sou · GQB3108d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Inledningen på kan hänföras till besök hos de nya sovjetledarna . En bidragande faktor till det relativa lugn som då kom att prägla situationen kan vara att och de nordiska länderna alltmer torde ha glidit ur fokus i takt med att , SALT och andra inslag i avspänningsprocessen mellan supermakterna ryckte närmare.84 Vissa bilaterala störningsmoment förekom, såsom , , Solzjenitsyn och en viss sovjetisk irritation över vad man uppfattade som den svenska supermaktsdoktrinens kål- 82Bertelman, , s. 83. 83Petersson, Med ögon, s. 75. 84Bertelman, , s. 92. Ogillandet av den svenska supermaktskritiken kan illustreras av att den sovjetiska tidskriften kritiserade för att ha slagit in på en hal väg, och för att ha visat sig mottaglig för antikommunistiska föreställningar. anklaga- des för att se världen genom den notoriska supermaktsteorins prisma, något som man också erinrade om att maoisterna pro- pagerade för, samt för att inte vilja se skillnaden mellan de politiska systemen i och USA.85 Utredningen har i det sovjetiska utrikesministeriets arkiv fått del av de bedömningar som och gjordes i av den svenska utrikespolitiken och neutralitetspolitiken. I en promemoria , upprättad av skandinaviska avdelningen i utrikesministeriet i , konsta- terades inledningsvis att den traditionella neutralitetspolitiken låg till grund för utrikespolitiska kurs, och att denna politik, som under en lång historisk period säkrat att inte deltagit i krig, lett till ekonomiska fördelar, samt givit en viss politisk tyngd i internationella frågor, hade stöd i vitt skilda politiska läger i landet. Dessutom hade den framfört tanken att en neutral stat hade rättighet och skyldighet att uttrycka självständiga ståndpunkter i internationella frågor. Med utgångspunkt i dessa förutsättningar hade intagit en skarpt kritisk hållning till den amerikanska aggressionen i , kon- staterades det. spelade i grunden en positiv roll i ned- rustningsförhandlingarna i , och de svenska positionerna i många internationella frågor låg nära eller sammanföll med de sovjetiska. gjorde den ideologiska gemenskapen och de nära ekonomiska banden med att i sin utrikespolitik som helhet höll sig till en provästlig orientering. Det noterades att inte erkänt DDR, och att intagit en fientlig hållning till Warszawapaktsländernas bistånd till det tjeckiska folket . delade vidare den västliga s.k. brobyggarpolitiken gentemot de socialistiska länderna. 85 The Social Democratic leader, known for his constructive approach to and progressive views on a number of international issues, chose to embark on a path that can be qualified as anything but slippery, showing himself to be captive to anticommunist concepts inconsonant with the present international climate. looks at the present world situation through the prism of the notorius Superpower theory, which it will be recalled is most persistently propagated by the Maoists. He closes his eyes to the differences between the political and social systems of the Soviet Union and the . Bertelman, 1985- 03-22, s. 98. Att notera är att förknippas med maoisterna, vilket är ungefär det värsta man kunde tänka sig ur sovjetisk synvinkel . måste påpekas att också var föremål för positiva kommentarer i sovjetisk press, och att dessa övervägde. vecklade förbindelserna med de socialistiska länder som intagit särskilda positioner gentemot (, Jugo- slavien), och strävade efter att aktivera de nationalistiska ten- denserna i dessa länders politik, som man höll tillbaka utvecklingen av kontakterna med andra socialistiska länder, sades det.86 I sin försvarspolitik stöder sig också på väst, kon- staterades det vidare i dokumentet. De ledande kretsarna i landet betraktar Nato som en faktor som stärker deras internationella ställning och säkerhet. De anser, sades det, att med och i Nato, och med begränsade militära förpliktelser i förhållande till och en neutral linje i internationella frågor så råder en för fördelaktig styrkebalans, som tillåter landet att manövrera och föra en aktiv utrikespolitik med breda förbindelser såväl med västliga, som med socialistiska länder. Därför förhöll sig svenskarna negativa till allt som kunde störa styrkebalansen i . Det var karaktäristiskt att uttåg ur Nato mottogs negativt i politiska kretsar i . var också emot att omvandla norra till en militär konflikt- zon, och dolde inte sitt intresse i att de nordiska Natoländerna inte gick för långt i sina förpliktelser gentemot Nato.87 Det noterades också i PM att den , med utgångspunkt i det fortsatta svenska intresset i att bevara styrke- balansen i , funnit det möjligt att företa en faktisk frysning av sina försvarsutgifter. Apropå säkerheten i konstaterades att den var nöjd med det rådande militärpolitiska läget, och i samband därmed förhöll sig negativt till åtgärder som skulle kunna störa balansen. Därför hade uttalat sig mot förslag om en kärnvapenfri zon, under den förevändningen att regionen redan var kärnvapenfri, och att en sådan zon måste omfatta inte bara norra , utan även . Den fientliga svenska reaktionen på augustihändelserna i hade medfört en bred antisovjetisk kampanj i , och det noterades att den svenska beredskapen hade höjts. Den hade emellertid sedermera inriktat sig på en normalisering av de svensk-sovjetiska förbindelserna (jfr ovan avsnitt 3.2.1). 861969-09-10, Skandinaviska avdelningen vid sovjetiska utrikesministeriet. I ett särskilt avsnitt om och den gemensamma mark- naden sades att den västeuropeiska integrationen fortsatte att utgöra en av de grundläggande målsättningarna i den svenska handelspolitiken. Det svenska intresset förklarades av att en så stor del av den svenska handeln ägde rum med . betraktade EFTA som ett steg på vägen mot den västeuropeiska integrationen, sades det. var också för Nordek, inte minst för att förbättra de nordiska ländernas förhandlingsposition gentemot EEC. Det kan noteras att ingenting här sades om neutra- litetspolitiken som ett hinder mot ett närmande till EEC.88 Den svenska neutralitetspolitiken spelade en positiv roll för bevarandet av fred och stabilitet i norra , konstaterades i en översikt över de bilaterala svensk-sovjetiska relationerna av skan- dinaviska avdelningen . Även om de svenska ledarna orienterade sig västerut så måste de räkna med att Sovjet- unionens position förstärkts, och de kan inte bortse från att i händelse av en väpnad konflikt så kan bli en arena för militära aktioner, i vilket sammanhang den svenska neutraliteten kan komma att hotas, och till och med landets själva existens. Här ligger grunden till deras strävan att inte tillåta en farlig ökning av spänningen i denna region och upprätthålla goda grannskaps- förbindelser med , sades det vidare i översikten.89 I en skrivelse från Stockholmsambassaden från kon- staterades det att det låg i intresse att stödja social- demokraterna i (mer om detta nedan). I skrivelsen fram- hölls också att om de borgerliga partierna skulle komma till makten, skulle detta otvivelaktigt leda till från sovjetisk synpunkt oönskade förändringar i svensk utrikespolitik. Också en borgerlig regering skulle deklarera sin uppslutning till neutralitetspolitiken, sades det, men i själva verket skulle den följa en kurs mot närmare politiskt och ekonomiskt samarbete med väst, möjliga an- slutning till gemensamma marknaden, och återhållsamhet i utveck- lingen av de svensk-sovjetiska förbindelserna.90 Någon grundläggande förändring i de här redovisade bedöm- ningarna kan knappast sägas ha ägt rum , från vilka det sovjetiska utrikesministeriets bedömningar gjorts tillgängliga. En förändring som kan vara värd att notera är att de politiska aspekterna av en svensk EEC-anslut- 89Översikten sammanställdes inom Skandinaviska avdelning vid sovjetiska utrikesministeriet 90Promemoria från sovjetiska ambassaden i . ning får större uppmärksamhet, liksom att en mer kritisk hållning gentemot Nordek kan förmärkas, med tydliga anspelningar på att betraktade Nordek som ett instrument för att inte bara öka sitt eget inflytande, men också försvaga banden mellan och Sovjetunionen.91 Den bild som tecknats i det sovjetiska utrikesministeriets dokument av den sovjetiska synen på den svenska utrikespolitiken stämmer i mycket med vad som kan utläsas av rapporteringen från den svenska ambassaden i , på vilken redovisningen i detta avseende av den återstående delen av utredningens period bygger. Den stämmer också med den bild som utredningen fick vid samtal i med sovjetiska politiker och diplomater som var verk- samma . I samband med de svenska försöken att sälja till ett antal Natoländer, liksom med anledning av den svenska anslutningen till det internationella energiorganet IEA, förekom viss kritik i den sovjetiska pressen. Att särskilt notera är att övergången till borger- ligt styre i inte föranledde något som vittnade om att den sovjetiska synen skulle ha påverkats, något som är intres- sant inte minst mot bakgrund av Stockholmsambassadens härvidlag mer pessimistiska bedömning som ovan refererats. av skärptes tonläget i allmänhet i sovjetiska media, och man började också uttrycka mer bekymmer för läget i norr, bl.a. om avtal om flygbaser, marinövningar i Nord- och effekterna av kryssningsrobotar. Den sovjetiska nyhetsbyrån ställde i en karaktäristik av utvecklingen i det nordiska området frågan: kan den nordiska säkerheten i dess nuvarande form ge svenskarna garantier för deras neutralitet, om t.ex. kryssningsrobotar och andra moderna vapen stationeras i ?92 Kritiken mot och ökade, men detsamma drabbade inte . Den starka svenska reaktionen på Afghanistaninvasionen passerade i stort sett ostört och förekom sovjetisk välvilja och förslag om utbyten, kon- sultationer och högnivåbesök i en utsträckning som fick den svenska Moskvaambassaden att tala om sovjetiska omfamningsförsök.93 911970-05-06, s. 10, Skandinaviska avdelningen vid sovjetiska utrikesministeriet. 92Bertelman, , s. 100. 93Ibid, s. 101. gjorde APN-journalisten ett grovt inlägg i den svenska debatten om möjliga konsekvenser för svensk del av de amerikanska kryssningsrobotarna: Man bör nog utgå ifrån att de svenska försäkringarna att de är beredda att skjuta ned varje robot som kommer in i deras luftrum, inte är någon garanti för säkerhet skrev Baranikas och tillade att resultatet av det sovjetiska luftförsvarets ingripande kan bli en kärnvapenexplosion över vederbörande lands territorium. Följder- na behöver nog inte ordas mycket om.94 Även om detta inlägg torde få ses i ljuset av kampanjen mot Natos dubbelbeslut innebar det också en indirekt reflexion över den svenska neutralitetens möjligheter i ett vapentekniskt nytt läge. Inte heller förekom det något som förändrade den positiva helhetsbilden. Viss kritik noterades mot den svenska vapenexporten och -importen och i sammanhanget kan noteras kritik av för hans försök under Stockholmsbesöket att locka bort svenskarna från den rätta vägen. Men på det hela taget valde man att inte göra någon större affär av detta besök. före U 137:s strandning talade ambassadör i om en sovjetisk charmoffensiv mot Sverige.95 Även om den positiva sovjetiska inställningen till svensk neutra- litetspolitik kan sägas till dels ha varit ett element i de goda bilaterala relationerna så kan nog sammanfattningsvis sägas att man från då såg den svenska politiken som en stabi- litetsskapande faktor i och en säkerhetsstärkande faktor på den europeiska kontinenten.96 Denna syn bekräftades också vid utredningens samtal i . Den förre premiär- och utrikesministern, m.m. framhöll bl.a. att vi satte mycket stort värde på möjligheten av neutrala stater i , det skulle ju göra Nato svagare. Det kunde påverka och stärka stater som och , som ej ville gå en militaristisk väg. Särskilt och hade betydelse härvidlag.97 Följande ord från den svenska upplagan av memoarer förtjänar också citeras: I sätter vi stort värde på neutralitetspolitik, vilken är en av de viktiga faktorer som 95Ibid, s. 102. 96Ibid, s. 107. 97Samtal med m.fl., , Säkerhetspolitiska utredningens arkiv. bidrar till att upprätthålla fred och säkerhet i och spelar en positiv roll på den internationella arenan.98 3.3.7Det andra och ubåtsfrågan, åren 1982 1985 U 137-händelsen ledde till en klar försämring av de svensk- sovjetiska förbindelserna och till ett förändrat tonläge mellan och , som avspeglade sig också i sovjetiska kommentarer om och svensk politik. Den principiellt posi- tiva synen på svensk neutralitetspolitik förblev dock oförändrad, och en gradvis normalisering kom snart igång, med återupptaget besöksutbyte och en återgång till i huvudsak positiva uttalanden officiellt och i pressen om den utrikespolitik. Efter den svenska protesten med anledning av Ubåts- utvecklades emellertid ubåtsproble- met till ett verkligt problem i relationerna. Det sovjetiska svaret gav uttryck för avsevärd indignation och krävde förnyade under- sökningar. Sovjetiska presskommentarer efterlyste bevis och talade om att vissa kretsar sökte försämra förhållandet till Sovjet- unionen och motivera ökade försvarsanslag. Man tog nu i pressen och i bilaterala kontakter fram gamla synpunkter och kritik från tidigare epoker, som den principiellt positiva synen på svensk neutralitetspolitik förblev oförändrad. Neutraliteten fram- ställdes dock som alltmer hotad av vissa kretsar vars syfte var att piska upp ubåtshysterin för att driva närmare Nato.99 Den huvudsakliga bilaterala svårigheten var antisovjetismen i , och den oförmåga eller ovilja att ta itu med denna. I detta sammanhang kan också möjligen noteras att man på vissa håll i sovjetisk press spekulerade i att Nato skulle ligga bakom ubåtsintrången, just för att ge anledning till misstankar mot Sovjet- unionen.100 Ubåtskränkningarna i övrigt, och deras hantering samt inverkan på de bilaterala relationerna behandlas i ett särskilt avsnitt (se 5.6. 98Brezjnev: sidor ur hans liv. : , s. 14. 99Petersson, B. och neutraliteten i : sovjetiska kommentarer om , , och neutralitetspolitik 1988. : , s. 49. 100Svensk-sovjetiska förbindelser: tema med variation, A Edeen, , HP 1 Er, . i ett längre perspektiv kom denna omgång av sovjetisk kritik ganska plötsligt av i stort sett problemfria förbindelser. Detta bidrog till att skapa intrycket av en kraftig för- ändring, även om den positiva grundsynen på neutralitetspolitiken bestod. Gromyko efterlyste i ett samtal med utrikesminister realism från svensk sida i de bilaterala förbindelserna. Användningen av detta uttryck utgjorde ett nytt inslag i det sovjetiska språkbruket gentemot . Det har framhållits att uttrycket både har en geopolitisk underton och kan tolkas som en anspelning på maktrelationer som kan gälla fler områden än ubåtshanteringen.101 Den oro som från sovjetiskt håll uttrycktes över den svenska neutralitetspolitiken och att denna skulle vridas i västlig riktning måste också ses i samband med farhågor för att det strategiska läget i kunde förändras till nackdel. Man noterade i med stort ogillande den ökade militära aktiviteten i från och andra Natoländers sida, med förhandslagringen, underrättelseaktiviteter och omfattan- de manövrer i och som tydliga exempel. agerande i frågor rörande nedrustning och säkerhets- politik fick beröm, medan kritik riktades mot bl.a. det försvars- industriella samarbetet med Nato och ett allmänt djupnande eko- nomiskt beroende av väst, mot massmedia, och mot vissa kretsar. I en enda fråga gjordes i diplomatiska kontakter raka påståenden om neutralitetspolitiska avvikelser. Det gällde transporter av Natomateriel över svenskt territorium till , som man ansåg stå i strid med svensk alliansfrihet i fredstid.102 Vid mina samtal i framhöll den tidigare chefen för skandinaviska avdelningen i det sovjetiska utrikesministeriet (alias den i dessa sammanhang betydelsefulle pseudonymen , författare till en rad böcker och artiklar om och nordiska säkerhetspolitik) att den svenska neutraliteten alltid sågs genom ett försvarspolitiskt spektrum, med utgångspunkt i relationerna mellan supermakts- blocken. Den svenska säkerhetspolitiken var en viktig faktor för säkerheten och stabiliteten i norra . Men det fanns också andra aspekter. Man kunde inte säga att man på sovjetisk sida haft 101Bertelman, , s. 115. 102Den sovjetiska synen på svensk neutralitetspolitik, S , , HP 1 Er, . fullt förtroende för den svenska neutralitetspolitiken. Man hade haft vissa reservationer, och detta hade också kommit fram offentligt. Man ansåg vidare att sökte störa den svenska neutraliteten. Exempel på detta var besök . ville använda sig av den svenska försvarsindustrin för att binda upp projekt som JAS och . Den svenska neutraliteten sågs alltid som pro-västlig. Vi ansåg att förde ett dubbelspel. skedde detta bakom ryggen på regeringen. I fall av öppen konflikt skulle man inte veta hur skulle komma att bete sig. Men vi sökte stödja den svenska neutraliteten. Amiralen , marinchef , underströk att man aldrig såg som en motståndare, att aldrig var utmärkt som fiende på de militära kartorna, och att aldrig utgjort ett militärt hot vars styrka man haft anledning att analysera. I hade man andra problem. Man analyserade dock möjligheten att skulle bryta neutraliteten. hade en flotta som inte ensam kunde stå emot den sovjetiska, men i förening med Nato blev situationen en annan (i ).104 Den f.d. nedrustningsförhandlaren, tillika OSSE-, CFE-, och Stockholmsambassadören , som bl.a. lett den sovjetiska delegationen till och dennas fortsättning i , och följaktligen haft god insyn i Warszawa- paktsländernas agerande sade sig aldrig ha sett figurera i operativa planer eller att skulle ha varit ett objekt för militära operationer. Man väntade inte heller några operationer som utgick från svenskt territorium, sade Grinevskij. hade aldrig setts som något säkerhetspolitiskt hot.105 Denna bild bekräftades också vid mina samtal i , bl.a. med den förre presidenten, premiär- och försvarsministern, tillika ÖB generalen , som alltsedan han blev polsk general- stabschef deltagit i alla viktigare möten inom Warszawa- pakten. Inte hade dykt upp som ett problem i sig, sade Jaruzelski, man tog den svenska neutraliteten som något självklart och naturligt. låg också långt ned på prioriteringslistan. Inte heller planerades enligt Jaruzelski några offensiva aktiviteter gentemot . Det skulle vara svårgenom- 103Samtal med m.fl., , Säkerhetspolitiska utredningens arkiv. 104Samtal med och , , Säkerhetspolitiska utredningens arkiv. 105Säkerhetspolitiska utredningen – anteckningar från middag med ryska Sverige-experter, ambassad i , , Säkerhetspolitiska utredningens arkiv. var enligt Jaruzelski intresserad av bevarad svensk neutralitet. Så dess marskalkar förutsåg inget handlande som kunde ge anledning att ingripa. Däremot fanns det en oro för att det kunde utvecklas situationer där Nato drog in Sverige.106 3.3.8Normalisering, åren 1986 1989 Efter statsminister besök i föll ubåts- frågan gradvis i skymundan i de svensk-sovjetiska relationerna, för att inte återkomma på allvar förrän in , och då med som motpart och med som svensk stats- minister. koncentrerades i stället de bilaterala relationerna kring frågan om gränsdragningen i avseende ekonomiska zoner, och de påverkades också av de acce- lererande förändringarna inom . En viss utveckling i synen på den svenska neutraliteten skedde , kanske som del av en tilltagande uppskattning av som ekonomisk och social förebild. Statsminister tal vid den socialdemokratiska parti- kongressen kan sägas ha markerat början av normalise- ringen. Han talade där om vikten av dialog och diskussion och betonade att inte fick rädas att hävda sina nationella intressen i meningsutbytet med . efter- strävades ett gott och stabilt förhållande. Detta budskap om behovet av en rättfram dialog om problemen i våra förbindelser neutraliserade i betydande utsträckning den debatt om besöks- utbytet som pågick i den svenska inrikespolitiken, och en rad besök följde. Slutpunkten i normaliseringsprocessen kan sägas markeras av uttalande under statsminister besök om ovillkorlig respekt för den traditionella neutralitetspolitik som förs av . Denna formulering gick längre än man gjort från sovjetisk sida i uppskattning av den svenska neutralitetspolitiken. Dessa uttalanden ansågs på svensk sida ha höjt det politiska pris måste betala om det skulle visa sig att fortsatta ubåtskränkningar av svenskt territorium skulle ha sovjetiskt ursprung.107 106Samtal med Jaruzelski, , Säkerhetspolitiska utredningens arkiv. 107Gorbatjovs uttryck om svensk neutralitetspolitik – jämförelse bakåt, T Bertelman, , HP 1 Er, . 3.3.9Synen på det svenska försvaret Från ungefär denna tidpunkt, dvs. , kunde också noteras de första försiktigt positiva uttalandena från sovjetiskt håll om det svenska försvaret. Även om grundtonen i den sovjetiska synen på och svensk politik varierade mycket under hela det , så hade de teman som tagits upp från sovjetisk sida varit förhållandevis konstanta. Det hade i stort rört sig om tre huvud- tema kring vilka all kritik kretsat: det svenska försvarets enligt sovjetisk uppfattning onödiga storlek och västberoende, det eko- nomiska samarbetet med väst, och de s.k. kretsarnas verksamhet, dvs. monopolkapitalet, militären och högerpressen. Den sovjetiska inställningen till det svenska försvaret var i stort sett oförändrat negativ. Det kan dock noteras att lovord utdelats för uttalade avsikter att skydda svenskt territorium mot över- flygning av kryssningsrobotar. De mest negativa omdömena om gällde försvarsfrågorna i allmänhet och ubåtskränkningarna i synnerhet. Ett genomgående tema var antydningar om nära samarbete med eller foglighet gentemot amerikanska påtryckningar, antingen det var fråga om kontroll av högteknologi eller militärtekniskt och under- rättelsesamarbete mellan och . En allmänt förekom- mande tes var att små staters satsningar på ökat försvar endast ökade deras beroende av de imperialistiska makterna. Staterna gjorde bättre i att föra en oberoende utrikespolitik, inriktad på fred och nedrustning.108 Mot denna bakgrund, där försvarsansträngningar stund- om framställdes som närmast futila, blev ett uttalande av den sovjetiske generalöversten inför i av särskilt intresse. Tjervov förklarade att gärna såg ett starkt svenskt försvar, bara det var neutralt. Han betonade också i sammanhanget att hans uppfattning utgjorde den officiella sovjetiska synen på svenskt försvar.109 Tjervovs uttalande innebar en klar sovjetisk positionsförflytt- ning. Knappast tidigare hade en sovjetisk företrädare givit uttryck åt en liknande uppfattning. Två undantag kan noteras: vid ett svenskt militärbesök i hade marskalk utbringat en skål för den svenska armén som en freds- 108Sovjetiska uttalanden om 1987, H , , HP 1 Er, . bevarande faktor, och hade ambassadören till överbefälhavaren framfört att betraktade ett rela- tivt starkt svenskt försvar som en viktig del av det säkerhets- politiska mönstret i och som ett bidrag till stabiliteten.110 I såg man den svenska socialdemokratin som bärare av neutraliteten och främste förvaltare av neutralitetspolitikens grund- läggande idéer. Ur sovjetisk ideologisk synpunkt var detta positivt, men ingalunda oproblematiskt. Inte minst det framväxande nord- sydperspektivet, och den svenska socialdemokratins anammande av detta begrepp som instrument för att beskriva världen skapade problem. Detta begrepp förde i ett sovjetkommunistiskt perspektiv tanken bort från den grundläggande motsättningen i världen, den mellan kommunism och kapitalism. Att och den svenska modellen och inte minst neutra- liteten innebar en farlig lockelse för de östeuropeiska staterna har tidigare berörts. Men också gentemot tredje världen innebar den svenska socialdemokratin med i spetsen något av en ideologisk säkerhetsrisk för . (Se citat ovan) I viss mån hotade den typen av tankegångar hela den kommunistiska världs- bilden, och därmed den ideologiska legitimiteten i det kommu- nistiska samhällsbygget.