sou · GQB390d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Europamarschen uppmärksammades också av försvarsstabens Grupp B som i en rapport daterad försökte klargöra begreppen. Inom Grupp B hade man emellertid förväxlat Europamarschen med den bildade Kampanjen mot atom- vapen som skulle genomföra sin första marsch till FOA:s anläggn- ing i Ursvik senare . I rapporten räknades de ansvariga upp varav två utpekades som kommunistiska kaderfunktionärer. Som ordförande nämndes som dessutom fel- aktigt angavs vara ordförande i och direktör för borgarrörelsen. Det lösliga nätverket bakom AMSA saknade funk- tioner som styrelse och ordförande liksom Världsmedborgar- rörelsen saknade funktionärer med titeln direktör. Annars stäm- mer namnen i rapporten. Det är bara det att det inte är Europa- marschens arbetsutskott man har räknat upp utan KMA:s.217 Grupp B:s socialdemokratiskt sammansatta arbetsstyrka var möjli- gen väl skickad att på olika industrier i landet inhämta information om kommunister och kommunistsympatisörer. När det gäller fredsrörelsen saknade man uppenbarligen elementära grund- kunskaper nödvändiga för att kunna upprätta korrekta rapporter. Uppgifterna om vilka som stod i ledningen för , Världs- medborgarrörelsen, Europamarschen och KMA var inte hemliga utan stod att läsa i upprop, pamfletter och tidskrifter publicerade av organisationerna själva. Den lista med namn som Grupp B lämnade till säkerhetspolisen och försvarsstabens inrikesavdelning hade sä- kerligen erhållits genom det informationsblad KMA framställt i vilket man snällt och ordentligt räknat upp samtliga medlemmar i arbetsutskottet med uppgift om hemvist. Här framgår också klart och tydligt att det är KMA:s arbetsutskott som avses vilket man inom Grupp B på något sätt lyckats missa.218 Den Amerikansk-Europeiska marschen för nedrustning kom att genomföras, men inte utan problem. Exempelvis fanns svårigheter att finansiera marschen hela vägen och i blev man vägra- de att marschera. Vid kom demonstranterna lagom till byg- 216Erik till kapten , Fst/In 19/6 1961. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 3. 217Rapport från källa 11/9 1961. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 4. 218Informationsbladet finns i Akt P 5676, (VMB), löpnr A 4. samt även i MUST:s ar- kiv. Av handlingar där framgår också att Grupp B 8/9 1961 erhöll inrikesavdelningens upp- drag att ta reda på vilka som låg bakom den kommande Ursviksmarschen och att Grupp B 16/9 levererat svar i form av en pamflett vilken av allt att döma måste var identisk med KMA:s informationsblad nr 1/1961. Serie Ö III, vol 47. gandet av vilket inte ska ha uppskattats till fullo av de östtyska myndigheterna. Efter att ha bussats ut ur fortsatte marschen i där demonstranterna emellertid inte fick bära plakat med uppmaningar till ensidig avrustning. Den 3 okto- ber 1961 nådde marschen i där en lång tyst demonstration genomfördes utanför mausoleet.219 Det är oklart om någon svensk medverkade under hela mar- schen. En ung svensk kvinna, verksam i flera internationella freds- organisationer, kom dock att uppmärksammas av den svenska pres- sen i samband med att hon och andra marschdeltagare greps av po- lisen i . Efter att ha läst en notis i om hur den svenska kvinnan och andra deltagare bussades ut ur av myndigheterna, begärde säkerhetspolisen i identifiering av henne med hjälp av sektionen i där hon uppgavs vara bosatt. I Östersundspolisens utredning framkom inget ofördelakt- igt om henne eller hennes anhöriga varken i politiskt eller i annat avseende. Polisen noterade dock att den organisation hon tillhörde hade försökt påverka arbetare vid tyska vapenfabriker att lägga ned arbetet samt att fadern var vattenregleringsingenjör vid ett företag i . Kombinationen dotter fredsaktivist - fader känsligt ar- bete, var ur säkerhetspolisens synvinkel oroväckande och ledde till att kvinnan infördes i registret.220 1961 var också året då Världsmedborgarrörelsen återigen upp- märksammades i säkerhetspolisens kvartalsöversikter. I den fjärde kvartalsrapporten för året infördes en ny underrubrik, pacifistiska organisationer, under rubriken kommunistiska täckorganisationer. Förutom VMB var det KMA och som an- sågs eller misstänktes vara kommunistinfiltrerade. kom kvartalsrapporterna att innehålla kortare notiser om världs- medborgarnas verksamhet.221 Världsmedborgarna som antimilitära uppviglare Samröre med kommunister är den klarast framträdande kom- ponenten i den hotbild som Världsmedborgarrörelsen utgjorde. Den andra väsentliga komponenten, den antimilitära propagandan eller opinionsbildningen, var dock absolut inte betydelselös. 219Oskarsson, : Världen mitt fosterland. , 1969 s. 51-56. Mondialisten nr 4/1961. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 4. 220Nilsson och , Statspolisen i till Moreskogh, Statspolisen i 17/8 1961. Moreskogh till och 11/9 1961. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 4. Se även tidningsklipp i akten. 221Kvartalsrapporterna finns i 5:721 d 1-28, löpnr 4-9. ningsvis registrerades också Världsmedborgarrörelsen i en sam- lingsakt för extrema antimilitära organisationer för att 1957 upp- höjas till att få egen sakakt. hade övervakningen av och /Världsmedborgar- rörelsens möten motiverats med att verksamheten var extremt an- timilitaristisk och att de offentligt hållna föredragen kunde komma att innebära uppmaning till svikande av medborgerlig plikt. Brottet uppmaning till svikande av medborgerlig plikt sorterade under den då rådande strafflagen 11 kap 5 § gällande brottet upp-vigling. I la- gens förarbeten hade uppmaning till värnpliktsvägran nämnts som typexempel på brottet uppvigling. I Fredsorganisa-tionens pro- gramförklaring ingick också en punkt som i polisens ögon var misstänkt likt uppvigling: FO:s närmaste syfte är att organisera världens värnpliktiga till vapenvägran. För att denna idé skall nå alla arbetar vi på att or- ganisera en årsklass i något land till vapen- vägran.222 Som framgår av övervakningsrapporter och tidningsreferat propagerades också för vapenvägran men några polisin- gripanden till följd av detta verkar inte ha skett.223 Vid ett torgmöte i framhölls i kriminalpolisens rapport att föredraget visserligen kunde betecknas som uppmaning till vapen- vägran. Något polisingripande hade man dock inte velat göra med hänvisning till att då skulle nått sitt syftemål och fått oförtjänt publicitet.224 valde också Världsmed- borgarna att bedriva sin propaganda i anslutning till militära för- läggningar vilket ytterligare accentuerade uppmaningarna till va- penvägran.225 Inför ett möte i bedrevs högtalarreklam med slagord som värnplikt är mordplikt och vägra värnplikt vilket renderade åtal och dom för uppvigling. Av utredningen framgår att både personal och värnplik- tiga från I 2 uppmärksammat den högljudda högtalarutsändningen 222Programförklaring för - FO. I det exemplar som finns i ar- kiv är det citerade avsnittet markerat med rött samt tillfogat: Ev SL 11:5. 223Se polisrapporter och pressklipp i akt P 5676, (VMB), löpnr A 1. 224Kriminalöverkonstapel till polisintendent 28/9 1949. Akt P 5676, Världsmedborgarrörelsen löpnr A 1. 225Se klipp från 8/6 1956. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 1. Se även hand- lingar i samma akt löpnr 2 angående agitation i anslutning till militära övningar i . och till skillnad var det nu inte tal om att låta de tre upp- viglande världsmedborgarna undkomma påföljd. Kommissarie skriver i sin rapport: Det synes vara synnerligen angeläget att veder- börande blir föremål för närmare uppmärks- amhet. Förutom att av framförda synpunkter icke torde få anses oskadliga för samhället, torde hans inställning till vårt för- svar vara rätt ovanlig. Sålunda återkom under hans föredrag , att vårt lands försvarsmakt icke var av något värde i händelse av väpnad konflikt och att man bibringades uppfattningen, att han därmed åsyftade att nå- got motstånd icke bör görasMig synes det mera anmärkningsvärda vara att en del uni- formsklädda värnpliktiga, särskilt , medverkade i samband med torgmötetI samband med utredningen ang olaga affische- ring, varom rapport tidigare överlämnats till åklagarmyndigheten, uttrycktes från härvaran- de avdelning av Världsmedborgarrörelsen för- hoppning om att åtalseftergift skulle komma att lämnas, enär man fått det på andra håll. Utan att det på något sätt tillkommer mig att taga befattning med åklagarens åligganden, sy- nes det mig emellertid synnerligen angeläget att icke sådan eftergift lämnas, utan att åtal verkligen kommer till utförande. Bl.a. kräver den personal, som handlagt ärendet, att sam- hällets reaktion blir märkbar. Polismästaren i som beviljat och sedan återkallat tillstånd- et för högtalarreklamen var heller inte nådig i sina omdömen om världsmedborgarna: Jag förklarade för dem, att polismyndigheten i under inga förhållanden kunde gå med på en propaganda, vari uppmanades till brott mot svensk lag, samt att Världsmedborgar- rörelsen, om denna till sina syften grumliga propaganda fortsatte, icke vidare kunde påräk- na tillstånd till offentligt möte på allmän plats i Nämnda personer demonstrerade en fanatisk motvilja mot kriget, vilket i och för sig icke kan klandras, men verkade såsom med- borgare i vårt land icke särskilt lojala eller pat- riotiskt sinnadeDet torde finnas anledning att i fortsättningen hålla ögonen på dessa s.k. idealister.226 Att argumentera och propagera för värnpliktsvägran var ett grund- skott mot försvaret och kunde också, som framgår ovan, vara lik- tydigt med uppvigling enligt strafflagen kap 11 § 5. Detta var ett brott där säkerhets- och ordningspolisens arbete möttes. Personer som dömts eller bedrivit verksamhet som kunde anses som upp- vigling blev registrerade i säkerhetspolisens register med detta som grund. Däremot kunde inte säkerhetspolisens observationer ligga till grund för ett åtal i frågan. Detta skulle nämligen medföra att säkerhetspoliserna skulle vara tvungna att inställa sig som vittnen i en rättegång och därefter vara brända för framtida spanings- arbete. Ett ömsesidigt samarbete var däremot möjligt där ordnings- och säkerhetspolisen informerade varandra om kommande aktivitet från VMB:s sida. Inför ett möte i i hade världsmedborgarna anhållit om att från för- svarsstaben få en militär representant att delta i mötet.227 Från mili- tärt håll var dock principen att inte delta i möten arrangerade av pa- cifistiska organisationer. Linjen var istället att försöka få civila för- svarsvänner eller representanter för det politiska att ta de- batten med fredsivrarna.228 Försvarsvännerna kom därför att vid mötet representeras av fil. kand. från krigsarkivet. Försvarsstaben var dock närvarande vid mötet i form av en över- vakande löjtnant från inrikesavdelningen. I sin rapport framhöll försvarsstabens övervakare att flertalet inlägg präglades av en naiv idealitet och att talarna, förutom , var orutinerade och föga medryckande. Det skulle därför ligga nära till hands att se rö- relsen som ofarlig. Riktigt så enkelt såg dock inte försvarsstabens representant på saken: 226Gillis Ehrenroth, poliskammaren i till Landsfogden i 23/7 1957. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 2. 227PM av R 11/4 1958. Fst/In Det I. Ink 23/4 1958 nr 304. Serie Ö III, vol 9. 228Se t.ex. handbrev, CFst till 7/2 1959. Försvars- stabens arkiv, CFst (öppna handlingar) F I vol 3. Ytligt sett verkade rörelsens representanter därför tämligen ofarliga. Man pläderade dock genomgående för värnpliktsvägran och det lys- te även igenom, att man ansåg det vara sann demokrati att i vissa situationer sabotera riks- dagsbeslut i försvarsfrågorTre värnpliktiga från InfSS bevistade mötet iklädda uniform. Av deras bifallsyttringar att döma sympatiserade de med mondialismen.229 Vid mötet på hade även kriminalpolisen över- vakare på plats vilket var medveten om. Enligt po- uppteckning ska han nämligen ha hävdat att vi kunna alla bli fosterlandsförrädare - jag uppmanar till strejk mot värnpliktstjänst- - häkta mig - polisen är ju här.230 Uttalandet ledde till åtal vid rådhusrätt för uppvigling. frikändes dock då rätten inte ansåg det fastställt att den åtalade verkligen av- sett att uppmana till totalvägran. Själv uppgav att han endast uppmanat till utnyttjande av laglig rätt till vapenfri tjänst vilket enligt rätten inte kunde anses vara liktydigt med uppvigling. Vid samma rättegång frikändes också för olaga affisch- ering men dömdes för att ha underlåtit att ställa sig till efter- rättelse vissa av polismyndigheten givna föreskrifter i resolution i samband med tillstånd till offentligt möte. hade nämli- gen vid reklam för mötet begagnat högtalare med störande hög tonstyrka. Inför rätten vittnade den polisman som ingripit om att sändningen var minst lika hög som pappersinsamlingen, vilken han anser vara för hög.231 dömdes fyra världsmedborgare till dagsböter för uppvigling. De fyra greps på i där de bar plakat med texter som värnplikt är mordplikt och vägra värnplikt.232 Liknande händelser finns noterade i och men ledde inte alltid till åtal. 229Vissa iakttagelser vid diskussionsmöte anordnat av Världsmedborgarrörelsen 15/4 1958. Lt /In 25/4 1958. Serie Ö III, vol 9. 230PM angående världsmedborgarnas möte i Handelshögsko- lans föreläsningssal, , . 16/4 1958. per- sonakt, löpnr A 1. 231Dom nr DB III:32/1959. rådhusrätts Avd 13 dombok i brottmål 1959, rotel III. Akten till domen är gallrad men förundersökningsprotokoll finns i personakt löpnr 1. 232Förundersökningsprotokoll från 31/8 1961. Akt P 5676, (VMB), löpnr A Det finns även en tredje komponent i hotbilden vars vikt i sam- manhanget är svårbedömd men som måste anses ha haft viss bety- delse. Världsmedborgarrörelsen var utan tvivel en apart företeelse i det ganska strikta kring . I ett land upptaget av att rusta upp sitt inre och yttre försvar, med det hot- bilder på näthinnan, uppträdde Världsmedborgarna med sitt inter- nationalistiska och antimilitära budskap med krav på nedrustning och värnpliktens avskaffande. Det är inte ägnat att förvåna om man, vilket hävdades i brev från statspolisen i till kommissarie i , i hemstad ansåg honom vara en något underlig figur med konstiga idéer.233 Hur polisen i fått denna information, om uppgiften var välgrundad är inte av avgörande betydelse. Det intressanta är att statspolisen i ansåg uppgiften relevant och värd att rapportera till . I flera polisrapporter framträder också en nedlåtande attityd till världsmedborgarna med omdömen som virriga framställningar och att man satt igång denna lilla appa- rat för att ha något att roa sig med på lediga stunder.234 I en PM drog kriminalassistent tämligen långtgåen- de slutsatser av den diskussion som följde ett föredrag i tins aula i : Diskussionen gjorde emellertid ett fullständigt förvirrat intryck och åtminstone tre av de sex talare, vars anföranden åhördes av under- tecknad, måste misstänkas vara psykiskt und- ermåliga. En av dessa, en yngling i tonåren, gick upp i talarstolen men lyckades ej fram- pressa ett enda uppfattbart ord.235 Ytterligare ett ur polisens synvinkel avvikande drag hos världs- medborgarna var deras klädsel och utseende. En förmodligen inte ovanlig uppfattning var att som 1957 hävda att ett påfallande stort antal skäggiga och långhåriga män av existent- ialisttyp satte sin prägel på församlingen.236 Förutom existential- 233E Svedjegård, statspolisen i till 30/8 1949. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 1. 234PM av C och 20/6 1949. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 1. 235PM av 6/4 1957. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 1. isten identifierades ibland en annan närstående eller kanske iden- tisk karaktär - bohemen. hade VMB offentligt möte i i varvid säkerhetspolisens över- vakare ansåg sig kunna fastställa att omkring hälften av de närva- rande tycktes vara under och påminde till utseendet om s.k. bohemer.237 En mera detaljerad beskrivning av bohemen före- kommer i ett förundersökningsprotokoll upprättat av kriminalpol- isen i . Det misstänkta brottet var uppvigling, de miss- tänkta medlemmar i som med plakat framfört uppfattningen att värnplikt är mordplikt: Männen som alla var utan fast bostad och arbe- te men skrivna i , gjorde intryck av att vara bohemenaturer. De var alla långhåriga - E och T dessutom försedda med skägg - samt klädda på enahanda sätt i midjelånga jackor med kapuschong, manchesterbyxor och lätta sandaler.238 Det kan tyckas att det borde vara irrelevant för rättsprocessen hur de misstänkta förövarna var klädda och hur det förhöll sig med skägg och hårlängd. Uppenbarligen ansåg dock polisen i att uppgifterna hade relevans vilket synes hänga samman med brottets karaktär av opinionsbildning för en uppfattning som polisen ställde sig fullständigt avvisande till. I direkt anslutning till beskrivningen av klädsel och hårlängd noterades också att en av de misstänkta uppviglarnas jacka var full med fredsmärken av olika slag. Världsmedborgarrörelsen var tveklöst en från avvikande företeelse i sista år till bör- jan av . Vilken roll detta spelade för säkerhetstjänsternas hotbild är svårt att fastställa med någon närmare exakthet. Den skäggige och långhårige bohemen/existentialisten som med en för polisen förvirrande argumentation motiverar sina demonstrationer och plakat utgör dock en länk i den kedja av företeelser som moti- verade övervakningen. 237PM angående gjorda iakttagelser vid . 11/12 1958. personakt löpnr 1. 238Förundersökningsprotokoll från 31/8 1961. Akt P 5676, (VMB), löpnr A Världsmedborgarrörelsen var en till numerären liten organisation som framför allt hölls uppe genom intensiva mö- tesverksamhet. Detta framhölls också av säkerhetspolisen som ock- så poängterade VMB:s avsaknad av inflytande. Den antimilitarist- iska propagandan var inte svår att följa. Den framfördes öppet vid torgmöten och i flygblad. Den misstänkta kommunistiska infiltra- tionen som fick motivera en stor del av den polisiära övervakningen inskränkte sig till vissa försök samt att det noterades att kommu- nister fanns, eller i de flesta fall inte fanns, som deltagare vid mö- ten. Flera enskilda övervakningsinsatser riktade mot Världsmed- borgarrörelsen synes ha varit tämligen meningslösa. Ovan har nämnts övervakningen av mötet i som fick stäl- las in p.g.a. obefintlig uppslutning från den intresserade allmänhe- ten. Två andra exempel kan hämtas . inkom ett meddelande från landsfiskalen i Val- kebo som via kommunalkontoret i fått kännedom om av Världsmedborgarrörelsen planerade offentliga möten i och i . Syftet med mötena skulle vara att bilda opinion mot att omvandla Gullbergsfältet i Öster- götland till skjutfält. Polisen i hade god kunskap om den buss världsmedborgarna brukade använda; en brun med registreringsnumret A 17246. Uppgifter om världsmedborgarnas planerade utflykt hade polisen erhållit från pressen men också genom ett internt utskick som på okända vägar nått polisen. Uppgift saknas om hur utskicket kommit i polisens händer, men förekomsten av annat internt VMB-material samt ett kuvert med adressen bortklippt, tyder på att statspolisen hade kon- takt med någon person i Världsmedborgarrörelsens medlems- register. Alternativt kan säkerhetspolisen genom en fiktiv person ha tecknat medlemskap i och den vägen erhållit interna handlingar. I alla fall gjorde sig säkerhetspolisen i nu beredd att övervaka världsmedborgarnas förehav- anden kring Gullbergsfältet. Men det visade sig vara svårt att hitta övervakningsobjektet: Vid passning på riksettan intill sågs ingen Taunus-buss till. Kontroll företogs för den skull i men ej heller där sågs några världsmedborgare till. Då det fanns an- ledning misstänka, att de tagit fel på orterna kontrollerades även sistnämnda ortVåra beräkningar visade sig vara riktiga, ty anlände till sju stycken världsmedborgare i A- bussen 17246.239 Att begära tillstånd för ett möte i hade visat sig vara ett misstag från VMB:s sida; orten har ingen direkt anknytning till den plats där det planerade skjutfältet skulle ligga. Att åka till bro var sakligt mera motiverat men ändå felaktigt eftersom inget tillstånd fanns för möte där. Väl i började världsmed- borgarna genom högtalare göra reklam för sitt planerade möte. På något sätt måste man dock ha anat att allt inte stod rätt till: En av flickorna gick därefter till en kiosk och antagligen gjorde hon en förfrågan, ty omedel- bart därefter rusade hon till bussen och ropade: Nej vet ni vad, det här heter och det var ju till vi skulle. verkade sedan åtskilligt besvärad, alltme- dan han och en annan ung man studerade en karta. verkade det som om de funnit plats på kartan, ty det blev allmänt skratt i bussen. De lämnade sedan och körde direkt till , dit de kommo efter flera förfrågningar om rätta vägen.240 I bedrevs därefter sedvanlig reklam för kvällens möte som hölls inför en publik av ett tiotal barnungar samt tre äldre män som var sysselsatta med att sälja lotter till lokalbefolkningen. Efter det att världsmedborgarna börjat sitt anförande lämnade de tre äld- re männen platsen. En raggarbil som körde förbi blev föremål för världsmedborgarnas intresse men raggarna valde att fortsätta sin runda istället för att stanna och lyssna till kvällens anförande. Efter avslutat tal lämnade världsmedborgarna orten i riktning och övervakningen bröts då det fanns risk att övervakarnas bil skul- le bli igenkänd.241 Dagen efter hade turen kommit till statspolisen i 239E Svedjegård och , statspolisen i till , statspolisen i 16/5 1961. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 3. som skulle övervaka mötet i . Ett 30-tal åhö- rare fick här höra världsmedborgarna plädera för motstånd utan våld och civil olydnad som metod för att förhindra att militären tog fältet i besittning.242 Det andra exemplet har samband med Europa- marschen för nedrustning varvid uppgifter förelåg att en svensk av- delning av marschen skulle äga rum i och . Med utgångspunkt från detta gjordes försök från säker- hetspolisen att i hitta marschen för att kunna övervaka den: 17.30-20.30 genomsöktes Enkö- ping med omnejd, varvid något, som kunde tänkas höra samman med Världsmedborgar- rörelsen, icke kunde upptäckas. Särskild upp- märksamhet ägnades därvid åt campingplatser och nöjesfält samt vägen mot Västerås.243 Efter denna utflykt tvingades övervakarna återvända till utan att ha hittat något som liknade Världsmedborgarrörelsen eller någon Europamarsch för nedrustning. Ett sista exempel på över- vakningsinsatser som måste bedömas som meningslösa avser egent- ligen inte Världsmedborgarrörelsen men däremot dess ledare , . Av övervakningsrapporten framgår att polisen från säker källa fått kunskap om att skulle samla representanter från olika vänster- grupper i ett torp i Roslagen för att diskutera ett eventuellt enande av dessa grupper. Övervakningen inleddes utanför den bostad där deltagarna skulle samlas. Under den närmaste tim- men kunde polisen skriva upp registreringsnummer på tre bilar som skulle användas samt notera att flera personer som anlände till fastigheten bar på sovsäckar och musikinstrument. var det dags för avfärd och de tre bilarna med säkerhetspolisen i släptåg påbörjade färden som gick via mot . Vid en ICA-affär stannade en av bilarna för att handla och åtföljdes i af- fären av polisen som noterade att den äldre mannen tog initiativet och avgjorde vad och hur mycket som skulle handlas. Efter avslu- tade inköp återupptogs färden som gick till ett äldre trähus i den 242Kriminalassistent , statspolisen i till kriminalkommissarie , statspolisen i 24/5 1961. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 3. 243PM 14/8 1961. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 3. kunde polisens spanare se att mötesdeltagarna delade in sig i några mindre grupper, som var för sig arbetade med papper och penna. Dagen därpå fortsatte spaningen och polisen kunde nu konstatera att i gruppen ingick sex män och lika många kvinnor samt några barn. Förutom kändes ingen av deltagarna igen och polisen skulle aldrig komma att lyckas identifiera dem. I rapporten noterades vidare att deltagarna var välvårdade och välklädda, att samtalen fördes i en lågmäld ton och att allt syntes gå mycket välordnat till. Efter att ha tagit några fotografier avbröts över-vakningen.