller flera andra rasgrupper begår andra gärningar av liknande slag (apartheid). 3 § Straffet för brott mot mänskligheten är fängelse i lägst fyra och högst eller på livstid. 1 § Med krigsförbrytelser avses gärningar som anges i 3-7 §§ och som ingår som ett led i eller på annat sätt står i samband med en väpnad konflikt eller ockupation. 2 § Med skyddad person avses den som såsom sårad, sjuk, skepps- bruten, krigsfånge, civil eller i annan egenskap åtnjuter särskilt skydd enligt fyra Genèvekonventioner om skydd för kri- gets offer eller första tilläggsprotokoll till dessa eller an- nars enligt allmän folkrätt i väpnad konflikt eller under ockupation. 3 § För krigsförbrytelse döms den som dödar en skyddad person eller som genom tortyr eller annan grym eller omänsklig behand- ling tillfogar en skyddad person en svår kroppslig eller psykisk ska- da eller svårt lidande. Detsamma gäller den som i annat fall 1.utsätter en skyddad person för medicinsk behandling eller ve- tenskapliga experiment som inte sker i personens intresse och som innebär allvarlig fara för hans eller hennes liv eller hälsa, 2.i strid med allmän folkrätt deporterar eller på annat sätt tvångs- förflyttar en skyddad person från ett område där han eller hon lagligen uppehåller sig, 3.utsätter en skyddad person för allvarligt sexuellt övergrepp ge- nom våldtäkt, sexuellt slaveri, påtvingad prostitution, påtvingat havandeskap, påtvingad sterilisering eller annan motsvarande gärning, 4.verkställer eller dömer ut ett straff mot en skyddad person utan att han eller hon först fått en rättvis rättegång inför en opartisk domstol, 5.genom förödmjukande eller nedsättande behandling kränker en skyddad persons personliga värdighet, 6.tar en skyddad person som gisslan, 7.dödar eller skadar en kombattant som är försatt ur stridbart skick eller 8.till de väpnade styrkorna tar ut eller i strid använder barn som inte fyllt . Vid internationell väpnad konflikt och under ockupation döms för krigsförbrytelse även den som 1.låter förflytta en del av egen civilbefolkning till ockuperat om- råde, 2.tvingar en medborgare i stat som är motpart i konflikten att delta i stridshandling mot den egna staten, 3.tvingar en skyddad person att tjänstgöra i en fientlig makts väpnade styrkor eller 4.utan laga stöd frihetsberövar en skyddad person eller på ett oförsvarligt sätt dröjer med att sända hem en krigsfånge eller civil som lagligen berövats friheten. Krigsförbrytelse mot egendom och civila rättigheter 4 § För krigsförbrytelse döms den som plundrar en stad eller plats eller, utan att detta är nödvändigt av militära skäl, i stor omfattning förstör, konfiskerar eller beslagtar annans egendom. Vid internationell väpnad konflikt och under ockupation döms för krigsförbrytelse även den som helt eller i betydande omfattning förklarar motpartens medborgares civila rättigheter eller deras rätt att få dessa prövade i domstol för slutligt eller tillfälligt upphävda. Krigsförbrytelse mot särskilt skyddade insatser eller kännetecken 5 § För krigsförbrytelse döms den som 1.riktar ett anfall mot personal, anläggningar, material, enheter eller fordon som deltar i en humanitär biståndsinsats eller i en fredsbevarande insats i överensstämmelse med principerna i stadga så länge som insatserna är berätti- gade till det skydd som tillkommer civila eller civil egendom enligt allmän folkrätt eller en överenskommelse med annan stat eller mellanfolklig organisation som är bindande för , 2.riktar ett anfall mot personal, byggnader, utrustning, medicins- ka enheter eller transporter som i överensstämmelse med folk- rätten bär Röda korsets, Röda halvmånens eller någon annan av de av fyra Genèvekonventioner och första tilläggsprotokoll särskilt skyddade kännetecknen eller 3.missbrukar ett kännetecken som avses under 2 eller parlamen- tärflagga eller eller fiendens flagga eller mi- litära beteckningar och uniform på ett sätt som leder till att nå- gon dör eller drabbas av allvarlig skada. Krigsförbrytelse genom användning av förbjudna stridsmetoder 6 § För krigsförbrytelse döms den som 1.med användning av förrädiskt förfarande dödar eller sårar nå- gon som tillhör motpartens väpnade styrkor, 2.beordrar eller hotar med att inte kommer att ges, 3.använder en skyddad person för att genom hans eller hennes närvaro motverka att motparten går till angrepp mot vissa plat- ser, områden eller väpnade styrkor, 4.riktar ett anfall mot ett militärt mål i medvetande om att anfal- let också kommer att leda till att civila kommer att dödas eller skadas eller civil egendom förstöras i en omfattning som saknar proportion i förhållande till den konkreta och omedelbara övergripande militära fördel som kan förväntas, 5.riktar ett anfall mot en civilbefolkning som sådan eller enskilda civila som inte deltar i stridigheterna, 6.i avsikt att utnyttja utsvältning av en civilbefolkning som stridsmetod berövar denna förnödenheter som är nödvändiga för dess överlevnad eller i strid med folkrätten förhindrar hjälp- sändningar, 7.riktar ett anfall mot städer, byar, bostäder eller byggnader som inte försvaras och som inte utgör ett militärt mål eller 8.riktar ett anfall mot byggnader som är avsedda för religion, un- dervisning, konst, vetenskap eller välgörande ändamål, mot hi- storiska minnesmärken, kulturegendom, sjukhus eller uppsam- lingsplatser för sjuka och sårade eller mot annan civil egendom som inte utgör ett militärt mål. Vid internationell väpnad konflikt döms för krigsförbrytelse även den som anfaller ett militärt mål i medvetande om att anfallet också kommer att leda till vidsträckta, långvariga och allvarliga ska- dor på den naturliga miljön i en omfattning som saknar proportion i förhållande till den konkreta och omedelbara övergripande militä- ra fördel som kan förväntas. Krigsförbrytelse genom användning av förbjudna stridsmedel 7 § För krigsförbrytelse döms den som 1.använder gift eller giftiga vapen, 2.använder biologiska eller kemiska vapen eller 3.använder annat stridsmedel av sådan beskaffenhet som kan för- orsaka överflödig skada eller onödigt lidande eller som är ur- skillningslöst och vars användande står i strid med allmän folk- rätt eller en överenskommelse med annan stat eller mellanfolk- lig organisation som är bindande för . 8 § Straffet för krigsförbrytelse är fängelse i högst om brot- tet inte är att bedöma som grovt. För grovt brott är straffet fängelse i lägst fyra och högst el- ler på livstid. Vid bedömningen av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om brottet ingått som ett led i en plan eller politik eller som en del av en omfattande brottslighet av samma slag. 5 kap. Ansvar för förmän 1 § En militär eller civil förman skall anses som gärningsman om han eller hon underlåter att vidta de för honom eller henne möjliga åtgärder som är nödvändiga och skäliga för att förhindra folkmord, brott mot mänskligheten eller krigsförbrytelse som begås av en un- derlydande som står under förmannens omedelbara lydnad och kontroll. Underlåtenhet att utöva kontroll 2 § En militär eller civil förman som uppsåtligen eller av grov oakt- samhet underlåter att utöva särskild tillsyn över en underlydande som står under hans eller hennes omedelbara lydnad och kontroll skall dömas för underlåtenhet att utöva kontroll om den underly- dande begår folkmord, brott mot mänskligheten eller krigsförbry- telse som förmannen borde ha förutsett och har kunnat förhindra. Underlåtenhet att anmäla brott 3 § En militär eller civil förman som underlåter att för undersök- ning och lagföring anmäla skälig misstanke om att en underlydande som står under hans eller hennes omedelbara lydnad och kontroll har begått folkmord, brott mot mänskligheten eller krigsförbrytel- se skall dömas för underlåtenhet att anmäla brott. 4 § Straffet för underlåtenhet att utöva kontroll eller att anmäla brott är böter eller fängelse i högst eller, om brottet är grovt, fängelse i högst . 6 kap. Övriga bestämmelser 1 § För försök, förberedelse eller stämpling till och underlåtenhet att avslöja folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelse döms till ansvar enligt vad som sägs i 23 kap. . 2 § Om en tilltalad döms för flera gärningar som innefattar folk- mord, brott mot mänskligheten eller krigsförbrytelse gäller be- stämmelserna i 26 kap. 2 § med den avvikelsen att fängelse får överskrida det svåraste straffet med upp till om gärningarna utgjort led i en brottslig verksamhet som va- rit särskilt noggrant planlagd eller bedrivits i stor omfattning och i vilken den tilltalade spelat en betydande roll. 3 § Bestämmelserna om preskription i 35 kap. tilläm- pas inte på brott enligt denna lag för vilket högre straff än fängelse är föreskrivet. 4 § I fråga om förverkande tillämpas bestämmelserna i 36 kap. . 1.Denna lag träder i kraft .. 2.Bestämmelsen i 6 kap. 3 § tillämpas även för gärning som har begåtts före ikraftträdandet om påföljd inte bortfallit dessför- innan och gärningen skulle ha utgjort brott enligt denna lag om den begåtts efter ikraftträdandet. Lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 2 kap. samt 22 kap. 6 § och 8 § skall upphöra att gälla dels att det i balken skall införas ett nytt kapitel, 2 kap, av följan- dels att 22 kap. 6 a-c §§ och 26 kap. 2 § skall ha följande lydelse. 2 kap. Om svensk domstols behörighet 1 § Svensk domstol är behörig att döma för brott som har be- gåtts i . Ett brott anses vara begånget i om gärningsmannen handlade eller, vid straffbar underlåtenhet, borde ha handlat här. Vid tillämpning av straffbestämmelser enligt vilka gärningen skall ha medfört en viss effekt anses brottet vara begånget i ock- så i de fall då effekten inträdde i eller, vid försök, enligt brottsplanen sannolikt skulle ha inträtt här. Ett brott som utgör medverkan till annans brott anses vara be- gånget i om den medverkande handlade eller, vid straffbar underlåtenhet, borde ha handlat här samt därutöver i de fall då gär- ningsmannens brott är att anse som begånget i . Är det ovisst var ett brott har begåtts skall brottet anses vara be- gånget i om det finns skälig anledning att anta att detta är fallet. 2 § Brott som avses i 1 § får inte åtalas utan att Riksåklagaren har meddelat åtalsförordnande om brottet har begåtts 1.på ett utländskt fartyg eller luftfartyg av en utlänning som var befälhavare eller tillhörde besättningen på fartyget eller annars följde med detta och brottet riktade sig mot en sådan utlänning eller mot utländskt intresse, 2.av en utlänning i utövningen av tjänst eller uppdrag som inne- fattar allmän ställning hos en annan stat eller en mellanfolklig organisation, såvida inte gärningsmannen genom vilseledande uppgifter, förklädnad eller på annat sätt har försökt dölja i vil- ken egenskap han eller hon har handlat, eller 3.av någon som tillhör en främmande stats militära styrka i sam- band med att styrkan besöker inom ramen för interna- tionellt samarbete. Åtalsförordnande får meddelas endast om åtal är påkallat ur all- män synpunkt. Vid prövningen skall brottslighetens anknytning till främmande stat och de intressen som den staten har beaktas sär- skilt. Om det finns särskilda skäl, får Riksåklagaren överlämna prövningen till regeringen. 3 § Svensk domstol är i de fall som anges nedan behörig att döma för brott som har begåtts utanför : Brott som har begåtts a) ombord på ett svenskt fartyg, b) ombord på ett svenskt luftfartyg, på en inrättning som med stöd av lag har tillkommit i ekonomiska zon eller på svensk del av kontinental- i tjänsten av befälhavaren eller någon som tillhörde besättningen på fartyg el- ler luftfartyg som avses i a – b. Brott som har begåtts av någon som a) vid gärningstillfället var svensk med- borgare eller hade hemvist i el- b)när åtal väcks för brottet har förvärvat svenskt medborgarskap eller tagit hem- vist i . 3.Svenskt enskilt Brott som har riktat sig mot en svensk medborgare eller någon an- nan som har hemvist i eller b) en svensk juridisk person. riktat sig mot rikets säkerhet, allmän verksamhet eller annat av rättsordning- en särskilt skyddat svenskt intresse eller b) begåtts i utövningen uppdrag som innefattar allmän ställning. Brott som avses i lagen (0000:000) om 13 kap. 5 a § (kapning luftfartssabotage) eller som utgör för- sök till sådant brott, 13 kap. 5 b § (flygplatssabotage) eller som utgör försök till sådant brott, 15 kap. 4 b § (osann eller ovarsam ut- saga inför en internationell domstol), 16 kap. 5 § (uppvigling) och som be- stått i en omedelbar och offentlig uppmaning till att begå folkmord, eller f) artikel 1 i konven- tion mot tortyr och annan grym, omänsklig eller för- nedrande behandling eller bestraffning eller som utgör försök till sådant brott. Brott som har begåtts av någon som befin- ner sig i om främmande stat har begärt att lagfö- ringen för brottet skall överföras till en begäran om utlämning för brottet har lämnats utan bifall eller brottet omfattas av en internationell överenskommelse som är bindande för och enligt vilken det före- ligger skyldighet att utan undantag pröva frågan om åtal om den miss- tänkte inte utlämnas. 4 § Särskilda bestämmelser om svensk domstols behörighet att döma för vissa brott som har begåtts utanför finns i 1.29 kap. 13 § , 2.13 kap. 5 § luftfartslagen (1957:297), 3.14 § lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, 4.6 § lagen (1976:19) om internationellt samarbete rörande lagfö- ring för brott, 5.10 kap. 10 § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg, 6.51 a § jaktlagen (1987:259), 7.17 § lagen (1992:1140) om ekonomiska zon, 8.49 § fiskelagen (1993:787), 9.5 § lagen (1995:732) om skydd för gravfriden vid passagerar- fartyget och 10.10 kap. 2 § radio- och TV-lagen (1996:844). Krav på dubbel straffbarhet 5 § Har brottet begåtts på en främmande stats område är i fall som avses i 3 § 2, 3 och 6 svensk domstol behörig endast om gär- ningen är straffbar även enligt lagen på gärningsorten (dubbel straffbarhet). I sådana fall får inte dömas till påföljd som är stränga- re än det svåraste straff som är föreskrivet för brottet enligt lagen på gärningsorten. Första stycket gäller inte 1.brott som någon som tillhör Försvarsmakten har begått på ett område där en avdelning av Försvarsmakten befann sig, 2.brott som någon som är anställd av en svensk myndighet för att delta i en internationell fredsfrämjande insats eller i internatio- nell civil krishantering har begått vid tjänstgöringen, 3.brott för vilka det lindrigaste straff som är föreskrivet enligt svensk lag är fängelse samt 4.brott som avses i a)4 kap. 1 a § (människohandel för sexuella ändamål) samt försök, förberedelse eller stämpling till eller underlåtenhet att avslöja sådant brott b)14 kap. 6 § (penningförfalskning) samt försök till sådant brott c)22 kap. 6 a § (olovlig befattning med kemiska vapen) d)22 kap. 6 b § (olovlig befattning med minor) e)2 § lagen (1982:316) om könsstympning av kvinnor f)5 § lagen (1982:963) om rymdverksamhet g)8 § lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner samt h)3–5 §§ lagen (2002:444) om straff för finansiering av sär- skilt allvarlig brottslighet i vissa fall, m.m. Krav på visst straff 6 § Har brottet begåtts på ett område som inte tillhör någon stat är, utom i fall som avses i 3 § 1, svensk domstol behörig endast om fängelse kan följa på brottet enligt svensk lag. 7 § Brott som avses i 3 och 4 §§ får inte åtalas utan att Riksåkla- garen eller den som Riksåklagaren bemyndigat därtill har meddelat åtalsförordnande. Åtalsförordnande får meddelas endast om åtal är påkallat ur all- män synpunkt. Vid prövningen skall brottslighetens anknytning till främmande stat och de intressen som den staten har beaktas sär- Om det finns särskilda skäl, får Riksåklagaren överlämna prövningen till regeringen. Åtalsförordnande krävs inte för 1.brott som avses i 15 kap. 4 b § (osann eller ovarsam utsaga in- för en internationell domstol) samt 2.brott som har begåtts a)på ett svenskt fartyg eller luftfartyg eller i tjänsten av be- fälhavaren eller någon som tillhörde besättningen på ett sådant fartyg, b)i utövningen av tjänst eller uppdrag som innefattar allmän ställning, c)av någon som tillhör Försvarsmakten på ett område där en avdelning av Försvarsmakten befann sig, d)vid tjänstgöringen av någon som är anställd av en svensk myndighet för att delta i en internationell fredsfrämjande insats eller i internationell civil krishantering, e)i , , eller eller på fartyg eller luftfartyg i reguljär trafik mellan orter belägna i el- ler någon av nämnda stater, eller f)av en svensk, dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare mot svenskt intresse. Betydelsen av en tidigare utländsk dom Utländsk dom som processhinder 8 § Har frågan om ansvar för brott prövats genom en lagakraft- vunnen dom som har meddelats av annan domstol än svensk dom- stol får den tilltalade inte lagföras i för en gärning som om- fattats av prövningen. Om inte annat följer av en internationell överenskommelse som är bindande för får dock lagföring ske om 1.den tilltalade har frikänts från ansvar på den grunden att gär- ningen inte utgjorde brott enligt den lag som domstolen till- lämpade, 2.verkställighet av den utdömda påföljden inte pågår av annan anledning än att påföljden redan har verkställts i sin helhet eller bortfallit enligt den för verkställigheten tillämpliga lagen,