sou · GQB352 · 2003-01-01 00:00:00 — I förarbetena till lagstiftning (prop. 1995/96:109, bet.1995/96:SkU20, SFS 1995:1626) diskuterades frågan om anskaffningsutgiften för kvalificerade aktier. Bakgrunden till disk- ussionen var att utgångspunkten för beräkning av kapitalvinsten vid avyttring av aktier enligt de allmänna reglerna är den genom- snittliga anskaffningsutgiften för aktierna medan utgångspunkten för beräkning av det kapitalinkomstbeskattade utrymmet enligt 3:12-reglerna är anskaffningskostnaden för aktierna. Gällande lag- text ansågs inte helt entydig. Med anskaffningskostnad skulle kunna avses såväl den faktiska anskaffningsutgiften som en anskaffningsutgift beräknat enligt genomsnittsmetoden. I förtydli- gande syfte infördes därför i 3 § 12 b mom. andra stycket SIL en uttrycklig hänvisning till den anskaffningsutgift som enligt de all- männa reglerna skall användas vid beräkning av kapitalvinsten. Eftersom ovillkorliga kapitaltillskott ingår i underlaget för beräk- ning av det genomsnittliga anskaffningsvärdet blev den särskilda bestämmelsen om att sådana tillskott får läggas till anskaffningsut- Anknytningen till de allmänna kapitalvinstreg- lerna innebar också att kontinuitetsreglerna om övertagande av anskaffningsvärden vid benefika överlåtelser kom att gälla utan sär- skilda föreskrifter. Ytterligare en konsekvens av kopplingen till de allmänna reglerna och genomsnittsmetoden var att i situationer då den skattskyldige sålt vissa aktier i företaget skulle gränsbeloppet för resterande aktier beräknas med utgångspunkt i återstående genomsnittligt anskaffningsvärde (a. prop. s. 75 och 90). med att det i lagtexten uttryckligen reglerades vilket anskaffningsvärde som skulle ligga till grund för beräkningen av det kapitalbeskattade utrymmet infördes i samma mening, dvs. 3 § 12 b mom. andra stycket första meningen SIL, en bestämmelse om vilken tidpunkt som skulle vara avgörande för beräkningen av anskaffningsvärdet, nämligen tidpunkten för utdelningen. I IL sker hänvisningen till de allmänna kapitalvinstreglerna och genomsnittsmetoden genom lokutionen det omkostnadsbelopp som skulle ha använts om andelen hade avyttrats för utdelning (57 kap. 8 § första stycket 1 IL). Den grundläggande, allmänna bestämmelsen om omkostnadsbelopp finns i 44 kap. 14 § IL. I 48 kap. 7 § IL finns de allmänna bestämmelserna om omkost- nadsbelopp vid avyttring av delägarrätter och fordringsrätter. I denna bestämmelse regleras även genomsnittsmetoden. Kontinui- tetsprincipen regleras i 44 kap. 21 § IL. Sammanfattningsvis utgörs omkostnadsbeloppet för kvalifice- rade andelar av den genomsnittliga faktiska anskaffningsutgiften för dessa med beaktande av senare nyemissioner och tillskott i form av ovillkorliga aktieägartillskott. För beräkning av omkostnadsbeloppet för kvalificerade aktier och andelar hänvisas i 57 kap. 8 § andra stycket IL till bestämmel- serna om uppräkning i 43 kap. 17 § IL och, för svenska andelar, bestämmelserna om kapitalunderlaget i 43 kap. 18 § IL. Innebörden av dessa hänvisningar är att det, förutom huvudregeln, finns ytter- ligare två metoder för beräkning av omkostnadsbeloppet, nämligen en metod som medger indexuppräkning av anskaffningsutgiften i vissa fall och en för vissa kvalificerade andelar tillämplig alternativ- regel. Det skall dock noteras att dessa två metoder endast gäller för kvalificerade aktier och andelar (57 kap. 8 § tredje stycket IL). Omkostnadsbeloppet för andra delägarrätter som getts ut av före- taget får således inte beräknas enligt nämnda regler. 3:12-reglerna trädde i kraft och tillämpades första gången vid taxering. För att reglerna skulle ge avsedda effekter ansågs det nödvändigt att enbart normal kapitalavkastning blev beskattad i inkomstslaget kapital. För aktier anskaffade eller senare skulle detta uppnås genom regler om normal kapitalavkastning i kombination med vad som betecknades som långtgående sparanderegler (prop. 1990/91:54 s. 220). För aktier anskaffade fanns däremot – enligt de ursprungliga reglerna (SFS 1990:651) – inga sparande- eller uppräkningsregler för tiden fram . Utrymmet för kapitalbeskattad inkomst från sådana aktier bestämdes i stället av de historiska anskaffnings- kostnaderna utan beaktande av i företaget sparad kapitalavkastning och de förändringar av penningvärdet som skett . Det fanns därmed en risk att även realiserade värdeökningar för aktierna som endast motsvarar inflationen skulle komma att beskattas i inkomstslaget tjänst. Detta stod dock inte i överensstämmelse med att normal kapitalavkastning skulle beskattas i inkomst- slaget kapital. Därför infördes en bestämmelse (a. prop., bet. 1990/91:SkU10, SFS 1990:1422) i 3 § 12 mom. fjärde stycket SIL enligt vilken anskaffningskostnaderna för aktier i företaget liksom lämnade ovillkorliga kapitaltillskott fick räknas upp med hänsyn till den allmänna prisutvecklingen . Som bakre gräns valdes . Denna gräns motiverades med att anskaffningskostnaderna kan vara svåra att bestämma och kontrollera avseende belopp och tidpunkt när de ligger långt tillbaka i tiden. En lämplig avvägning ansågs vara . Innebörden av uppräkningsreglerna för andelar som förvärvats är följande (a. prop. s. 220). Vid försäljning av ande- larna får ett belopp motsvarande skillnaden mellan den uppräknade och den ouppräknade anskaffningsutgiften redovisas i inkomstsla- get kapital utöver eventuellt sparat utdelningsutrymme (beträf- fande detta begrepp se avsnitt 8.2.4) för de sålda andelarna. Kapi- talvinst utöver dessa två poster skall till hälften redovisas i inkomstslaget tjänst. Vid delförsäljningar skall det uppräknade omkostnadsbeloppet liksom sparat utdelningsutrymme proportio- neras mellan andelarna på samma sätt som anskaffningsutgifterna proportioneras vid kapitalvinstberäkningen enligt genomsnitts- metoden. Även i övriga avseenden skall samma principer tillämpas som vid övrig kapitalvinstbeskattning av delägarrätter och ford- Således skall t.ex. separata beräkningar göras för del- ägarrätter eller fordringsrätter av samma slag och sort. Enligt speci- almotiveringen skall vid nyemission anskaffningsutgiften hänföras till emissionsåret när uppräkning görs. Vid uppräkningen, som grundas på förändringar i konsumentprisindex, används de omräk- ningstal som RSV fastställt för beräkning av kapitalvinster på fas- tigheter under (a. prop. s. 310). Någon årlig ändring av indextalen sker således inte. Indextalen framgår av föl- jande tabell. Möjligheten till uppräkning med hänsyn till inflationen fram av anskaffningsutgifterna för de kvalificerade andelarna gäller som sagt inte för andra delägarrätter som getts ut av företaget än aktier och andelar. Undantaget motiveras i förarbetena med för- enklingsskäl och att reglerna är anpassade till de förhållanden som gäller för aktier och andelar i fåmansföretag. Eftersom den löpande avkastningen som utbetalats för t.ex. konvertibla skuldebrev i många fall motsvarar huvuddelen av den faktiska nominella avkastningen ansåg man att någon indexuppräkning inte borde få ske för sådana delägarrätter (prop. 1990/91:54 s. 225). Bestämmelserna om indexuppräkning har inte varit föremål för några materiella ändringar . I samband med lagstiftning (prop. 1995/96:109, bet. 1995/96:SkU20, SFS 1995:1626) flyttades bestämmelserna till 3 § 12 c mom. I sam- band med IL:s tillkomst placerades indexuppräkningsreglerna i 43 kap. 17 § IL. I 43 kap. IL regleras vad som gäller för utdelning och kapitalvinst på andelar i onoterade företag, de s.k. lättnadsreglerna (se kapitel 9). Vid kapitalvinstberäkningen finns särskilda övergångsbestämmelser för vissa äldre värdepappersinnehav. Dessa bestämmelser kom till i KL (prop. 1975/76:180, bet. 1975/76:SkU27, SFS 1976:343 punkt 3) och överfördes med vissa justeringar till SIL i samband med skattereform (SFS 1990:651 punkt 7). Enligt den senare bestämmelsen gällde följande. Skattskyldig som innehaft icke marknadsnoterade aktier fick – vid beräkning av den genomsnittliga anskaffningsutgiften för sådana aktier – i stället för den ersättning som han erlagt vid för- värvet av aktierna ta upp tre fjärdedelar av det värde som han skulle ha tagit upp aktierna till vid förmögenhetstaxeringen . Att detta värde även får ligga till grund för beräkning av gränsbelopp och därmed det kapitalinkomstbehandlade utrymmet i utdelnings- sammanhang för sådana aktier när de förvärvats genom ett benefikt fång framgår av rättsfallet RÅ 1995 ref. 19. Omständigheterna i målet var följande. Tre syskon hade ärvt aktier i ett fåmansföretag efter fadern som avlidit . Fadern hade i sin tur förvärvat aktierna genom arv från sin far som startat verksamheten 1918. Syskonen övervägde att till var och en av sig utskifta aktierna. Om så skedde kunde såväl utdelning från bolaget som vinst vid avytt- ring av aktierna komma att bli aktuell. I ansökan om förhands- besked ställde syskonen därför frågan om de efter en eventuell utskiftning fick beräkna den genomsnittliga anskaffningsutgiften med tillämpning av schablonregeln i nämnda övergångsbestämmel- ser. Vidare ville syskonen veta från vilket år uppräkning enligt indexregeln fick ske. En oenig besvarade den första frågan nekande. Regeringsrätten ändrade däremot det överklagade förhandsbeske- det och förklarade att schablonregeln var tillämplig i målet. Beslu- tet motiverades enligt följande. Stöd för att schablonregeln kan tillämpas av en aktieägare som förvär- vat aktierna genom benefikt fång kan hämtas i att 3 § 12 mom. första stycket andra meningen SIL uttryckligen hänvisar till de allmänna rea- lisationsvinstreglerna och däri angiven metod för beräkning av anskaff- ningsvärdet när aktieförvärv skett genom sådant fång. Genom den konstruktion lagstiftaren här valt finns en direkt anknytning mellan särregleringens bestämmelser om normal kapitalavkastning och realisationsvinstsystemet, låt vara att de båda systemen i grunden har olika syften. Vidare kan framhållas att särregleringen enligt 3 § 12 mom. SIL infördes som en nyhet genom just den lag till vilken övergångsbestämmelsen i punkt 7 är knuten. Visserligen är punkten 7 uppenbart förbunden med det genom skattereformen ändrade sys- temet för realisationsvinstbeskattning och även inplacerad bland ett antal andra övergångsregler med schablonmässiga inslag inom realisa- tionsvinstområdet. Emellertid framgår inte av dess lydelse eller av schablonregelns utformning eller innehåll att räckvidden av övergångs- regleringen är begränsad till att gälla enbart vid beräkningen av rea- lisationsvinst. Förarbetena till lagen (1990:651) om ändring i SIL innehåller inte några uttalanden som ger vägledning beträffande schablonregelns räck- vidd. Det är dessutom att märka att den genom lagen (1990:1422) om ändring i SIL gjorda kompletteringen i 3 § 12 mom. fjärde stycket med uppräkning – tidigast – av aktiernas anskaffningskost- nad skedde utan att kommentarer gjordes i förarbetena beträffande relationen till den kort förut antagna övergångsbestämmelsen som ju gällde aktier anskaffade intill . Vad som sagts i det föregående om särregleringens och övergångs- regleringens tillkomst och utformning leder närmast till att bestäm- melserna bör ges en sådan innebörd i aktuellt hänseende som RSV och övriga klagande har hävdat i målet. I samma riktning talar särreglernas undantagskaraktär och deras särskilda spärrfunktion vid inkomst- beskattningen. Från materiell synvinkel ter det sig inte heller så främ- mande att schablonregeln skall kunna användas vid beräkning av anskaffningskostnaden, att det därav kan slutas att övergångsregle- ringen inte gäller i denna situation. Fastmera kan även materiella argument åberopas för att schablonregeln skall kunna användas vid beräkningen av anskaffningskostnaden för aktierna. Det ter sig näm- ligen tillfredsställande att aktieägaren inte undantagslöst är tvungen att utgå från en kanske obetydligt faktisk anskaffningskostnad. Med tanke på att schablonregeln är tillämplig vid en eventuell avyttring av aktierna – i en sådan situation bildar realisationsvinstens storlek den yttre ramen för uppdelningen mellan kapital- och arbetsinkomster – framstår det vidare som konsekvent att motsvarande regel får utnyttjas också i utdelningsfallet. Den slutsats som kan dras av detta rättsfall är att schablonregeln i övergångsbestämmelserna blir tillämplig på benefika fång av aktier i fåmansföretag, såväl vad gäller reglerna om utdelning som reglerna om kapitalvinstberäkning. Vad gäller syskonens andra fråga, från vilket år uppräkning enligt indexregeln fick ske, torde svaret vara att den enligt schablonregeln beräknade anskaffningsutgiften får räknas upp med omräknings- talet för , dvs. 3,43. Vid IL:s tillkomst flyttades den aktuella övergångsbestämmelsen med vissa justeringar till 4 kap. 76 § lagen (1999:1230) om ikraft- trädande av inkomstskattelagen (ILP). Av propositionen 1991/92:60, Skattepolitik för tillväxt, framgår att då gällande 3:12-regler inte ansågs vara tillräckligt generösa i ett hänseende, nämligen när det gällde bestämningen av förmögen- hetsmässigt ingångsvärde för aktier som anskaffats (a. prop. s. 80). Sedan föredragande statsrådet redogjort för skälet till att bestämmelsen om indexuppräkning införts – att hänsyn skulle tas till i företaget sparad kapitalavkastning och förändringar i pen- ningvärdet – och innebörden av densamma anförde han vidare föl- jande (a. prop. s. 81). Jag anser inte att denna övergångsreglering är tillräcklig. Av praktiska skäl är det emellertid mindre lämpligt att tillåta uppräkning med längre än . Mitt förslag är att det kapitalbeskattade utrymmet för aktier som förvärvats alternativt får bestämmas med utgångspunkt i värdet på aktierna vid utgången av . Det är lämpligt att värdet beräknas enligt de regler som gällde för förmögen- hetsvärderingen . Således infördes i 3 § 12 mom. fjärde stycket SIL bestämmelser om alternativt anskaffningsvärde baserat på aktiernas förmögenhets- värde vid utgången av (a. prop., bet. 1991/92:SkU10, SFS 1991:1833). Aktiernas värdering skulle ske enligt punkt 5 av anvis- ningarna till 3 och 4 §§ lagen (1947:577) om statlig förmögenhets- skatt i dess lydelse vid utgången av . Den gällande värde- ringsprincipen enligt dessa regler är att aktier skall tas upp till det pris som kan påräknas vid en försäljning under normala förhållan- den, dvs. Eftersom 3:12-reglerna normalt tilläm- pas på sådana aktier som inte omsätts marknadsmässigt blir det enligt anvisningspunkten 2 femte stycket oftast frågan om en sub- stansvärdering av bolagets tillgångar. Vid förmögenhetvärderingen skall vissa tillgångar emellertid tas upp till ett reducerat värde lik- som substansvärdet i de fall då bolagets tillgångar lagts ned i rörelse eller jordbruk skall sättas ned till . Eftersom det kapitalbe- skattade utrymmet skall beräknas på ett underlag som i princip motsvarar det oreducerade värdet (a. prop. s. 81) elimineras nämnda reduceringar genom en uppräkning av värdena med vissa faktorer. Även om en del av aktiernas förmögenhetsvärde kan utgöras av tillgångar som tagits upp till fulla värdet skall uppräk- ning av det totala värdet ske. Det aktuella förfarandet kan i vissa fall innebära en överkompensation, vilket dock accepterades av för- enklingsskäl (a. prop. s. 105). Om det kapitalbeskattade utrymmet beräknats med utgångs- punkt från förmögenhetsvärdet fick den skattskyldige inte samti- digt tillämpa bestämmelsen om indexuppräkning. Av samma skäl som man i prop. 1990/91:54 (s. 225) inte medgav att den särskilda bestämmelsen om uppräkning av anskaffningsut- gifterna fick användas på annat än aktier och andelar gäller den alternativa beräkningsregeln endast för sådana delägarrätter. Den gäller med andra ord inte för andra delägarrätter än aktier och andelar som getts ut av företaget, t.ex. konvertibla skuldebrev (prop. 1991/92:60 s. 82). I den fortsatta reformeringen av företagsbeskattningen avskaffa- des utdelningsbeskattningen av utdelade bolagsinkomster genom att utdelningen undantogs från skattskyldighet hos mottagaren. För i bolaget kvarhållna inkomster lindrades dubbelbeskattningen genom att hälften av en kapitalvinst vid avyttring av aktierna undantogs från beskattning (prop. 1993/94:50, bet. 1993/94:SkU15, SFS 1993:1544). Syftet med dessa ändringar var att jämställa eget kapital med lånekapital som finanseringskälla för investeringar i bolagssektorn. För delägare i fåmansföretag blev innebörden av dessa ändringar av de allmänna reglerna bl.a. att utdelning som rymdes inom det kapitalinkomstskattade utrymmet undantogs från beskattning hos delägaren (SFS 1993:1543). I praxis hade emellertid alternativregeln i 3 § 12 mom. fjärde stycket SIL kommit att tillämpas så att värden motsvarande marknadsvärdena kunnat användas som anskaffningsutgift. I sådana fall hade utrymmet för kapitalbeskattning blivit betydligt större än vad som varit avsett. I syfte att motverka oönskad skatteplanering i samband med övergången till de nya reglerna om lindrad dubbelbeskattning ansågs det därför nödvändigt att vidta åtgärder mot tillfälliga utdel- ningsökningar. Således infördes en begränsning av det belopp som vid taxering fick undantas från beskattning hos fåmans- företagsdelägaren i de fall anskaffningsutgifterna för aktierna beräknats enligt alternativregeln (punkt 8 av övergångsbestämmel- serna till SIL [SFS 1993:1544]). I den mån utdelningsutrymmet beräknat enligt alternativregeln gav ett större utdelningsutrymme än vad beräkningar enligt huvudregeln skulle ha givit begränsades således skattefriheten till 1/5 av det överskjutande beloppet. För utdelning av belopp motsvarande sparat utrymme begränsades skattefriheten till 1/5 av det utdelade beloppet. För att bibehålla skatteuttaget på den dittillsvarande nivån höjdes den del av en kapitalvinst vid avyttring av kvalificerade aktier som skulle tas upp som inkomst av tjänst från till . Slutligen fick alter- nativregeln inte utnyttjas vid beräkning av kapitalvinsten när för- säljning skett till närstående eller vid upplösning av företaget genom likvidation. Som nämndes gav alternativregeln i den praktiska tillämp- ningen värden som var betydligt mera förmånliga för de skattskyl- diga än vad som åsyftades när regeln infördes . En annan nackdel visade sig vara att hänsyn inte togs till att det efter den tid- punkt då värdet beräknats kunde ha inträffat omständigheter som innebar att värdet minskat, t.ex. genom att utdelning lämnats med stora belopp. Regeringen lämnade därför en skrivelse till med meddelande om kommande förslag till vissa ändringar i kapitalbeskattningen (skr. 1993/94:132). De avise- rade ändringarna föreslogs gälla fr.o.m. . I skrivelsen föreslogs att alternativregeln skulle ändras genom att den då gällande kopplingen till förmögenhetsvärdet vid utgången av ersattes av en koppling till det beskattade egna kapitalet i bolaget vid utgången av det beskattningsår som taxerats . Förslaget genomfördes (prop. 1993/94:234, bet. 1993/94:SkU25, SFS 1994:778). Beträffande utformningen av den nya alternativ- regeln i 3 § 12 mom. fjärde stycket SIL anförde föredragande stats- rådet bl.a. följande (a. prop. s. 83 f). Den nuvarande alternativregeln får tillämpas under förutsättning att aktierna har förvärvats . Den är avsedd att kompensera för att det för aktier förvärvade inte finns regler om sparat utrymme och inflationsjustering. Regeringen uttalade i skrivelsen till att det är det beskattade egna kapitalet vid utgången av det beskattningsår som taxerats som bör användas vid tillämpning av alternativregeln i dess nya utformning. När nu tidpunkten för beräkning av värdet enligt alternativregeln flyttas fram är det rimligt att också senaste tidpunkt för aktieförvärvet flyttas fram i motsva- rande mån. Det betyder att alternativregeln bör få användas för aktier som förvärvats . Någon ändring beträffande indexregeln bör däremot inte göras, bl.a. med hänsyn till att denna regel föreslås få kombineras med ett löneunderlag ... Syftet med alternativregeln är fortfarande att den skall utgöra en övergångsregel för aktier som har förvärvats före en viss tidpunkt. Avsikten är inte att värdet skall justeras för i bolaget behållna beskattade vinster. Några remissin- stanser har föreslagit att underlaget för beräkningen av vad som utgör kapitalinkomst bestäms på grundval av det beskattade egna kapital som vid varje beräkningstidpunkt finns i bolaget. En sådan lösning skulle emellertid innebära att i bolaget kvarhållna arbetsinkomster skulle kunna läggas till underlaget för beräkning av det kapitalinkomst- behandlade utrymmet. Efter ett begränsat antal år skulle detta – med beaktande av möjligheten till ränteuppräkning och ackumulering av sparat utrymme – innebära att det blev möjligt att ta ut förstaleds- beskattade arbetsinkomster utan ytterligare beskattning. Med hänsyn till detta bör i bolaget fonderade vinstmedel endast beaktas till den del de hade kunnat tas ut ur bolaget utan att bli föremål för beskattning som intäkt av tjänst. Ett sådant hänsynstagande sker också genom reglerna för sparad utdelning. Alternativregeln i dess nya utformning skall tillämpas vid beräkning av det kapitalinkomstbehandlade utrymmet års taxering. För sparad utdelning fram t.o.m. utgången av bör emellertid alternativregeln i dess nuvarande utformning, dvs. med en värdering enligt förmögenhetsvärdet, få tillämpas även i fortsättningen. Den sista meningen i det citerade förarbetsuttalandet antyder att det vid beräkning av sparat utrymme t.o.m. utgången av skulle föreligga valfrihet för den skattskyldige att använda antingen den äldre eller den nya alternativregeln. Vid skatteutskottets behandling av frågan förtydligades dock att någon valfrihet i detta hänseende inte föreligger (bet. 1993/94:SkU25 s. 74). För skatt- skyldig som inte använt huvudregeln (eventuellt med indexuppräk- ning) gäller således att sparad utdelning t.o.m. vid 1995 och senare års taxeringar skall beräknas enligt den äldre alternativregeln (punkt 4 av övergångsbestämmelserna till SIL, SFS 1994:778). Den sparade utdelningen får sedan läggas till anskaffningsvärdet beräk- nat enligt den nya alternativregeln. Denna skall tillämpas vid beräkning av det kapitalbeskattade utrymmet års taxe- ring, dvs. Nämnda övergångsbestämmelse finns numera i 4 kap. 100 § ILP. Alternativregeln i dess nya utformning trädde i kraft . Bestämmelserna om beräkning av det kapitalunderlag som ligger till grund för beräkning av aktiernas anskaffningsutgift infördes i en särskild lag, nämligen lagen (1994:775) om beräkning av kapitalunderlaget vid beskattning av ägare i fåmansföretag, KapUL. Utvecklingen av alternativregel och KapUL löper efter ikraftträdandet parallellt. redovisningen av alternativregeln kan det därför finnas skäl att redan här redogöra för KapUL. Beräkning av alternativregelns kapitalunderlag Enligt alternativregeln i dess utformning från får anskaffningsutgiften av kvalificerade aktier kopplas till kapital- underlaget i företaget. Detta beräknas som skillnaden mellan till- gångar och skulder i företaget vid utgången av det beskattningsår som har taxerats . För beräkning av kapitalunderlaget hänvi- sas i SFS 1994:778 (3 § 12 mom. fjärde stycket 1 SIL) till KapUL, (prop. 1993/94:234, bet. 1993/94:SkU25, SFS 1994:775). Kapital- underlaget skall enligt 3 § 12 mom. fjärde stycket 1 SIL fördelas med lika belopp på aktierna i företaget. Av KapUL 2 § framgår att det är förhållandena vid utgången av det beskattningsår som taxerades som skall ligga till grund för beräkningen av kapitalunderlaget. Om företaget inte taxerades då sker beräkningen vid utgången av det beskattningsår för vilket taxering skedde . I de fall två beskattningsår taxerades skall kapitalunderlaget beräknas med hänsyn till förhållandena vid utgången av det sista beskattningsåret. När det gäller värderingen av tillgångar och skulder gäller föl- jande.