sou · GQB3120d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Förutom uppgifter om vald sektor skall planen successivt kompletteras med uppgifter om valt inrikt- ningsblock, fördjupningsblock, vilka individuella val av kurser som eleven gjort och ämnet för elevens gymnasiearbete. Därutöver bör följande två delar ingå. För det första föreslår att bestämmelsen om åtgärdsprogram som finns i respektive skolformsförordning skall överföras till lagen. föreslår att den individuella studieplanen i förekommande fall bör innehålla även åtgärdsprogram eftersom antalet dokument som rör den enskilde eleven bör begränsas. Åtgärdsprogrammet måste dock vara urskilj- bart som en separat del eftersom detta, enligt förslag, är överklagbart. För det andra föreslår att överenskommelser som görs mellan skolan och eleven och elevens vårdnadshavare i samband med utvecklingssamtal på begäran av eleven eller elevens vårdnadshavare skall dokumenteras skriftligt. föreslår att även sådana eventuella överenskommelser tas in i den Skälet till detta är detsamma som ovan, dvs. att minska antalet dokument för varje elev. Andra stycket anger att en elev aldrig kan tvingas att läsa färre poäng än vad som motsvarar en hel sektor, dvs. 2 500 poäng. Bestämmelsens syfte är att skydda de elever som är preliminärt antagna och som enligt 15 § första stycket skall erbjudas en indivi- duellt anpassad gymnasieutbildning inom ramen för sektorn. Ungdomar är behöriga att påbörja utbildning i gymnasieskolan fram till och med det år de fyller , N om de har avslutat sådan utbildning som anges i 1 §, och N om de inte tidigare fått slutbetyg från en sektor i gymnasieskolan eller motsvarande eller avlagt International Baccalaureate (IB). Motsvarar delvis 5 kap. 1 och 5 §§ SL. En förändring i första streck- satsen jämfört med 5 kap. 5 § SL (som reglerar de nationella programmen) är att eleven inte behöver ha slutfört sista års- kursen i . På detta sätt ges alla ungdomar under en viss ålder tillgång till utbildning i gymnasieskolan. I nuvarande skollag anges i motsvarigheten till sista strecksatsen inte har gått igenom utbildning på ett nationellt program i gymnasieskolan eller en i förhållande därtill likvärdig utbildning eller avlagt International Baccalaureate (IB). Med likvärdig utbild- ning avsågs t.ex. att någon har genomgått ett individuellt program som när det gäller ämne och studietid etc. kan likställas med ett nationellt program. 1990/91:85, sid. 182). I detta lagförslag omfattas i begreppet slutbetyg från en nationell sektor eller motsvarande både slutbetyg från nationella program, individuella program enligt ovan och specialutformade program. De personer som gått i det gamla linjesystemet är obehöriga redan p.g.a. ålderskravet i första stycket. Frågan om behörighet behandlas i kapitlet Individuell studiegång i gymnasieskolan. För att vara behörig till en sektor skall ungdomarna dessutom ha god- kända betyg i svenska alternativt svenska som andraspråk, engelska och matematik från eller på andra sätt ha förvärvat likvärdiga kunskaper. Motsvarar 5 kap. 5 § första stycket första punkten SL. Likvärdiga kunskaper kan, liksom , t.ex. ha förvärvats genom studier på ett individuellt program eller vid en fristående skola (prop. 1997/98:94, s. 27 och 28). Detta kommer dock endast övergångsvis vara aktuellt eftersom de individuella programmen försvinner och de fristående skolorna fortsättningsvis kommer att ingå i grund- skolan och omfattas av samma bestämmelser som grundskola som anordnas av offentliga huvudmän. Frågan om behörighet behandlas i kapitlet Individuell studiegång i gymnasieskolan. Ungdomars rätt till vald sektor i gymnasieskolan Ungdomar som uppfyller kraven i 13 § har rätt att antas preliminärt till den sektor de valt samt erbjudas en individuellt anpassad gymnasieutbildning inom ramen för sektorn. Ungdomar som uppfyller kraven i 13 14 §§ har rätt att antas defi- nitivt till den sektor de valt. När elever som avses i första stycket, oavsett ålder, blivit behörig enligt 14 § har han eller hon rätt att bli definitivt antagen till sektorn. Bestämmelsen är ny och innebär att alla ungdomar har rätt att få utbildning på den sektor de valt, oavsett om de är godkända eller inte i ämnena som anges i 14 §. Av bestämmelsen framgår att det är huvudmannen som beslutar hur den individuellt anpassade gymna- sieutbildningen skall se ut. Det är dock viktigt att huvudmannen samråder med eleven och elevens vårdnadshavare om vad som är bäst för eleven. I regeringens skrivelse (skr. 2001/02:188) Utbild- ning för kunskap och jämlikhet – regeringens utvecklingsplan för kvalitetsarbetet i förskola, skola och vuxenutbildning bedömer regeringen att en skyldighet bör införas för skolan att utfärda skriftliga omdömen för alla elever som inte når målen i ett eller flera ämnen eller ämnesblock 9 och specialskolans Ett sådant omdöme skulle kunna ligga till grund för gymna- sieskolans bedömning av vilka stödåtgärder som behöver sättas in för de elever som antagits preliminärt. Rätt till utbildning på viss sektor behandlas i kapitlet Elevernas val och kommunernas utbud av utbildning. När en elev väl antagits preliminärt till en sektor kan han eller hon inte längre bli obehörig p.g.a. ålderskravet i 13 §. Möjligheten att överklaga ett beslut som strider mot denna bestämmelse redovisas i kap 20 nedan. Val av nationella inriktnings- och fördjupningsblock Av sökande till de nationella inriktnings- eller fördjupningsblock som anordnas i en kommun skall i första hand tas emot de som är hemma- hörande i den kommun som anordnar utbildningen och de som är hemmahörande i en kommun som tillhör samverkansområdet. Med sådana sökande som avses i första stycket skall jämställas 1.de som är hemmahörande i en annan kommun men som redan är elev i den kommun som anordnar det sökta inriktnings- eller fördjupningsblocket. 2.de som är hemmahörande i en kommun som inte erbjuder det sökta inriktnings- eller fördjupningsblocket. Övriga sökande tas emot först sedan de sökande som avses i första och andra stycket tagits emot. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om urval mellan sökande till inriktnings- och fördjup- ningsblock. Första och andra styckena motsvarar i vissa delar 5 kap. 8 § tredje stycket p. Skillnaden är att bestämmelsen i förslaget tar sikte på inriktnings- och fördjupningsblock i stället för sektorn (pro- grammet). Tredje stycket är nytt och avser elever som kan tas emot i mån av plats. Fjärde stycket motsvarar 5 kap. 15 § tredje stycket och ger regeringen eller den regeringen bestämmer möjlighet att meddela föreskrifter om urval mellan sökande till inriktnings- och fördjup- ningsblock. Bestämmelsen avser nu urval till inriktnings- och fördjupningsblock i stället för urval till program (utbildningar). Möjligheten för regeringen att låta annan meddela föreskrifter om urval mellan sökande är ny. I 26 § regleras kommunernas skyldighet att erbjuda ett allsidigt urval av inriktnings- och fördjupningsblock. Möjligheten att överklaga ett beslut som strider mot denna bestämmelse redovisas i 20 kap. Om en elev efter sektors- eller inriktningsblocket antas till utbildning hos en annan huvudman övergår ansvaret för elevens resterande utbildning till den huvudmannen. Bestämmelsen är ny och skall tillämpas i de fall då en elev som antagits och gått sektors- eller inriktningsblock hos en huvudman och därefter söker och antas till ett inriktnings- eller fördjupnings- block hos en annan huvudman. Bestämmelsen är även tillämplig på elever som flyttar av andra skäl. Ansvaret för elevens resterande utbildning på den studievägen övergår då till den sistnämnda huvudmannen och de rektorer och lärare osv. som arbetar hos denna. Avbryter eleven sina studier omfattas denne av hemkommu- nens uppföljningsansvar som regleras i 29 §. Kommuner, landsting och enskilda huvudmän kan sluta avtal (sam- verkansavtal) med varandra om att samverka om hela utbildningar eller delar av utbildningar. Kommuner, landsting eller enskilda huvudmän bildar genom ett sådant avtal ett samverkansområde för utbildningen. Samverkan mellan kommuner kan enligt kommunallagen (1999:900) även ske genom en gemensam nämnd eller genom bil- dande av kommunalförbund. Första stycket motsvarar i viss mån 5 kap. 5 § tredje stycket SL. Möjligheterna till samverkan har dock utökats betydligt, både vad avser omfattning som vilka huvudmän som kan ingå samverkans- avtal med varandra. De enskilda huvudmännen har lagts till efter- som samma bestämmelser så långt möjligt bör gälla för offentliga och enskilda huvudmän. Regeringen aviserade i propositionen Fri- stående skolor (prop. 2001/02:35) bl.a. att samarbetet mellan de fristående skolorna och kommunerna kan fördjupas och stärkas. Samarbete är ett sätt att bättre utnyttja de gemensamma resurserna, vilket i sin tur bör kunna gagna såväl elever som fristående och kommunala skolor. Förslaget är lagt bl.a. mot bakgrund av detta uttalande. Andra stycket saknar motsvarighet i nuvarande skollag. Syftet med en hänvisning till kommunallagen om olika kommunala sam- verkansformer är att öka kunskaperna om de olika möjligheter till samverkan som står till förfogande. Samverkan mellan kommuner, landsting och enskilda huvudmän behandlas i kapitlet Elevernas val och kommunernas utbud av utbildning. Om det finns ett nationellt behov eller intresse får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer besluta att vissa utbildningar, eller delar av utbildningar, skall vara riksrekryterande, vilket innebär att elever från hela landet jämställs som sökande. Första stycket motsvarar 5 kap. 9 § och 14 § SL. Det måste dock finnas ett nationellt behov eller intresse av att utbildningen, eller del av utbildningen, finns för att riksrekrytering skall tillåtas. Riksrekryterande utbildningar behandlas i kapitlet Elevernas val och kommunernas utbud av utbildning. Rätt att påbörja och läsa om kurs Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om förkunskapskrav för att få påbörja en kurs och om begränsningar i rätten att läsa om en kurs. Motsvarar 5 kap. 19 § SL. Bestämmelsen innebär att det, liksom , inte finns en ovillkorlig rätt att fullfölja utbildningen, dvs. en elev får inte gå om en kurs hur som helst för att försöka få betyget Godkänt. Bestämmelser om möjligheten att under vissa förutsättningar få gå om kurser finns i 6 kap. 14 § GyF. Däremot måste eleven, enligt 3 kap. 12 § andra stycket i förslag, få särskilt stöd på det sätt och i den omfattning som behövs för att eleven skall ha möjlighet att nå de mål som skall ha uppnåtts enligt läroplan och kursplaner. Rätten att fullfölja en utbildning beskrivs i samband med rätten till stöd i kapitlet Individuell studiegång i gymnasieskolan. Utbildningen skall vara avgiftsfri för eleverna. Det får dock före- komma enstaka inslag som kan innebära en obetydlig kostnad för eleverna. Eleverna skall utan kostnad ha tillgång till de böcker, verktyg och andra hjälpmedel som behövs för en tidsenlig utbildning. Motsvarar 5 kap. 31 § SL och överensstämmer med Skollagskom- mitténs formuleringar beträffande de obligatoriska skolformerna. Kommunernas ansvar för utbildningen För var och en som enligt denna lag har rätt att gå i gymnasieskolan är hemkommunen skyldig att se till att sådan utbildning kommer till stånd, antingen i hemkommunen eller genom samverkan med andra huvudmän. Motsvarar till viss del 5 kap. 5 § SL. Frågan om kommunernas skyldigheter behandlas i kapitlet Elevernas val och kommunernas utbud av utbildning. Rätt till vald sektor i viss kommun Ungdomar som med hänsyn till sina personliga förhållanden har sär- skilda skäl att få gå vald sektor i en viss kommuns gymnasieskola skall jämställas med sökande som är hemmahörande i den kommun som anordnar utbildningen och i kommun som tillhör samverkansområdet för utbildningen. Motsvarar 5 kap. 8 § tredje stycket första punkten SL. Möjligheten att överklaga ett beslut som fattats i strid mot denna bestämmelse redovisas i 20 kap. Ungdomar som vill få sin gymnasieutbildning i annan kommun än hemkommunen eller dess samverkansområde, har rätt att gå i den kommunen, om det finns plats. Bestämmelsen är ny och öppnar för en möjlighet för ungdomar att, i mån av plats, antas till vald utbildning, eller få en viss del av en utbildning, dvs. inriktnings- respektive fördjupningsblock, var som helst i landet och oberoende av vilket samverkansområde hemkom- munen tillhör. Denna möjlighet är dock begränsad till de nationellt beslutade inriktnings- eller fördjupningsblocken. Vill kommunerna att också de lokalt beslutade inriktnings- eller fördjupningsblocken skall vara öppna för elever utanför den anordnande kommunen förutsätter detta att kommunerna avtalat om detta. Frågan om kommunernas skyldigheter behandlas i kapitlet Elevernas val och kommunernas utbud av utbildning. Möjligheten att överklaga ett beslut som fattats i strid mot denna bestämmelse redovisas i 20 kap. Elevers rätt att fullfölja sin utbildning Den som påbörjat utbildning på en sektor i en kommun har rätt att fullfölja utbildningen på sektorn i samma kommun. Detta gäller såväl preliminärt som definitivt antagna elever och även om de förhållan- den som låg till grund för mottagandet ändras . Författningsförslag med kommentarer SOU 2002:120 Rätten att fullfölja utbildningen gäller även om eleven haft ett studieavbrott på högst ett läsår för studier utomlands. Om en elev flyttar har denne rätt att fullfölja utbildningen i den nya hemkommunen eller dess samverkansområde. Första stycket motsvarar 5 kap. 16 § första stycket SL. Andra stycket motsvarar 5 kap. 16 § tredje stycket SL. Tredje stycket motsvarar till viss del 5 kap. 17 § SL, med den skillnaden att skrivningen ovan förutsätter att den utbildning eleven valt finns i hemkommunen eller dess samverkansområde. Ingen ändring i sak i övrigt är avsedd. Allsidigt urval av inriktnings- och fördjupningsblock Varje kommun är skyldig att själv, eller i samverkan med andra, an- ordna ett allsidigt urval av inriktnings- och fördjupningsblock. Antalet platser på blocken skall anpassas med hänsyn till elevernas val. Motsvarar till viss del 5 kap. 5 § andra stycket SL. Med ett allsidigt urval avses, liksom , att en kommun själv, eller i samverkan med andra, skall anordna åtminstone hälften av inriktningsblocken som är knutna till sektorn och hälften av fördjupningsblocken som är knutna till en inriktning. Val av inriktnings- och fördjupnings- block beskrivs i kapitlet Elevernas val och kommunernas utbud av utbildning. Varje kommun skall informera samtliga ungdomar bosatta i kommu- nen om utbildningen på de åtta sektorerna och hur kommunen tillgodoser elevernas rätt till utbildning enligt denna lag. Kommunen är även skyldig att informera om den utbildning som regleras i 10 §. Motsvarar till viss del 5 kap. 4 § tredje stycket SL. Skyldigheten har utökats med hänsyn tagen till att eleverna nu har en rätt att tas in på den sektor de sökt. Frågan behandlas i kapitlet Elevernas val och kommunernas utbud av utbildning. Andra stycket regleras informationsskyldigheten för viss annan gymnasieutbildning. Varje kommun ansvarar för antagningen till sektorer och urval och placering på de inriktnings- och fördjupningsblock som anordnas av kommunen. får vara gemensam med andra kommu- ner, landsting och enskilda huvudmän och kan även vara gemensam för gymnasieskolan och gymnasial vuxenutbildning. Beslut om antagning får överklagas enligt 20 kap. 7 §. Första och andra stycket motsvarar 5 kap. 15 § första och andra stycket SL. Enskilda huvudmän har lagts till och intagning har ändrats till antagning för att göra lagstiftningen mer enhetlig med den för högskolan och för att inte någon koppling ska göras med att bli intagen för vård, något som påpekats i en skrivelse till . Dessutom har även antagning till inrikt- ningsblock lagts till. Tredje stycket informerar om att ett antagningsbeslut går att överklaga. Med antagning avses antagning till sektor, dvs. de fall där eleven har rätt att få en plats. Hemkommunen är skyldig att kontinuerligt hålla sig underrättad om hur de ungdomar är sysselsatta som har slutat eller mot- svarande och som inte påbörjar någon, eller avbrutit, utbildning i gymnasieskolan samt erbjuda dem en gymnasieutbildning. Motsvarar i huvudsak en bestämmelse som tidigare fanns i skol- lagen, men som togs bort i samband med propositionen Växa med kunskaper (prop. 1990/91:85). Uppföljningsansvaret redovisas i kapitlet Individuell studiegång i gymnasieskolan. Landstingen får anordna utbildning inom natur- och samhällssektorn. Efter överenskommelse med en kommun får ett landsting även anord- na utbildning inom andra sektorer. Motsvarar till viss del 5 kap. 6 § SL. Natur- och samhällssektorn är den sektor som närmast motsvarar naturbruksprogrammet. Efter- som det inte finns några landsting som, enligt uppgift, anord- nar omvårdnadsprogrammet menar kommittén att denna möjlighet numera är onödig och därför kan tas bort. Andra meningen öppnar ändå för en möjlighet för landstingen att ordna utbildning inom andra sektorer. En kommun har rätt till ersättning för sina kostnader för elevens ut- bildning från elevens hemkommun om kommunen N antar en elev till en utbildning som är riksrekryterande enligt 19 § eller 34 §, N antar en elev enligt 23 §, eller N antar en elev enligt 15 andra stycket eller 16§§. Om en elev antas enligt 24 § och annat ej avtalats i samverkansavtal, är dock hemkommunen endast skyldig att betala högst den kostnad kommunen har själv för utbildning på samma sektor. Om anord- narkommunens kostnad för utbildningen på sektorn är lägre är hem- kommunen skyldig att ersätta den kostnaden i stället. Första strecksatsen reglerar interkommunal ersättning beträffande riksrekryterande utbildningar enligt beslut av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer (19 §) och RH-anpassad utbild- ning (34 §). Andra strecksatsen reglerar de elever som efter urval antas till utbildning i en kommun eftersom elevens hemkommun inte anord- nar det aktuella inriktnings- eller fördjupningsblocket samt de elever som med hänsyn till sina personliga förhållanden har sär- skilda skäl att få gå vald sektor i den kommunens gymnasieskola. Tredje strecksatsen reglerar en skyldighet för en hemkommun att betala interkommunal ersättning för de elever som väljer att gå utanför hemkommunen och hemkommunens samverkansområde. Dock är i detta fall hemkommunen endast skyldig att betala högst den kostnad kommunen har själv för samma utbildning. Om anordnarkommunens kostnad för utbildningen på sektorn är lägre är hemkommunen skyldig att ersätta den kostnaden i stället. Interkommunal ersättning och riksrekryterande utbildningar behandlas i kapitlet Elevernas val och kommunernas utbud av ut- bildning. En elevs hemkommun är skyldig att betala ersättning för kostnader för elevens utbildning till anordnare av utbildning som leder fram till International Baccalaureate (IB). Skyldigheten gäller dock endast utbildning för sådana elever som hemkommunen var skyldig att erbjuda gymnasieutbildning då IB-utbildningen började och endast om utbildnings- anordnarens avgifter till International Baccalaureate Office (IBO) betalas av staten. Om parterna inte kommer överens om annat skall ersättning be- talas ut med ett belopp som regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer beslutar. Motsvarar 5 kap. 26 a § SL. Några språkliga justeringar är gjorda. Någon ändring i sak är inte avsedd. Hemkommunens skyldighet att betala gäller liksom tidigare alla anordnare oavsett huvudmanna- skap. Utbildning som är speciellt anpassad för ungdomar med svåra rörelsehinder (Rh-anpassad utbildning) Bestämmelserna i 33-39 §§ gäller endast ungdomar med svåra rörelse- hinder. Bestämmelsen är ny och underlättar för läsaren genom att ange att följande bestämmelser endast gäller ungdomar med svåra rörelse- hinder. Någon ändring i sak är inte avsedd. De kommuner som regeringen bestämmer får i sin gymnasieskola anordna speciellt anpassad utbildning för ungdomar med svåra rörelsehinder (gymnasieskola med RH-anpassad utbildning). En sådan gymnasieskola skall ta emot sökande från hela landet till den speciellt anpassade utbildningen. Första stycket motsvarar 5 kap. 7 § SL. Andra stycket motsvarar 5 kap. 29 § SL. Någon ändring i sak är inte avsedd. Med ett svårt rörelsehinder avses något som ensamt eller i kombina- tion med annat funktionshinder medför att ungdomar 1.för att kunna följa utbildningen på en sektor behöver tillgång till en gymnasieskola med Rh-anpassad utbildning, och 2.har behov av habilitering och i vissa fall har behov av boende i elevhem och omvårdnad i boendet. Motsvarar 5 kap. 27 § SL. Någon ändring i sak är inte avsedd. Ungdomar med svåra rörelsehinder har rätt att få utbildning vid en sådan gymnasieskola med Rh-anpassad utbildning som avses i 31 § om de 1.har avslutat eller motsvarande, 2.kan påbörja utbildningen senast det kalen- derår då de fyller , och 3.uppfyller de övriga behörighetsvillkor som regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer föreskrivit för utbildningen. Första strecksatsen har ändrats för att stämma överens med för- slaget som gäller för elever utan svåra rörelsehinder, dvs. slutfört sista årskursen har ändrats till avslutat. Detta innebär att även ungdomar med svåra rörelsehinder på samma sätt som övriga ungdomar, på detta sätt skaffar sig en grundläggande behörighet till utbildning i gymnasieskolan (se kommentaren till 13 §). Någon ändring i sak i övrigt är inte avsedd. Frågor om antagning till Rh-anpassad utbildning vid vissa gymnasie- skolor och andra frågor om rätt till sådan utbildning enligt 31 § prövas av en särskild nämnd som är gemensam för sådana gymnasie- skolor (). Motsvarar 5 kap. 30 § SL. Möjligheten att överklaga beslutet till har förts över till 20 kap. Någon ändring i sak är inte avsedd. Avgifter får inte tas ut av eleverna för insatser för omvårdnad i boen- det och habilitering som tillhandahålls av staten, kommun eller lands- ting i anslutning till en gymnasieskola med Rh-anpassad utbildning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om avgifter för kost och logi. Motsvarar 5 kap. 31 § SL. Någon ändring i sak är inte avsedd. Hemkommunen skall betala ersättning för kostnader för boende och omvårdnad i boendet. Hemlandstinget, i förekommande fall hem- kommunen, skall betala ersättning för kostnader för habilitering. Er- sättningarna skall betalas till den huvudman som enligt avtal med staten svarar för verksamheten. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om sådana ersättningar. Motsvarar 5 kap. 31 a § SL. Någon ändring i sak är inte avsedd. En enskild gymnasieskola skall vara öppen för alla ungdomar som har rätt till utbildning i den offentliga gymnasieskolan. Motsvarar 9 kap. 8 § punkt 3 SL. Någon ändring i sak är inte av- sedd. Om det inte finns platser för alla sökande till en enskild gymnasie- skola skall urvalet ske enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Motsvarar vad som gäller för fristående skolor. Regeringen har i förordningen om fristående skolor reglerat urvalsförfarandet till fristående skolor på samma sätt som för gymnasieskolor i det offentliga skolväsendet, dvs. genom betygsurval och fri kvot. Kommitténs uppfattning är att regeringen även fortsättningsvis bör reglera urvalsförfarandet. Utgångspunkten för regeringen bör vara att samma urvalsbestämmelser så långt möjligt bör gälla för offentliga och enskilda gymnasieskolor. Någon ändring i sak är inte avsedd. Kommunens skyldighet att lämna bidrag till enskilda gymnasie- skolor För varje elev vid en enskild gymnasieskola lämnas bidrag av hem- kommunen. Kommunens skyldighet gäller endast utbildning för såda- na elever som hemkommunen var skyldig att erbjuda gymnasieutbild- ning då utbildningen började. Motsvarar 9 kap. 8 a § första stycket SL. Någon ändring i sak är inte avsedd. Storleken på bidraget till den enskilda skolan