sou · GQB3122d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Enligt polisen kunde demonstranterna på motorvägen av- lägsnas utan att några våldsamheter uppstod. Arrangörerna av kulturprogrammet valde dock att ställa in det och det var den enda kringaktivitet runt mötet som inte ägde rum. En grupp om cirka 500 demonstranter lämnade området runt Statsoperan och gav sig iväg till Utställningspalatset där det för- utom premiärministerns middag för delegationsledarna också hölls en mottagning för mötesdelegaterna. Demonstranterna försökte förgäves hindra mötesdelegaterna att ta sig in i byggnaden. har uppgett att allt var lugnt till en början inne i lokalen, men när delegaterna ombads att lämna den uppstod ett mindre kaos. På framsidan av byggnaden fanns en öppen plats med gallergrindar. Där fanns en, som uppfattade det, begränsad poliskedja som inte var mer än en man bred och där befann sig även en grupp demonstranter. Delegaterna uppmanades att lämna lokalen via baksidan. Demonstranterna hade tagit sig runt byggnaden och när satt i bussen hade ett antal demonstranter rusat mot bussen och slagit på den. Det hade inte funnits tillräckligt med bussar för att transportera delegaterna till hotellen så i stället kördes de endast en kort sträcka till tunnel- banestationen som vid den här tidpunkten hade stängt. Enligt överrumplades polisen av situationen och de hade ingen framförhållning för transport m.m., av dele- gaterna. Enligt OPH:s rapport bröt sig cirka 150 våldsamma demonstran- ter ur den grupp som befann sig vid Statsoperan vid . Dessa demonstranter attackerade flera av poliserna på plats, som endast bar enkel uniform. Därefter, enligt OPH:s rapport var då , började samma personer krossa skyltfönster till olika affärer, banker, och restauranger runt torget som de återigen attackerade polisen. Poliserna som var utan kravallutrustning fick förstärkning och de våldsamma demonstranterna tvingades då bort från torget. har uppgett att polisen först därefter stängde av torget från båda sidor. Kvar på torget fanns endast de fredliga demon- stranterna tillsammans med turister och förbipasserande. Olika versioner eller delversioner förekommer om vad som hände och natten efter demonstrationen. De svenskar som var på plats, demonstranter såväl som vissa delegater, har Demonstrationer vid internationella möten beskrivit som en laglös stad mellan . De har berättat om våldsamma sammandrabbningar mellan polis och aktivister och att den återhållsamhet som polisen hade uppvisat tidigare var borta. Prags polischef har uppgett att polisen hade gjort ingripanden, men han gav inga detaljer. I polispresidentens rapport uppges att torget utrymdes och att vissa aggressiva personer kunde identi- fieras, gripas och överlämnas för vidare åtgärder. Omkring hade polisen, enligt egen uppfattning, situationen under full kon- troll. I såväl OPH:s rapport som i Amnestys rapport detention and illtreatment following 2 000 protest, hänvisas till rapporter och vittnesmål som de två organisa- tionerna mottagit om våldsamheter från polisens sida och om att polispatruller under den aktuella natten höll kvar i häkte inte enbart personer polisen misstänkte för brott utan även många fredliga demonstranter. Polisen uppges slumpvis ha stoppat och anhållit personer ute på gatan som beroende på sin ålder eller sitt utseende kunde tas för att vara demonstranter, men även personer som bara råkade befinna sig ute på stan . Gripna aktivister och anmälningar mot polisen Totalt greps 949 personer i samband med demonstrationerna, varav 386 var utländska medborgare. Enligt polischefen skedde de flesta gripandena i samband med kravallerna runt kongresscentrat, där ungefär 500 demonstranter greps. Enligt polispresidentens rapport betecknades de flesta fall som en administrativ förseelse om vilka polisen själv kan fatta beslut (se ovan). 130 av de utländska med- borgarna placerades i utlänningsarrest på polisavdelningen i Balková i väntan på administrativ avvisning. Den sista personen där släpptes . Av de 500 gripna överlämnade polisen 30 personer till åklagaren misstänkta för brotten angrepp på tjänsteman, smädande av natio- nalitet, ras eller övertygelse, våldsamt upplopp, skadande av annan tillhörig egendom samt för stöd och propaganda för rörelser syftande till undertryckande av fri- och rättigheter. 25 personer åtalades, varav 20 var utländska medborgare. 16 personer häktades varav alla utom en var av utländsk nationalitet. Av polispresidentens rapport framgår att 393 skriftliga klagomål mot polisen skickades till de tjeckiska myndigheterna i samband Demonstrationer vid internationella möten med och efter IMF/möte i . 284 av dessa var skrivna på främmande språk och efter översättning sorterades 89 anmälningar bort som hade sänts upprepade gånger. Endast 70 av de 393 skrivelserna bedömdes som inriktade på polisens agerande och metoder. 16 av dessa anmälningar rörde ärenden av brott- målskaraktär. Endast i ett fall konstaterades att brott hade begåtts, och i två fall konstaterades handlingar som hade karaktären av disciplinbrott. Det fall där brott konstaterats gällde ett antal polis- mäns obefogade våld mot gripna personer på en polisstation. I polispresidentens rapport uppges att det konstaterats att brottet hade begåtts men att det inte hade varit möjligt att säkra tillräckliga bevis för att åtala någon eller några. I de två fallen av konstaterade disciplinbrott handlade det, enligt polispresidentens rapport, i det första fallet om misstanke om missbruk av tjänsteställning i sam- band med tjänsteingripande av en polisman som mot demonstran- ter hade använt en käpp som polismannen hade fråntagit en av demonstranterna. Det andra fallet rörde även det misstanken om missbruk av tjänsteställning i samband med att några polismän hade använt fysiskt våld mot en demonstrant, fråntagit denne bl.a. en fickkniv, legitimationshandlingar och kvarhållit personen hos polisen. Det är oklart och under vilka omständlig- heter det skedde. Polisen konstaterade att det inte förelåg något brott i detta fall, utan att det handlade om ett disciplinärende. När det gäller ärenden av icke-brottmålskaraktär uppges det i polispresidentens rapport att det i tre fall har konstaterats att fel har begåtts av poliser. I det första fallet hade en gripen demon- strant förvägrats se sitt identifikationsnummer. I det andra fallet hade en gripen demonstrant på en polisstation tvingats till daktyloskopering1 trots att det inte hade funnits något rättsligt skäl därtill. I det tredje fallet hade en gripen person omotiverat eskorte- rats till utlänningspolisen. I polispresidentens rapport framhålls att flera av anmälningarna av icke-brottmålskaraktär hade upprättats av personer som inte deltagit i demonstrationen. Polisen drog den slutsatsen då dessa anmälningar hade överensstämmande innehåll men olika under- skrifter. Polisen hade ändock behandlat dessa anmälningar. I sin rapport framför OPH stark kritik mot såväl polisens agerande som mot de tjeckiska myndigheternas utredning av anmälningarna mot polisen som OPH anser vara bristfällig i många avseenden. 1 Daktyloskopi är en metod att identifiera en person med hjälp av fingeravtryck (National- encyklopedins ordbok, första bandet, 1995). Demonstrationer vid internationella möten 4.4Mötet i i den 7– Europeiska rådets möte i skulle enligt planerna äga rum den 7–, men kom på grund av utdragna förhandlingar att pågå i . Demonstrationer genomfördes dock endast . Poliser från hela var kommenderade till för att delta i insatsen. Cirka 4 000 poliser från framförallt kravallpolisen, CRS, och gendarmeriet deltog. Enligt svensk polis på plats i hade den franska polisen upprättat en starkt bevakad säkerhetszon omfattande huvudvägen från delegaternas hotell fram till, och inklusive, möteslokalen. Attac arrangerade protestaktiviteterna i samband med Europe- iska rådets möte. En representant för franska Attac har uppgett att trots upprepade försök från deras sida var vare sig de lokala eller nationella myndigheterna intresserade av att föra någon dialog med Attac. Avsaknaden av dialog bidrog till svårigheterna för Attac att finna lokaler för aktivisternas boende liksom för mötes- och seminarieverksamhet. I den fackliga demonstrationen som genomfördes den 6 decem- ber deltog cirka 65 000 personer. Demonstrationen, för vilken givits tillstånd, genomfördes utan incidenter och när den var över lämnade de flesta deltagarna . De våldsamheter och den förstörelse som skedde i samband med den globaliseringskritiska demonstrationen be- skrivs, av såväl de franska myndigheterna som franska Attac, som begränsad, om än intensiv. Demonstrationens totala antal deltagare uppgick till mellan 5 000 och 6 000 personer, varav de som deltog i våldsamheterna beskrivs ha utgjort en mycket begränsad grupp. Demonstranterna lyckades inte att omringa själva möteslokalen , utan nådde endast fram till polisens avspärrningar som omgärdade bl.a. möteslokalen. 4.4.1Tillgänglig information för undersökningen Kommittén har haft svårigheter att få del av information från ansvariga myndigheter i . Vi har endast erhållit mycket begränsad och översiktlig information om såväl förberedelserna som insatsen under mötet i . Uppgifterna om polisens antal Demonstrationer vid internationella möten liksom dess utrustning och vidtagna säkerhetsåtgärder har vi främst fått från i som hade två personer på plats under de aktuella dagarna. Följande personer har intervjuats: xTord , insatsledare, Stockholmspiketen – Polismyn- digheten i , säkerhetsenheten, operativa sektio- nen xDaniel Sestrajcic, lärare vid , deltog i demonstrationen xMårten , tidigare involverad i ETUC, European Trade union , deltog i demonstrationen xChristoph Agitón, franska Attac, var med och organiserade protestaktionerna Kommittén har haft tillgång till följande skriftliga material: xInformation från franska inrikesministeriet om polisens insats under Europeiska rådets möte i xInformation från prefekturen i avseende polisens insats under Europeiska rådets möte i xFranska lagtexter avseende demonstrationsrätten xRapport från i efter studie- besök i den 7– xRapport från i efter studie- besök på internationella flygplats den 5–med anledning av Europeiska rådets möte i 4.4.2Fransk lagstiftning avseende demonstrationsrätten och mötesfriheten Enligt fransk lag får allmänna sammankomster i enlighet med prin- cipen om mötesfrihet hållas utan tillstånd och utan föregående anmälan. Sammankomster får dock inte hållas på offentlig plats, dvs. de får hållas endast på privat plats eller plats som är tillgänglig för allmänheten. Sammankomsten får inte pågå längre än . I lokaler dit allmänheten har tillträde och som Demonstrationer vid internationella möten stänger senare får dock sammankomster pågå till det klockslag lokalen skall stängas. Sammankomsten eller mötet skall anordnas av en styrelse be- stående av minst tre personer. Styrelsen skall ansvara för att ord- ningen upprätthålls, förhindra lagöverträdelser, förbjuda tal som strider mot allmän ordning eller sedlighet eller som innebär upp- maning till lagöverträdelser eller brott. Styrelsens medlemmar är straffrättsligt ansvariga för överträdelser av dessa bestämmelser, och påföljden är böter av första klassen, dvs. En tjänsteman från administrationen eller rättsväsendet får dele- geras – i av polisprefekten och i departementen av prefekten, underprefekten eller borgmästaren – för att närvara vid samman- komsten. Prefekten är utsedd av presidenten och företräder staten i sitt departement där han är ansvarig för den allmänna ordningen. Polis och gendarmeri lyder under prefekten. I frågor som rör bl.a. säkerhet och ordning har prefekten mandat att i statens namn vidta polisiära åtgärder inom ett område som överskrider kommun- gränsen. Under prefekten finns ett antal underprefekter med ansvar för var sitt arrondissement där underprefekten är den företrädare för staten som finns närmast medborgarna. Rätten att upplösa en sammankomst får dock endast utövas av myndighetens företrädare på styrelsens begäran, eller om det förekommer uppenbart lagstridigt förfarande. I är arrangören skyldig att anmäla att en demonstration avses äga rum. Anmälan skall göras till kommunens borgmästare eller, i kommuner med statlig polismyndighet, till prefekten, dvs. I anmälan, som skall göras minst tre och tidigast före den dag demonstrationen skall äga rum, skall bland annat anges demonstrationens syfte, plats, datum och klockslag för samlingen och i förekommande fall planerad väg. Anmälan innebär inte att arrangören begär tillstånd för demon- strationen, utan det handlar om att myndigheterna informeras. I utfärdas aldrig tillstånd för demonstrationer, men polis- myndigheten kan förbjuda en demonstration om den bedömer att den allmänna ordningen riskerar att störas. Förbud mot en demonstration måste motiveras av att störningen förväntas bli omfattande och att polisen inte har möjlighet att hantera den. Demonstrationer vid internationella möten förbud behöver inte nödvändigtvis betyda att en demonstration inte kan äga rum. Polisen har dock rätt i sådana fall att upplösa demonstrationen med tvång. Vanligare är, i synnerhet i , att arrangören ombeds att ändra demonstrationsvägen på grundval av de invändningar som polismyndigheten kan ha beträffande den planerade vägen. Den som anordnar en demonstration utan föregående anmälan eller trots förbud kan dömas till sex månaders fängelse och böter på eller . Det är förbjudet att bära vapen under en allmän sammankomst eller demonstration. Överträdelse kan straffas med fängelse och böter om eller . Vapnet kan vara ett vapen i egentlig mening (kniv, skjutvapen) men också vapen i mera praktisk bemärkelse (metallstång eller järnrör). Prefekten har enligt lag rätt att utfärda förbud mot att, mellan före en demonstration och dess upp- lösning, utan legitimt skäl inneha eller transportera föremål som kan utgöra ett vapen i praktisk bemärkelse om det finns anledning att befara störningar av den allmänna ordningen. Förbudet tilläm- pas inom ett geografiskt område som täcker platsen för demonstra- tionen, angränsande områden och tillfartsvägar. Området får dock inte vara oproportionerligt stort i förhållanden till vad omständlig- heterna kräver. har inget maskeringsförbud. Av underlaget från framgår att det är Inrikes- ministeriet som ansvarar för den allmänna ordningen och säker- heten inom hela territoriet. Under ledning av inrikesministeriet har prefekten (den nationella regeringens representant i departemen- ten) i de berörda departementen ansvaret för de tekniska för- beredelserna inför möten såsom Europeiska rådets möte i . Riktlinjerna för säkerhetsåtgärderna fastställs av de centrala myndigheterna medan prefekten sedan ansvarar för den operativa samordningen av de säkerhetsåtgärder som genomförs. Demonstrationer vid internationella möten förfogar härvid över en operativ sambandscentral som förbinder samtliga berörda myndigheter och tjänster: nationella polisen, nationella gendarmeriet, försvarsmakten, , räddnings- tjänsten etc. Departementets direktör för allmän säkerhet (befattningen kan i svenska termer beskrivas som motsvarande den befattning vid en svensk länsstyrelse som ansvarar för frågor rörande säkerhet) har, på uppdrag av prefekten i departementet, ansvaret för tillämp- ningen av säkerhetsåtgärderna. Avseende demonstrationer har inrikesministeriet framfört att demonstrationsfriheten måste utövas inom ramen för de nödvän- diga säkerhetsåtgärderna som vidtas för att möten såsom exempel- vis Europeiska rådets möte skall kunna genomföras på bästa sätt. har det betonats att de ansvariga för protestaktionerna ofta visar en god vilja till att genomföra lugna demonstrationer, men att det finns en tydlig risk för att ett antal demonstranter stör den allmänna ordningen och därför måste polisen utforma säker- hetsåtgärderna därefter. Enligt inrikesministeriet inledde de franska myndigheternas förberedelser av säkerhetsåtgärderna före mötet. Arbetet fokuserades särskilt på att garantera säkerheten för stats- och regeringscheferna samt andra högt uppsatta mötesdeltagare under transporter och boende. Vidare hade säkerställandet av säkerheten i möteslokalen – Kongresspalatset – hög prioritet. Andra viktiga frågor var hanteringen av förväntade demonstrationer med eventuella våldsamma inslag samt hante- ringen av potentiella terroristhot alternativt terroraktioner. Inför Europeiska rådets möte i fastställdes följande över- gripande riktlinjer för planeringen av säkerhetsåtgärder: 1.Skyddet för högt uppsatta personer skulle säkerställas av enheten för skydd för högt uppsatta personer. 2.Säkerhetsområden skulle fastställas kring hotell och mötes- lokaler, inom vilka endast ackrediterade personer och fordon skulle vara tillåtna. Dessa områden skulle kontrolleras av polis och gen- darmeriet i tillräckligt stort antal för att förhindra att demonstran- ter skulle kunna tränga in. 3.De färdvägar som skulle användas av officiella delegationer skulle stå under strikt kontroll, med företrädare för ordningsmakten pla- cerade på noga utvalda platser för att förhindra eventuella attacker från demonstranter. Demonstrationer vid internationella möten Demonstrationer skulle övervakas för att förhindra våldsutbrott bland demonstranterna och för att se till att de skulle hålla sig längs den planerade vägen. I förebyggande syfte skulle ordningsmakten upprätta avspärrningar för att hindra demonstranter från att ta sig in på känsliga områden. Inför mötesdagarna hade Nices borgmästare förklarat att aktivite- ten i skulle pågå som vanligt och att inga affärer, företag eller skolor skulle hållas stängda. Franska Attac stod som huvudorganisatör av protestaktionerna i samband med Europeiska rådets möte i . Enligt var emellertid organisationen svag och det fanns inte något som motsvarade de Convergence center som upprättades i och . På dessa platser utgjorde Convergence center den stora samlings- och informationsplasten för aktivisterna och där serverades mat. Enligt var en starkt bidragande faktor till situationen i den uteblivna dialogen mellan organisationssidan och myndigheterna, och särskilt det förhållandet att de lokala myndigheterna inte var villiga att upplåta lokaler åt aktivisterna. styrdes vid tiden för Europeiska rådets möte av det kon- servativa partiet. Borgmästarens och prefektens politiska till- hörighet var enligt uppfattning den främsta anledningen till varför Attacs försök till dialog med myndigheterna avvisades. Attacs initiativ till dialog fick inte heller gehör på inrikesministeriet. Enligt försvårade den uteblivna dialogen möjligheterna att ordna såväl sovplatser till aktivisterna som lokal för att hålla de planerade seminarierna inom ramen för en s.k. motkonferens. Attack kontaktade flera instanser men det var ingen som var villig att ställa upp. Så sent som veckan före Europeiska rådets möte erbjöds de att låna en sporthall – Leyrit Gymnasium – som kom att tjäna som både sovplats och lokal för seminarierna. I slutänden upplät även myndigheterna i en grannkommun, där det hade makten, utan kostnad en sporthall för aktivisterna. Mellan 400 och 500 personer bodde där. Attac hade heller ingen kontakt med polisen. Enligt vad har uppgett innebar det i sig inget problem. Demonstrationer vid internationella möten förklarade det med hänvisning till att det i finns en lång tradition av konfrontation mellan demonstranter och polis, och att båda sidor därför vet hur långt de kan gå utan att den aktuella situationen utvecklas i sådan riktning att den blir okontrollerbar. har vidare framfört att han hade ett mycket kort möte, endast , med polisen dagen före den första demonstrationen. Anledningen var att det runt om på franska järnvägsstationer hade uppstått visst tumult i samband med att polisen ingrep mot de aktivister som blockerade biljettluckor och tågspår i protest mot att de inte hade fått gehör för sina krav på fri resa för arbetslösa som ville resa till för att demonstrera. Vid sitt möte med polisen uppgav att demon- stranterna hade för avsikt att omringa mötes- lokalen, utan användande av våld. Polisen framförde att de å sin sida skulle skydda möteslokalen och delegaternas hotell från protestaktioner. Det var, enligt , i princip allt vad som sades under mötet. Polisens förberedelser och säkerhetsåtgärder Enligt inrikesministeriets uppgifter var polis från hela kommenderad till för att delta i insatsen i samband med mötet. Under insatsen användes enheter som var specialiserade på att upprätthålla ordningen såsom nationella säkerhetstrupper, dvs. grupper från det mobila gendarmeriet som förstärkte den lokala säkerhetstjänstens personal, CRS (Campagnies Republicaines de Securité) som är den franska kravallpolisen samt specialenheter som R.A.I.D (Service de Recherche, dAssistance, dIntervention et de Dissuasion) och G.I.P.N (Groupes dIntervention de la Nationale) för att förhindra terroristaktioner. , vars information till övervägande del baseras på egna observationer samt samtal med franska kolleger, har uppgett att totalt cirka 4 000 man från gendarmeriet och CRS deltog i insatsen. Dessa uppgifter är dock mycket osäkra. En förstärkning om cirka 1 000 poliser kallades in när oroligheterna uppstod. Under insatsen användes inga polishundar eller hästar. har vidare uppgett att polismännen var utrustade med hjälm, sköld, personlig skyddsutrustning, benskydd, s.k. tomfabatong, tjänstevapen bestående av en pistol alternativt en revolver av kaliber 38. Vissa poliser, oklart antal, bar hel kropps- skyddsutrustning. De flesta poliser var utrustade med tårgashand- Demonstrationer vid internationella möten granater och varje grupp förfogade över ett tårgasgevär. En polisman i varje grupp var dessutom utrustad med ett förstärk- ningsvapen av kaliber 5,56. Enligt uppgifter använde sig polisen under in- satsen av rörliga vattenkanoner och tankbilarna var utrustade med dubbla vattenkanoner. Under insatsen patrullerade polishelikoptrar ständigt luftrummet som polisbåtar patrullerade sjösidan. Därtill fanns längre ut från land enheter ur franska flottan på plats. har uppgett att myndigheterna, som säker- hetsåtgärd, hade inrättat en zon utanför där det var tillåtet att demonstrera, samt en inre säkerhetszon i centrum. har beskrivit utformningen av den inre säkerhetszonen. Zonen hade sin utgångspunkt nere vid strandpromenaden, där de flesta delegaternas hotell låg, upp längs paradgatan till möteslokalen . Polisens avspärrningar delade Nices centrum mitt itu, utan möjlighet för demonstranterna att ta sig igenom om de inte tog långa omvägar. Säkerhetszonen avgränsades av kravallstaket och polisavspärrningar. Valet av boende för delegaterna liksom valet av möteslokaler var enligt bedömning lämpliga ur transport- och säkerhetsavseende. ligger endast tio minuters bilfärd från flyg- platsen. Huvuddelen av delegaterna var erbjudna boende på hotell vid strandpromenaden, och eskorten mellan hotellen och tog aldrig än . Möteslokalen lik- som justitieministeriets byggnad, där middagen för stats- och regeringscheferna ägde rum, var båda lätta att spärra av. Det gällde särskilt justitieministeriets byggnad som ligger inbäddat och skyddat. har uppgett att polisen hade placerat ut skydds- staket längs större delen av sträckan mellan flygplatsen och hotellområdet vid strandpromenaden. I varje vägkorsning var ett flertal polismän placerade för övervakning. Inne i säkerhetszonen från strandpromenaden upp till var fordonstrafik för- bjuden. Gångtrafik var dock tillåten, men polisen kontrollerade alla som ville ta sig in i zonen. De omfattande avspärrningarna kring förstärktes ytterligare . Som en säkerhetsåtgärd hade polisen även sett till att samtliga papperskorgar i området hade plockats bort. Säkerhetszonen markerades av kravallstaket och mellan 25 och 30 poliser användes normalt för bevakning av staketavspärrningen på en gata. De franska myndigheterna införde, i enlighet med reglerna i (se avsnitt 7.6.1), temporära gränskontroller under Demonstrationer vid internationella möten