sou · GQB352 · 2003-01-01 00:00:00 — Ytterligare en konsekvens är att sådant fåmansföretag eller fåmanshandelsbolag där den fysiska personen eller någon ur hans syskonkrets är företagsledare eller, direkt eller indirekt, äger andelar inte beaktas vid bedömningen av om avdragsrätt föreligger. 40 kap. 11 § IL – avdrag förluster En fysisk person och närstående till honom räknas som en enda person. Som närstående räknas här, utöver vad som anges i 2 kap. 22 §, ett svenskt handelsbolag där den fysiska personen själv eller en närstå- ende fysisk person är delägare. Vad som sägs om fysisk person i denna paragraf gäller inte dödsbo. infördes genom lagen (1960:63) om förlustavdrag möjlig- het för aktiebolag och ekonomiska föreningar att under vissa beskattningsår efter ett förlustår göra avdrag för förlusten. Begränsningar i rätten till avdrag fanns, dels vid konkurs eller ackord, dels vid ägarförändringar hos företag. När det gäller avdrag efter ägarförändringar mjukades spärregeln för fåmansbolag upp så att ägarbyten blev tillåtna i betydligt större utsträckning än vad som varit fallet utan att rätten till förlustavdrag gick förlorad. infördes en ny spärregel som tog sikte på förvärv av aktier i skalbolag. De nya reglerna, som infördes genom SFS 1983:987, innebar – såvitt gäller fåmansbolagsregeln – att personer som tillhörde samma person- krets skulle behandlas som en enda person vid bedömningen av bolagets rätt till förlustavdrag. I förarbetena anförs beträffande begreppet närstående att det bör ha samma innebörd som i 35 § 1 a mom. nionde stycket KL (prop. 1983/84:63 s. 15). I specialmoti- veringen diskuteras de konsekvenser det skulle kunna få för den aktuella lagstiftningen att syskons make men inte makes syskon ingår i uppräkningen i 35 § 1 a mom. nionde stycket KL (a. prop. s. 27). Någon diskussion om närståendekretsens principiella omfattning förs dock inte. I samband med skattereform fördes motsvarande regler in i KL och SIL när lagen om förlustavdrag upphävdes. togs de gamla spärreglerna bort och ersattes med nya, en beloppsspärr och en koncernbidragsspärr. Enligt beloppsspärren faller ett underskottsföretags gamla underskott bort till den det överstiger dubbla köpeskillingen för att – direkt eller indirekt – förvärva det bestämmande inflytandet över underskottsföretaget. Beloppsspärren skapades för att motverka handel med företag vars värde i huvudsak består i rätten till underskottsavdrag, framför allt skalbolag (prop. 1993/94:50 s. 259). De nya reglerna fördes in i en egen lag, nämligen lag (1993:1539) om avdrag för underskott av näringsverksamhet, . I lagens 3 § gjordes en bestämning av närståendekretsen. Denna skiljde sig från den generella närstående- kretsen på så sätt att även handelsbolag, i vilka någon person i när- ståendekretsen är delägare, ansågs som närstående. I förarbetena till den nya lagen (SOU 1992:56, prop. 1993/94:50, bet. 1993/94:SkU15) är framställningen i sin helhet principiellt hållen och någon närmare diskussion om närståendekretsens omfattning förs följaktligen inte. Bestämmelserna från har i IL förts in i 40 kap. Definitio- nen på begreppet närstående har överförts utan kommentarer och i oförändrad lydelse. Närstående till en fysisk person kan alltså i detta sammanhang vara – utöver de personer som ingår i den generella närståendekret- sen – även ett svenskt handelsbolag, där den fysiska personen själv eller en närstående fysisk person är delägare. Konsekvens av att syskonkretsen utesluts ur det generella närståen- debegreppet: personer som ingår i en fysisk persons syskonkrets skall inte beaktas vid bedömningen av om den fysiska personen förvärvat det bestämmande inflytandet i ett underskottsföretag. Det skall inte heller ett svenskt handelsbolag där en person ur den fysiska personens syskonkrets är delägare. 44 kap. 1 § IL – hänvisning till ytterligare bestämmelser om kapitalvinster och -förluster I 44 kap. IL finns de grundläggande bestämmelserna om kapital- vinster och kapitalförluster. I 44 kap. 1 § IL anförs att det i 53 kap. finns bestämmelser om överlåtelser till underpris från delägare och närstående. Det kapitlet berör olika sorters tillgångar och gäller när en fysik person överlåter en tillgång till underpris till ett företag som han eller en närstående är delägare i. Där regleras omkostnads- beloppet för de överlåtna tillgångarna, det förvärvande företagets anskaffningsutgift för tillgångarna och anskaffningsutgiften för andelarna i det förvärvande företaget. Konsekvens av att syskonkretsen utesluts ur det generella närståen- debegreppet: som kommer att framgå av redovisningen av 53 kap. 9 § IL i detta avsnitt gäller vid tillämpningen av 53 kap. IL ett när- ståendebegrepp som är snävare än det generella begreppet. Det omfattar endast släktingar i upp- eller nedstigande led samt makar. Syskonkretsen har således redan uteslutits ur närståendebegreppet i förevarande sammanhang. 51 kap. IL – avyttring av handelsbolagsandelar Enligt 51 kap. 8 § IL gäller följande. Om överlåtaren är ett dödsbo, anses vid tillämpning av detta kapitel också delägare i dödsboet som närstående. Efter att skattereform genomförts blev det vanligt att andelar i handelsbolag med tillhörande årsvinst överläts. På det sättet kunde inkomst av näringsverksamhet omvandlas till kapital- vinst och tas upp i det lägre beskattade inkomstslaget kapital. För att förhindra en sådan omvandling infördes lagen (1992:1643) om särskilda regler för beskattning av inkomst från handelsbolag i vissa fall, SHBL. Lagen gäller om en andel i ett han- delsbolag avyttras till annan än fysisk person bosatt i . Överlåtarens verksamhet i bolaget skall ha avsett aktiv näringsverk- samhet. Under dessa förutsättningar skall överlåtaren som inkomst av aktiv näringsverksamhet från handelsbolaget ta upp ett belopp som motsvarar den reavinst som uppkommit på grund av överlåtel- sen. Alternativt får överlåtaren ta upp överskott eller dra av under- skott i handelsbolaget för den del av räkenskapsåret som avser tiden före överlåtelsen. Lagen tillämpas också om i stället någon närstående till överlåtaren varit delägare i handelsbolaget och dess- utom verksam i aktiv näringsverksamhet i bolaget eller varit anställd i bolaget. Närståendekretsen definierades i lagens 4 § genom att hänvisning gjordes till punkt 14 sista stycket av anvis- ningarna till 32 § KL varvid följande tillägg gjordes. Vidare skall när överlåtelse sker från ett dödsbo delägare i dödsboet likställas med närstående. I förarbetena till lagen (prop. 1992/93:51, bet. 1992/93:SkU17) kommenteras närstående-kretsens omfattning inte. Reglerna i SHBL fördes vid IL:s tillkomst in i 51 kap. I förevarande sammanhang tillämpas således – i och med att dödsbodelägare är närstående om överlåtelsen sker från ett dödsbo – ett utvidgat närståendebegrepp. Konsekvens av att syskonkretsen utesluts ur det generella närståen- debegreppet: personer som ingår i överlåtarens syskonkrets skall inte beaktas vid bedömningen av om de särskilda reglerna för beskattning av inkomst från handelsbolag i vissa fall skall tillämpas. 53 kap. 9 § IL – överlåtelse av kapitalvinstbeskattade tillgångar till underpris Med närstående avses i detta kapitel inte syskon, syskons make eller syskons avkomling. infördes lagen (1998:1600) om beskattningen vid överlå- telser till underpris. Lagen ger under vissa villkor möjlighet till underpris-överlåtelser av tillgångar utan omedelbar beskattning så länge som tillgångarna stannar inom näringsverksamhetssfären. Underprislagen gäller dock inte underprisöverlåtelser av kapital- vinstbeskattade tillgångar, dvs. överlåtelser av tillgångar på vilka de för reglernas tillkomst då gällande 25–31 §§ SIL var tillämpliga. Bestämmelser om denna typ av underprisöverlåtelser infördes därför i 3 § 1 h mom. Enligt lagrummet finns möjlig- heter för fysiska personer att utan ersättning eller till ett pris som är lägre än marknadsvärdet överföra tillgångar av det aktuella slaget till svenskt aktiebolag utan att beskattning utlöses. Bestämmelserna gäller under förutsättning att överlåtaren eller honom närstående direkt eller indirekt äger aktier i det bolag till vilket tillskottet läm- nas. I 3 § 1 h mom. nionde stycket SIL definieras närstående- begreppet. Det omfattar endast släktingar i upp- eller nedstigande led samt makar. Syskon, syskons make och syskons avkomling inkluderas alltså inte i närståendekretsen. Någon motivering till varför ett snävare närståendebegrepp än det generella i punkt 14 av anvisningarna till 32 § KL valts finns inte i förarbetena (prop.1998/99:15, bet. 1998/99:SkU5). Underprislagens bestämmelser har i IL förts in i 23 kap. Bestämmelserna från 3 § 1 h mom. SIL har förts in i 53 kap IL. Närståendebegreppet, som definieras i 53 kap. 9 § IL, är – i och med att syskon, syskons make och syskons avkomling inte inklu- deras – snävare än det generella begreppet. Konsekvens av att syskonkretsen utesluts ur det generella närståen- debegreppet: ingen, eftersom denna redan uteslutits. 57 kap. 4 § IL- de särskilda reglerna för fåmansföretag Dör ägaren till en kvalificerad andel, anses andelen kvalificerad även hos dödsboet. Delägare i dödsboet likställs då med närstående. Som redovisats i avsnitt 1.1.2 hämtades stopplagstiftningens defi- nition på begreppet närstående från reglerna om vinstbolagstrans- aktioner och interna aktieöverlåtelser. Den placerades i dåvarande 35 § 1 a mom. nionde stycket KL och flyttades i samband med skattereform till punkt 14 sista stycket av anvisningarna till 32 § KL. När man vid skattereformen behöll den progressiva beskattningen för arbetsinkomster men införde en proportionell beskattning av kapitalinkomster ansågs det nödvändigt att införa ett särskilt regelsystem för beskattning av utdelning och kapitalvinst på andelar i fåmansföretag. Särreglerna, de s.k. 3:12- reglerna, infördes genom SFS 1990:651. I 3 § 12 mom. nionde stycket SIL hänvisades till punkt 14 av anvisningarna till 32 § KL för definition av begreppen fåmansföretag och närstående. I förarbetena till kommenteras närståendebegreppet inte på annat sätt än att de definitioner av fåmansföretag och närstående som föreslås i punkt 14 av anvisningarna till 32 § KL bör tillämpas (prop. 1989/90:110 s. 470). Till följd av flera ändringar i 3:12- reglerna blev detta snabbt svårt att överblicka. I samband med vissa materiella ändringar togs därför ett samlat grepp och bestämmelserna delades upp på flera moment. Hänvisningen till KL för definitionen av begreppen fåmansföretag och närstående placerades därvid i 3 § 12 a mom. tredje stycket SIL (SFS 1995:1626). utvidgades närståendekretsen något genom en ny bestämmelse som innebär att om en fysisk person har ägt en kvalificerad aktie skall denna även för dödsboet efter en sådan person anses vara kvalificerad. För dödsboet tillämpas således särreglerna som om aktien fortfarande hade ägts av den fysiska personen. Om den nya regeln anförs i förarbetena följande (prop. 1995/96:109 s. 89). Definitionen av närstående i punkt 14 av anvisningarna till 32 § KL innebär att ett dödsbo kan vara närstående. Däremot finns inte någon bestämmelse som innebär att ett dödsbo kan ha närstående. I sista meningen [av 3 § 12 mom. a SIL, utredningens förtydligande] finns därför en regel om att delägare i dödsbo jämställs med närstående. Den principiella omfattningen av närståendekretsen diskuterades inte i förarbetena. Som redan sagts tidigare (se avsnitt 1.1.1) innebar den nya inkomstskattelagens lydelse inte någon materiell förändring av det generella närståendebegreppet. Även det för det särskilda regel- systemet något utvidgade närståendebegrep- pet överfördes således till IL utan några kommentarer och änd- ringar. Konsekvens av att syskonkretsen utesluts ur det generella närståen- debegreppet: i de särskilda reglerna för fåmansföretag (56–57 kap. IL) förekommer begreppet närstående i ett flertal paragrafer. Om syskonkretsen utesluts ur begreppet kommer – enligt gällande reg- ler – de personer som ingår i kretsen att betraktas som utomstå- ende. Syskonkretsens andelsinnehav saknar därmed relevans både för bedömningen av om ett företag är att anse som ett fåmansföre- tag och om så är fallet även för bedömningen av om en andel i fåmansföretaget skall anses som kvalificerad. Att syskon betraktas som utomstående kan även få betydelse för tillämpningen av den s.k. utomståenderegeln i 57 kap. 5 § IL. 62 kap. 3 § IL – allmänt avdrag för underskott i näringsverksamhet Den som förvärvar en näringsverksamhet från en närstående inträder i den närståendes skattemässiga situation när det gäller rätten till avdrag. Detta gäller dock inte om förvärvet sker genom köp, byte eller lik- nande förvärv från den skattskyldiges förälder eller far- eller morför- äldrar. Ända sedan KL:s tillkomst har allmänt avdrag kunnat göras enligt bestämmelserna i 46 § 1 mom. KL för underskott i en verksamhet från överskott i andra (underskottsavdrag). Vid skatte- reform slopades underskottsavdragen och ersattes för inkomst- slagen tjänst och näringsverksamhet av regler som innebar att underskotten rullades framåt i verksamheten. Det upphävde momentet återinfördes dock då en begränsad kvittningsrätt för inkomst av aktiv näringsverksamhet mot inkomst av tjänst infördes (prop. 1993/94:50, bet. 1993/94:SkU15, SFS 1993:1541). Undantag gjordes emellertid för vissa närståendetransaktioner (avdrag fick göras endast om överlåtaren skulle ha varit berättigad till avdrag om han själv fortsatt att driva verksamheten) varvid det i lagtexten hänvisades till punkt 14 av anvisningarna till 32 § KL. Syftet med den begränsade kvittningsmöjligheten var att denna skulle fungera som en starthjälp för verksamheter som kunde tän- kas utvecklas till livskraftiga företag, dvs. Den gjordes därför tidsbegränsad () och utgångspunkten var att kontinuitet skulle gälla om verksamheten övertagits från make eller annan närstående person. Kvittning skulle alltså inte bli möjlig vid generationsskiften vilket enligt föredragande statsrådet vore önskvärt. Eftersom en sådan ändring av förslaget är tekniskt kom- plicerad och kan medföra även icke önskvärda effekter borde frå- gan beredas på sedvanligt sätt (a. prop. s. 251). Den generella närståendekretsens principiella omfattning diskuterades inte i sammanhanget. Sedan frågan om kvittning och generationsskiften beretts på sedvanligt sätt utvidgades kvittningsrätten till att även gälla vid förvärv i form av köp, byte eller därmed jämförligt förvärv från förälder eller far- och morföräldrar (prop. 1993/94:234, bet. 1993/94:SkU25, SFS 1994:777). I förarbetena diskuteras vilka verk- samhetsöverlåtelser mellan i och för sig närstående personer som inte omfattas av begränsningsregeln enligt regler på grund av att personerna i fråga inte ingår i närståendekretsen enligt punkt 14 av anvisningarna till 32 § KL. Frågan om gränserna för närståen- dekretsen är ändamålsenligt dragna i anvisningspunkten diskuteras emellertid inte (a. prop. s. 99 f.). I syfte att återställa skattereglerna i enlighet med skattereformen avskaffades möjligheterna att kvitta underskott av nystartad verksamhet (prop. 1994/95:25, bet. 1994/95FiU1, SFS 1994:1855). återinfördes – i syfte att underlätta för nyföretagande och ge positiva effekter på företagande och risktagande hos enskilda näringsidkare – kvittningsrätten för underskott i nystartad verksamhet, nu med en beloppsgräns (prop. 1995/96:109, bet. 1995/96:SkU20, SFS 1995:1624). Någon förändring av närstående- kretsen, jämförd med reglerna i SFS 1994:777, gjordes inte. Närstå- endebegreppet diskuterades inte i förarbetena. Reglerna om underskottsavdrag finns numera i 62 kap 2–4 §§ IL. Den närståendekrets som omfattas av reglerna om avdrag för underskott i nystartad verksamhet är således – eftersom avdrags- begränsningen inte gäller vid onerösa förvärv från förälder eller far- och morförälder – snävare än den generella närståendekretsen. Konsekvens av att syskonkretsen utesluts ur det generella närståen- debegreppet: en verksamhet som tas över från en person inom sys- konkretsen faller inte in under närståendebegränsningen i kvitt- Verksamheten är alltså att betrakta som nystartad vid beräkningen av femårsperioden. Detta innebär att den skatt- skyldige får kvitta underskott av förvärvskällan mot tjänste- inkomster såvida han inte före verksamhetens påbörjande bedrivit lik- artat verksamhet. 27 kap. 12 § IL – tomtrörelse Om en fastighet har förvärvats genom köp, byte eller på liknande sätt eller genom gåva, skall förvärvaren och överlåtaren räkna in också varandras avyttringar , om förvärvaren är 1. överlåtarens förälder, far- eller morförälder, make, avkomling eller avkomlings make, fanns inga särskilda skatteregler inom området utan frågan om en verksamhet var att betrakta som tomtrörelse – då kallad jordstyckningsrörelse – fick avgöras i praxis. Genom SFS 1967:748 infördes i punkt 2 av anvisningarna till 27 § KL bestäm- melserna om tomtrörelse. I syfte att förhindra att nära släktingar till den skattskyldige skulle kunna utnyttjas för att kringgå de nya bestämmelserna infördes en regel som innebar att en krets av anhö- riga betraktades som en enhet. I förarbetena till bestämmelserna anförde departementschefen i denna del följande (prop. 1967:153 s. 152). Den krets av anhöriga, som i detta sammanhang jämte överlåtaren måste betraktas som en enhet, föreslår jag – med anknytning till den definition av begreppet huvudaktieägare som i enlighet med prop. 1967:83 införts i den antagna lagen om tryggande av pensions- utfästelser – omfatta föräldrar, far- eller morföräldrar, make, avkom- ling eller avkomlings make. Lagtexten utformades i enlighet med departementschefens förslag. Genom skattereform flyttades bestämmelserna om tomtrörelse till punkt 3 av anvisningarna till 21 § KL. Närstående- kretsens omfattning diskuterades inte i detta sammanhang. SLK fann i sitt arbete med en teknisk översyn av inkomstskatte- lagstiftningen att det är angeläget med en översyn av bestämmel- serna avseende byggnadsrörelse, handel med fastigheter och tomt- rörelse. Anledningen härtill är att bestämmelserna fått mindre betydelse efter de ändringar i inkomstbeskattningen som skett sedan dessa tillkom. Särskilt angeläget var det med en översyn av reglerna om tomtrörelse. SLK ansåg dock att en sådan översyn är en så omfattande uppgift att den inte borde genomföras inom kommitténs ram (SOU 1997:2 del II, s. 251 f.). Regeringen gav därför företagsskatteutredningar i uppdrag att se över dessa frågor (dir. 1998:55). När utredningen lämnade sitt gemen- samma betänkande (SOU 2001:11) kvarstod emellertid bl.a. över- synen av de regler som gäller vid beskattningen av tomtrörelse. I avvaktan på denna översyn hade regeringen i stort sett följt SLK:s förslag (prop. 1999/2000:2, Del 2, s. 346). Dessa förslag innebar inte någon ändring av definitionen av närståendebegreppet. I för- fattningskommentarerna påpekades dock att närståendekretsen i detta sammanhang är en annan än i fåmansföretagsbestämmelserna i 2 kap. 22 § IL (a. prop. s. 352). Bestämmelserna om byggnadsrörelse, handel med fastigheter och tomtrörelse finns numera i 27 kap. IL. Den krets av personer som omfattas av reglerna för tomtrörelse är således – eftersom sys- kon, syskons make och syskons avkomling inte ingår – snävare än motsvarande krets i den generella definitionen på närstående. 18 kap. 11 § IL – justering av anskaffningsvärdet för inventarier 19 kap. 14 § IL – justering av anskaffningsvärdet för byggnader Om den skattskyldige eller en sådan fysisk eller juridisk person eller ett sådant svenskt handelsbolag som står den skattskyldige nära har vidtagit åtgärder för att den skattskyldige skall kunna tillgodoräkna sig ett högre anskaffningsvärde än som framstår som rimligt och det kan antas att detta har gjorts för att någon av dem skall få en obehörig skatteförmån, skall anskaffningsvärdet justeras i skälig mån. Den ursprungliga avskrivningsmetoden i KL kallades för bunden, normal eller planenligt avskrivning. infördes i anvisning- arna till 29 § KL (SFS 1938:368) ytterligare en avskrivningsmetod, nämligen fri avskrivning. beskattades vinster vid avyttring av fastigheter, och för fysiska personer även inventa- rier, endast i begränsad omfattning. För att förhindra missbruk av avskrivningsrätten föreslogs därför en regel som innebar att anskaffningsvärdet skulle kunna jämkas nedåt om åtgärd vidtagits i syfte att komma i åtnjutande av större värdeminskningsavdrag. Den av skattekommitté föreslagna lagtexten hade följande lydelse (SOU 1937:42 s. 11). Har tillgång, varom här är fråga, från en rörelseidkare till en annan när- stående rörelseidkare avyttrats till så högt pris och i övrigt under sådana förhållanden, att åtgärden kan antagas hava skett i väsentligt syfte att förvärvaren skall komma i åtnjutande av större värdeminsk- ningsavdrag än som skulle tillkommit avyttraren eller eljest för att bereda minskning i bådas sammanlagda beskattning, skall anskaff- ningsvärdet för förvärvaren beräknas till ett med hänsyn till förhållan- dena minskat belopp. Kommittéförslaget kritiserades i denna del för att vara väl obestämt Sedan det omarbetats uttalades beträffande den aktuella jämknings- regeln bl.a. följande (prop. 1938:258 s. 241). åtminstone under den nya lagstiftningens första giltighetstid synes en mera allmänt hållen formulering vara att föredraga framför en mera detaljerad sådan. Framför allt beträffande företag av familjebolagstyp är det emellertid svårt att förutse, varthän en alldeles obegränsad avdragsrätt skulle leda, och det synes därför tryggare med en sådan formulering som kan tänkas verka avhållande från åtgärder, vilka ej såsom fria avskrivningar i allmänhet blott åsyfta ett uppskov med beskattningen utan ett definitivt undandragande av skatt, eller vilka eljest måste betecknas såsom osunda. Det förefaller uppenbart, att fråga är om sådana omständigheter som hänföra sig till den skattskyl- diges förhållanden, medan ej exempelvis en sådan omständighet som att kommun kunde ha intresse av ett större beskattningsunderlag bör få vara anledning att frångå böckernas avskrivningar. Lagtextens slutliga lydelse i punkt 3 b. fjärde stycket av anvisning- arna till 29 § KL (SFS 1938:368) blev följande. Skulle det i något fall befinnas, att den skattskyldige eller någon, som står honom nära, vidtagit åtgärd för att den skattskyldige skall kunna tillgodoräkna sig ett högre anskaffningsvärde än som synes rimligt, och kan det antagas att detta skett för att åt någon av dem bereda obe- hörig förmån i beskattningsavseende skall anskaffningsvärdet i skälig mån jämkas. avskaffades den fria avskrivningen och ersattes av den räkenskapsenliga avskrivningen (prop. 1955:100. bet. 1955:BevU45, SFS 1955:255). Jämkningsregeln ändrades däremot inte. Jämkningsregeln var års taxering gemensam för inventarier och byggnader. Genom skattereform fördes bestämmelserna om jämkning av anskaffningsvärdet för byggnader i oförändrad lydelse från punkt 7 av anvisningarna till 29 § KL till punkt 6 femte stycket av anvisningarna till 23 § KL. Likalydande bestämmelser för inventarier fördes från punkt 4 av anvisningarna till 29 § KL till punkt 13 andra stycket av anvisningarna till 23 § KL. I förarbetena uttalades i samband härmed följande (prop. 1989/90:110 s. 558). I de nuvarande anvisningarna till 22, 25 och 29 §§ KL finns likalydande felprisregler som gör det möjligt att justera ned avskrivningsunderlaget för sådana byggnader och inventarier som har förvärvats till för högt pris. I det nya systemet minskar givetvis behovet av en sådan regel. Undantagsvis kan emellertid så ändå bli fallet. Felprisregeln bör därför behållas. SLK uttalade att det, trots att de motiv som ligger till grund för jämkningsregeln försvagats, kan finnas fall där en sådan regel kan- ske är motiverad. Det kan således finnas skäl att i ett annat sam- manhang se över bestämmelsen tillsammans med annan lagstiftning som tar sikte på överföring av anläggningstillgångar (SOU 1997:2, Del II, s. 181).