sou · GQB352 · 2003-01-01 00:00:00 — Dessa hänvisningar innebär att anskaffningsutgiften i lättnadssammanhang får beräknas enligt samma alternativa regler som vid beräkningen av gränsbelopp för kvalificerade andelar i fåmansföretag. Innebörden av det sagda är att det för beräkning av omkostnadsbeloppet finns tre olika sätt att beräkna omkostnadsbeloppet för lättnadskvalificerade andelar, nämligen enligt Dessa regler har redovisats i föregående kapitel (se avsnitt 8.2.3). Här hänvisas till denna redovisning. I samband med IL:s tillkomst samlades de bestämmelser som är gemensamma för beräkningen av lättnadsutrymmet respektive det kapitalinkomstbehandlade utrymmet i ett eget kapitel, 43 kap. IL. De gemensamma bestämmelserna är N beräkning av anskaffningsutgiften för andelar förvärvade respektive (3 § 12 c mom. N beräkning av löneunderlag (3 § 12 d mom. SIL), och N lag (1994:775) om beräkning av kapitalunderlaget vid beskat- tning av ägare i fåmansföretag. Från att tidigare i lättnadsregelsystemet ha hänvisat till 3:12-regel- systemet är förhållandet nu omvända – för beräkning av omkost- nadsbeloppet för kvalificerade andelar hänvisas i 57 kap. 8 och 12 §§ IL till 43 kap. 17 och 18 §§ IL. För beräkning av löneunderla- get hänvisas i 57 kap. 8 § IL till 43 kap. 12–16 §§ IL. Om den av företaget lämnade utdelningen är lägre än lättnadsbe- loppet får den outnyttjade delen av lättnadsutrymmet sparas (spa- rat lättnadsutrymme). Ett belopp motsvarande sparat lättnadsut- rymme får även läggas till underlaget för beräkning av lättnadsbe- loppet . I specialmotiveringen till lättnadsreglerna visar ett exempel den använda tekniken (prop. 1996/97:45 s. 57). Aktieägaren har ett sammanlagt underlag för beräkning av lättnads- utrymme på . Statslåneräntan antas vara . Lättnadssatsen blir då (x 7 %=) och lättnadsbeloppet (4,x 250 000 kr=) . 1 inte lämnar någon utdelning kommer hela lättnadsbeloppet att sparas. År 2 uppgår underlaget för beräkning av lättnadsbeloppet till (250 000 + 11 375=) och lättnads- beloppet till (4,x 261 375=) . Den sparade lättnaden ökar dessutom lättnadsbeloppet som år 2 totalt kommer att uppgå till (11 893 + 11 375=) . Bestämmelsen om sparat lättnadsutrymme fanns tidigare i 3 § 1 c första stycket första meningen SIL. finns den 43 kap. 6 § första stycket IL. Möjlighet att beräkna sparat lättnadsutrymme finns även när någon utdelning inte lämnats under beskattningsåret. fall gäller att företaget skall ha uppfyllt de fyra grundläggande vill- kor som uppställs i 43 kap. 2 § första stycket IL för att ett företags andelar skall vara lättnadskvalificerade (se avsnitt 9.2). Begräns- ningarna i möjligheten för företaget att inneha marknadsnoterade andelar knyter an till det räkenskapsår för vilket utdelning lämnas. I de fall utdelning inte lämnas skall bedömningen av om detta vill- kor är uppfyllt avse förhållandena under det räkenskapsår som avslutats närmast före ingången av den skattskyldiges beskatt- ningsår (prop. 1996/97:45 s. 57 f.). Om företaget inte lämnar någon utdelning skall hela lättnadsbeloppet beräknas vid beskattningsårets utgång och föras vidare till nästa beskattningsår. Bestämmelserna om beräkning av lättnadsbelopp i detta fall fanns tidigare i 3 § 1 d mom. finns de i 43 kap. 6 § andra meningen IL. Sparat lättnadsutrymme får övertas vid benefika förvärv vilket vid lättnadssystemet reglerades i 3 § 1 c mom. andra stycket SIL. finns bestämmelsen i 43 kap. 7 § IL. Det bör i detta sammanhang noteras att lättnadsreglerna och 3:12-reglerna, trots samspelet mellan de båda systemen, är två från varandra skilda regelsystem. Detta innebär att sparat lättnadsut- rymme och sparat utdelningsutrymme för andelsägare med kvalifi- cerade andelar skall beräknas parallellt. Eftersom utrymmet för kapitalinkomstbeskattad utdelning är större än utrymmet för skat- tefri utdelning kommer i princip regelmässigt en differens att upp- stå mellan sparat utdelningsutrymme och sparat lättnadsutrymme. Därmed kommer de båda beräkningsunderlagen också att vara olika. Eftersom sparat utdelningsutrymme inte ingår i underlaget för lättnadsbelopp påverkar det inte heller storleken på framtida lättnadsbelopp. I underlaget för lättnadsbelopp ingår även ett löneunderlag. Det beräknas på samma sätt som det löneunderlag som ingår i underla- get för gränsbelopp. Löneunderlagsregeln har redovisats i avsnitt 8.2.5. Här hänvisas till denna redovisning. I förevarande samman- hang bör dock noteras att de spärregler, dvs. den s.k. jämförelsere- geln (43 kap. 15 § IL) och den s.k. takregeln (43 kap. 16 § IL), som gäller vid beräkning av löneunderlaget enligt 3:12-reglerna även gäller för aktivt verksamma andelsägare i förevarande sammanhang. När lättnadsreglerna infördes genom SFS 1996:1611 hade 3 § 1 b mom. första stycket SIL följande lydelse. Det belopp som undantas från skatteplikt (lättnadsbeloppet) beräknas som av statslåneräntan vid utgången av november året före beskattningsåret multiplicerad med summan av anskaffningskostnaden för aktien och ett löneunderlag beräknat enligt 12 d mom. första stycket. Är aktien en sådan kvalificerad aktie som avses i 12 mom. til- lämpas även 12 d mom. andra och tredje styckena. Som framgår av avsnitt 9.3 höjdes lättnadssatsen genom SFS 1998:593 från till . var det citerade lagrummet åter föremål för ändring (prop. 1998/99:48, bet. 1998/99:SkU15, SFS 1999:201). Genom ändringen infördes 3:12-systemets s.k. utomståenderegel (avsnitt 7.4) även i lättnadssystemet. Anledningen härtill var följande. Vid beräkning av löneunderlaget enligt 3:12-reglerna skall aktivt verk- samma andelsägare tillämpa spärreglerna, dvs. den s.k. jämförelse- regeln och den s.k. takregeln. För att en sådan delägare skall få lägga löneunderlaget till anskaffningsutgiften för sina andelar måste han alltså själv ha tagit ut en viss lägsta lön. Enligt 3:12-regelsyste- met skall 3:12-reglerna emellertid inte tillämpas om den aktivt verksamma andelsägaren visar att andelar i företaget i betydande omfattning ägs av utomstående som har rätt till utdelning. Denna begränsning i spärreglernas tillämplighet gällde dock inte vid beräkning av löneunderlaget i lättnadsreglerna, vilket ansågs omoti- verat. Eftersom avsikten med lättnadsreglerna och 3:12-reglerna varit att dessa skulle ha motsvarande tillämpning infördes utomstå- enderegeln alltså även i lättnadsreglerna (3 § 1 b mom. första stycket SIL). Innebörden härav är att när utomståenderegeln är til- lämplig i lättnadssystemet är den det också i 3:12-systemet och vice versa (a. prop. s. 33). I 43 kap. 4 § tredje stycket IL nämns inte utomståenderegeln uttryckligen. Detta beror på att begreppet kvalificerad andel finns med i katalogen i 2 kap. 1 § IL (prop. 1999/2000:2 s. 512). Där hänvisas till 57 kap. 4–6 §§ IL. Utomståenderegeln regleras i 57 kap. 5 § IL. Lättnadsreglerna tillämpas även i fråga om kapitalvinst. Undantaget från skatteplikt gäller den del av den nominella kapitalvinsten som svarar mot sparad lättnad som kvarstår outnyttjad vid avyttrings- tillfället. I klargörande syfte försågs den ursprungliga lagtexten i 3 § 1 e mom. SIL med tillägget att sparad lättnad endast får utnyttjas i den mån den inte har utnyttjats vid utdelning på andelen. De vill- kor som gäller för att ett företags andelar skall vara lättnadskvalifi- cerade gäller endast vid beräkning av sparat lättnadsutrymme. Finns det kvarstående sparat lättnadsutrymme vid avyttringstillfäl- let får det utnyttjas även om företaget då äger exempelvis av aktierna i ett marknadsnoterat företag (prop. 1996/97:45 s. 58). Det bör noteras att sparat lättnadsutrymme endast kan undanta del av kapitalvinst från skatteplikt. Sparat lättnadsutrymme kan med andra ord aldrig skapa en kapitalförlust. Bestämmelsen om vad som gäller i fråga om kapitalvinst flyttades vid IL:s tillkomst till 43 kap. 8 §. Tillägget att sparad lättnad endast får utnyttjas i den mån den inte har utnyttjats vid utdelning på aktien ansågs överflödigt (prop. 1999/2000:2 s. 513 f.) och slopades därför. 9.5Verkan av en marknadsnotering Lagtekniskt har lättnadsreglerna utformats på så sätt att en andel är lättnadskvalificerad endast under förutsättning att företaget inte är marknadsnoterat. Rätten till lättnad går alltså förlorad om ande- larna i företaget noteras vilket i sin tur innebär en kostnad för del- ägaren. För att minska denna kostnad har i lättnadsregelsystemet införts en särskild tröghetsregel av följande innebörd. Om ett företag marknadsnoterar sina andelar eller andelar av visst slag efter utgången av får lättnaden behållas av från noteringstidpunkten. Denna övergångstid gäller bara för andelar som getts ut före tidpunkten för notering eller den tidigare tidpunkt då företaget inför en marknadsintroduktion, offentligt eller på annat sätt, till en vidare krets riktat inbjudan att förvärva andelar i företaget och för andelar som har förvärvats därefter med stöd av sådana andelar. Dessa andelar får därefter inte ha övergått till annan ägare på annat sätt än genom ett benefikt förvärv (prop. 1996/97:45 s. 33 och 58). Om andelarna således under tröghetspe- rioden övergår till en ny ägare genom köp, byte eller därmed jäm- förliga fång upphör andelarna att vara lättnadskvalificerade. För att begränsa lättnadsreglernas omfattning till den avsedda målgruppen av företag gäller tröghetsregeln inte för andelar i N företag som före tid- punkten för marknadsnoteringen tidigare varit marknads- noterat, och N företag som före tid- punkten för marknadsnoteringen varit dotterföretag till ett marknadsnoterat företag. I dessa fall förlorar andelarna alltså lättnadskvalifika- tionen i och med marknadsnoteringen. Det bör noteras att för att andelarna skall fortsätta att vara lätt- nadskvalificerade efter marknadsnotering krävs att de grundläg- gande villkoren för lättnadskvalifikation är uppfyllda (se avsnitt 9.2). Av naturliga skäl undantas då villkoret om att företaget inte får vara marknadsnoterat. För kvalificerade andelar infördes i andra stycket av övergångs- reglerna till SIL (SFS 1996:1611) en särskild bestämmelse för andelar i fåmansföretag som marknadsnoterats före utgången av . Dessa andelar omfattas inte av tröghetsregeln som endast reglerar vad som skall gälla vid marknadsnotering . Om således andelarna i ett fåmansföretag har marknadsnoterats före utgången av får lättnadsreglerna tillämpas längst till och med för utdelning och kapitalvinst på kvalificerade andelar. Om andelen upphör att vara kvalificerad får lättnadsreglerna inte längre tillämpas. Övergångsregeln omfattar således de fall då andelsinnehavet fortsätter att vara kvalificerat trots att fåmansföretaget har mark- nadsnoterats. Ett aktiebolag vars andelar är noterade vid en svensk börs räknas inte som fåmansföretag (56 kap. 3 § IL). Om mark- nadsnoteringen av ett aktiebolag sker på annat sätt än genom börs- notering och om förutsättningarna i övrigt är uppfyllda kommer bolaget att fortsätta vara ett fåmansföretag. Utdelning och kapital- vinst på kvalificerade andelar omfattas i sådana fall av lättnadsreg- lerna längst till och med men upphör om andelen är kvalificerad. Detsamma gäller andelar i fåmansföretag som inte är aktiebolag. Om marknadsnoteringen innebär att företaget upphör att vara fåmansföretag kan ett kvalificerat andelsinnehav på grund av karensregeln i 57 kap. 6 § IL (se avsnitt 7.3.5) fortsätta att vara kvalificerat under längst fem beskattningsår då företa- get upphörde att vara fåmansföretag. I detta fall innebär övergångs- regeln att lättnadsreglerna får tillämpas så länge aktien är kvalifice- rad, dvs. längst till och med . Till skillnad mot vad som gäller sparat lättnadsutrymme så länge företaget inte är noterat får sparat lättnadsutrymme som inte utnyttjats under den tioåriga tröghetsperioden läggas till anskaff- ningsutgifterna för andelen. Tillägget kommer då att påverka det resultat som skall redovisas vid en försäljning av andelen, oavsett om det är fråga om en kapitalvinst eller kapitalförlust (prop. 1996/97:45 s. 58). Reglerna om vad som gäller i samband med att ett företag mark- nadsnoteras infördes ursprungligen i 3 § 1 f mom. Reglerna finns numera i 43 kap. 9-10 §§ IL. Begränsningen till marknadsno- tering som skett efter utgången av har inte tagits med i IL utan framgår 4 kap. 67 § ILP. I avsnitt 8.2.4 har rättsfallet RÅ 1999 ref. 70 redovisats. I det målet fann Regeringsrätten att det sparade utdelningsutrymmet vid del- försäljning skall avräknas proportionellt mot den andel av aktiein- nehavet som har avyttrats. Eftersom de tekniska principerna för beräkning av gränsbelopp respektive lättnadsbelopp är desamma torde tolkningen bli densamma som i målet även med avseende på fördelning av sparat lättnadsutrymme i samband med delförsälj- ning. I avsnitt 8.3.4 har redogjorts för vad som gäller beträffande beräk- ning av gräns- och lättnadsbeloppen vid andelsbyten. För en full- ständig redovisning av bestämmelsen hänvisas till nämnda avsnitt. Av vad som sägs där framgår att anskaffningsutgiften för andelar som mottagits genom ett andelsbyte till den del det motsvaras av uppskovsbelopp inte får ligga till grund för beräkning av underlaget för gräns- eller lättnadsbelopp. En bestämmelse av denna innebörd fanns före IL:s tillkomst i 17 § . Den finns numera i 49 kap. 32 § IL. När det gäller beräkningen av lättnadsbeloppet på mottagna andelar vid andelsbyten hänvisas i 43 kap. 11 § IL till nämnda bestämmelser. Förslag: De bestämmelser – lättnadsreglerna – som medger en selektiv skattelättnad vid utdelning och kapitalvinst på andelar i onoterade andelar behålls. Möjligheten till ränteuppräkning av sparade lättnadsut- rymmen slopas. Om någon utdelning inte lämnats under beskattningsåret skall beräkningen av lättnadsbeloppet ske utifrån det omkost- nadsbelopp som skulle ha använts om andelen hade avyttrats vid beskattningsårets utgång. I avsnitt 8.2.7 har föreslagits nya alternativregler för beräk- ning av anskaffningsutgiften i 3:12-sammanhang. Dessa alter- nativregler föreslås slå igenom även i förevarande sammanhang. Detsamma gäller de i samma avsnitt föreslagna förändringarna av löneunderlagsreglerna. En bestämmelse införs som innebär att hänvisningen till de allmänna bestämmelserna om beräkning av anskaffningsutgiften – för andelar som efter marknadsnotering är lättnads- kvalificerade – inte innefattar den s.k. schablonregeln. Som framgår av det föregående var företagsskatteutred- ning starkt kritisk till införandet av en selektiv lättnad i dubbelbe- skattningen av inkomster i små och medelstora företag. Trots detta infördes med verkan års taxering bestämmelser som medger en sådan lättnad på ägarnivå. Skälen härtill var bl.a. önske- målet om att förändra strukturen i det svenska näringslivet, öka sysselsättningen i , öka de mindre företagens möjligheter att förbättra sin soliditet samt kanalisera det privata sparandet till dessa företag. Den enkelbeskattning på utdelningar som de s.k. lättnadsreg- lerna medger uppgår till (0,70 x 0,0494) av underlaget för lättnadsbelopp. Detta underlag är summan av omkostnadsbe- loppet, dvs. anskaffningsutgiften (den faktiska med eventuell indexuppräkning eller beräknad enligt alternativregel) för de onoterade andelarna och ett löneunderlag. I löneunderlaget får inte ingå löner till anställda som äger kvalificerade andelar och det får ingå i beräkningsunderlaget bara till den del det överstiger 10 prisbasbelopp (). För att löneunderlaget skall få ingå i underlaget för lättnadsbelopp ställs även krav på att deläga- rens lön – om han varit verksam i betydande omfattning i företaget – skall uppgå till visst belopp, nämligen det lägsta beloppet av 10 prisbasbelopp eller av lönen för den högst betalde anställde i företaget. Löneunderlaget kan aldrig överstiga 50 gånger delägarens egen lön. Lättnadsreglerna utformades i sin tid med utgångspunkt från 3:12-reglerna, dvs. det enkelbeskattade utrymmet bestäms på mot- svarande sätt som det kapitalinkomstbeskattade utrymmet. Utred- ningens förslag såvitt gäller det senare utrymmet (se kapitel 8) har därför betydelse även i förevarande sammanhang. Förslagen inne- bär i korthet att den bas som ligger till grund för beräkningar utökas, vilket även gynnar de mindre och nystartade företagen. Vidare innebär utredningens förslag i avsnitt 8.3.3 att nuvarande bestämmelse om hälftendelning mellan inkomstslagen tjänst respektive kapital av den del av en kapitalvinst som överstiger spa- rat utdelningsutrymme slopas. Om även lättnadsreglerna slopades skulle detta innebära en omotiverat skärpt beskattning. Det sagda innebär enligt utredningens uppfattning att lättnadsreglerna bör behållas. Tillämpningsområdet för lättnadsreglerna har redovisats i avsnitt 9.2. När det gäller regleringen av vilka andelar och vilka ägare som bör vara lättnadskvalificerade synes reglerna ha fått en ändamålsen- lig utformning. Någon förändring föreslås därför inte av dessa bestämmelser. I avsnitt 8.2.7 under rubriken utdelningssutrymme har föreslagits att möjligheten att lägga sparat utdelningsutrymme till underlaget för gränsbelopp skall slopas. Av samma skäl som där anförts föreslås här att möjligheten att lägga sparat lättnadsut- rymme till underlaget för lättnadsbelopp slopas. Utredningen har i avsnitt 8.2.7 under rubriken loppet – huvudregel föreslagit att lagtexten skall kompletteras med en bestämmelse om vilket omkostnadsbelopp som skall användas om någon utdelning inte lämnats under beskattningsåret, nämligen det omkostnadsbelopp som skulle ha använts om andelen hade avyttrats vid beskattningsårets utgång. En liknande bestämmelser bör införas med avseende på underlaget för lättnadsbelopp. Beträffande förslaget att slopa bestämmelserna om indexuppräk- ning för andelar förvärvade hänvisas till avsnitt 8.2.7 under . alternativregel föreslås slopad. Förslaget redovisas i avsnitt 8.2.7 under rubriken – alternativregel 1. Under rubriken av kapitalunderlaget i alternativregel 1 redovisas de närmare detaljerna för beräkning av det nya kapitalun- derlaget. I avsnitt 8.2.7 har utredningen föreslagit att ytterligare en alter- nativregel skall införas. Enligt denna skall normalavkastningen på samtliga andelar i ett företag bestämmas till ett belopp som mot- svarar hälften av prisbasbeloppet året före beskattningsåret. Detta schablonbelopp skall sedan fördelas till lika delar på andelarna i företaget. Eftersom syftet med att fullt ut samordna 3:12-reglerna och lättnadsreglerna är att åstadkomma förenklingar bör den aktu- ella alternativregeln även slå igenom i lättnadssammanhang. Detta kan ske genom att schablonbeloppet i lättnadssammanhang bestäms till av ett prisbasbelopp året före beskattningsåret fördelat med lika belopp på samtliga andelar i företaget. Detta innebär visserligen – på samma sätt som i normalavkastningssam- manhang (se avsnitt 8.7.2 under rubriken – alternativregel 2) – en viss överkompensation. De skäl som anförts för att godta överkompensationen i det sammanhanget gäller även i förevarande sammanhang. Resultatet av denna beräkning ger lätt- nadsbeloppet. I avsnitt 8.2.7 under rubriken – huvudregel har föreslagits att det införs en bestämmelse som innebär att hän- visningen till de allmänna bestämmelserna om beräkning av anskaffningsutgiften inte innefattar den s.k. schablonregeln. I sam- band med att onoterade andelar i ett företag marknadsnoteras behåller andelarna under vissa förutsättningar lättnadskvalifikatio- nen under övergångsperiod. Det är rimligt att den s.k. schablonre- geln inte får tillämpas vid beräkningen av anskaffningsutgiften för andelar med förlängd lättnadskvalifikation. Även i detta sammanhang föreslås därför att en bestämmelse införs av den aktu- ella innebörden. Utredningen har i avsnitt 8.2.7 under rubriken reglerna föreslagit omfattande förändringar av dessa regler. Här hänvisas till denna redovisning. 10Uppskov med beskattningen vid andelsbyten Vid skattereform infördes i den numera upphävda 27 § 4 mom. SIL den s.k. strukturregeln (prop. 1989/90:110, bet. 1989/90:SkU30, SFS 1990:651). Bestämmelserna innebar att beskattningen sköts upp när andelar avyttrats till ett bolag mot ersättning i form av andelar i det köpande bolaget. Den tekniska lösningen innebar att någon kapitalvinst inte ansågs uppkomma vid bytet och att de nya andelarna i stället övertog de avyttrade andel- arnas anskaffningsvärde, dvs. En eventuell kontantdel beskattades enligt allmänna regler vid tid- punkten för bytet. Var det fråga om byte av kvalificerade andelar i fåmansföretag måste dispens sökas. Dispens medgavs dock inte om någon del av vinsten till följd av 3:12-reglerna skulle tas upp som inkomst av tjänst. inträde i EG fick olika konsekvenser. En av konsekvenserna var att måste införliva vissa direktiv i den nationella rätten. På företagsbeskattningens område gällde det- ta bl.a. det s.k. fusionsdirektivet, 90/434/EEG. Av artikel 8.1 i fusionsdirektivet framgår att vid utbyte av aktier eller andelar får tilldelningen av aktier eller andelar i det förvär- vande bolaget till en delägare i det förvärvade bolaget i sig inte leda till beskattning av inkomst, vinst eller kapitalvinst hos denna del- ägare. Om en del av ersättningen utgår i pengar får dock denna del enligt punkt 4 samma artikel beskattas. Enligt artikel 8.2 första stycket skall medlemsstaterna göra till- lämpningen av punkt 1 beroende av att delägarna inte åsätter de mottagna aktierna eller andelarna ett skattemässigt värde som är högre än det som de utbytta värdepapperen hade före utbytet. Med skattemässigt värde avses enligt punktens tredje stycke det belopp med utgångspunkt från vilket en eventuell vinst Uppskov med beskattningen vid andelsbyten eller förlust beräknas vid beskattning av inkomst, vinst eller kapi- talvinst för en delägare i bolaget. Enligt artikel 8.2 andra stycket skall tillämpningen av punkten 1 inte hindra medlemsstaterna från att beskatta den vinst som upp- står vid senare överlåtelse av de mottagna värdepapperen på samma sätt som de beskattar vinster vid överlåtelse av de värdepapper som innehades före det i punkt 1 avsedda förvärvet. Den tekniska lösning som direktivet anvisar för att skjuta upp beskattningen är s.k. roll-over relief, dvs. Denna teknik innebär att den skattepliktiga kapitalvinsten först räknas fram när de mottagna andelarna avyttras. Vinsten kommer då automatiskt att innefatta även den värdeökning som skett på de bortbytta andelarna fram till tidpunkten för andelsbytet. Enligt artikel 249 i EG-fördraget är ett direktiv med avseende på det resultat som skall uppnås bindande för medlemsstaterna men det överlåts åt de nationella myndigheterna att bestämma form och tillvägagångssätt för genomförandet. Inför inträde infördes således såsom en implementering av fusionsdirektivet lagen (1994:1854) om inkomstbeskattningen vid gränsöverskridande omstruktureringar inom EG, IGOL, (prop. 1994/52:52, bet. 1994/95:SkU10). Inför valet av teknisk lösning för beskattning av aktuella andelsbyten anfördes bl.a. följande (a. prop. s. 37). Utredningen konstaterade att den lösning som används i nuvarande uppskovsregel i 27 § 4 mom. SIL, dvs. att de mottagna andelarna över- tar anskaffningsvärdet för de avyttrade andelarna, med hänsyn till olika komplikationer inte kunde användas. Utredningen hade följande för- slag. Det belopp eller, om flera inkomstslag berörs, de belopp som undgår beskattning vid andelsbytet beskattas vid avyttringen av veder- lagsandelarna vid sidan av den reguljära beskattningen på grund av denna avyttring. Detta sker genom att den ursprungliga reavinsten hänförs till det beskattningsår då vederlagsandelarna avyttras. Från de belopp som enligt allmänna regler skall tas upp som intäkt av närings- verksamhet (för bolag), kapital (fysiska personer) eller tjänst (i fråga om aktier i fåmansföretag) avräknas belopp som beskattats i resp. inkomstslag vid taxeringen för det beskattningsår då andelsbytet skedde på grund av att kontantvederlag utgått. Med denna lösning var det möjligt att låta såväl lageraktier som aktier som omfattas av 3 § 12 mom.