sou · GQB3101 · 2003-01-01 00:00:00 — är dessutom ansvarig för EU-projekt i regionen, och skall också ta till sig nya idéer och initi- era nya projekt. har möjlighet att ta över ansvaret för andra statliga verksamheter, om man tycker att dessa är viktiga för den lokala utvecklingen. Någon redogörelse för HIE:s verksamhet eller vilka resultat som uppnåtts lämnas inte i rapporten. Norrlandsfonden anser att fördelen med centraliseringen till en organisation är att beslut kan fattas snabbt och att företagen vet vart de skall vända sig. Eftersom samordnar samtliga åtgärder inom närings- och regionalpolitiken skall det inte finnas några andra aktörer att vända sig till. För att undvika merarbete för finns det inte heller möjlighet att överklaga besluten. Bedömning av Norrlandsfondens rapport Norrlandsfondens förslag: en organisation ges ansvar för alla statliga utvecklingsinsatser i inland Norrlandsfonden anser att en motsvarande modell som i bör införas i , med en organisation som ges ett samordnat ansvar för all regional- och näringspolitik i inland. I ett inledningsskede föreslås en försöksverksamhet för 16 kommuner i norra inland. Organisationen skall arbeta med fyra insatsområden: N Tillväxtbefrämjande åtgärder i näringslivet N Kompetensuppbyggnad och rekrytering N Lokal infrastrukturuppbyggnad N Rådgivning och information Norrlandsfonden föreslår att organisationen ges formen av ett aktiebolag, . Alternativt kan man också tänka sig att organisationen ges formen av myndighet eller stiftelse. Det vikti- gaste är att organisationen ges en samordnande roll. föreslås dels ha en central organisation som främst för en dialog med regeringen och träffar avtal om vad som skall genomföras och vilka resurser man skall förfoga över, dels ha dot- terbolag. En viktig del i upplägget är att det träffas avtal med kvan- titativa mål om vad som skall uppnås, t.ex. arbetslöshetsnivåer, antal startade företag eller liknande. Sådana avtal träffas dels med regeringen, dels med dotterbolagen. Den centrala organisationen fördelar resurserna till dotterbolagen. Prioritering mellan olika del- områden och projekt skall göras lokalt. Laponia AB:s verksamhet skall huvudsakligen bedrivas i dotter- bolagen som kan inrättas i varje kommun. Varje dotterbolag bör dock helst omfatta 2–3 kommuner, och en särskild bonus ges där- för till de kommuner som accepterar gemensamma dotterbolag. skall bl.a. ta över verksamhet. Man skall kunna erbjuda hjälp med rådgivning, bidrag, lån, riskkapital, arbetsmark- nadsutbildningar etc. och kunna lotsa en sökande vidare till rele- vanta EU-projekt som pågår. skall också samverka med Norrlandsfonden, som alltså föreslås finnas kvar som en egen organisation. Tanken är att enskilda personer och företagare skall kunna vända sig till det lokala kontoret med sina frågor och idéer, och att det Bedömning av Norrlandsfondens rapport lokala kontoret skall utgöra en ingång till utvecklingsåtgärder, verksamheter och stöd som finns att tillgå. Beslutsstrukturen skall vara starkt förenklad, där beslut upp till en viss storleksordning tas lokalt och övriga centralt. Projekt skall tilldelas medel efter egen prövning, och i de fall där så är tillämpligt i enlighet med gällande lagar och författningar. Ansökningar skall kunna ske mycket informellt, utan krav på formalia, men varje beslut skall följas upp med strikta och tydliga kontrakt. För att minska byråkratin skall det inte finnas några möjligheter att överklaga beslut. Eftersom dotterbolaget, alternativt , skall ta över ansvaret för i stort sett alla offentliga utvecklingsåtgärder kommer det inte heller att finnas några andra offentliga aktörer att vända sig till. Enligt rapporten bedrivs en omfattande utvecklingsverk- samhet i projektform, där varken länsstyrelserna eller någon annan har ett samordnande ansvar för de olika projekten. De kunskaper och erfarenheter som byggs upp tas inte till vara, när projekten tar slut, och den personal som varit engagerad splittras och söker nya arbeten. I stället för att utveckla långsiktiga verksamheter tvingas alltför ofta de som arbetar i projekten att använda en stor del av sin kreativitet till att skapa nya projekt som passar in i mallar och mål- sättningar. Därför bör enligt rapporten ett samordnat ansvar för en aktör också innebära en större långsiktighet och möjliggöra en mer strategisk planering av åtgärderna. En viktig roll för är också att initiera och aktivt driva sådana EU-projekt som man anser vara viktiga för utvecklingen. skall kunna anlita de universitet och högskolor de anser ha den bästa och mest relevanta verksamheten för varje pro- jekt, även om de ligger utanför . Som exempel nämns att kanske kan vara en mera naturlig part- ner i utvecklingsprojekt som rör biltestverksamheten i eftersom deras verksamhet är närmare kopplad till bilindustrin än verksamheten vid . Som en konsekvens av detta kommer t.ex. inte att automatiskt ha varken ansvar eller resurser för att bedriva utvecklingsprojekt i inland, men kan naturligtvis söka medel från . Bedömning av Norrlandsfondens rapport omfördelas från andra myndigheter till I Norrlandsfondens rapport föreslås att ges en årlig budget på . Förslaget skall enligt Norr- landsfonden vara budgetneutralt, och därför minskas de statliga anslagen till alla andra myndigheter och organisationer som arbetar med utvecklingsfrågor i inland med motsvarande belopp. Framför allt är det länsstyrelserna i och Väs- terbotten som berörs, men även t.ex. och , univer- siteten i och , länsarbetsnämnderna och berörda IUC. Enligt förslaget skall även berörd personal och andra resurser på respektive myndigheter föras över till . verksamhet i inlandskommunerna inlemmas helt i . Förutom statliga budgetmedel skall även kunna ope- rera med projektmedel från kommuner och landsting, EU samt andra finansiärer. I rapporten föreslås att ett bolag, , med dotterbolag skall ta över de närings- och regionalpolitiska insatserna i Norr- lands inland. Utredningen har i kapitel 6 redovisat skälen för att bolag inte bör sköta myndighetsuppgifter. De skäl som där åbero- pas gäller också i fråga om och dotterbolagen. Utredningen anser vidare att det är olämpligt, inte minst ur kon- kurrenssynpunkt, att låta ett statligt bolag få årliga anslag till verk- samheten, som den skall bedriva verksamhet i egen regi som åtminstone delvis riskerar att konkurrera med privat verksam- het. Utredningen anser också att det är angeläget att statlig verk- samhet fortlöpande har ett demokratiskt inflytande och kontroll, och att det därför är uteslutet att överlåta beslutanderätten för för- delningen av offentliga medel på ett aktiebolag. Utredningen avvisar därför rapportens förslag om att ett bolag skall hantera de närings- och regionalpolitiska insatserna i Norr- lands inland. Av samma skäl avvisas det alternativa förslaget att de skulle hanteras av en stiftelse. Det tredje alternativa förslaget är att en ny myndighet med ett antal regionala enheter skulle tillskapas för att ta över den hanter- Bedömning av Norrlandsfondens rapport ing, som andra myndigheter utför. Detta kan accepteras endast om det leder till påtagliga förbättringar i frågan om enkelhet och effektivitet. I rapporten påtalas, att det är för många aktö- rer involverade i de insatser för närings- och regionalpolitik som genomförs i inland. Vidare påtalas bristen på samord- ning. Utredningen kan dela rapportens synpunkter på mängden aktörer och brister i samordningen. Däremot är utredningen tvek- sam till om enkelhet och effektivitet förbättras av att nya myndig- heter inrättas för att hantera samma frågor, som existerande myndigheter handhar. Utredningen har också svårt att få ett grepp om hur den före- slagna organisationen skall se ut och fungera. Å ena sidan skall det vara en enda organisation, som fattar alla beslut som rör utveck- lingsfrågor i hela inland, å andra sidan skall verksamhe- ten i huvudsak ske på nivå, med lokala prioriteringar och med lokala styrelser. Utredningen har svårt att se varför dessa lokala enheter, med oförändrade resurser, skulle vara så mycket bättre på att arbeta med bl.a. kompetensuppbyggnad, rekrytering, rådgivning och information än de instanser som ansvarar för dessa uppgifter . I all synnerhet som gällande regelverk eller andra likartade måste tillämpas också fortsättningsvis. Rapportens något diffusa resonemang om att gällande lagar och författningar skall tillämpas i de fall där så är tillämpligt avvisar utredningen helt. Dels är det nödvändigt att samma regler för stöd tillämpas över hela området så att likvärdiga förutsättningar skapas, dels måste alla ansökningar hanteras på ett rättssäkert sätt. Till detta kommer att alla stödformer måste hanteras i enlighet med , vilket gör att utrymmet för fria tolkningar är obe- fintligt. Utredningen har i kapitel 6 redovisat förslag för att skapa enkel- het för företag och företagare samt vinna ökad samordning och höjd effektivitet i hanteringen. Enligt utredningens mening uppnås ett bättre resultat med där redovisade förslag än med de som redo- visas i Norrlandsfondens rapport. Mot bakgrund av det sagda anser utredningen att de förslag Norrlandsfonden presenterar i rapporten för Norr- lands inland inte kan läggas till grund för förslag om hanteringen av närings- och regionalpolitiska frågor. 10Utvärdering och uppföljning av statens insatser för företagsutveckling Utredarens förslag: Regeringen bör ge tydliga direktiv till de personer, som utses att representera staten i styrelser för bolag och stiftelser med näringspolitiska uppdrag. bör, i samråd med ITPS, ges i uppdrag att bygga upp en uppföljnings- och rapporteringsmodell, som omfattar alla insatser för företagsut- veckling som finansieras med statliga medel. bör löpande samla och redovisa jämförbara nyckeltal för de olika verksam- heternas resultat. ITPS bör ges i uppdrag att utvärdera de olika insatser för företagsutveckling som finansieras med statliga medel. En del i politiken för regional utveckling är att den bör präglas av ett lärande arbetssätt. I det ligger att uppföljning och utvärdering skall bidra till att utveckla verksamheterna och höja kvaliteten i arbetet. Kunskaper och erfarenheter bör på ett metodiskt sätt användas för att förnya och vidareutveckla politiken och det tvär- sektoriella arbetssättet. En effektiv statlig styrning förutsätter uppföljning, resultatredo- visning och utvärdering. Då kan måluppfyllelsen bedömas, och det skapas underlag för att vid behov ändra innehållet och formen för de statliga insatserna. Detta speglas också i utredningens direktiv. Som en del av upp- draget att lämna förslag på formerna för kopplingen mellan central och regional nivå uttalas att en utgångspunkt är att förändringarna skall syfta till ett mer företagsanpassat system som dessutom ger möjligheter till effektivare styrning, bättre uppföljning och möjlig- heter till prioriteringar. Utvärdering och uppföljning av statens insatser för företagsutveckling Styrningen av statliga verksamheter Utredningen har i kapitel 6 konstaterat att myndighetsformen i första hand bör väljas för att utföra offentliga uppgifter. Myndig- hetsformen är att föredra eftersom verksamheten kan styras genom regleringsbrev, förordningar och genom budgetprocessen. Bolags- formen är som tidigare redovisats i kapitel 6 inte lämpad för att handha myndighetsuppgifter. Inte heller stiftelseformen är lämpad. En viktig egenskap för en stiftelse är, att den i normalfallet inte har någon ägare eller någon annan än dess egen styrelse som kan styra verksamheten. Inte ens riksdag och regering kan ändra en stiftelses stadgar mot styrelsens vilja. Det gör också att en stiftelse har begränsade möjligheter att förändra verksamheten i takt med att förhållandena förändras. Jag anser därför att stiftelseformen i princip är olämplig för att bedriva statlig verksamhet. Att stiftelseformen inte är att föredra för statlig verksamhet skall inte uppfattas som någon kritik mot de statliga stiftelser som arbetar med företagsutveckling. Tvärtom bedriver såväl Industri- fonden och Norrlandsfonden som Innovationscentrum viktiga verksamheter av hög kvalitet, som är av betydelse för tillväxten i hela landet. Teknikbrostiftelserna har på grund av de fallande aktiekurserna hamnat i ett läge, där de regler som beslutades när stiftelserna ska- pades kan visa sig utgöra ett hinder för verksamheten. Stiftelserna tillfördes när de bildades. Eftersom stiftelsernas stad- gar säger, att kapitalet realt skall återbetalas 2007, och stadgarna inte kan ändras på ett enkelt sätt, försvåras stiftelsernas verksamhet , om återbetalningskravet skall uppfyllas. Ledamöter i statliga stiftelsers styrelser En stiftelses viktigaste styrdokument är stadgarna. Det är upp till styrelsen att tolka stadgarna och besluta hur stiftelsens ändamål skall uppfyllas. Regeringen och riksdag har alltså inte befogenhet att ändra ens de statliga stiftelsernas stadgar. Däremot utser reger- ingen styrelsen i de flesta statliga stiftelser. Eftersom regeringens enda möjlighet att påverka en stiftelses verksamhet är via dess styrelse, är det särskilt viktigt att klara instruktioner ges till styrelseledamöterna, om hur de statliga intres- Utvärdering och uppföljning av statens insatser för företagsutveckling sena skall tillgodoses. Sådana instruktioner bör utarbetas för alla styrelser, som regeringen eller statlig myndighet utser. Dessa instruktioner bör omfatta alla som utses av staten till styrelseupp- drag oavsett vem som nominerar. Att staten på detta sätt ger instruktioner till styrelseledamöter fråntar inte styrelseledamöterna deras personliga ansvar. Regeringen uttalade i prop. 2001/2002:4 att en stor del av insat- serna i den regionala utvecklingspolitiken skall genomföras inom ramen för de regionala tillväxtprogrammen, och att en del av insat- serna kommer att genomföras inom mindre program. I båda dessa fall skall programmen följas upp genom uppföljningar och process- utvärderingar. Regeringen uttalade vidare att ITPS bör få i uppdrag att, i samråd med andra myndigheter, utveckla metoder för lärande utvärderingar. Under utredningens arbete har det blivit uppenbart att det sak- nas jämförbara nyckeltal för verksamheterna, hos de olika aktörer som arbetar med företagsutveckling. Det är också mycket vanligt att olika offentliga aktörer bidrar till finansieringen av varandras projekt och verksamheter. Därför kan det vara svårt att avgöra hur dessa verksamheter framställs i respektive organisations redovis- ning, och om olika aktörer räknar in samma projekt som sina egna verksamheter. Det gör att det är svårt att jämföra volym och kvali- tet, och att göra utvärderingar av vilka insatser som är effektivast ur olika utgångspunkter. Utredningen anser att det för en meningsfull jämförelse krävs att verksamheterna redovisas på ett enhetligt sätt. Därför är det ange- läget att staten och andra aktörer i samband med utbetalning av stöd och bidrag ställer krav på en kvalitetssäkrad redovisning med enhetliga mått på verksamhetens omfattning och resultat. bör därför ges i uppdrag att, i samråd med ITPS, skapa enhetliga regler för hur verksamhetens volym och kvalitet skall mätas, samt sammanställa årlig statistik. Kraven på jämförbar stati- stik bör ställas på samtliga aktörer som till någon del får statlig finansiering. ITPS bör löpande utvärdera statens insatser för företagsutveck- ling, och sammanställa resultaten i form av nyckeltal. Utvärdering och uppföljning av statens insatser för företagsutveckling Vid de samråd utredningen genomfört har ofta krav på enklare regler för de små företagen framförts. Inte minst för att på så sätt minska den administrativa bördan för företagen. ITPS har fått regeringens uppdrag att utveckla en metod, som gör det möjligt att mäta och samla in statistik över företagarens administrativa börda till följd av olika regelverk. ITPS skall göra detta i samarbete med näringslivet. Arbetet skall vara klart . har en särskild funktion – Simplex – byggts upp för att bl.a. granska alla förslag på nya eller ändrade regler. gav regeringen , , , , och ningsverk i uppdrag att gå igenom sina respektive regelverk med inriktning på att åstadkomma regelförenklingar. Myndigheterna har redovisat sina förslag. Dessa bereds i . Regeringen har i en skrivelse 2002/03:8 till lämnat en redogörelse över regelförenklingsarbetet med särskild inriktning på små företag. Som framgår av det som ovan redovisats har regeringen tagit en rad initiativ för att förenkla regelverk och minska de små företa- gens administrativa arbete och kostnader. Utredningen kan konstatera, att de synpunkter och önskemål som framförts vid samråden ger en god bild av de problem de små företagen upplever, att ett omfattande regelverk medför. visar de initiativ regeringen tagit, att arbetet med att tillmötesgå företagarnas önskemål är i full gång. Regeringen samarbetar med näringslivet. Utredningen anser inte, med hänvisning till ovanstående, att ytterligare initiativ nu behöver tas. Insatser för tillväxt och företagsutveckling på Beslut vid regeringssammanträde . Den statliga näringspolitiken syftar till att öka antalet nya och väx- ande företag i hela landet. Särskilda insatser för företag och företa- gare finns även inom ramen för arbetsmarknads- och regio- nalpolitiken. Strukturomvandlingen i näringslivet och en snabb för- ändringstakt i ekonomin ökar behovet av att statens insatser för företagsutveckling anpassas till nya förutsättningar och används på ett sätt som stimulerar tillväxt och fler arbetstillfällen. En mängd aktörer, på olika nivåer, har skapats för att främja näringslivets ut- veckling genom information, rådgivning, utbildning och finansie- ring. Systemet är invecklat och delvis överlappande. Detta innebär svårigheter att styra och följa upp insatserna och att använda de samlade resurserna på ett kostnadseffektivt sätt. En särskild utredare tillkallas för att, efter samråd med berörda aktörer, lämna förslag till inriktning, effektivisering och organise- ring av statens insatser för företagsutveckling på regional nivå. Ut- redaren skall också lämna förslag om förhållandet mellan den regi- onala organisationen och det nationella för företagsutveckling som utgörs av Verket för Näringslivsutveckling och (). Globaliseringen och den snabba tekniska utvecklingen innebär nya förutsättningar för att främja tillväxt i små och medelstora företag. Konkurrensen hårdnar som företagen i ökad utsträckning kan exportera och importera varor och tjänster. krav på politiken att generera tillväxt och nya arbetstillfällen samt på de spelregler som gäller för att främja en stabil bas för ny- och småföretagandet. som marknaderna internationaliseras och viktiga pro- duktionsresurser blir allt mer lättrörliga tenderar den lokala miljön att bli allt viktigare för ett företags konkurrenskraft. Företagens innovationsförmåga kan öka om en fungerande kunskapsöverföring och samspel mellan företag och organisationer i den lokala miljön kommer till stånd. I finns ett antal internationellt konkur- renskraftiga kluster som ofta har sitt ursprung eller sin kärnverk- samhet i ett geografiskt avgränsat område. Forskningen har klarlagt att företagande och entreprenörskap är väsentligt för ökad sysselsättning och tillväxt. Utredningen åtgärder för fler och växande företag drar slutsatsen att har ett för litet näringsliv och att för få människor är intresserade av att starta företag. Detta understryks även av att har en låg an- del nyföretagare och småföretag i ett internationellt perspektiv. Arbetet för ett gott företagsklimat är inriktat på att skapa enkla och överskådliga regler, god kapitalförsörjning, tillgång till enkel och begriplig information samt sunda konkurrensförhållanden. Vid sidan av nuvarande näringspolitiska åtgärder görs väsentliga insat- ser för företag och företagare inom ramen för arbetsmarknads- och regionalpolitiken. Inom dessa områden är utgångspunkten regio- nens och individens särskilda förutsättningar och behov. Flera aktörer främjar näringslivets utveckling på regional och lokal nivå och finansieras i olika utsträckning med statliga medel. Verksamheterna bedrivs i myndighets-, stiftelse- eller bolagsform. För att effektivisera, renodla och koncentrera de statliga insatserna inom det näringspolitiska området och öka samspelet med det regionala och lokala näringslivet och partnerskapen för tillväxtavtalen infördes en ny myndighetsstruktur på nationell nivå (prop. 1999/2000:71 Vissa organisationsfrågor inom näringspolitiken, bet. 1999/2000:NU17, rskr. 1999/2000:258). Verket för Näringslivsutveckling, , inrättades för att tillsammans med utgöra ett () för företagsutveckling, entreprenörskap och finansiering med fokus på företagens och Samordningen av verksamheterna innebär att en central funktion skapas, med verksamheter inom såväl finansie- ring - bidrag och lån – som näringslivsfrämjande åtgärder i övrigt, dvs. samma verksamheter som är kärnan i de regionala bolagen. Det är regeringens avsikt att integrationen (och ) på nationell nivå skall fullföljas i enlighet med beslut. Vidare inrättades Verket för Innovationssystem, , med ansvar för finansiering av forskning och utveck- ling inom teknik, kommunikation, arbetsliv och arbetsmarknad samt , , med ansvar för analyser, omvärldsbevakning och utvärderingar. De viktigaste aktörerna och insatserna De viktigaste statliga insatserna avseende företagsutveckling på regional nivå sker via (), länssty- relserna, självstyrelseorganen, Stiftelsen , länsar- betsnämnder/arbetsförmedlingar, Lokala Kooperativa Utvecklings- centra (LKU) och Industriella Utvecklingscentra (IUC). På central nivå bör i första hand nämnas samt med delvis re- gional förankring stiftelsen och stiftelsen tionscentrum. De regionala ALMI-bolagen, till ägda av det statligt hel- ägda moderbolaget och till av resp. landsting, lämnar olika former av främst lån och garantier. uppgick summan av beviljade lån till ca varav en betydande del utgörs av "tillväxtlån", men omfattar även lån som riktar sig till kvinnor och ungdomar (se vidare för- ordning (1994:1100) om statlig finansiering genom regionala ut- vecklingsbolag). I samtliga län har länsstyrelserna, och i försökslänen självstyrel- seorganen, möjlighet att med medel från det s.k. länsanslaget be- vilja olika former av finansiering, främst i form av företagsstöd och projektmedel, för näringslivsutveckling. Anslaget fördelas av regeringen efter regionalpolitiska prioriteringar, vilket innebär att de nordliga länen och län i övrigt med svag tillväxt har betydligt större anslag än övriga. förekom stöd till företag i samtliga län förutom och . Följande selektiva stödformer, med olika geografiska förutsättningar, kan beviljas på regional nivå N regionalt utvecklingsbidrag och sysselsättningsbidrag i de regioner som ingår i det nationella stödområdet, vilket fastställs av EG- kommissionen, N landsbygdsbidrag och landsbygdslån som beslutas av länsstyrelser respektive självstyrelseorgan i områden som definieras av respek- tive organ och N småföretagsstöd (regeringen har i prop. 2001/02:4 föreslagit att stödet slopas) och såddkapital som kan beviljas utan geografiska begränsningar. beviljades stöd enligt dessa former på sammanlagt ca exkl. medel från . Vid sidan av dessa stödformer kan länsstyrelser och självstyrelseorgan också bevilja stöd till olika företags- och näringslivsfrämjande projekt. omfattar ett stort antal program. Mål 1 och 2 är geografiskt avgränsade. Den sammanlagda årliga budgeten för de geografiskt avgränsade programmen från EG uppgår till som skall samfinansieras med minst samma belopp från nationella offentliga aktörer. Därtill kommer också privat medfinansiering. Programmen är till övervägande delen inriktade på insatser för att främja företags- och näringslivsutveck- ling. Beroende på programmens inriktning används medlen bl.a. till att finansiera de ovan nämnda företagsstöden. Därutöver finns insatser för kompetensutveckling och infrastruktur.