sou · GQB3101 · 2003-01-01 00:00:00 — Utredningen har prövat olika vägar för finansieringen av de tidi- gaste och mest riskfyllda skedena, med beaktande av att det enligt direktiven skall ske inom befintliga ramar. I det följande redovisas utredningens överväganden. Industrifonden är en stiftelse som bildades (se avsnitt 5.2.7). har beslutat om ett avkastningskrav på . Den årliga avkastningen uppgår till ca . Som utredningen tidigare framhållit räcker inte det avtal som tecknats mellan och Industrifonden för att finansiera det första steget. Industrifondens riskbenägenhet är inte så hög att fondens insatser täcker det tidigaste skedets behov. Eftersom Industrifonden är en stiftelse är de juridiska möjlighe- terna att använda fondens avkastning begränsade. Enligt utredning- ens mening är det emellertid nödvändigt att finna ett system för att aktivera fondens avkastning, så att den kan användas till insatser i tidiga skeden. Utredningen har därför träffat företrädare för industrifonden vid ett antal tillfällen för att söka klarlägga förutsättningen för att fon- den skall kunna svara för finansieringen av de tidigaste skedena. Utredningen har också diskuterat detta med företrädare för (). Inom LO har efter diskussion med Industrifonden ett förslag utarbetats, som överlämnats till utredningen . Finansiering av utredningens förslag Förslaget, som har utarbetats av LO efter diskussion med Indu- strifonden, innebär att Industrifonden ombildas från att vara en stiftelse som själv bedriver verksamhet på riskkapitalområdet till att enbart bli aktieförvaltare i ett bolag där verksamheten bedrivs. Industrifondens nuvarande verksamheter och tillgångar i form av aktier m.m. överförs till ett nytt bolag som kallas . erbjuds pensionsfonder, försäkringsbolag och andra risk- kapitalbolag m.fl. att teckna aktier i upp till ett värde av av aktierna. Stiftelsen Industrifondens ägaran- del skulle då bli , vilket innebär att de begränsningar som stiftelsens stadgar innebär för verksamheten inte längre skulle gälla för Nya Fondens verksamhet. Industrifondens investeringar riktas i huvudsak mot relativt mogna skeden av företagsutveckling, vilket även Nya Fonden förutsätts göra. Industrifondens ägarkapital i kommer att uppgå till ca , vilket enligt förslaget innebär att avkast- ningen kommer att uppgå till i genomsnitt ca . Avkastningen skall användas för såddinvesteringar och tillförsel av kompetens till innovationer och utvecklingsföretag. För detta bildas en ny organisation, som kallas Nya Innovationscentrum. Nya Innovationscentrum skall bestå dels av ett nationellt organ, som förvaltar och fördelar medel, dels ett antal regionala organ som har till uppgift att bedöma och finansiera innovationer. En förut- sättning för att Nya Innovationscentrum skall ge stöd till innova- tioner är att de inte kan finansieras inom ramen för Nya Fonden AB:s såddverksamhet. Varje beslut om investeringar i innovationer och nya företag skall ske på grundval av kvalificerade bedömningar av innovatio- nens resp. företagets framtidsutsikter. Verksamheten skall inte tyngas med tidiga avkastningskrav, och graden av risktagande i enskilda projekt skall tillåtas vara relativt hög. För att säkerställa att de investerade medlen åtföljs av kompetens bör Nya innovationscentrum bygga upp ett samarbete med olika nätverk som Connect och IUC samt med högskolor och universi- tet m.fl. Nya innovationscentrum bör också samarbeta med det nätverk av regionala inkubatorer som föreslås byggas upp med stöd av . Utredningen har inte minst av tidsskäl saknat möjlighet att i till- räcklig omfattning analysera det överlämnade förslaget. Självfallet är det värdefullt om Industrifondens avkastning på ca kan användas till finansiering av en del av innova- Finansiering av utredningens förslag tionsprojekten i tidiga skeden. Förslaget innebär, att en ny regional aktör tillskapas. Detta är enligt utredningens mening tveksamt och strider mot utredningens direktiv. I stället bör en befintlig aktör kunna användas. Regering bör genomföra en ingående granskning av förslaget för att se om det är en lämplig samt juridiskt och administrativt fram- komlig väg att finansiera projekt i tidiga skeden. Vid granskningen bör också möjligheten att i detta sammanhang använda för regionala riskkapitalsatsningar prövas. Utred- ningen återkommer till detta i avsnitt 8.3.2. Även om Industrifondens avkastning kan användas till sådd- och innovationsfinansiering på sätt som ovan redovisats kommer likväl inte hela finansieringen av det tidigaste skedet att . Enligt utredningens mening kommer de mest riskfyllda projekten att behöva finansieras på annat sätt. Utredningen har ovan beräknat att ytterligare ca behöver användas om alla möjligheter till tillväxt och utveck- ling skall tas till vara. och de regionala dotterbolagen beskrivs i avsnitten 5.2.1 och 6.2.1. Utlåningen uppgick till , vilket mot- svarade av lånefonden. har alltså ett betydande kapital – ca – som inte är utlånat, och vars avkastning bl.a. används för att täcka driftskostnaderna för Almikoncernens totala verksamhet. Även om det finns goda motiv för att har en buffert behö- ver den enligt utredningens mening inte vara så stor som den är . En del av denna buffert borde kunna användas för finansiering av tidiga skeden i projekt där riskerna är större än vid de sedvanliga Almilånen. Utredningen föreslår att tas från dagens outlå- nade Almikapital och används till innovations- och såddfinansie- Finansiering av utredningens förslag buffert skulle då uppgå till ca . avkastningskrav är att lånefonden skall hållas nominellt intakt, varför reserverna också långsiktigt skulle uppgå till . Detta bör enligt utredningens mening vara tillräckligt. Tekniskt kan detta lösas på två sätt. Antingen förs beloppet direkt över till ett särskilt anslag hos eller så inrättas en sär- skild fond hos från vilken medel förs över till sådd- och inno- vationsfinansiering efter särskilda beslut. Utredningen anser att den senare modellen bör väljas. Då utnyttjas den kapitalförvaltning som redan har. Avkastningen på kapitalet kan då som disponeras av . Det blir då inga extra kostnader för var- ken kapitalförvaltningen eller lånehanteringen. Om avkastningen får disponeras av torde ett betydande bidrag till att täcka driftskostnader också i fortsättningen falla ut. Det belopp som lösgörs genom förslaget – – kan antingen användas för sådd- och innovationsfinansiering med en viss summa , eller betraktas som en lånefond ur vilken vid behov får dra högst . Utredningen förordar det sistnämnda alternativet. Det innebär att först används andra medel och därefter tas medel vid behov ur sådd- och innovationsfond. Då räcker beloppet sannolikt längre och omfattningen kan regleras beroende på marknadens åta- ganden. 8.2.7Anslaget för allmänna regionalpolitiska åtgärder Anslaget 33:1 (allmänna regionalpolitiska åtgärder, under utgifts- område 19) föreslås i budgetpropositionen 2002/03:1 uppgå till . beräknas i stort sett oförändrat anslag. Från anslaget 33:1 finansieras följande åtgärder: central projekt- verksamhet, regional projektverksamhet, medfinansiering av EU:s strukturfondsprogram, regionalt utvecklingsbidrag, landsbygdsbi- drag, stöd till kommersiell service, sysselsättningsbidrag och sådd- finansiering. 2001 beviljades till regional projektverksamhet och till medfinansiering av EU:s strukturfonds- program. Beslut om regional projektverksamhet fattas av länssty- Finansiering av utredningens förslag relser, självstyrelseorgan, och regeringen. kan kommunala samverkansorgan få fördela projektmedel. Vissa av strukturfondsprogrammen är i ett s.k. utfasningsskede. Det gäller vissa delar av program för och . För de kvarvarande åren beräknas summan av tillgängliga EU-medel uppgå till ca för de båda utfasningsområdena. För att dessa EU-medel skall falla ut krävs offentlig svensk medfinansiering med . Exakt hur stor del av den offentliga svenska medfinansieringen, som belastar anslaget 33:1 är svårt att ange. Utredningen har fått del av uppgifter för utfasningsområdet . Under perio- den till okt. 2002 har den del av svensk offentlig medfinansie- ring, som tagits från anslaget 33:1 för medfinansiering av EU-pro- jekt i uppgått till ca . Om samma belastning på anslaget skulle gälla för åren 2003–2005 skulle mot- svarande belopp vara ca för . En försiktig beräkning av den totala belastningen på anslaget 33:1 för båda utfasningsområdena för perioden –2005 stannar vid ca . Medel som använts till medfinansiering i utfasningsområdena från anslaget 33:1 kan, när de inte behövs för detta ändamål, använ- das till annat utan att övriga åtgärder inom anslaget 33:1 påver- kas.Utredningen föreslår att dessa ca öronmärks till sådd- och innovationsverksamhet. Vid de genomförda samråden har stor enighet rått om att finan- siering i tidiga skeden är ett högprioriterat område. Inte minst har detta understrukits vid samråden i norra , där möjligheterna till annan finansiering är minst. Det innebär också, att om en del av de mest riskfyllda projekten i norra skall måste det till statliga insatser. Regeringen har i direktiven också strukit under nödvändigheten att prioritera insatser till de tidigaste skedena. Utredningen förordar mot bakgrund av detta att av anslaget 33:1 öronmärks för sådd- och innovationsfinansiering. Anslaget beräknas uppgå till ca . Sedan de som ovan redovisats, räknats bort återstår . För sådd- och innovationsfinansiering skulle då avsättas ca . Merparten av dessa medel borde utan att de tillväxtbefrämjande insatserna påverkas t.ex. kunna tas från åtgärderna central projektverksamhet och regional projektverk- samhet. Finansiering av utredningens förslag Jag är medveten om att förslaget om en minskning av anslaget 33:1 kan vålla negativa reaktioner i de län som har störst andel av anslaget. I dessa län kan dock betydande tillskott tillföras genom att EU-medel används för många projekt. Det är vidare i dessa län som behovet av statlig finansiering i tidiga skeden är störst. En betydande del av insatserna kommer med stor sannolikhet att göras i norra . Mot bakgrund av vad som ovan redovisats föreslår jag att av anslaget 33:1 öronmärks för finansiering av sådd- och innovationsverksamhet i de tidigaste skedena . Ovan har föreslagits att av anslaget 33:1 öronmärks för sådd- och innovationsfinansiering i de tidigaste skedena. Alter- nativt kan beloppet föras till ett särskilt anslag för sådd- och inno- vationsfinansiering under utgiftsområde 19. Oavsett vilken lösning, som väljs bör medlen disponeras av , som också bör ansvara för att fördela medlen länsvis. Såväl till sådd- som innovationsfi- nansiering bör medel beviljas i form av lån. bör ges i upp- drag att utarbeta de närmare villkoren för lånen. bör också ges befogenhet att vid behov utnyttja den sådd- och innovationsfond som utredningen ovan föreslagit skall upp- rättas av . Jag vill i detta sammanhang understryka vikten av att ett finansie- ringsbeslut måste kompletteras med beslut om kompetenstillskott. Vid bedömningen av om ett projekt är realiserbart och därmed värt att satsa på behövs kompetens som normalt inte finns vid beslu- tande myndigheter. Denna kompetens får handlas upp. Därutöver behövs kompetens som kan ge hjälp och stöd till innovatören/företagaren under arbetets gång. Tillgången på sådan kompetens är en förutsättning för att ett projekt skall kunna genomföras framgångsrikt. bör tillsammans med universitet och högskolor och orga- nisationer av skilda slag bygga upp ett kompetensnätverk, som kan användas för att tillföra projekten nödvändig kompetens. I detta sammanhang vill utredningen peka på det betydelsefulla arbete, som ideella och andra organisationer utför för att stimulera och utveckla uppfinningar och innovationer. Utredningen redovi- sar i kapitel 5 en del sådana organisationer, bl.a. Svensk Uppfinna- Finansiering av utredningens förslag reförening (SUF). SUF hade ekonomiskt stöd från för rådgivning och hjälp till uppfinnare. SUF finns via sina lokala medlemsföreningar över hela landet. Enligt min mening är det alltid motiverat att engagera ideella organisationer i samhällsarbetet. Det är också ett bra sätt att få med kompetenta och engagerade människor. Om innovationsverksam- heten skall bli framgångsrik behöver all tillgänglig kunskap och kompetens användas. Jag föreslår därför, att av de medel, som ovan föreslagits till sådd- och innovationsfinansiering, skall kunna lämna bidrag till organisationer som t.ex. SUF. Organisationerna och deras med- lemmar kan då bli en värdefull del av det kompetensnätverk, som jag ovan föreslagit att skall bygga upp. bör ges i uppdrag att dels utarbeta riktlinjer för ett orga- nisationsstöd, dels besluta vilka organisationer, som bör ges stats- stöd och storleken av detta. Det är viktigt att statens finansieringsåtgärder i sådd- och inno- vationsskedena riktas till produkter och verksamhetsidéer som har förutsättningar att ge hög tillväxt. Det är alltså inte fråga om stöd till försörjningsföretag, konsultverksamheter osv. Erfarenheterna av tidigare såddfinansiering visar att det inte är tillräckligt att enbart göra en bedömning av projektets tekniska förutsättningar, utan att denna bör kompletteras med en bedöm- ning av om det finns någon marknad för produkten. För att de tidigaste, mest riskfyllda skedena skall nås, måste man dock räkna med att en hög andel av projekten misslyckas. Det innebär, att återbetalningsprocenten på av staten beviljad sådd- och innovationsfinansiering kan bli låg. Lånen är då delvis jämförbara med bidragsgivning, och besluten om sådd- och innovationsfinan- siering således en form av myndighetsutövning. Besluten bör där- för i normalfallet fattas av länsstyrelserna och i de fyra försökslä- nen av de regionala självstyrelseorganen. Att det är länsstyrelserna som skall fatta de formella besluten innebär inte att de också måste genomföra hela beredningen av ansökningarna. Länsstyrelserna har inte själva möjlighet att upp- rätthålla en så bred och djup kompetens som krävs för alla former av sådana ärenden, utan olika former av erforderlig kompetens får upphandlas i konkurrens, hos t.ex. Almibolagen, IUC-bolagen, högskolor, lokalföreningar av SUF och privata eller andra aktörer som uppfyller de krav ställer. Finansiering av utredningens förslag På det regionala planet bör således länsstyrelserna ges ansvar för hanteringen av de medel som fördelats till länet. Det bör gälla såväl för sådd- som innovationsfinansieringen efter . Fram till dess bör de regionala Almibolagen i enlighet med avtalet mellan och hantera innovationsmedlen. I enlighet med vad som föreslagits i avsnitt 6.2 bör också ansök- ningar om sådd- och innovationsfinansieringen hanteras inom ramen för där föreslagen organisering. I finansplanen (prop. 2002/2003:1) sägs att Regeringen är beredd att föreslå nya medel för att förverkliga förslag, som har presente- rats av bland annat gruppen Framtid för svensk industri. Förutsätt- ningen är att andra aktörer är beredda att tillskjuta lika mycket. IUC-verksamheten är en viktig del i gruppens förslag. Utredning- ens förslag i fråga om IUC anknyter nära till det som föreslås i rapporten för svensk industri. Jag föreslår därför att de , som enligt min beräkning bör satsas på UPA-uppdraget och därmed på IUC-konceptet, finansieras med de nya budgetmedel regeringen aviserat i finansplanen. 8.3.2Användning av för riskkapitalsatsningar Enligt direktiven skall utredningen också lämna förslag som beak- tar möjligheterna till medfinansiering till strukturfondsmedel som kan användas för finansiering av riskkapital i små företag. har, i samarbete med , undersökt möjligheterna att använda för regionala risk- kapitalsatsningar. Ett färdigt förslag finns . Det innebär att man använder strukturfondsmedel för att bygga upp regionala riskkapi- talfonder som verkar inom mål 1- och mål 2-områdena. Fonderna skall, förutom av strukturfondsmedel, bestå av offent- lig medfinansiering och av privat riskkapital. För innevarande pro- gramperiod är fondernas riskkapitalsatsningar och förvaltnings- kostnader fram till utgången av berättigande till EU- stöd. När fonderna planenligt avvecklas därefter får EU- Finansiering av utredningens förslag medlens andel av respektive fondresultat behållas och återanvändas i regionerna, enligt de villkor som berörda ansvariga myndigheter har ställt i samband med att EU-medlen tillfördes fonderna. Plane- ringen för nästa programperiod kan inriktas på att nya fonder inrättas . Därigenom uppnås en mer varaktig förbättring av riskkapitalförsörjningen för företagen i dessa områden. har skickat förslaget till samtliga strukturfondsdelegatio- ner och övervakningskommittéer samt till länsstyrelser och regio- nala självstyrelseorgan för att efterhöra deras principiella inställning till att justera strukturfondsprogrammen i anslutning till halvtids- värderingen. Jag anser, att Nuteks förslag är intressant. En fördel med att bygga upp en riskkapitalfond med bl.a. EU-medel är att fonden finns kvar och kan verka också efter strukturfondsperiodens slut. Med nuvarande bestämmelser för användningen av länsanslaget, som ryms inom anslaget 33:1 i statsbudgeten, kan detta inte använ- das för medfinansiering i detta sammanhang. Regeringen bör därför vidta sådana åtgärder att detta blir möjligt. i detta kapitel beskriver utredningen ett förslag om användning av Industrifondens avkastning till sådd- och innova- tionsfinansiering. Industrifonden är notifierad till EU. Det innebär, att Industrifondens medel kan användas som medfinansiering till strukturfondsmedel. Det borde också innebära att inom mål 1- och mål 2-områdena skulle riskkapitalfonder kunna byggas upp med EU-medel och medfinansiering av Industrifonden. Därigenom kan betydande EU-medel användas för att öka kapi- talet i riskkapitalfonder och ge EU-medlen en användning också efter strukturfondsperiodens slut. Regeringen bör i anslutning till att den prövar Nuteks förslag också pröva, om det är möjligt och lämpligt att riskkapitalfonder byggs upp i strukturfondsområdena med strukturfondsmedel och med medfinansiering av medel från Industrifonden. Mot bakgrund av att lämnat förslag om användning av strukturfondsmedel för finansiering av riskkapital i små företag, anser jag, att direkti- vens krav i detta avseende är uppfyllt. Finansiering av utredningens förslag Under utredningens samråd har från flera håll framförts att det kan vara svårt även för befintliga företag att få lån hos banker och andra kreditinstitut. Det gäller framför allt för företag som är verksamma utanför större tätorter, vilket många av de små företagen är. Inte minst har detta problem redovisats i norra . Till detta kom- mer, vilket utredningen närmare berör i avsnitt 8.1.1, att många banker lagt ner en stor del av sina lokalkontor, vilket medfört att bankernas personliga kontakter och kännedom om det lokala när- ingslivet har försvunnit. Bankernas kreditbedömningar, menar många, blir istället i hög grad en skrivbordsbedömning. Den svaga eller obefintliga andrahandsmarknaden för industrilokaler i dessa områden gör, att bankerna i många fall helt avvisar lån till företag som vill expandera, trots att företaget kan vara framgångsrikt. Från bl.a. företagarhåll har man efterfrågat en marknadskom- pletterande åtgärd som skulle underlätta för företagen att få erfor- derligt kapital via bankerna. En lösning som framhållits är statliga lånegarantier. Lånegarantier är ett alternativ till direkta statliga lån och kan vara ett effektivt sätt att förbättra kredittillförseln till småföretag. Ett garantisystem bygger på, att staten garanterar banklån och delar risktagandet med banken eller något annat privat låneinstitut. En fördel med ett sådant system kan t.ex. vara att utbudet av privata aktörer som erbjuder lånefinansiering till företag ökar genom banksektorns engagemang. Genom ett garantisystem kan tillgången på lånekapital öka till förmån för företagen. Detta skulle kunna minska behovet av olika typer av företagsstöd. Såväl som Industrifonden och Norrlandsfonden kan teckna garantier för företagens banklån eller för andra förpliktelser. Regeringen har (prop. 2001/2002:4 En politik för tillväxt och livskraft i hela landet) uttalat, att användningen av lånegarantier bör intensifieras. Kreditgarantier används i liten omfattning. För : s del utgjorde t.ex. garantierna endast av deras totala finansiella engagemang . Regeringen bedömer att ett utvecklat lånegarantisystem skulle kunna ersätta vissa statliga lån. Vidare har regeringen tillsatt en arbetsgrupp med uppgift att presentera ett förslag till lånegaranti- system. Regeringens ambition är att ett utvecklat lånegarantisystem skall finnas . Finansiering av utredningens förslag Utredningen har haft ingående samråd med flera aktörer som arbetar med att utveckla ett system med statliga kreditgarantier, och anser att systemet bör prövas. Det är viktigt att systemet löpande följs upp och utvärderas. Regeringen har tillsatt en särskild arbetsgrupp i Näringsdepar- tementet för att arbeta med förslag till utformning av ett nytt låne- garantisystem. Jag har i enlighet med direktiven samrått med gruppen. Något färdigt förslag från gruppen har inte redovisats. Jag delar bedömningen, att kreditgarantier kan vara ett effektivt och verkningsfullt instrument för att säkra kapitalförsörjningen till små och medelstora företag. För utredningen har också redovisats att kreditgarantiföreningar byggs upp för att ge små företag förbättrade lånemöjligheter. Utredningen har också träffat (), som har redogjort för det arbete som pågår. Regeringen bör belysa också deras verksamhet inför förslag om utökade statliga kreditgarantier. 9Bedömning av Norrlandsfondens rapport för inland Utredningens bedömning: De förslag som presenteras i Norr- landsfondens rapport för inland kan inte ligga till grund för förslag om hantering av närings- och regionalpolitiska frågor i inland. Utredningen skall enligt sina direktiv överväga vilka förslag som kan aktualiseras på grund av Norrlandsfondens rapport ling för inland. Utredningen har därför dels tagit del av rapporten, dels mött företrädare för Norrlandsfonden för att dis- kutera förslaget. Norrlandsfondens rapport för inland I samband med Norrlandsfondens 40-årsjubileum lämnade styrelsen över en rapport med en skiss på en ny integrerad regionalpolitisk organisation till statsrådet . Rap- porten heter Kraftsamling för inland, och kallas ibland . I rapporten anges att många aktörer arbetar med närings- och regionalpolitiska frågor. Totalt finns 250 organisationer som på något sätt arbetar med närings- eller regionalpolitik med inriktning på inland. De flesta har dock inte detta som huvudupp- gift, utan det närings- eller regionalpolitiska ansvaret ligger vid sidan om andra uppdrag. En konsekvens av detta utspridda ansvar är, enligt Norrlandsfonden, att olika aktörer driver delvis överlap- pande verksamhet och att det inte är någon som har ett samman- hållet ansvar för utvecklingen. Varje aktör, vare sig det är en kom- mun, en statlig myndighet eller en organisation, har begränsade Bedömning av Norrlandsfondens rapport resurser och ett regelverk som styr hur och vilka insatser som får göras. Följden blir en omfattande administrativ hantering som tar tid och är dyrbar. Norrlandsfonden lyfter istället fram en modell som tillämpas i , där en organisation, Highlands and (), har getts ett samordnat ansvar för alla åtgärder som har att göra med närings- och regionalpolitiska åtgärder inom ett område som motsvarar halva . har en organisationsform som liknar de svenska affärsverken, med årliga anslag från staten men också en egen balansräkning. HIE:s verksamhet bedrivs i tio dotterbolag dit enskilda och företag kan vända sig med frågor och idéer. fyller samtliga funktioner som i hanteras av olika myndigheter och organi- sationer. kan erbjuda allt från rådgivning och konkret hjälp med lokaler för företagsetableringar etc. till arbetsmarknadsutbild- ningar, lån, bidrag och riskkapital.