sou · GQB360d3 · 2003-01-01 00:00:00 — allmänt telefonnät: elektroniskt kommunikationsnät som används för tillhandahållande av allmänt tillgängliga telefonitjänster och som möjliggör överföring av tal, fax, data och andra former av kommuni- kation mellan nätanslutningspunkter, användare: fysisk eller juridisk person som använder eller efterfrå- gar en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst, elektroniskt kommunikationsnät: system för överföring och i tillämpliga fall utrustning för koppling eller dirigering samt andra resurser som medger överföring av signaler via tråd, via radio, på optisk väg eller via andra elektromagnetiska överföringsmedier obero- ende av vilken typ av information som överförs, elektronisk kommunikationstjänst: tjänst som vanligen tillhanda- hålls mot ersättning och som helt eller huvudsakligen utgörs av över- föring av signaler i elektroniska kommunikationsnät, facilitet: nät, nätelement, utrustning, anläggning, funktion och annat dylikt, lokaliseringsuppgift: uppgift som behandlas i ett elektroniskt kom- munikationsnät och som visar den geografiska positionen för termi- nalutrustningen för en användare av en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst, nätanslutningspunkt: fysisk punkt vid vilken en abonnent ansluts till ett allmänt kommunikationsnät, nödsamtal: samtal till nödnummer, enligt fastställd adressplan för telefoni, för att nå samhällets alarmerings- och räddningstjänst, operatör: den som innehar eller på annat sätt råder över ett allmänt kommunikationsnät eller tillhörande facilitet, radioanläggning: anordning som möjliggör radiokommunikation eller bestämning av position, hastighet eller andra kännetecken hos ett föremål genom sändning av radiovågor (radiosändare) eller mottag- ning av radiovågor (radiomottagare), radiokommunikation: överföring, utsändning eller mottagning av tecken, signaler, skrift, bilder, ljud eller meddelande av varje slag med hjälp av radiovågor, radiovågor: elektromagnetiska vågor med frekvenser från 9 kilo- hertz till 3 000 gigahertz som breder ut sig utan särskilt anordnad ledare, samtal: en förbindelse för överföring av tal som medger tvåvägs- kommunikation i vad som för användaren uppfattas som realtid, samtrafik: fysisk och logisk sammankoppling av allmänna kommu- nikationsnät för att göra det möjligt för operatörers användare att kommunicera med varandra eller få tillgång till tjänster som tillhan- dahålls i näten, skadlig störning: störning som äventyrar funktionen hos en radio- navigationstjänst eller någon annan säkerhetstjänst, eller som på annat sätt allvarligt försämrar, hindrar eller upprepat avbryter en radio- kommunikationstjänst som fungerar i enlighet med gällande bestäm- melser, inbegripet störning av befintliga eller planerade tjänster på nationellt tilldelade frekvenser, slutanvändare: användare som inte tillhandahåller allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommuni- kationstjänster, telefonitjänst: tjänst som avser möjlighet att ringa upp eller ta emot nationella och internationella samtal och tillgång till alarmerings- och räddningstjänsten via ett eller flera nummer inom en nationell eller internationell adressplan, tillhandahållande av ett elektroniskt kommunikationsnät: etable- ring, drift, kontroll eller tillgängliggörande av ett sådant nät, tillhörande facilitet: facilitet som möjliggör eller stöder tillhanda- hållande av tjänster via elektroniska kommunikationsnät eller elek- troniska kommunikationstjänster, trafikuppgift: uppgift som behandlas i syfte att överföra ett elektroniskt meddelande via ett elektroniskt kommunikationsnät eller för att fakturera det. I denna paragraf angivna definitioner är hämtade dels från direktiven och radiospektrumbeslutet i på området för elektronisk kommunikation, dels från telelagen och lagen om radiokommunikation. I vissa fall har mindre justeringar gjorts för att definitionerna bättre skall stämma överens med befintliga författningar och svensk författningsskrivning i all- mänhet. Ledning vid tolkning av begreppen kan i förekommande fall hämtas från direktiven och beslutet samt från motiven till telelagen och lagen om radiokommunikation samt den rättstillämpning som finns på området. Termen abonnent återfinns i telelagen. Detsamma gäller begrep- pet användare. Med undantag för utsändning av radioprogram som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket YGL kan i fråga om begreppens innebörd vägledning hämtas från telelagen. Den som tar emot utsända programkanaler via en radio- eller TV-mottagare och för detta betalar föreskriven licens eller tar emot ett färdigpaketerat programutbud i kabel, via satellit eller i mark- sändning som sänds ut via radio och kan tas emot genom ett system för villkorad tillgång i en digital-TV-box torde inte abon- nera på en elektronisk kommunikationstjänst. Ingår däremot i ett sådant abonnemang en möjlighet till bredbandsuppkoppling mot Internet via ett sådant nät för utsändning till allmänheten är det i denna del fråga om en elektronisk kommunikationstjänst. Pro- grambolag som och använder sig av en elektronisk kommunikationstjänst för att sända ut program till sina tittare och lyssnare. Denna tjänst torde normalt inte vara att anse som allmänt tillgänglig. Programbolagen kan också själva sända ut sina program, om de har tillgång till radiosändare. Så sker också i vissa fall. Någon elektronisk kommunikationstjänst förelig- ger inte heller i ett sådant fall. I 6 kap. används begreppet användare med en särskild definition som bara omfattar fysiska personer. Det beror på att syftet med dessa bestämmelser huvudsakligen är att skydda behandlingen av personuppgifter. Abonnentupplysning är ett begrepp som efter prop. 2001/2002:98 har intagits i telelagen (SFS 2002:282). Vad som anges i propositio- nen bör kunna tjäna till vägledning också här. Ett grundläggande begrepp i lagen är elektroniskt kommunika- tionsnät. Det omfattar alla typer av telenät enligt telelagens defini- tion. Därutöver omfattas nät som används för utsändning av radio- program som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket YGL. Beträffande vad som gör att ett nät är att anse som ett allmänt kommunikationsnät hänvisas till allmänmotiveringen, avsnitt 10.5.1. Den definition som föreslås för allmänt telefonnät har likheter med telelagens definition för telefonitjänst. Med ett allmänt tele- fonnät avses sådana elektroniska kommunikationsnät som används för tillhandahållande av allmänt tillgängliga telefonitjänster och som möjliggör överföring av tal, fax, och data och andra former av kommunikation mellan nätanslutningspunkter. I det får anses ligga att nätet typiskt sett skall vara anpassat för överföring av tal. Det kan vara flera faktorer som tillsammans gör att denna förutsättning är uppfylld. Dels kan det vara beroende av det fysiska nätets förut- sättningar, dels av det logiska nätets uppbyggnad och funktioner. Det kopplade kretsbundna accessnätet för fast telefoni och GSM- nät för mobiltelefoni är exempel på telefonnät. Det är inte endast det fysiska nätet som gör att ett nät blir att betrakta som ett tele- fonnät, utan också den logiska uppbyggnaden. Ändras uppbyggna- den, t.ex. med hjälp av teknik för digitalisering, s.k. xDSL-teknik (), eller genom paketkoppling i mobilnäten, så att nätet inte längre typiskt sett är anpassat för tal utgör nätet i den delen i allmänhet inte längre del av ett allmänt telefonnät. Där- emot är nätet fortfarande ett elektroniskt kommunikationsnät som kan vara allmänt. Begreppet elektronisk kommunikationstjänst är avsett att urskilja sådana tjänster som innebär ett kommersiellt tillhandahållande av tjänster till andra. Sådana tjänster tillhandahålls vanligen mot ersättning. I vissa fall tillhandahålls dock kommersiella tjänster gratis till slutkunden. Det kommersiella inslaget manifesteras då på något annat sätt, vanligen genom reklamfinansiering. Sker till- handahållandet på rent ideell basis omfattas däremot tjänsten inte av begreppet. Exempel på det kan vara tillhandahållande av s.k. forskarnät eller liknande nät främst inom universitetsvärlden. Genom att det i definitionen anges att tjänsten helt eller huvud- sakligen utgörs av överföring av signaler i elektroniska kommunikationsnät avses dessutom att urskilja sådana tjänster från rena innehållstjänster såsom programverksamheten hos program- företag för radio och TV och innehållstjänster som tillhandahålls via webben, såsom webbsidor där musik eller spel tillhandahålls eller webbsidor för elektronisk handel. Paragrafen innehåller en särskild definition av begreppen facilitet och tillhörande facilitet. Dessa är som framgår av definitionerna vittomfattande. Med facilitet avses nät, nätelement, utrustning, anläggning, funktion och annat dylikt. Tillhörande faciliteter avser enligt definitionen facilitet som möjliggör eller stöder tillhanda- hållande av tjänster via elektroniska kommunikationsnät eller elek- troniska kommunikationstjänster. Detta omfattar utrustning i form av t.ex. datorer för databaser för driftstödsystem med programvara och de system som erfordras för drift av databasen samt anläggningar såsom telefonstationer med utrymme för kopplingsutrustning m.m. liksom stödsystem för kyla, reservkraft, inpasseringskontroll osv. Att en facilitet är tillhörande innebär att den behövs för en anläggning eller annat som möjliggör eller stöder tillhandahållandet av tjänster via elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster. Med lokaliseringsuppgift avses uppgift som behandlas i ett elek- troniskt kommunikationsnät och som visar den geografiska posi- tionen för terminalutrustningen för en användare av en allmänt till- gänglig elektronisk kommunikationstjänst. Definitionen återfinns i artikel 2 förslaget till kommunikationsdataskyddsdirektiv. Lokali- seringsuppgifter kan enligt direktivet vara av två slag, dels sådana som är trafikuppgifter, dels sådana som inte är trafikupp- gifter. De föregående är bl.a. sådana lokaliseringsuppgifter som kan erhållas genom information om i vilken cell, dvs. sändnings- och mottagningsradien från en basstation i ett cellulärt nät för mobil- telefoni, som en viss terminalutrustning befinner sig i. Med lokaliseringsuppgifter som inte är trafikuppgifter avses främst positionering via satellit av en terminalutrustning, förutsatt att uppgifterna behandlas i det elektroniska kommunikationsnätet. Nätanslutningspunkt är en fysisk punkt vid vilken en abonnent ansluts till ett allmänt kommunikationsnät. Detta begrepp bör ha samma innebörd som enligt telelagen. I nätanslutningspunkten möts det allmänna kommunikationsnätet och abonnentens enskilda nät. Nödsamtal definieras inte i telelagen. Med sådana samtal menas här samtal till nödnummer enligt fastställd adressplan för telefoni för att nå samhällets alarmerings- och räddningstjänst. Lokutionen samhällets alarmerings- och räddningstjänst har samma innebörd som enligt telelagen. Begreppet samtal bör också behandlas i detta sammanhang. Det avser en förbindelse för överföring av tal som medger tvåvägs- kommunikation i vad som för användaren uppfattas som realtid. Genom att endast kräva att användaren skall uppfatta det som att kommunikationen sker i realtid görs en avvikelse i förhållande till definitionen av samtal enligt förslaget till kommunikationsdata- skyddsdirektiv. Meningen är att när fördröjningarna i t.ex. ett nät som använder internetprotokoll inte är större än att användaren uppfattar kommunikationen som om den sker i realtid bör kom- munikationen kunna omfattas av samtalsbegreppet. dröjning som skall krävas får överlåtas åt rättstillämpningen att avgöra, varvid sannolikt det arbete som bedrivs i ITU och i andra standardiseringsorgan kan bli vägledande. Med operatör avses den som innehar eller på annat sätt råder över ett allmänt kommunikationsnät eller tillhörande facilitet. Begreppet innebär ett förtydligande i förhållande till tillträdesdirektivet genom att det klargörs att det är innehavet av eller rådigheten över att allmänt kommunikationsnät eller tillhörande facilitet som gör att en aktör omfattas av operatörsbegreppet. Det bör observeras att genom att även den som tillhandahåller tillhörande faciliteter anses som operatör kan begreppet få ett mycket vitt tillämpningsområde. Viss försiktighet bör därför iakttas. Det är t.ex. inte avsikten att varje fastighetsägare som hyr ut utrymme åt nätoperatörer enbart därigenom skall anse vara operatör. Däremot bör exempelvis ett företag som har som sin huvudsakliga verksamhet att hyra ut telefonstationer till nätoperatörer omfattas av begreppet. Beträffande radioanläggning är begreppet hämtat från LRK. Även definitionen för radiokommunikation är hämtad från LRK. Beträf- fande definitionen av radiovågor däremot föreslås en förändring i förhållande till LRK genom att ett undre frekvensvärde införs om för att anpassa definitionen bl.a. till artikel 2 radiospekt- rumbeslutet. Förändringen behandlas i avsnitt 10.5.2 i allmän- motiveringen. Med samtrafik avses fysisk och logisk sammankoppling av allmänna kommunikationsnät för att göra det möjligt för olika operatörers användare att kommunicera med varandra eller få tillgång till tjänster som tillhandahålls i näten. Tillämpnings- området för reglerna om samtrafik i den nya lagen är vidare än i telelagen. Beträffande samtrafik när det gäller telefoni kan ledning hämtas ur motiven till den lagändring som innebar att samtrafik- begreppet infördes 1997 (prop. 1996/97:61, sid. 93). Däremot bör i fråga om datatrafik och särskilt Internet något nämnas om de förutsättningar som föreligger för samtrafik. Sam- trafik mellan slutanvändare som abonnerar på det som brukar betecknas som den grundläggande Internettjänsten, dvs. över- föringen av datapaket enligt Internet Protocol, bör inte vålla några problem. För vidare beskrivning av den grundläggande Internet- tjänsten hänvisas till Statskontorets rapport Den svenska delen av Internet, 1997:18. Funktioner som e-post och webbsurfning fungerar också över Internet till följd av det standardise- ringsarbete som sker i Internetvärldens organisationer, främst inom Internet Task Force (IETF) och (W3C). Operatörerna behöver inte vara inblandande i förmedlingen av sådana tjänster men är det vanligen på grund av att de tillhandahåller olika serverfunktioner i näten. Samtrafik mellan sådana tjänster i form av fysisk och logisk sammankoppling av näten är till följd av standardiseringen i allmänhet möjlig. Som jämförelse kan nämnas IP-telefoni. På det området saknas all- mänt vedertagna standarder. Det gör att Internetoperatörerna inte tillhandahåller enhetliga funktioner för sådana tjänster. Två använ- dare som använder samma programvara kan emellertid med hjälp av enbart den grundläggande Internettjänsten upprätta en förbindelse för IP-telefoni. Operatören är då inte inblandad i den tjänsten och samtrafiken avser endast den grundläggande Internettjänsten. När det gäller samtrafik vid datakommunikation är det således särskilt viktigt att hålla isär vilken del av kommunikationen som operatö- rerna tillhandahåller och vad som kontrolleras av slutanvändarna. På området för utsändning till allmänheten ser saken annorlunda ut. Traditionellt sett brukar man inte tala om samtrafik för sådana utsändningar. Istället talas i 8 kap. radio- och TV-lagen om vidare- sändningar (i kabelnät). I princip torde det inte vara någon skillnad från teknisk synpunkt. Samtrafik och vidaresändningsplikt enligt radio- och TV-lagen bör dock från juridisk synpunkt behandlas åtskilt med hänsyn till lagstiftningarnas skilda syften. Så behandlas must-carry-skyldigheter också särskilt i . Det sagda bör dock inte utesluta att samtrafikreglerna kan få betydelse också på området för utsändning till allmänheten. Används t.ex. Internet för sådan utsändning kommer samtrafik i den grundläggande Internettjänsten att aktualiseras. Genom funktioner för broadcast (utsändning till alla i nätet) eller multicast (utsändning till flera i nätet) kan denna form av överföring effektiviseras. För att få detta att fungera krävs att sådana funktioner finns tillgängliga i näten. Samtrafik kan då också omfatta sådana funktioner. Begreppet skadlig störning definieras i artikel 2 auktorisations- direktivet. Införandet av begreppet i den nya lagen motiveras i avsnitt 10.5.1 i allmänmotiveringen. Slutanvändare definieras i artikel 2 ramdirektivet. Med slutan- vändare avses användare som inte tillhandahåller allmänna kommu- nikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunika- tionstjänster. Begreppet omfattar förutom användare som är kon- sumenter enligt den svenska konsumentlagstiftningen även näringsidkare under förutsättning att det inte är fråga om använd- ning i och för deras verksamhet som tillhandahållare av allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommu- nikationstjänster. Med telefonitjänst avses en tjänst som avser möjlighet att ringa upp eller ta emot nationella och internationella samtal och tillgång till alarmerings- och räddningstjänsten via ett eller flera nummer inom en nationell eller internationell adressplan. Begreppet skiljer sig från nuvarande definition i telelagen. Vad som avses med samtal definieras särskilt. Med tillhandahållande av ett elektroniskt kommunikationsnät avses inte endast tillgängliggörandet av ett sådant nät för andra utan även etablering, drift och kontroll av nätet. För att tillhanda- hålla ett sådant nät erfordras alltså inte att operatören upplåter nätet eller kapacitet i det till andra. Även innehav för egen del medför att nätinnehavaren anses tillhandahålla ett sådant nät. Begreppet trafikuppgift är hämtat från artikel 2 i förslaget till kommunikationsdataskyddsdirektiv. Det avser en uppgift som behandlas i syfte att överföra ett elektroniskt meddelande via ett elektroniskt kommunikationsnät eller för att fakturera det. Någon motsvarande definition finns inte i telelagen. I princip torde det dock avse samma slag av uppgifter som avses i 49 § telelagen när där talas om uppgifter som angår ett särskilt telemeddelande. Vad som menas med elektroniskt meddelande anges i 6 kap. 1 §. Kommunikationsverksamhet i krig m.m. 6 § Om elektroniska kommunikationer utsätts för allvarliga stör- ningar och det finns behov av att prioritera mellan olika användare- intressen eller mellan olika regioner, får regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer förplikta den som tillhandahåller tele- fonitjänst till fast anslutningspunkt, mobil telefonitjänst eller elektroniska kommunikationsnät att mot ersättning prioritera de kommunikationer som behövs för att planera, genomföra och styra räddningsinsatser som är nödvändiga för att skydda liv, personlig säkerhet eller hälsa. Bestämmelsen saknar direkt motsvarighet i det EG-rättsliga regel- verket. Den grundas på ett lagförslag från , som är under beredning i , se avsnitt 10.7.10. Paragrafen skall tillämpas i situationer där det föreligger behov av att prioritera trafik för allmännyttiga ändamål. En sådan situa- tion kan vara att elektroniska kommunikationer i hela eller delar av landet har drabbats av allvarliga störningar (t.ex. ett långvarigt elav- brott) och kapaciteten i näten inte räcker till för att tillgodose alla användares behov. Om det i sådana situationer behövs räddningsin- satser för att skydda liv, personlig säkerhet eller hälsa bör det fin- nas möjlighet att besluta att de elektroniska kommunikationer som är nödvändiga för räddningsinsatsen skall prioriteras, t.ex. bör på katastrofplatsen räddningstjänstens behov av elektroniska kommu- nikationer gå före bl.a. journalisters och kommersiella verksamhe- ters behov av sådana kommunikationer, dock med förbehåll för om elektroniska kommunikationer behövs för radioprogram som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket YGL. Som vi framhållit i olika samman- hang måste man iaktta stor försiktighet när det gäller åtgärder som kan begränsa den yttrandefrihet som avses i detta lagrum. För att bestämmelsen skall kunna tillämpas måste elektroniska kommunikationer i hela eller delar av landet vara utsatta för allvar- liga störningar och den tillgängliga kapaciteten vara otillräcklig för att tillgodose alla användare. Det ligger på regeringen eller den myndigheten som regeringen bestämmer att meddela beslut som här avses. Beslutet skall riktas mot den som tillhandahåller telefonitjänst till fast anslutnings- punkt, mobil telefonitjänst eller elektroniska kommunikationsnät och får endast omfatta skyldighet att prioritera de elektroniska kommunikationer som behövs för att planera, genomföra och styra akuta räddningsinsatser och som är nödvändiga för att skydda liv, personlig säkerhet eller hälsa. Ersättning skall utgå till den som enligt bestämmelsen förpliktas att prioritera elektroniska kommu- nikationer. Hur ersättningen skall beräknas bör utredas vidare. 7 § Är i krig eller krigsfara eller råder det sådana utomordent- liga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför gränser eller av att har varit i krig eller krigsfara, får reger- ingen meddela de föreskrifter om elektronisk kommunikationsverk- samhet som behövs med hänsyn till landets försvar eller säkerhet i övrigt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den fredstida planeringen för totalförsvarets behov av elektroniska kommunikationer under sådana förhållanden som anges i första stycket. Bestämmelsen saknar direkt motsvarighet i ramdirektivet och sär- direktiven. Den har överflyttats från 65 § telelagen med den för- ändringen att föreskriftsrätten har utvidgats till att omfatta områ- det för elektronisk kommunikation. Paragrafen täcker också det som regleras genom 20 § LRK om användning av radiosändare i krig m.m. 1 § Allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektro- niska kommunikationstjänster får endast tillhandahållas efter anmä- lan. Om tillstånd att använda radiosändare och adresser för elektro- nisk kommunikation finns bestämmelser i 3 kap. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer medde- lar föreskrifter om vilka uppgifter en anmälan enligt första stycket skall innehålla. Bestämmelsen innebär att det ställs krav på alla som avser att till- handahålla allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster att göra en anmälan innan de börjar verksamheten. Beträffande innebörden av begreppet tillhan- dahållande av elektroniskt kommunikationsnät hänvisas till författ- ningskommentaren för 1 kap. 5 §. Att det skall vara fråga om en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst innebär att radio- och TV-utsändningar till allmänheten där mottagaren erhåller ett på förhand bestämt programutbud inte omfattas av anmälningsplikten. Det gäller även utsändningar i digital form. Skulle en sådan tjänst bli en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst genom att utbudet inte kan anses på förhand bestämt, gäller emellertid regeln i 2 § för sådana sändningar som sker i tråd. Vilka uppgifter en anmälan skall innehålla behandlas i auktorisa- tionsdirektivets artikel 3.3. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges enligt andra stycket behörighet att meddela föreskrifter i denna fråga. 2 § För sådan verksamhet som enbart består i att överföra signaler via tråd för sändning av radioprogram enligt 1 kap. 1 § tredje stycket yttrandefrihetsgrundlagen skall någon anmälan enligt 1 § inte göras. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ytterligare undantag från anmälningsplikten enligt 1 §. Genom bestämmelsen undantas tillhandahållandet av kabel-TV-nät och liknande nät från anmälningsplikten enligt 1 §, om verksam- heten enbart består i att överföra signaler via tråd för sändning av radioprogram enligt 1 kap. 1 § tredje stycket YGL. Detsamma gäller tillhandahållande av elektroniska kommunikationstjänster som avser radioprogram som anges i sistnämnda lagrum.