sou · GQB3122d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Den senare domen som avsåg våld mot tjänsteman har överklagats till Hovrätten över och . Det resterande ärendet har överlämnats till i . Klart är att Malmöhändelserna under Ekofin-mötet kom att på- verka förhållningssättet inför mötet i såväl hos demon- stranter som polis. Frågan om maskeringsförbud kom upp på dag- ordningen hos flera politiska organisationer och pågick en allmän debatt om demokrati och värnandet om demonstrations- friheten. Även mer specifika ämnen som märkning av polisens hjälmar diskuterades livligt tiden före Göteborgsmötet. Vi anser oss ha fått en tillräckligt god bild för att bedöma några av de frågor som väcktes i anledning av polisinsatsen . Polisinsatserna i samband med Ekofin-mötet i 5.9.1Ledde polisen medvetet in demonstrationståget på ? För den som studerar händelseförloppet vid demonstrationen är det förståeligt att spekulation uppkommit om att polisinsatsen skulle ha varit planerad och bestämd i förväg. För detta talar att redan i händelserapporten registrerats att Davidshall, Fosie och CJ meddelade att staben vill ha besked direkt när gripna/ omhändertagna införs. Vidare att demonstrationen startade och att rapport om ordningsstörningar inkom . , , har det i fältstabens tidslogg antecknats att man förberedde säckningar. Beslutet om avspärrning togs således utan någon tidsutdräkt. Någon skriftlig dokumentation av de incidenter som låg till grund för beslutet har inte presenterats. Dessa framstår, såvitt vi kan be- döma, som överdrivna. Ytterligare tecken på en i förväg planerad aktion är naturligtvis att demonstrationen letts in på en annan marschväg än den som gällde enligt polistillståndet. Polisledningens förklaring att en av insatscheferna, , arbetat med en marschväg som han tog för given och att den sedan följde med under morgonmötena ter sig märklig. Det är, milt talat, anmärkningsvärt att en polismyndighet inte håller reda på med- delade demonstrationstillstånd särskilt som dess innehåll har före- dragits vid ledningsstabens planeringsmöte med insats- och avdel- ningscheferna närvarande och kopior av tillstånden delats ut. Mot uppfattningen att polisinsatsen skulle ha varit planerad i förväg talar emellertid också flera omständigheter. Uppgifterna om var insatsstyrkorna var placerade och hur de omdisponerats är två sådana. Polisens bristfälliga information till demonstranter och andra samt det kaotiska sätt på vilket omhändertagandet skedde talar i samma riktning. Att det var ett misstag att leda in demonstrationen på fel väg stöds också av att insatschefen förklarat att även om han hade vetat att demonstrationståget skulle svänga in på hade han förmodligen beslutat att tåget skulle ledas in på för att göra avspärrningen där. Det förefaller rimligt eftersom är en betydligt mer lämplig plats att företa av- spärrningen på. Misstaget vad gäller demonstrationsvägen är så- ledes mycket anmärkningsvärt men vi har inte funnit någon grund för antagandet att det skulle vara fråga om något annat än ett misstag. Polisinsatserna i samband med Ekofin-mötet i Vår bedömning är att polisen har varit väl förberedd för de olika scenarier som kunde tänkas uppkomma under demonstrationen. Det är också naturligt att polismyndigheten planerade för avspärr- ning och omhändertagande för det fall allvarliga ordningsstörningar skulle uppstå. En annan fråga är givetvis om den genomförda polis- insatsen stod i proportion till de ordningsstörningar som faktiskt föranledde den, se nästkommande avsnitt 5.9.2. förefaller ha haft en god s.k. omfallsplanering, för vilket den inte skall kritiseras. Vi finner inte några belägg för att den aktuella in- satsen skulle ha varit beslutad i förväg och utgjort ett planerat övningsmoment inför toppmötet i . 5.9.2Stod polisinsatsen i proportion till ordningsstörningarna? Beträffande graden av ordningsstörningar vid uppmarschen går uppgifterna i sär. Av det material, i form av filminspelningar m.m., som vi tagit del av framgår att incidenter skett varvid bl.a. en häst blivit rädd och dess ryttare skadats lindrigt. Vidare har ägg och andra föremål kastats mot polisen. Någon skriftlig dokumentation som tyder på att ordningsstörningarna, som påståtts från polishåll, närmast låg på gränsen till våldsamt upplopp har polisen emellertid inte presenterat. Det har funnits provokatörer med i det svarta blocket men långtifrån alla ungdomar i det blocket verkar ha varit våldsamma. Mycket talar i stället för att provokatörerna inte varit fler än att det borde ha varit möjligt för polisen att gå in och plocka ut dem. Det finns inte heller några polisanmälningar mot demonstranter för de ordningsstörningar som var skälet till polisavspärrningen. Doku- mentationen över ordningsstörningarna är över huvud taget svag. Polisledningens förklaring, att man slarvat med att göra anmäl- ningar mot våldsamma demonstranter, är inte acceptabel. Polisens agerande kan förklaras av att man, som flera intervjuade hävdat, helt enkelt sett alla demonstranterna i det aktuella blocket som ordningsstörande. egen utvärdering talar för det. De starka reaktionerna i massmedia, bland föräldrar och andra vuxna tyder också på att polisen haft ett sådant synsätt. Det skall inte förnekas att polisen har en svår uppgift att skilja ut de individer som kan utgöra ett hot mot ordningen vid en demonstra- tion. Vi har förståelse för att polisen är extra observanta om demonstranter maskerar sig. Det är dock inte acceptabelt att Polisinsatserna i samband med Ekofin-mötet i förutfattade meningar om klädsel eller utseende påverkar polisens handlande. Sammantaget kan vi inte finna att avspärrningen av ett helt block i demonstrationståget stod i proportion till de ordnings- störningar som trots allt förekom vid uppmarschen. Genom polisens insats kom således enligt vår mening demonstrationsfri- heten för närmare 300 demonstrationsdeltagare allvarligt att in- skränkas. Divisionschefen gav avdelningscheferna en klar order att det skulle göras en individuell prövning av dem som skulle omhändertas. Mycket talar för att någon sådan prövning ändå inte gjordes. Anledningen är oklar men synes bero på att avdelnings- cheferna antingen inte förstått innebörden av ordern eller inte rättat sig efter den. Vi förstår svårigheten att i kaotiska situationer och på plats göra en individuell bedömning av flera hundra personer. Det är däremot mer förvånande att inte polisbefälen skulle begripa innebörden av en tydlig order, särskilt om den står i direkt överensstämmelse med gällande lag. Polisen måste givetvis vara medveten om att alla former av frihetsberövande är en in- gripande åtgärd och att det redan för ett tillfälligt omhändertagande enligt 13 § polislagen krävs att personen ifråga stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna. Dessutom skall i första hand ett avvisande eller avlägsnande av personen ske. Ett tillfälligt omhändertagande förutsätter alltid en prövning i varje enskilt fall. Rutinerna för omhändertagande av så pass många personer som det varit fråga om har uppenbart varit bristfälliga vilket också polis- ledningen tillstått. Inte heller verkar alla i det svarta blocket ha förstått att de skulle bli omhändertagna och på vilken grund det sedermera skedde. Informationen har följaktligen inte nått alla demonstranter, vilket är allvarligt då det ändå rört sig om ett betydande ingrepp mot den personliga friheten. Omhändertagandet är väl dokumenterat på bl.a. film. Av filmen framgår tydligt att vissa poliser lugnt och stilla får med sig demonstranter medan andra använder mycket kraft och våld för samma syfte. Vi konstaterar att det våld som vissa poliser brukat framstår som överdrivet. Det språkbruk som vissa polismän har använt mot främst unga kvinnliga demonstranter är oacceptabelt. Polisinsatserna i samband med Ekofin-mötet i 5.9.4Polisens kommunikation med demonstranter och andra under insatsen Det är givetvis viktigt att allmänhet och demonstrationsdeltagare får information om vad som händer. Det står helt klart att polisen brustit i sin information till demonstrationsledningen och andra närvarande. Insatsen framstod för många i sig som skrämmande och bristen på information förstärker sådana känslor. Från polishåll framhålls ofta svårigheten att kommunicera med personer från de autonoma grupperna. I ingick sådana grupper i lördagsdemonstrationen anordnad av . Då framstår det som än mer angeläget att polisen håller en fortlöpande kontakt med demonstrationsledningen för att genom denna få möjlighet att kommunicera med och förmedla spelregler till de autonoma grupperna. Dessutom torde en tydlig information vara en förutsättning för att på bästa sätt nå de mål polisen har satt upp. Ett sätt är att använda megafon. Vidare är det angeläget att polisens presskontaktman kan förmedla relevant information till press och undrande allmänhet. Polisens brist på kommunikation med demonstranterna har lett till att många känt sig överkörda och torde vara orsaken till spekulationer exempelvis om bakhåll. 5.9.5Polisens registrering av demonstranter Den i avsnitt 3.4 gjorda genomgången av regelverket vad gäller polisens hantering av personuppgifter visar som påpekades redan i det avsnittet att regelverket är omfattande och svåröverskådligt. Ett förändringsarbete pågår ständigt. För vissa register, t.ex. belast- ningsregistret är villkoren för att uppgifter skall föras in sådana att den enskilde själv kan sluta sig till om han finns registrerad eller ej. Såvitt gäller det nämnda registret har den enskilde själv dessutom en möjlighet att få ett utdrag ur registret. Vad därefter gäller upp- gifter i kriminalunderrättelseverksamhet och kriminalunderrättelse- registren torde sekretessreglerna i flertalet fall hindra den enskilde från att kontrollera om han eller hon finns registrerad. Allmänt kan sägas att det onekligen är så att en relativt låg misstankegrad eller ingen misstanke alls kan medföra att en person blir föremål för registrering. Detta torde vara ofrånkomligt om polisen skall kunna bedriva ett effektivt arbete med att förebygga och utreda brott, dvs. det som kallas kriminalunderrättelseverksamhet. Polisinsatserna i samband med Ekofin-mötet i tillgång till ny teknik som underlättar och effektiviserar detta arbete skall inte kritiseras utan tvärtom bejakas. Det är dock i sammanhanget viktigt att betona det angelägna i att de uppgifter som förs in är korrekta och har fog för sig, att ingen annan är de personer som behöver tillgång till uppgifterna i kriminalunder- rättelseverksamheten kan komma åt dem, att uppgifterna inte sprids utanför denna verksamhet, att de förstörs när de inte längre behöver vara tillgängliga och framför allt, att de inte utnyttjas för något annat ändamål än det de samlats in för. I sammanhanget vill vi påpeka att den oro som många uttalat att det förhållandet att man förekommer i polisens register utan att ha gjort sig skyldig till något brott skulle medföra att man förvägras pass inte har fog för sig. Svenska medborgare har rätt att erhålla pass enligt villkoren i passlagen (1978:302) och passförordningen (1979:664). Såvitt nu är av intresse får pass vägras endast om den som ansöker om pass är anhållen, häktad eller underkastad över- vakning, reseförbud eller anmälningsskyldighet enligt reglerna i eller är efterlyst. Vidare får pass vägras den som är dömd till frihetsberövande påföljd som inte har börjat verkställas och det finns sannolika skäl att anta att han ämnar undandra sig verkställigheten. Vissa hinder finns också dels om man är dömd för ett brott där man ännu inte avtjänat straffet färdigt eller står under övervakning, dels om man är skäligen misstänkt för ett konkret brott av viss svårhetsgrad. Pass kan således aldrig vägras någon enbart på grund av uppgifter i en särskild undersökning eller ett kriminalunderrättelseregister. Dessa uppgifter har passmyndig- heten över huvud taget inte tillgång till. Visserligen är polismyndig- heten passmyndighet men som har framgått av redovisningen är det endast de personer inom polisen som sysslar med under- rättelseverksamhet som får tillgång till uppgifterna. I ett passärende är den sökande part i ärendet, vilket innebär att han eller hon skall underrättas om vad som tillförts ärendet. En passmyndighets beslut kan i flertalet fall överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Vad därefter gäller den i avsnitt 5.6 beskrivna särskilda under- sökningen väcker det onekligen funderingar om den har hanterats på det sätt lagstiftaren tänkt sig även om förfarandet inte strider mot lagen. Som har redovisats i avsnitt 3.4 pågår ett lagstiftnings- arbete inom med en ny polisdatalag. Därvid kommer ställning att tas till hur polisens databehandling av person- uppgifter skall vara reglerad . I det sammanhanget bör övervägas om det vi redovisat i detta avsnitt kräver tydligare regler. Polisinsatserna i samband med Ekofin-mötet i Som angetts i avsnitt 3.4.6 bereds frågan om nödvändig lag- reglering beträffande fotografering och annan liknande övervak- ning, i anledning av praxis f.n. inom Bered- ningen för rättsväsendets utveckling (Ju 2000:13). Vi vill under- stryka det angelägna i att tydliga lagregler utarbetas om polisens rätt att använda fotografering i sin verksamhet. 5.9.6Slutsats om Ekofin-mötet i Sammanfattningsvis kan vi konstatera att polisinsatsen i på många sätt kom att påverka händelseutveck- lingen i . Till detta återkommer vi i avsnitt 6.2.6.7 i och följande avsnitt.