sou · GQB3104 · 2003-01-01 00:00:00 — Se också en undersökning av tidningen nr 2002 där av de största fonderna gått sämre än index . 7Se också Herring och Santomeros artikel i 2000:11 Volym D:171. förslag på hur regleringen av avgifterna kan ändras. Utredningen behandlar också en del övriga frågor som rör avgiftssättningen. I huvudsak finns det två olika typer av avgifter i fondsparandet: N Årlig förvaltningsavgift, både fast och avkastningsrelaterad N Köp- och försäljningsavgifter Förvaltningsavgiften tas ut av fondbolaget från fonden genom en årlig avgift i procent av det förvaltade kapitalet. Om denna årliga förvaltningsavgift är och värdet på fondandelarna är Det är vanligt att fondsparare sparar en summa och gör uttag och insätt- ningar i sina fonder . För att avgiften skall kunna debiteras som en andel av det sparade beloppet reserveras avgiften i praktiken och betalas från fonden till fondbolaget varje månad.8 Det finns dock fonder med andra rutiner beroende på att dessa inte är öppna för dagliga ut- och inträden. Avgiften är lika stor i procent räknat oavsett vad som händer med kapitalet. Av denna anledning brukar avgiften benämnas som en fast avgift trots att avgiften i kronor och ören ändrar sig till följd av värdeförändringarna i sparandet. Ökar avkastningen och värdet på fondandelarna stiger, ökar också avgiften i kronor och ören vilket ger högre intäkter till fondbolaget. Omvänt om värdet på fondandelarna minskar, minskar också avgiften i kronor och ören och intäkterna till fondbolaget sjunker. Det finns fonder som – utöver en vanlig förvaltningsavgift - har en avgift som är relaterad till vilken avkastning fonderna presterar.9 Den avkastningsrelaterade avgiften utgår endast då fonden över- träffar ett på förhand bestämt mål (benchmark) som brukar vara att överträffa ett index. Vanligt är också att avgiften debiteras bara då eventuella förluster har kompenserats med högre avkastning; om 8Sparat belopp * avgift/365 = daglig avgift. En del fondbolag beräknar avgiften varje bank- dag istället, dvs. Sparat belopp * avgift/250. 9Alla fonder med denna avgiftsstruktur har inte en fast förvaltningsavgift. En fond har lanserats med en avkastningsrelaterad avgift utan en fast förvaltningsavgift. fonden får lägre avkastning än sitt mål vid debiteringstillfället (det s.k. högvattenmärket) tas ingen avkastningsrelaterad avgift ut förrän denna tapp har kompenserats med högre avkastning. Se mer under avsnitt 2.2.5 vad förvaltningsavgiften täcker för kostnader. En del fonder debiterar en avgift för köp och/eller försäljning av fondandelar. Denna avgift brukar också anges i procent av köp- respektive försäljningsvärdet. Till skillnad från förvaltningsavgiften tas inte denna avgift direkt ur fonden utan debiteras fondspararen vid transaktionen. Avgiften är således individuellt debiterad för varje fondsparare och kan därmed ändras utan att det drabbar kol- lektivet fondsparare. Det gör avgiften mer flexibel och gör det också möjligt att styra beteendet hos den enskilde fondspararen. var det vanligt med höga insätt- ningsavgifter i fonderna och lägre förvaltningsavgifter. En typisk aktiefond kunde ha en insättningsavgift på och en årlig förvaltningsavgift på . Utomlands är det fortfarande van- ligt med ett sådant förfarande. I har däremot nästan alla insättnings- och uttagsavgifter tagits bort. Fördelen med att betala alla kostnader i fondsparandet med en årlig förvaltningsavgift är dess enkelhet. Det är enkelt att debitera fonden en förvaltningsavgift som är lika för alla och det är enkelt att förstå vad fondsparandet kostar fondspararen. Det är emellertid inte okontroversiellt att alla kostnader i fondsparandet betalas på detta sätt. Exempelvis kan den som sparar länge i en och samma fond ha synpunkter på att år ut och år in betala en avgift som inte bara täcker de löpande kostnaderna för sparandet, utan också till en väsentlig del går till att betala fondbolagets kostnader för mark- nadsföring och distribution till nya kunder.10 Över tiden torde det bli dyrt för fondspararen. En prissättning som använder sig av köp- och försäljningsav- gifter och i stället lägre förvaltningsavgifter kan bättre differentiera kostnaderna för fondspararen. Om fondbolaget tar kostnader för marknadsföring och distribution direkt av fondspararen via insätt- 10 I är det förbjudet att ta ut avgifter för distribution ur fondkapitalet. Ett undantag medges dock om styrelsen godkänner en plan för hur detta får gå till s.k. 12b-1 plan. I praktiken är det många fonder som utnyttjar undantaget och en översyn av regeln pågår. ningsavgifter behöver inte den långsiktiga spararen betala detta mer än nödvändigt. En annan motsvarande metod är att lägga en uttags- avgift på den som inte blir långvarig sparare i fonden. Genom en uttagsavgift på kortsiktigt sparande får fondbolaget ersättning för kostnader som fondspararen orsakat. Fondbolaget kan därmed hålla ned kostnaderna för de långsiktiga spararna. Det kan också diskuteras om inte en del av köp- och försälj- ningsavgifterna borde tillfalla fonden eftersom fonden drabbas av transaktionskostnader vid in- och utträden av nya fondsparare. En kortsiktig fondsparare drabbar fondkollektivet genom att dessa måste vara med och betala kostnaderna för dennes in- och utträde. Värdepapper måste köpas och säljas för den kortsiktige medan den inte är med särskilt länge och betalar övriga kostnader som fondbolaget har. För fondkollektivet är kortsiktiga sparare således en belastning. En större användning av köp- och försäljningsavgifter skulle ge fondspararna bättre möjlighet att välja den avgift som passar deras sparande och därmed också så långt möjligt optimera sina kostna- der med sparandet. Köp- och försäljningsavgifter gör det också enklare för fondbolagen att rabattera avgifter när de så önskar. Köp- och försäljningsavgifter går direkt till fondbolaget vilket gör att de har maximal flexibilitet att ändra på dem. Anledningen till att köp- och försäljningsavgifter inte används i särskilt stor utsträckning kan utredningen bara spekulera i. Ett skäl kan vara att priset på fonden – som i – inte ansetts så viktig och därför har det varit enklast med en enkel förvaltningsavgift. Det kan också vara psykologiska faktorer som att det känns dyrt att betala en inträdesavgift i fondsparandet som i praktiken låser fast sparandet i fonden. Utträdesavgifter kan också kännas häm- mande och medföra att fondspararen avstår från ett utträde ur fon- den trots att det skulle vara riktigt. Utöver förvaltningskostnader och kostnader vid köp- och försälj- ning av fondandelar debiteras fonden kostnader som uppstår då den gör affärer på värdepappersmarknaderna. Dessa kostnader syns bara i efterhand då de redovisas av fondbolaget. Löpande minskar kostnaderna givetvis fondandelsvärdet. som fondbolaget köper tjänster ifrån. Exempel på sådana transak- tionskostnader är: N Courtage och leveranskostnader N Särskilda avgifter som tillkommer vid köp och försäljning av utländska värdepapper (valutaväxlingskostnader, registrerings- avgifter och annat) N Andra rörliga kostnader som uppkommer i förvaltningen beroende på fondens placeringsregler (t.ex. vid aktie- lån) Utöver dessa transaktionskostnader finns också den skillnad mellan köp- och säljkurser som finns på värdepappersmarknaden (s.k. spread). Denna är en kostnad i marknaden för att göra affärer. Den debiteras dock inte som en transaktionskostnad och är inte så relevant i en diskussion om avgifter eftersom det är oklart vem den tillfaller. I praktiken är den dock ofta större än vad t.ex. courtaget är vid aktieaffärer vilket gör att den är viktig att ta med i beräkningen vid värdepappersaffärer. Utöver de nu nämnda kostnaderna tillkommer i en del fondbolag utöver förvaltningsavgiften kostnader för: N Förvaring av värdepapper i förvaringsinstitut N Avgift till och revisorer Dessa kostnader debiteras också fonden och är ofta uttryckta i procent av fondförmögenheten. Kostnaden till förvaringsinstitut är dels en fast avgift som är relaterad till fondförmögenheten dels en rörlig avgift beroende på hur många affärer som görs i fonden. De flesta fondbolag låter denna kostnad – trots att den till en del har en rörlig karaktär – ingå i förvaltningsavgiften. För fonder som investerar i utlandet är kostnaden högre än för fonder som investerar merparten på den svenska marknaden. Det beror på att utländska värdepappersaffärer är förenade med högre leverans- kostnader. I genomsnitt är dock denna kostnad förhållandevis liten, av fondförmögenheten. Det finns exempel på fondbolag som anger kostnaden för förvaringsinstitut i procent av fondförmögenheten vid sidan om förvaltningsavgiften och tar då ut denna procentsats oavsett vad den slutliga kostnaden blir. Det går ju inte att på förhand veta vad kostnaden blir eftersom den till ungefär hälften är rörlig. anger att den tillkommer utöver förvaltningsavgiften och debiterar fonden den faktiska kostnaden. Den går i sådana fall att läsa av i efterhand i fondernas årsberättelser. I fonder som är registrerade i tillkommer ofta kostnader för förvaring m.m. Skatt tas också ifrån fonden och belastar därmed också fondan- delsvärdet. De flesta fonder brukar emellertid inte själva betala skatt utan delar ut den beskattningsbara inkomsten (utdelningar) till fondandelsägarna. Kupongskatt på utdelning av utländska aktier är också vanligt. Sammanfattningsvis kan sägas om de olika avgifterna och kost- naderna som debiteras fonden att förvaltningsavgiften normalt är den största kostnaden för fondspararen. Avgifter vid köp och för- säljning av andelar används inte regelbundet av fondbolagen. I de fall de förekommer är det vanligare med uttagsavgifter än med insättningsavgifter. En del fondbolag tillämpar en uttagsavgift för kortsiktigt fondsparande, t.ex. sparande . Stor- leken på transaktionskostnaderna bestäms av hur många affärer som görs i fonden och hur många sparare som tillkommer eller lämnar fonden. Benämningen förvaltningsavgift kan leda tanken fel när det gäller att få en uppfattning om vad fondbolagen använder avgiften till. Förvaltningsavgiften är fondandelsägarens pris (förutom transak- tionskostnader) för att få fondspara i en viss fond. går dock inte åt till själva förvaltningen av medlen för att täcka t.ex. löner och kostnader för datorer och system utan det täcker bola- gets samtliga kostnader. I dessa kostnader ingår marknadsförings- och provisionskostnader i samband med försäljning av fondan- delarna. Det varierar förstås från fondbolag till fondbolag hur stor andel av de totala kostnaderna som fördelar sig på de nämnda posterna eftersom förutsättningarna för att distribuera fonderna skiljer sig mycket åt mellan fondbolagen. De bankägda fondbolagen distribuerar sina fonder i huvudsak via bankernas kontorsnät och betalar interna provisionskostnader. De fristående fondbolagen söker andra vägar för att nå ut till sina kun- der. En del har redan en stor kundstock upparbetad från försäljning av andra produkter. Försäkringsbolagen kan t.ex. sälja fondandelar till sina försäkringstagare via egna fondbolag. Specialiserade fond- bolag kan genom att betala provisioner utnyttja andras upparbetade kundstockar. Av redovisningen i ett fondbolag går det att utläsa att provi- sions- och marknadsföringskostnader utgör av fond- bolagets intäkter (dvs. Av fonder som säljs via både egna kontorsnät och distributörer går det också att dra slutsatsen att marknads- och provisionskostnader utgör en väsent- lig del av förvaltningsarvodet.11 Det är ingen tvekan om att fondförvaltning har varit en mycket lönsam verksamhet för fondbolagen . Om inte annat framgår det av att det i media gått att läsa om lönenivån i branschen för chefer och förvaltare. Genom att räkna baklänges på förvaltningsavgifterna som tas ur fonden och som framgår av fondernas redovisningar går det också att bilda sig en uppfattning. Ett av skälen till lönsamheten är att kurserna på aktiebörserna steg under ett flertal år och räntorna föll. Båda dessa faktorer medförde att värdet på fonderna steg vilket resulterade i ökade intäkter för fondbolagen. Som framgått är förvaltnings- avgiften i procent av fondförmögenheten. Det gör att i takt med att värdet på fonderna ökar, ökar också intäkterna och tvärtom om värdet på fondförmögenheterna minskar. Den senare effekten har 11 HQ fonders rapporter ger en utmärkt bild av intäkter och kostnader i fondbolag (). Av hemsida () framgår det att fondbolaget aktiefond Contura har en normal förvaltningsavgift på . KP Pension & Försäkring erhåller dock en prisreduktion som ger dem en förvaltningsavgift på . Mellanskillnaden torde vara merparten av Roburs normala distributionskostnad med avdrag för de volymrabatter som ges till KP Pension & Försäkring. varit mest kännbar vilket framtvingat besparingar i fondbolagen. är beroende av ett relativt stort kapital för att vara lönsamt. Om förvaltningsavgiften är och det förvaltade kapitalet är blir intäkterna som skall betala fondbolagets alla kostnader. Dessa intäkter räcker inte så långt för att bekosta löner, lokaler, datasystem och marknads- föring för att bedriva fondverksamhet med många sparare. Å andra sidan är verksamheten skalbar. Den höga automatiseringen i fond- verksamhet gör att när väl grundinvesteringarna är gjorda krävs inte så mycket mer investeringar om fondbolagen lyckas öka kundtill- strömningen och därmed det förvaltade kapitalet. De mesta av kostnaderna i ett fondbolag är således fasta eller ökar inte tillnärmelsevis i samma takt som intäkterna ökar om fonderna stiger i värde eller om fondbolaget lyckas attrahera mer kapital. Detta förhållande skiljer fondbolag från de flesta andra företag. I vanliga företag krävs investeringar i produktionsutrust- ning och/eller personal för att klara att hantera högre intäkter. I fondbolag däremot finns det extrema intäkter på marginalen när kurser stiger eller när bolaget får extra kapital att förvalta. Det bör dock nämnas att nya mindre sparbelopp på några inte ger marginalintäkter på samma sätt eftersom kostnaderna för information till fondandelsägarna ökar för varje ny sparare. Små sparbelopp kan t.o.m. vara en förlustaffär för fondbolagen. Sannolikt är det fondernas intäktsmodell som gör att fond- bolagen får kritik för sina avgifter. Om tillgångsvärdena stiger ger det extra intäkter direkt på bolagens resultat utan att det krävs extra eller försumbara investeringar. På en konkurrensutsatt mark- nad bör det leda till att avgiftsnivåerna i fondbolagen sjunker . Särskilt bör det märkas när fondindustrin går in i en mer mogen fas efter den extrema tillväxt som skedde under 1990-talet.12 I tillsattes en utredning som fick i uppdrag att se över fondavgifterna. Det fanns en osäkerhet om att fond- marknadens starka utveckling hade lett till lägre avgifter hos fond- bolagen. Enligt utredningsdirektiven borde avgifterna ha fallit till följd av fondbolagens särskilda intäktsmodell som beskrivits i det ovanstående. Rapporten kunde inte belägga om fondbolagens kost- nader hade stigit i samma grad som intäkterna eftersom det fanns 12 Se utredningens delbetänkade SOU 2002:56 kapitel 2 för en beskrivning av fondmark- nadens utveckling . svårigheter i att få tillförlitlig data över fondbolagens kostnader. Det gick således inte att fastställa hur stora stordriftsfördelarna är i fondbolagen. Rapporten kunde dock konstatera att avgifterna (eller närmare bestämt det totala kostnadsuttaget ur fonderna) hade sjunkit generellt . Det fanns dock ingen entydig sänkning av avgifterna utan det varierade och mellan olika fondkategorier.13 Den amerikanska utredningen betecknade sin egen fondmarknad som en marknad med vad ekonomer brukar kalla monopolistisk konkurrens.14 I en sådan marknad säljs produkter på egenskaper som service, kvalité och sammansättning. Priset är inte en avgö- rande parameter. En marknad med monopolistisk konkurrens kän- netecknas också av låga inträdesbarriärer och ett stort antal aktörer. Något som också stämmer väl in på den svenska marknaden. Fondbolagens särskilda intäktsmodell gör att avgifterna till fond- bolagen väcker uppmärksamhet inte bara i utan diskuteras också i andra länder. Det ligger i fondandelsägarnas intresse att ha låga avgifter. När intäkterna ökar för fondbolagen i takt med utvecklingen på marknaderna är det rimligt att fondandelsägarna har synpunkter på fondbolagens vinster. Deras speciella intäkts- modell gör att fondbolagen tjänar extra intäkter på fondandelsägar- nas medel utan några särskilda insatser i de fonder som mer eller mindre följer något index. Till en del beror fondandelsägarnas utsatta situation på den kontraktuella modellen för fonden. I en associationsrättslig modell – som tillämpas i många andra länder, bl.a. – äger fondandels- ägarna själva fondförmögenheten och det finns klarare incitament från fondens styrelse att bevaka fondandelsägarnas intresse vid upphandling av förvaltningstjänster och därmed också sätta press på avgifter.15 13 General (). 14Utöver monopolistisk konkurrens klassificerar ekonomer konkurrensen i olika typer av marknader med perfekt konkurrens, oligopolmarknad och monopol. 15Beskrivning av den kontraktuella modellen finns i utredningens delbetänkande. Se också avsnitt om associationsrättsliga fonder i delbetänkandets kapitel 10. 2.3Nuvarande regler om kostnadsuttag Det finns inga bestämmelser i lag om vilka eller hur stora kostnader som får tas ut av fondandelsägarna. Enligt lagen om värdepappers- fonder skall det dock i fondbestämmelserna för varje fond anges på vilka grunder beräkningen av fondbolagets och förvaringsinstitu- tens ersättningar från fonden sker. Vidare skall anges vilka avgifter som tas ut för försäljning, förvaltning och inlösen av andelar.16 I föreskrifter har detta tolkats så att om fondbolaget tar ut avgifter för försäljning respektive inlösen av andelar skall det i fondbestämmelserna för fonden anges bl.a. hur sådana avgifter beräknas. Vidare skall avgifternas högsta storlek anges i procent av fondandelarnas värde. I fondbestämmelserna skall också anges den högsta avgift som fondbolaget får ta ut ur fonden för att täcka kostnaderna för förvaltning och förvaring. Avgifterna skall anges som en årlig procentuell andel av fondens värde.17 I lagen om värdepappersfonder infördes en ny bestämmelse om individuell kostnadsinformation till fondandels- ägare.18 Varje fondandelsägare skall skriftligen informeras om vilka kostnader som har hänfört sig till fondandelsinnehavet under föregående kalenderår. Fondandelsägaren skall informeras om samtliga kostnader som fonden har fått betala, omräknat till storleken på fondandelsägarens innehav. Kostnadsinformationen innehåller således – förutom information om förvaltningskostna- derna – uppgifter om courtage, andra liknande transaktionskost- nader, räntekostnader, kostnader för inlåning av värdepapper, skatt och andra eventuella tillkommande avgifter samt pålagor i samband med investeringar i utlandet. Den totala kostnaden redovisas för fondandelsägaren i en post och andelen förvaltningskostnader specificeras. Kostnadsredovisningen blir alltså: Totala kostnader (förvaltning, transaktion, förvaring), varav förvaltningskostnad 169 § 2 st 7 och 8 lagen om värdepappersfonder, 3 kap. 8 § 2 st 8 och 9 lagen om invest- eringsfonder. 175 kap. 6 och 7 §§ i föreskrifterna. Se också prop. 1997/98:160 s. 1997/98:160 s. 147 ff. För förvaltarregistrerade fondandelar – dvs. när andelsägaren har lämnat sina fondandelar till någon annan för förvaltning – lämnar fondbolaget kostnadsinformation till förvaltaren. Förvaltaren behöver sedan i sin tur inte lämna informationen vidare till fondan- delsägarna. Det innebär att den som låter förvaltarregistrera sina fondandelar inte får individuell kostnadsinformation. Regeringen övervägde vid införandet av bestämmelsen om individuell kost- nadsinformation att inte kräva att förvaltaren lämnar informationen vidare till fondandelsägarna. De menade att fondandelsägaren gör själv valet att låta förvaltarregistrera sina fonder och väljer därmed också bort informationen om individuella kostnader. Vid sparande i fondförsäkringar är det livförsäkringsbolaget som är andelsägare i de värdepappersfonder som pensionsmedlen investeras i. Fondbolagen har således inte kännedom om de enskilda pensionsspararna vilket innebär att kostnadsinformationen ges till livförsäkringsbolagen och inte når de enskilda försäkrings- tagarna. För sparare i det individuella pensionssparandet (IPS) når kost- nadsinformationen spararna som en följd av bestämmelserna efter- som sparandet sker i fondandelsägarens namn. I de fall fondan- delarna är förvaltarregistrerade når emellertid inte informationen fram av samma skäl som ovan. Ja (om inte förvaltarregistrerat) Regeringen ansåg vid införandet av bestämmelserna om individuell kostnadsinformation att även sparare i fondförsäkringar och de som är förvaltarregistrerade inom det individuella pensionssparan- det bör få i princip motsvarande samma individuella kostnadsinfor- mation som andra fondsparare får. Regeringen ansåg dock att regleringen för det borde övervägas ytterligare och avsåg att åter- komma med förslag i frågan. Enligt bestämmelserna om individuell kostnadsinformation bör spararna i premiepensionssystemet också få information om vad deras fondsparande har kostat. I premiepensionssystemet är det som är fondandelsägare. skall således lämna uppgifter till den om det dagliga kostnadsut- taget per andel ur fonderna. skall sedan i sin tur informera fondspararna om deras avgifter. Bestäm- melsen omfattar – liksom bestämmelsen om individuell kostnads- information – inte utländska fondbolag. 2.3.2Fondbolagens Förenings rekommendationer om avgifter har i samråd med antagit rekommendationer för redovisning och rapportering av värdepappersfonder.19 Bland dessa rekommendationer finns ett antal nyckeltal angivna som bör redovisas i års- och halvårsberät- telser. Avseende avgifterna rekommenderas att TKA (totala kost- nader i förhållande till den genomsnittliga fondförmögenheten, totalkostnadsandel angivet i procent) redovisas. Med totala kost- nader avses både förvaltningsavgift och transaktionskostnader, dvs. samma information som ges i kronor och ören till fondandels- ägarna via den individuella kostnadsinformationen. Ett annat motsvarande mått som anges i rekommendationerna - men som inte är obligatoriskt - är TER (Total Expense Ratio). Detta mått exkluderar transaktionskostnader. Det innehåller dock övriga rörliga kostnader som är hänförliga till förvaltningen; räntekost- nader, kostnader för erlagda vid aktielån och skatt.20 Ett annat sätt att visa kostnaderna i en fond är Fondbolagens Förenings rekommendation att för varje värdepappersfond exemplifiera kostnaden för en engångsinsättning om och ett månadssparande om . De rekommenderar att redovisa detta exempel både som totalkostnad och som enbart för- valtningskostnad. 20Enligt Fondbolagens Förenings definition i sina rekommendationer för redovisning och rapportering av värdepappersfonder. 2.4Frågor som har diskuterats rörande fondsparandets avgifter 2.4.1Om transaktionskostnader skall ingå i förvaltningsavgiften väckte en brittisk rapport om institutio- nella investeringar i en viss uppmärksamhet i Sverige.21 Rapporten (utredningen) analyserade strukturen för engelska pensionsfonder och dess effektivitet. Den enskilda fråga i rapporten som fick mest uppmärksamhet i var att rapporten förespråkade att det courtage som de institutionella investerarna (ofta försäkringsbolag) betalar borde ingå i den fasta förvaltningsavgiften. Den skulle därmed behandlas som en kostnad för att bedriva förvaltning av kapital i likhet med andra omkost- nader för kapitalförvaltning. Rapporten konstaterade att förvalt- ningsbolagen givetvis skulle försöka överföra kostnaderna till deras uppdragstagare genom högre förvaltningsavgifter. Incitamenten för att hålla denna typ av kostnader nere skulle dock förbättras angavs i rapporten.