sou · GQB35d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Den som inte omfattas av sjuklönelagen har rätt till ersättning enligt lagen om allmän försäkring. De grupper som omfattas är arbetslösa, egenföretagare, uppdragstagare, vissa korttidsanställda och föräldra- och havandeskapslediga. I vissa situationer kan även studerande omfattas. Den som är beviljad rehabiliteringsersättning har också rätt till sjukpenning från den allmänna sjukförsäkringen om rehabiliteringen avbryts på grund av sjukdom. närmare precisera ansvarsfördelningen mellan försäkringskassorna och arbetsförmedlingarna avseende arbetslivsinriktad rehabilitering och återkommer med förslag i dessa frågor i sin slutrapport. Enligt lagen om allmän försäkring kan sjukpenning utgå om en för- säkrad är helt eller delvis arbetslös och anmäld som arbetssökande på arbetsförmedlingen och beredd att anta ett erbjudet arbete i en omfattning som motsvarar hans SGI. har föreslagit att arbetslöshets- kassorna skall utbetala sjuklön samt att ersättningsnivåerna i arbetslöshetsförsäkringen och sjukförsäkringen skall samordnas. RFV tillstyrker förslag att arbets- löshetskassorna bör stå för sjuklön men anser att frågan behöver belysas ytterligare. Vidare föreslår verket att arbetslöshetskassorna skall avisera så snart ett sjukfall beräknas fort- sätta även efter sjuklöneperioden. HpH har ingående studerat förutsättningarna för att få ersätt- ning från arbetslöshets- respektive sjukförsäkringen. HpH anser i princip att arbetsmarknadsmyndigheten kan och bör ha ett ansvar motsvarande anställdas arbetsgivare i samband med arbetslösas ohälsa samt att arbetslöshetsförsäkringen skall svara för inkomst- bortfallsersättningen vid arbetslösas sjukskrivning. HpH finner dock att sådana förändringar får långtgående konsekvenser varför frågan behöver penetreras ytterligare. HpH kommer vidare att närmare överväga ansvarsfördelningen avseende arbetslivsinriktad rehabilitering och återkommer med förslag i dessa frågor i sin slut- rapport. sjukförsäkringsavgiften skall beräknas med ett högre tal på löner till anställda som inte omfattas av sjuklönelagen. Avgiftsskillnaden skall spegla den uppskattade faktiska skillnaden i sjukförsäkringens kostnader. Den som inte uppfyller kvalifikationstiden enligt sjuklönelagen, dvs. är anställd än en månad och inte återanställd har rätt till sjukpenning enligt lagen om allmän försäkring . För att få ersättning skall den försäkrade kunna uppge hur han skulle ha arbetat. HpH har noterat att egenföretagarnas sjukförsäkringsavgift är differentierad med hänsyn till vald karens. är avgifterna fastställda till . Avgiften sänks till vid val av 3 dagars karenstid och till vid val av 30 dagars karenstid. HpH konstaterar att sjukförsäkringens kostnader för ersätt- ningsberättigade anställda personer som inte omfattas av sjuklöne- lagen enligt ovan, kan bli väsentligt högre än för andra anställda eftersom arbetsgivare som utnyttjar sådana anställningsformer inte betalar sjuklön och inte heller har kostnader för rehabilitering. HpH anser det mot den bakgrunden rimligt att sjukförsäkrings- avgiften för korttidsanställd personal anpassas till den högre risk försäkringen bär för denna grupp. HpH föreslår därför att sjukförsäkringsavgiften skall beräknas med ett högre tal på löner till anställda som inte omfattas av sjuk- lönelagen. Avgiftsskillnaden skall spegla den uppskattade faktiska skillnaden i sjukförsäkringens kostnader. 6.13 Ett höjt ersättningstak i sjukförsäkringen taket för sjukpenninggrundande inkomst höjs från 7,5 till 10 pris- basbelopp. HpH anser att en allmän, offentlig försäkring måste utformas så att flertalet försäkrade kan inrymmas under taket. Försäkringens legitimitet kommer annars att urholkas. ansåg att en allmän sjukförsäkring måste utformas så att flertalet försäkrade kan inrymmas under taket och att ersättningsnivån ger ett tillräckligt skydd. Med nuvarande inkomstutveckling kommer hälften av den heltids- arbetande befolkningen att ha en inkomst över taket. Försäkringens legitimitet kommer därmed att urholkas. Utredningen föreslår därför att taket för beräkning av ersättning från sjukförsäkringen höjs till 10 prisbasbelopp, motsvarande . av de försäkrade skulle med en sådan förändring inr ymmas under taket. Utred- ningen uppskattar att en höjning av taket skulle innebära ca 600– i ökade utbetalningar från sjukförsäkringen. Därtill kommer ökade betalningar från föräldraförsäkringen. Dessa kan uppskattas till ca . Sjukförsäkringsutred- ningen föreslog att taket för ersättning från sjukförsäkringen skulle höjas till 10 prisbasbelopp. HpH konstaterar att frågan om en höjning av ersättningstaket i sjuk-försäkringen varit föremål för en omfattande debatt men att beslut skjutits . HpH anser att höjning av ersättningstaket är så angelägen och så nödvändig för försäkringens legitimitet att ett beslut om en höjning till 10 prisbasbelopp bör fattas . oregeringen uppdrar åt och Arbets- marknadsverket att, i nära samarbete med berörda lokala myndigheter, påbörja en utvecklad samverkan rörande en arbetslivsinriktad rehabilitering i hela landet samt att omgående och på minst tre platser i landet utforma en projektbeskrivning för en pilotverksamhet avseende effektivare rehabilitering. oregeringen fattar beslut om tilldelning av medel för pilotverksamheten så att arbetet kan inledas . Olika utredningar och analyser har samfällt noterat att det före- ligger stora brister i organisationen av den nuvarande rehabili- teringsverksamheten. resurser har minskat som behoven har ökat. Nuvarande principer om budget- tak medför att många försäkringskassor får slut på medel för reha- bilitering långt innan verksamhetsåret är till ända. Resultatet är att de långa, ofta ur rehabiliteringssynpunkt passiva sjukskrivningarna ökat och att sjuk-skrivningsperioderna förlängts. HpH och tidigare utredningar har också noterat att avgränsningen har varit otydlig och att samverkan inte fungerat tillfredställande. I olika sam- verkansprojekt (SOCSAM, FINSAM, Värmlandsmodellen etc.) har bedrivits försök med samverkan där också kommuner och landsting deltagit. Dock har inte alltid båda de statliga myndigheter som hanterar rehabilitering Riksförsäkrings- verket (RFV) och () deltagit. HpH menar att nu måste ett antal konkreta slutsatser dras och goda erfarenheter spridas i hela landet. Nya försök riskerar att snarare att bromsa upp utvecklingen. HpH förslår därför att RFV och AMS får i uppdrag att initiera och genomföra en integrerad samverkan när det gäller arbetslivsriktad rehabilitering i hela landet. Detta kan ske inom ramen för nuvarande resurstilldelning. Syftet skall vara att bryta och förhindra uppkomsten av långa, passiva sjukskrivningar. I den ekonomiskpolitiska vårpropositionen aviserar regeringen ett förslag om att avsätta 100 miljoner för en försöksverksamhet i syfte att finna former för att motverka långtidssjukskrivningar. HpH anser att dessa medel bör användas till att via pilotverksam- het förstärka samverkan mellan lokala Försäkringskassor och Arbetsförmedlingar. Denna pilotverksamhet bör ha som syfte att ligga före och utveckla metoder och arbetssätt som sedan konti- nuerligt kan introduceras i övriga delar av landet. Dessa särskilda medel bör inte förenas med några särskilda villkor för hur de får användas. Den centrala styrgrupp som etableras, där verksled- ningarna i RFV och AMS bör ingå, bör ha frihet att pröva nya metoder i rehabiliteringsarbetet och finansiera kostnader av olika slag med dessa medel. De av regeringen i vårpropositionen anvisade medlen bör således inte användas för något nytt samverkansför sök. Snarare bör de användas för att ta ett första steg mot en mer effektiv organisation i syfte att nå det övergripande målet om fler människor i arbete. Viktigt är att välfungerande och individanpassade rehabiliterings- åtgärder sätts in . Lika viktigt är att rehabiliteringsåtgärderna baseras på försäkringsmedicinska utredningar och rehabiliterings- utredningar som håller hög kvalitet. Försöket kan delas i två delar. Den första delen syftar till att utveckla arbetsmetoder hos för- säkringskassan för att i tidigt skede bedöma den enskildes arbets- förmåga och eventuella rehabiliteringsbehov. Underlag från arbets- givaren är till hjälp i dessa bedömningar. Inom försöket bör därför bedömningsfunktion förstärkas. I många fall handlar det dock om komplicerade diagnosbilder där det inte kan förväntas att en enskild försäkringsläkare kan ha tillräckligt bred kompetens för de erforderliga bedömningarna. I dessa fall är underlag från ett team av specialister nödvändigt. Inom försöket bör således prövas arbetsmetoder som baseras på i ett tidigt skede gjorda teambedömningar. Den andra delen av projektet bör inriktads på att finna bättre metoder för aktiv rehabilitering, där arbetslinjen står i förgrunden. Detta förutsätter att arbetsförmedlingens resurser och kontaktnät med arbetsmarkanden kan användas i samverkan med försäkrings- kassan. De engelska där försäkringskassa och arbetsförmedling arbetar integrerat kan stå som förebild. I en första etapp bör därför framför allt en samordnad rehabiliteringsorgani- sation mellan försäkringskassa och arbetsförmedling utvecklas. Försäkringskassa och arbetsförmedling bör utveckla gemensamma riktlinjer och mål, gemensamma utgångspunkter för bedömningar i de enskilda fallen och i förväg fastställa en ordning för hur beslut om rehabiliteringsinsatser ska komma till stånd och verkställas. På varje plats bör en gemensam berednings- och beslutsgrupp tillskapas. Detta bör kunna ske utan ändringar av nuvarande ansvars och beslutskompetenser. Berörda lokala myndigheter budgeterar i förväg resurser för samarbetet som beslutsgruppen disponerar. HpH menar att en sådan samverkan bör ske i hela landet inom ramen för nuvarande resurstilldelning och att RFV:s och AMV:s ledningar ingår i gemensam styrgrupp för detta arbete. HpH har under sitt arbete initierat en dialog mellan och i syfte att förbereda sådana insatser. Syftet med försöksverksamheten bör vara att: ogenom nya metoder och flexiblare regler finna nya och effekti- vare former för sjukskrivningsprocessen och den medicinska och arbetslivsinriktade rehabiliteringen. o finna en effektiv organisation för denna verksamhet. Pilotprojekten bör omfatta hela ohälsoområdet (dvs. såväl nya som gamla fall) på minst tre utvalda platser i landet. Projekt- kontoren bemannas med resurser från i huvudsak försäkringskassa och arbetsmarknadsmyndighet. I projekten bör också tas tillvara erfarenheter av samverkansprojekt såsom SOCSAM, FINSAM, FRISAM, Värmlandsmodellen etc.. Detta innebär att de tillförda medlen bör kunna få disponeras så fritt som möjligt. Använd- ningen bör i princips styras försäkringsmässigt, dvs. användas för sådana insatser som ger effekt i form av minskad lång sjukskriv- ning. Berörda lokala myndigheter förutsätts budgetera medel för att täcka ordinarie löne- och administrationskostnader liksom övriga medel som lokalt används för förebyggande och rehabilite- rande verksamhet. HpH föreslår att regeringen ger och i uppdrag att, i nära samarbete med berörda lokala myndigheter, omgående och på minst tre platser i landet förbereda pilotprojekt. En projektbeskrivning bör var klar senaste och regeringen bör med denna projekt- beskrivning som grund fatta beslut om tilldelning av medel för projektet så att arbetet kan inledas . 6.15 Ersättning till sjukvården för läkarutlåtanden sjukförsäkringens ersättningar till sjukvården avseende av försäk- ringskassa begärda läkarintyg och andra medicinska underlag görs prestationsbaserad och sker direkt mellan berörd kassa och sjuk- Ersättningarna till den offentliga sjukvården för läkarintyg och andra medicinska underlag sker schablonmässigt och utan koppling till utförda prestationer. inte mellan berörda sjukvårdsenheter (eller är helt okända). följd av detta har blivit att uppgiften i många fall av ekonomiska skäl prioriteras mycket lågt med långa väntetider som följd. förhållande kan förlänga och fördyra sjukfallen till men för såväl individ som försäkring. HpH föreslår mot bakgrund av ovanstående att sjukförsäk- ringens ersättningar till sjukvården avseende av försäkringskassa begärda läkarintyg och andra medicinska underlag görs presta- tionsbaserad och sker direkt mellan berörd kassa och sjukvårds- De direkta ersättningarna förutsätts kunna hanteras på ett administrativt effektivt sätt. T.ex. bör en prislista motsvarande den som av RFV framtagits för den privata sjukvården kunna fast- HpH avser att återkomma med en diskussion rörande andra typer av schablonmässiga ersättningar som utgår till sjukvården i form av t.ex. Dagmarmedel. Enligt kommittéförordningen (1998:1474) § 15 skall utredningen analysera och ange vilka konsekvenser förslagen får för olika verk- samheter i samhället. Vilka konsekvenser får förslagen för den kommunala självstyrelsen, för brottsligheten, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbets- förutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt, för jäm- ställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheten att nå de integrationspolitiska målen? Utredningen bedömer att förslagen inte har någon påverkan på den kommunala självstyrelsen. Däremot påverkas som Sjukförsäk- ringsutredningen S 1999:09 tidigare redovisat, kommunerna såsom arbetsgivare av förslaget om en förlängd sjuklöneperiod i den mån de inte förmår sänka den höga sjukfrånvaron. Utredningen anser beträffande brottsligheten att förslagen inte har någon negativ påverkan vare sig för brottsligheten eller för brottsförebyggande arbete. Utredningens förslag kommer att innebära förbättrade möjlig- heter för sysselsättning genom att framförallt rehabiliteringsarbetet effektiviseras. Offentlig service i olika delar av landet påverkas inte av förslagen. Små företag får förbättrade villkor med sänkt sjukför- säkringsavgift och ett generellt högriskskydd. En utförlig kon- sekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor redovisas i bilaga 8. Utredningen har iakttagit stora skillnader i sjukfrånvaro mellan kvinnor och män. Utredningens bedömning är att förslagen leder till ökad jämställdhet mellan kvinnor och män genom att kvinnornas arbetsmiljö uppmärksammas och förbättras. Utredningens bedömning är att möjligheter att nå de integrations- politiska målen inte påverkas av utredningens förslag. Utredningens förslag att regeringen skall uppdra åt RFV att utveckla och produktionssätta ett system för uppföljning och redovisning inklu- derar registrering av uppgift om diagnos och intygsskrivande läkare. Detta skulle kunna uppfattas som ett hot mot den personliga integriteten. Motsvarande uppgifter finns registrerade i förtidspensions/sjukbidragsregistret. Utredningen har inte kunna finna att dessa uppgifter missbrukats. Utredningen förutsätter också, att dagens tekniska förutsättningar, möjliggör att dessa upp- gifter kan föras utan att den personliga integriteten kan ifrågasättas. Vissa av HpH:s förslag har relativt begränsad eller ingen effekt på statens budget. Dit hör förslaget om att regeringen skall fastställa tydliga mål/visioner för andelen människor arbete liksom förslagen om förbättrad årsredovisning, ökat arbetsgivaransvar och ett förbättrat rehabiliteringsunderlag. Kostnaden för den föreslagna permanenta analysgruppen, som beräknas till , bör finansieras genom neddragning av nuvarande kommittéanslag och den ökade forsk- ningen och utbildning av läkare i försäkringsmedicin kan finansieras genom omdisponeringar inom ramen för ordinarie anslag. Förslagen om förseningsavgift och särskild arbetsgivaravgift för korttidsanställda ökar statens intäkter något. Det föreslagna stödet för en informationskampanj där arbets- marknadens parter tar ett huvudansvar bör finansieras genom att anslaget för löpande utbetalning av sjukpenning minskas. Det torde i hög grad vara realistiskt att en sådan kampanj leder till minskade utbetalningar av sjukpenning. Införandet av en förlängd sjuklöneperiod minskar försäkrings- kassans administrativa kostnader. beräknade besparingen till . Det därigenom ökade utrymmet bör dock kassorna få behålla för att användas till förstärkning av resurserna för rehabilitering och före- byggande verksamhet. Därigenom uppstår inga konsekvenser för statens budget. Högkostnadsskyddet för små företag beräknas kosta ca . HpH anser att dessa kostnader kan finansieras genom de dynamiska effekter som uppstår genom det föreslagna åtgärdspaketet. En minskad ökningstakt där antalet sjukpenning- dagar minskar ger besparingar på mer än . HpH vill på nytt understryka att införandet av ett hög- kostnadsskydd för mindre företag är en nödvändig och angelägen förtroendeskapande åtgärd som kan ge grund för andra mer struk- turella insatser. Förslaget om pilotverksamhet finansieras i särskild ordning enligt vad som sägs i vårpropositionen. Förslaget om ett höjt tak för sjukpenning liksom förslaget om särskilda insatser för de långtidssjukskrivna kan endast genomföras efter ett politiskt beslut där regering och riksdag tar ställning till om dessa insatser skall prioriteras gentemot andra angelägna om- råden. HpH anser att en sådan prioritering är nödvändig för att upprätthålla ett förtroende för ett allmänt och generellt sjukför- säkringssystem. 9.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 3 kap. 2 § I andra stycket har inkomstgränsen för sjukpenninggrundande inkomst höjts till tio gånger prisbasbeloppet. 3 kap. 3 a § Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om tidsbegränsning av sjukpenning. Huvudbestämmelsen om tidsbegränsning av sjukpenningför- månen finns i första stycket. Den innebär att sjukpenning lämnas för av en sjukperiod. Vad som avses med sjuk- period anges i 3 kap. 4 § andra stycket. I en sjukperiod ingår sjukfrånvaro under vilken den försäkrade har erhållit sjukpenning, sjuklön eller rehabiliteringspenning. I andra stycket har intagits en spärregel för att motverka att en försäkrad skall kunna kringgå bestämmelsen i första stycket genom att friskskriva sig under viss innan sjukperioden har varat . Bestämmelsen i andra stycket blir tillämplig på den som () haft sjukperioder som tillsammans omfattar . Om ett uppehåll mellan sjukperioden har varat skall tiden inte beaktas. Hinder mot att lämna sjukpenning enligt denna bestämmelse skall gälla till dess att har gått sedan sjuk-perioden avslutades. Enligt bestämmelserna i tredje stycket kan sjukpenning lämnas även än som medges enligt första och andra stycket, om det föreligger särskilda skäl för det. Detta förutsätter att det förutom att grundvillkoret i 3 kap. 7 § om att arbetsförmågan är nedsatt på grund av sjukdom skall finnas något ytterligare skäl för att sjukpenning skall kunna lämnas . Vad som avses med särskilda skäl har behandlats ovan i avsnitt 6.11. 3 kap. 8 a § Bestämmelserna i första stycket upphävs. Det skall inte längre vara obligatoriskt för att göra en fördjupad bedöm- ning . Skälen härför har tidigare utvecklats i avsnitt 6.10. Som en konsekvens av detta slopas i andra stycket hänvisningen till nuvarande första stycket. I stället anges uttryck- ligen under vilka omständigheter får begära att den försäkrade genomgår utredning angående det medicinska till- ståndet, arbetsförmågan och behovet av och möjligheterna till rehabilitering. Så får ske, om det är nödvändigt för att kunna be- döma i vilken mån den försäkrades arbetsförmåga är nedsatt på grund av sjukdom samt om rehabilitering eller ytter- ligare utredningsåtgärder är erforderliga. 22 kap. 3 § I första stycket införs ett villkor om att den försäkrades syssel- sättning skall ha en viss omfattning för att arbetsgivaren i före- kommande fall skall vara skyldig att klarlägga rehabiliterings- behovet. Kravet på en viss omfattning av sysselsättningen uttrycks genom ett krav på viss lägsta nivå på den inkomst den försäkrade uppbär från den aktuella arbetsgivaren. Understiger denna inkomst på månadsbasis av prisbasbeloppet, är arbetsgivaren inte skyldig att klarlägga ett eventuellt rehabiliteringsbehov hos den försäkrade. Arbetsgivaren är i nämnda fall heller inte skyldig att upprätta något rehabiliteringsunderlag enligt andra stycket i denna paragraf. Detta kan bl.a. gälla när en fysisk person i begränsad om- fattning anlitar en person för sysslor av privat natur, t.ex. barnpass- ning eller trädgårdsarbete. Bestämmelserna i andra stycket om en arbetsgivares skyldighet att påbörja en rehabiliteringsutredning ändras till att avse rehabili- Vad ett rehabiliteringsunderlag skall innehålla anges i 4 a §. En arbetsgivare skall påbörja att upprätta ett rehabili- teringsunderlag i samma situationer som rehabiliteringsutredning skall påbörjas enligt nuvarande bestämmelser. Till skillnad från vad som gäller beträffande den nuvarande rehabiliteringsutredningen blir det obligatoriskt för en arbetsgivare att påbörja att upprätta ett rehabiliteringsunderlag i de situationer som anges i bestämmelsen. Villkoret att det inte framstår som obehövligt slopas. Bestämmelserna i tredje stycket ändras delvis som en konsekvens av att rehabiliteringsutredning ersätts att rehabiliteringsunderlag. Vidare ändras de tidsfrister inom vilka rehabiliteringsunderlaget skall lämnas till . Rehabiliteringsunderlag som skall upprättas på grund av den för- säkrades sjukfrånvaro överstiger skall lämnas till för- säkringskassan med arbetsgivaren gör anmälan enligt 12 § första stycket SjLL om att ett sjukfall fortsätter efter sjuklöne- periodens utgång. Detta innebär att i nämnda situation skall un- derlaget lämnas senast efter det att den försäkrade gjorde sjukanmälan. Upphör sjukfallet senast vid sjuklöne- periodens utgång, behöver rehabiliteringsunderlaget inte lämnas till . Beträffande rehabiliteringsunderlag som upprättas på grund av upprepad sjukfrånvaro eller på begäran av den försäkrade ändras tiden för att överlämna materialet . I fjärde och femte styckena har gjorts konsekvensändringar med anledning av att rehabiliteringsutredning ersätts av ett rehabili- teringsunderlag. Vidare slopas nuvarande sjätte stycket som en konsekvens av att den rehabiliteringsutredning som arbetsgivaren svarar för ersätts med ett rehabiliteringsunderlag som upprättas av arbetsgiva- ren. Oavsett om det har inkommit något sådant underlag åligger det att tillse att det finns någon utredning att lägga till grund för rehabiliteringsplanen. Det finns dock inte skäl för att ha en bestämmelse om att skall kunna överta ansvaret för rehabiliteringsunderlaget eller utredningen. För övrigt skall det enligt 22 kap. 4 b § tas ut en förseningsavgift om rehabiliteringsunderlag inte har lämnas inom föreskriven tid. 22 kap. 4 a § Paragrafen är ny. I denna införs bestämmelser om vad ett rehabili- teringsunderlag skall innehålla. Frågan om vad som skall ingå i ett rehabiliteringsunderlag behandlas närmare i avsnitt 6.6. I första stycket anges de omständigheter och frågeställningar som skall ingå i ett rehabiliteringsunderlag. Underlaget skall inne- hålla de uppgifter som behövs för att man skall kunna bedöma om och i vilken omfattning den försäkrade är i behov av rehabili- teringsåtgärder för att kunna återgå i arbete. Andra stycket innehåller bl.a. en föreskrift om att den anställdes uppfattning i frågan om rehabilitering skall redovisas i underlaget. Därmed avses den anställdes uppfattning som situationen som helhet, dvs. bl.a. om samspelet mellan sjukdom och arbetsför- hållanden samt rehabiliteringsbehovet och möjligheterna till åter- gång i arbete. I den mån arbetsgivare och den anställde gör samma bedömning behöver den anställdes uppfattning inte utvecklas särskilt. Är det med hänsyn till sjukdomstillståndet och arbetsförhållan- dena uppenbart att det inte behövs någon rehabiliteringsåtgärd för att den anställde skall kunna återgå i arbete, kan underlaget göras mer kortfattat. Det skall dock innehålla de uppgifter som ligger till grund för bedömningen att rehabilitering inte behövs.