sou · GQB377 · 2003-01-01 00:00:00 — Även om skall ses som en statlig myndighet går det inte att bortse från att utformning är okonventionell och saknar egentlig motsvarighet i . Ett särskilt problem vid jämförelse med andra statliga förvaltningsmyndigheter är att beslutsnivåerna inte överens- stämmer med andra myndigheters. Det är i sig som är myndigheten som tinget också är myndighetens högsta beslutande organ, dvs. motsvarar styrelsen i andra myndigheter. Styrelsen för skall huvudsakligen bereda och yttra sig i ärenden som skall handläggas av , handha den ekonomiska förvaltningen och verkställa beslut. Dess uppgifter framgår dels av sametingslagen, dels av förordningen (1993:327) med instruktion för . De är närmast att jämföra med vad en myndighetschef gör i andra myndigheter. Något som komplicerar saken ytterligare är att styrelsen är ett beredningsorgan till den folkvalda delen. I lagen har det inte närmare reglerats hur styrelsen skall utses. Detta, liksom hur styrelsens ordförande skall utses, har lämnats till tinget att besluta. I lagen står det endast att bland tingets ledamöter skall utse en styrelse som skall bestå av sju ledamöter och lika många ersättare som skall sköta den löpande verksamheten. Under första mandatperiod var styrel- sen proportionell medan plenum vid det konstituerande mötet beslutade att tinget skulle ha en majoritetsstyrelse. Frågan om hur val av styrelse skall gå till har emellertid utretts inom . Under innevarande mandatperiod har det förekommit kritik från såväl sametingspolitiker som allmänheten mot styrelse, ordförande och presidium. Kritiken beror bl.a. på det parlamen- tariska läget, som förändrats . Kritik har riktats mot styrelsens och plenums arbetsformer. Krav på såväl avgång som misstroendeförklaring och extra val har framställts. Varken sametingslagen eller instruktionen ger några entydiga svar på hur sådana frågor skall hanteras. I sametingslagen finns närmare reglerat hur val till skall ske. Det finns inga spärrar mot småpartier och det krävs endast tre personer för att registrera ett parti. Detta har bidragit till att 31 ledamöter representerar tio partier. De tre minsta partierna har endast ett mandat vardera. Vid det senaste valet till deltog endast ca 3 700 personer av ca 5 900 som tagits upp i röstlängden. Någon analys av det låga valdeltagandet har ännu inte gjorts men anser att bl.a. det brevröstningsförfarande som föreskrivs i sametingslagen är en bidragande orsak. En annan orsak kan vara tidpunkten för valet. Av inte minst hanteringsmässiga och ekonomiska skäl utgör hela landet en valkrets vid val till . Det kan emellertid finnas skäl att utvärdera behovet av ändring också här. ledamöter har vid upprepade tillfällen påtalat bristen på ekonomiska resurser för att bedriva partipolitisk verksamhet mellan valen och för att möjliggöra en kontinuerlig kontakt med väljarna. Mot bakgrund av de senaste årens utveckling i och de här beskrivna förhållandena, finns det ett behov av att tillkalla en utredare med uppgift att göra en översyn av organisation och de dubbla rollerna som folkvalt organ och myndighet. De huvudsakliga utgångspunkterna för utredarens arbete skall vara att samerna skall ha ett representativt folkvalt organ och att samerna har folkrättsligt stöd för att själva få bestämma över sin kulturella utveckling. Detta förutsätter en viss grad av självstyre och ett organ där denna rätt kan utövas. En annan utgångspunkt är att det i kontakten med myndigheter och politiska organ främjar demokratin om samerna företräds av ett direktvalt organ. Myndigheter och politiska organ kan därigenom utgå från att de besked de får från är representativa. Med dessa utgångspunkter skall utredaren analysera nuvarande organisation. Utredaren skall överväga och lämna förslag till erforderliga förändringar i såväl sametingslagen som för- ordningen med instruktion för . Utredaren skall vidare undersöka om det krävs en tydligare skillnad än mellan olika roller som folkvalt organ och statlig myndighet. Om så är fallet skall utredaren komma med förslag till hur en förändrad organisation kan se ut och vilka upp- gifter som skall utföras av myndigheten respektive det folkvalda organet. (dir. 1997:102) har bl.a. i uppdrag att utreda vilka uppgifter som i fortsättningen skall vara myndighetsuppgifter avseende rennäringen samt överväga vilka av dessa som kan tas över av . Utredaren skall i denna del samråda med . Om utredaren skulle uppmärksamma att även andra myndighetsuppgifter bör flyttas över till eller att tingets nuvarande uppgifter behöver förtydligas eller förändras får förslag lämnas även i dessa avseenden. skall enligt sametingslagen medverka i samhälls- planeringen. anser att man i flera fall inte beretts tillfälle att yttra sig i ärenden som rör samerna och som handläggs av andra myndigheter. Utredaren skall utreda och vid behov lämna förslag till hur medverkan i samhällsplanering ytterligare kan förstärkas. Utredaren skall även utvärdera behovet av att författningsreglera tingets arbetsformer, t.ex. ordförandens roll i plenum, miss- troendeförklaring och behandlingen av motioner. Finner utredaren att det finns behov av författningsreglering skall sådana förslag lämnas. Utredaren skall också göra en översyn av valbestämmelserna i sametingslagen i syfte att förenkla röstningsförfarandet och därmed öka valdeltagandet i kommande sametingsval. Utredaren skall också överväga och om det behövs lämna förslag till en indelning i flera valdistrikt, en annan tidpunkt för valet till , procentspärr och en ökning av det antal personer som krävs för att registrera ett parti, möjlighet till extra val samt ändrade former för partistöd. Utredaren skall beakta förhållandena i och bl.a. dessa båda länders sameting och deras förhållande till andra myndigheter. Utredaren skall vidare inhämta synpunkter från företrädare för berörda myndigheter, framförallt och dess valnämnd. Utredaren skall också beakta att genusperspektivet genomsyrar hela verksamhet. Utredaren får vidare föreslå lösningar på problem utanför det egentliga uppdraget, om sådana uppmärksammas under arbetets gång. De ekonomiska konsekvenserna av åtgärder och förslag skall redovisas. Förslag till finansiering skall vid behov lämnas. Utredaren skall redovisa uppdraget till regeringen . Som framgått av kapitel 6 är det utredningens hypotes att det inte längre skulle vara nödvändigt att är en myndighet och att det därmed skulle finnas ett utrymme för att ompröva detta. Som vidare anförts i kapitel 6 är det också utredningens slutsats att antingen måste vara en myndighet eller också bör det frikopplas från staten och tillerkännas ett visst självstyre. Det som i så fall skulle kunna övervägas är att tillerkänna samerna en kulturell autonomi på sätt som skett i . Vi har försökt utröna hur i skulle kunna organiseras och vilka effekter som skulle uppstå om samerna på samma sätt som samerna i tillerkändes kulturell autonomi. Detta kapitel kommer fortsättningsvis att behandla denna fråga. skulle då i sin helhet inte vara en myndighet under regeringen utan ett eget offentligrättsligt objekt. Eftersom dock samerna endast har rätt till kulturell autonomi skulle självstyret begränsas till kulturella frågor. Det skulle förutsätta en ändring i regeringsformen, eftersom alla offentligrättsliga objekt bör passa in i regeringsformens systematik. Det innebär att antingen måste vara en myndighet under regeringen, eller särregleras i rege- ringsformen. Hur en sådan lagstiftning skulle se ut är svårt att förutse. En jämförelse med den finska lagstiftningen ger vid handen att det exempelvis skulle kunna bli fråga om följande: Samerna har kulturell autonomi enligt vad som bestäms i lag. En lag skulle därefter ange och begränsa uppgifter. I jäm- förs självstyre med det kommunala självstyret. Det skall här beaktas att det föreligger det en skillnad jämfört med det svenska grundlagsskyddet för det kommunala självstyret. I är inte bara det kommunala självstyret grundlagsfäst utan i 1:7 RF anges också att beslutanderätten i kommunerna utövas av valda församlingar. I den finska grundlagen nämns dock inte själva Same- tinget. Det innebär en skillnad. En vidare skillnad är som nedan kommer att framgå att saknar en beskattningsrätt. En fråga är vilka konsekvenser en sådan ordning skulle få dels med hänsyn till politiska verksamhet, dels med hänsyn till myndighetsutövning. Konsekvenser med hänsyn till politiska verksamhet För det första skulle detta innebära att regeringens direktivrätt över skulle försvinna. plenum skulle i stället ha ett eget ansvar för sina politiska beslut. Det skulle därmed vara fråga om ett reellt självstyre, men endast i begränsade frågor som angavs i lag. Det skulle även vara möjligt att lagstiftningsvägen förändra dessa uppgifter. Det skulle innebära att det skulle bli riks- dagen och inte regeringen som skulle bestämma över . Konsekvenser med hänsyn till myndighetsutövning har mycket begränsade uppgifter. Rennärings- politiska kommittén har dock med förutsättning att kommer att vara välfungerande föreslagit att övertar några myndighetsuppgifter från och . För samtliga frågor utom när det gäller medlemskap i samebyn har kommittén föreslagit att besluten kan överklagas till länsrätt/kammarrätt och regeringsrätt. När det gäller frågan om medlemskap i sameby skulle utgöra slutlig instans. Om erhöll självstyre och det organiserades efter en modell skulle det vara nämnder under plenum som hade att med lagstöd att avgöra enskilda ärenden. Beslut som kommunerna fattar med stöd av speciallagstiftning kan överklagas genom förvaltningsbesvär. En farhåga skulle kunna vara att med ett utökat självstyre skulle skulle kunna poli- tisera sin myndighetsutövning och att det svenska samhället skulle förlora kontrollen över frågorna. En motvikt skulle vara att de konkreta frågorna skulle vara reglerade i lag med möjlighet att anföra förvaltningsbesvär. Utredningens preliminära slutsats skulle vara att förändringen inte skulle behöva påverka myndighetsutövningen i sak i nämnvärd utsträckning. Även om förblir en myndighet får rege- ringen enligt RF 11:7 inte påverka myndighetsutövningen. Det skulle innebära att regeringens direktivrätt i första hand har bety- delse för den politiska verksamheten och vara betydelselös för myndighetsutövningen. Till utredningen har framställts följande preliminära invändningar: är till sin natur till övervägande del en myndighet och inte ett självständigt organ. Till skillnad från kommunerna saknar det beskattningsrätt. Det eventuella självstyret skulle vidare i motsats till kommunerna inte omfatta ett visst begränsat geo- grafiskt område. Dessa skillnader medför att det inte är lämpligt eller ens möjligt att ge ett grundlagsfäst självstyre. En fråga är då om dessa invändningar är riktiga. En första fråga är förstås den politiska frågan om till sin natur är en myndighet eller ett självständigt organ. Nästa fråga är om ett själv- styre nödvändigtvis förutsätter ett begränsat geografiskt område och en beskattningsrätt. Begränsat geografiskt område och beskattningsrätten I ett internationellt perspektiv finns det exempel på självstyre som inte motsvaras av ett begränsat geografiskt område. Som framgått är förstås i ett exempel. Utredningen vill vidare hänvisa till den utredning det finska gjort i denna fråga och som finns redovisat i kapitel 4. På uppdrag av i har vidare . undersökt det samiska självbestämmanderätten ur ett folkrättsligt perspektiv. . har varit utsände till (FN) och har också varit anställd vid FN:s sekretariat , där han sysslat med urfolksrätt. Han är anställd på i . Han försöker i sin promemoria dels ta ställning till om samerna överhuvudtaget har en självbestämmanderätt och dels undersöka denna självbestämmanderättens innehåll och försöka ange hur den skulle kunna genomföras. Enligt vår uppfattning är den första frågan om samerna överhuvudtaget har rätt till självbestämmande- rätt överspelad, eftersom regeringen ju i våra direktiv erkänner samernas självbestämmanderätt. Den andra frågan är dock av intresse. . anför sammanfattningsvis följande: Själv- bestämmanderätten har både en intern och en extern aspekt. Den interna skulle vara folks rätt att fritt bestämma över sin egen ekonomiska, sociala och kulturella utveckling. Enligt honom ger flera FN-dokument stöd för att detta kan genomföras av ett folk inom en stats konstitutionella ramar. Vidare är självstyre en natur- lig del av självbestämmanderätten. Ett sådant självstyre kan också genomföras inom existerande nationalstater. Folks rätt att fritt bestämma över sin egen politiska ställning och relationer till inter- nationella samfund betecknas som självstyrets externa aspekt. Det är främst vid denna externa aspekt som den s.k. lösgörandeproble- matiken uppstår. Med detta avses att nationalstater inte vill ge ursprungsbefolkningar självbestämmanderätt av rädsla för att detta skall leda till att ursprungsbefolkningen frigör sig från de existe- rande staterna. Det anförs dock vidare att alla relevanta FN- resolutioner sätter principen om staters nationella gemenskapen och territionell integritet före självbestämmanderätten för icke- statligt folk. Den internationella rätten ger endast folk rätt att frigöra sig från stater som en sista utväg under förutsättning av ett reellt förtryck. Därmed skulle rädslan för att samerna skulle frigöra sig från nationalstaterna vara fullständigt ogrundad. Frigörelse är inte samernas målsättning och den internationella rätten skulle inte heller erkänna ett sådant krav. Det finns vidare uttalanden i folkrätten om att den externa aspekten av självbestämmanderätt i många sammanhang kan genomföras av ett icke-statligt folk. Det anförs vidare två exempel på detta. Det första är det finska Same- tinget som enligt 6 § Sameloven skall representera samerna på såväl nationell som internationell nivå. Det andra skulle vara lösa anknytning till EU. som är en del av blev genom inträde i EU automatiskt en del av EU. Det uppstod dock ett starkt motstånd mot EU på och det hölls därför en folkomröstning. På grund av resultatet förhandlade hjemmestyre fram ett avtal med EU med innebörd om att inte längre skall anses som en del av EU trots att är det (Betenkning om Samisk selvbestemmelserett; i et folkerettslig perspektiv, . , , ). En annan fråga är om självstyre skulle förutsätta en beskatt- ningsrätt. Folkrätten anger inte ett sådant krav utan framhåller tvärtom att just när det gäller minoriteter är det majoritetens ansvar att se till att resurser ställs till minoriteters förfogande för att minoriteten skall kunna förverkliga sin självbestämmanderätt (jäm- för exempelvis : s konvention nr 169 artikel 6, som har som målsättning att kunna ratificera). Som framgår av kapitel 6. är det utredningens hypotes att det inte längre skulle vara nödvändigt att är en myndighet och att det därmed skulle finnas ett utrymme att ompröva detta. Enligt utredningens uppfattning är det mycket som talar för att det inte skulle finnas några avgörande juridiska hinder för att ge ett grundlagsfäst självstyre. Avgörande är i stället en politisk bedömning om skall förbli en myndighet eller tillerkännas ett utökat självstyre. Det finns enligt vår uppfattning anledning att utreda ett grundlagsfäst självstyre. En sådan utredning skulle behöva innefatta en noggrann juridisk analys, som skulle behöva innehålla både folkrättsliga och konstitutionella aspekter. Det som därvid särskilt måste beaktas är att kommer att föreslås att många myndighetsuppgifter lämnas över till . Ett utökat självstyre skulle ur politisk synvinkel vara en stor för- ändring. Det är inledningsvis tveksamt om utredningens direktiv medger att vi föreslår ändringar i grundlagen. En annan aspekt är att ändringar i grundlagen som huvudregel brukar utredas av kom- mittéer med en parlamentarisk sammansättning. Vi föreslår därför att regeringen överväger en fortsatt utredning av frågan. Röstberättigade i samevalet fördelade länsvis- utredning av RSV, Valenheten, Uppdelningen har gjorts med hjälp av postnummer och postort. Eftersom ett postnummer ibland kan gå över en länsgräns kan vissa personer ha förts till fel län. En exakt fördelning går inte att göra annat än om materialet sambearbetas med folkbokföringsregistret och var och en som upptagits i röstlängden åsätts länskod. De som är bosatta utanför skulle i så fall åsättas länskoden för det län där de är folkbokförda eller koden för det län inom vilket de senast var folkbokförda före utvandring. Statistik över ålder för de som är röstberättigade Födda 1890 – 1900 Födda 1901 – 1910 Födda 1911 – 1920 Födda 1921 – 1930 Födda 1931 – 1940 Födda 1941 – 1950 Födda 1951 – 1960 Födda 1961 – 1970 Födda 1971 – 1975 Statistik över ålder och kön för röstberättigade Födda 1890 – 1900 Födda 1901 – 1910 Födda 1911 – 1920 Födda 1921 – 1930 Födda 1931 – 1940 Födda 1941 – 1950 Födda 1951 – 1960 Födda 1961 – 1970 Födda 1971 – 1975 Bilaga 3 SOU 2002:xx Fördelningen antal kvinnor och män för alla röstberättigade I (SOU 1989:41) diskuterades uppdelning av landet i sex valkretsar vid framtida sameval. Med samma under- lag för fördelningen av röstberättigade skulle valkretsarna ha fått följande underlag. , , , , och ) , , och )) , , och ) , , och ) 6.641 + 4 = 645 Eftersom det enligt normala regler för röstlängd för utlands- svenskar rätta länet är okänt har antagits att utvandrarna för- delar sig jämnt över de sex valkretsarna. Det är inte säkert att så är fallet. Som synes blir Västerbottensvalkretsen oväntat stor. Detta förmodligen beroende på att antalet samer registrerade med adress i är stort. Det kan antas i viss utsträckning vara studerande som kanske inte alla är folkbokförda i . Om valkretsindelning skall införas borde sameröstlängden liksom andra röstlängder vid indelningen bygga på gällande folkbokföring vid ett visst tillfälle t.ex. valåret. De som då eventuellt inte är folkbokförda i skulle då komma att fördelas på de andra valkretsarna. Detsamma gäller naturligtvis för andra personer som till sameröst- längden inte uppgivit sin folkbokföringsadress. I röstlängden kommer folkbokföringsadressen att ta över för de som står kvar eftersom tanken varit att inför nästa val inhämta even- tuella adressförändringar från folkbokföringen. Fördelningen av de 31 mandaten mellan valkretsarna. Antalet röstberättigade 5 385 : 31 = 173