sou · GQB377 · 2003-01-01 00:00:00 — Den tredje möjligheten skulle vara att införa ett system med utjämningsmandat. Kommittén förordade en sådan lösning. Om ett system med utjämningsmandat skulle införas ansåg kommittén att andelen sådana mandat inte borde sättas så lågt att partiet riskerade att bli överrepresenterat. Ju större andel utjämningsmandat desto bättre blir den partimässiga representativiteten. riskerar dock den geografiska Valkrets och mandatfördelning, procentspärr representationen att bli skevare. Kommittén fann att den relation som tillämpats för landstingsval var väl avvägd, alltså 9/10 fasta mandat och 1/10 utjämningsmandat. Kommittén anförde vidare om småpartispärr att en spärr borde begränsas till intervallet 2–. Kommittén fann dock slutligen att den inte kunde presentera ett förslag om förbättrad proportio- nalitet i kommunerna, eftersom den inte kunnat uppnå enighet i fråga om ett sådant förslag skulle förenas med en småpartispärr. 10.2.3Antal personer som behövs för att registrera ett parti I de allmänna valen saknas det krav om att partier måste vara registrerade för att kunna ställa upp i val. Författnings- utredning har dock i sitt delbetänkande SOU 2001:99 föreslagit att det införs offentliga valförberedelser, dvs. krav på förhandsanmälan av såväl partier som samtliga kandidater. Skälen härför var att väljarna på förhand inför ett val tydligt skall kunna se vilka partier som deltar och som således kan inverka på valresultatet. Ett annat skäl var att valresultatet för partier som försöker uppnå represen- tation i en vald församling inte skall kunna påverkas av röster på parodiska partibeteckningar. Slutligen skulle proteströster kunna särskiljas. Enligt 5 kapitlet vallagen gäller dock vidare att det finns en möjlighet för partierna att i de allmänna valen skydda partibeteckningen. Detta sker genom att partiet registrerar parti- beteckningen och anmäler kandidater till valet. En ansökan om registrering av val till riksdag skall ha dokumenterat stöd av minst 1 500 personer som har rösträtt i landet. För val till landsting krävs stöd av minst 100 personer som har rösträtt i och för val till kommunfullmäktige skall det vara 50 personer som har rösträtt i kommunen. 10.3Undersökning vid och egna beräkningar Vi vill inledningsvis anföra att det finns ett samband mellan före- komsten av flera valkretsar och procentspärr. har i sin uppsats vid , behandlat frågan utifrån perspektiv (jämför – en symbol för samisk osämja, En komparativ studie Valkrets och mandatfördelning, procentspärr av det norska och svenska , statsvetenskapliga institutionen, ). Hon utgår års val till i och års val till i . Hon anför inledningsvis att system med indelning i valkretsar gör det betydligt svårare för små partier att ta mandat. Detta visar hon genom att hänvisa till nedanstående tabeller, där hon räknat ut hur mandatfördelningen skulle se ut om landet bara bestod av en valkrets: Valresultatet Norska Sametingsvalet , med val- kretsindelning Utan valkretsindelning (med 1,4 som divisor) Hennes slutsats är att utan valkretsindelning hade NSR (Norske Samers Riksforbund), som i samarbete med andra varit i majori- tet i med 22 mandat behövt sam- arbeta med ytterligare två partier för att få majoritet. Utredningen har vidare undersökt vilka effekter en första divisor om 1,4 eller en procentspärr skulle få för sametingsvalet i . Resultatet framgår av nedanstående tabeller Valkrets och mandatfördelning, procentspärr Valresultatet 1997 med annan divisor och procentspärr Som framgått erhöll vid valet tre partier endast vars ett mandat. Med en divisor om 1,4 skulle det bara bli fråga om två partier med ett mandat. Med en procentspärr om 3 försvinner ytterligare ett sådant parti och med en spärr om har de minsta partierna tre mandat. Valkrets och mandatfördelning, procentspärr Valresultatet med annan divisor och procentspärr Valkrets och mandatfördelning, procentspärr I direktiven anges som skäl för översynen i detta kapitel att det inte finns spärrar mot småpartier och det endast krävs tre personer för att registrera ett parti. Det anges vidare att detta har bidragit till att 31 ledamöter representerar tio partier och att de tre minsta partierna endast har ett mandat vardera. Dessutom anförs det att det även kan finnas skäl att se över frågan om flera valkretsar. Som framgått skulle alltså problemet vara att det finns för många små partier i . Det är underförstått att detta förhållande skulle kunna försämra effektivitet. Det är också klart att den politiska situationen i tillkomst har varit mindre stabil. Utredningen anser det naturligt att en organisation i sitt startskede är dynamisk och för en vital debatt. En hjälp i ett sådant skede skulle dock stabiliserande faktorer såsom procentspärr eller skärpta registreringskrav för partier kunna vara. Utredningen vill dock inledningsvis varna för att stabiliserande faktorer ensamt kan lösa de problem som funnits i . Svårigheten att bilda en stabil politisk majoritet kan ha haft sin grund i att även de största partierna tidigare inte haft mer än fem- sex mandat. Det har inneburit att det krävts ett samarbete mellan mer än två partier. Det är inte säkert att en utslagning av mycket små partier skulle lösa detta problem. Utredningen anser dock sammantaget att stabiliserande faktorer ändå bör övervägas för att undvika en uppsplittring. Även om sådana inte kan lösa samtliga problem bör de i vart fall underlätta och främja den politiska stabiliteten. Vidare skall noteras att det redan vid valet har skett en förändring, det största partier erhöll 10 mandat. Utredningens utgångspunkt är att såväl valkretsindelning, procentspärr och krav inför partiregistrering motverkar en splittring inom . Deras effekter i övrigt skiljer sig dock åt. Inför våra övervägandena nedan om val av åtgärd är det därför nödvändigt att klart analysera vad som egentligen utgör problemet i . Valkrets och mandatfördelning, procentspärr En valkretsindelning har en spärreffekt mot mindre partier. Metoden är dock i viss mån osäker, eftersom det kan förekomma att ett mycket litet parti med tyngd i en valkrets kan få ett mandat. Vad gäller förekomsten av flera valkretsar i de allmänna valen har historiskt sett deras funktion varit att säkerställa en regional representation i de beslutande församlingarna. Det är dock enligt vår uppfattning viktigt att notera att det enbart varit en geografisk spridning man önskat uppnå. Valkretsar har i de allmänna valen aldrig utgjort argument för en representation med hänsyn till andra faktorer, såsom etnicitet. Vidare har även idén om den regionala representationen urholkats, eftersom det inte längre finns krav om bostadsband för valkandidaten. Den tidigare samerättsutredningen hade som framkommit ambitionen att valkretsarna skulle anpassas till de samiska regioner som kunde urskiljas med hänsyn till näringsutveckling, dialekter m.m. Enligt utredningens uppfattning är denna ambition svår att realisera. En valkretsindelning skulle enligt uppgift från av praktiska skäl behöva följa kommungränserna, eftersom det annars inte är möjligt att upprätta röstlängden. Uppgifter till röstlängden inhämtas nämligen från folkbokföringen. I denna finns uppgifter om kommuntillhörighet, medan uppgifter om näringsutveckling och dialekter förstås saknas. Det kan också vara så att en valkretsindelning med hänsyn till andra faktorer än geografiska förhållanden kan verka splittrande för . Som tidigare anförts är också ett synsätt om att en folkvald församling skall ha jämn representation med hänsyn till andra faktorer än geografiska förhållanden främmande för det svenska samhället. Ett skäl som skulle kunna tala för valkretsindelning är att det i riksdagsvalet och landstingsvalet finns flera valkretsar. Denna indelning har dock som framkommit historiska förklaringar. Det finns också exempel om motsatsen, vid val till är det fråga om en enda valkrets. Vi vill också varna för att med partipolitiska motiv förorda flera valkretsar. Det är på grund av valhemligheten omöjligt att räkna ut hur en valkretsindelning skulle slå politiskt. Om en sådan indelning genomförs på politiska grunder kommer den dessutom alltid att diskuteras och därigenom få en splittrande effekt på . Förekomsten av flera valkretsars huvudsyfte är alltså att tillgodose en jämn regional representation. Dess spärreffekt är osäker. Sammantaget är det därför utredningens slutsats att det Valkrets och mandatfördelning, procentspärr enda hållbara argumentet för att införa flera valkretsar är att den geografiska representationen inom skulle vara skev. Om syftet i stället är att åstadkomma en spärreffekt bör man i stället förorda en renodlad spärrmetod eller också skärpa registreringskravet. Från sida har framförts att det tidigare funnits en något skev geografisk representation i , men att denna skevhet upphört efter det senaste valet. Den sammanställning som gjordes av efter valet talar inte heller för behovet av en valkretsindelning, se bilaga 3. Enligt utredningens uppfattning skulle det därmed saknas principiella skäl för flera valkretsar i sametingsvalet. Det skall vidare beaktas att en förändring från en valkrets till flera valkretsar skulle medföra några praktiska nackdelar. Inledningsvis skall beaktas att såväl kostnaderna för själva valet som valarbetet kommer att bli större vid flera valkretsar. har framfört att deras resurser redan är för knappa för att driva valarbete. En avgörande fråga är då om vid ett förslag om flera valkretsar kommer att erhålla ekonomisk kompensation för detta. Ett annat problem är att partierna vid inrättat sitt politiska arbete utifrån förutsättningen att det är fråga om en valkrets. Flera valkretsar skulle komma att förändra utfallet i framtida val. Vissa partier kommer trots lika rösteantal som tidigare tillerkännas fler mandat, vissa färre. Om det skall vara fråga om flera valkretsar medför det med nödvändighet att det även införs utjämningsmandat, eftersom proportionaliteten annars försämras. Antalet utjämningsmandat i förhållande till fasta mandat skulle i så fall möjligen behöva diskuteras, en utgångspunkt bör dock det förhållande som råder i landstingen, alltså 9/10 fasta mandat och 1 /10 utjämningsmandat kunna vara. Sammantaget är det utredningens slutsats att en övergång från en valkrets till flera medför betydande praktiska problem. Vår utgångspunkt är därför att det måste finnas starka principiella skäl för flera valkretsar för att vi skall föreslå en sådan förändring. Vi anser att sådana skäl saknas. 10.4.3Procentspärr och krav om registrering Nästa fråga är om det skall införas någon form av småpartispärr i sametingsvalet. Som framkommit finns det en sådan i riksdagsvalet Valkrets och mandatfördelning, procentspärr och i landstingsvalet, men saknas i kommunvalet. En småpartispärrs syfte är att förhindra en alltför långtgående partisplittring. Den har den nackdelen att den ger en sämre proportionalitet. Som framgått valdes vid sametingsvalet tio partier. Tre av dem hade endast vars ett mandat. Dessa partiers rösteantal var 127, 90 respektive 67, vilket motsvarar 3,47, av det totala röstantalet. Vid valet valdes nio partier till , varav tre endast tillerkändes ett mandat. En fråga är därefter vilken form av småpartispärr som är ändamålsmässig. Inledningsvis vill utredningen i vart fall föreslå att divisorn om 1,4 och inte 1 används som första divisor vid sametingsvalet. Som framgått har divisorn om 1,4 en stabiliserande effekt och den används i de allmänna valen medan divisorn 1 används i sametingsvalet. Skälet härför var att man vid tillkomst inte ville ha någon spärr, avsikten var att även mindre samiska sammanslutningar skulle kunna nominera sina kandidater. Enligt utredningens uppfattning är dock argumentet om att värna om mindre samiska sammanslutningar inte längre relevant, eftersom utvecklingen gått mot etablerade partier. I stället är behovet av en stabiliserande faktor mer angeläget. Det saknas därför enligt vår uppfattning skäl för ha en särreglering i denna del för . En divisor om 1,4 hade som tidigare framgått val haft den effekten att det minsta partiet mist sitt mandat. En fråga är dock vidare om denna åtgärd skulle vara tillräcklig. I riksdagsvalet och landstingsvalet gäller utöver att första divisorn är 1,4 och att det finns flera valkretsar att det finns en procentspärr. I riksdagsvalet är det naturligt att utesluta partier som inte uppnår av rösterna i landet och i landstingsvalet gäller en 3 %-spärr. I kommunerna däremot saknas en sådan spärr. En fråga är vidare om en spärr skulle kunna ersättas med ökade krav för partiregistrering. Som anförts krävs det bara tre personer för att bilda ett parti. Om denna siffra höjdes till exempelvis 25 eller 50 skulle även ett sådant krav kunna motverka en uppsplittring i små partier. När det gäller fråga om krav för partibildning är det av särskilt intresse för sametingsvalet. För detta val gäller i motsats till de allmänna valen att det har rätt till offentliga valberedelser. Innebörden är bl.a. den att samtliga registrerade partier har rätt till fria valsedlar. Det betyder alltså att ett parti med endast stöd av tre personer kan belasta valsystemet. Även detta bör enligt vår uppfattning ha en splittrande effekt. Valkrets och mandatfördelning, procentspärr Vid det senaste sametingsvalet röstade 4 366 personer. Ett krav om att 25 personer skulle behöva stå bakom ett parti skulle under förutsättning att det skulle motsvara 25 röster teoretiskt motsvara en spärr om , om kravet skulle höjas till 50 personer skulle det motsvara en spärr om . Som framgått av avsnitt 10.3 skulle en spärr som endast motsvarade 50 röster knappast ha någon effekt på mandatfördelningen. Vid valet erhöll det parti med minst röster, 41, inga mandat. Med en divisor om 1,4 hade inte heller ett parti med 67 röster erhållit ett mandat. Med ett sådant synsätt skulle alltså ett utökat krav om 50 personer vara verkningslöst. Enligt utredningens uppfattning går det dock inte att göra en jämställelse med 50 personer bakom ett parti och 50 röster. Det får anses vara svårare att finna 50 personer som aktivt ställer sig bakom bildandet av ett parti än att 50 personer röstar på partiet sedan det väl registreras. Vår slutsats är att ett skärpt krav inför registreringen skulle ha en dämpande effekt. Kravet skulle försvåra för partier utan viss förankring bland väljarna att kunna delta i valet. Ett krav om 50 personer innebär enligt vår bedömning en effektiv spärr mot mycket små partier. En ytterligare fördel skulle vara att dessa partier med mycket litet stöd inte heller skulle belasta valapparaten. Enligt vår uppfattning är det rimligt att inte partier med stöd av enstaka personer erhåller tillgång till exempelvis gratis valsedlar. Utredningen föreslår därför att det införs ett krav om att 50 personer måste stödja ett parti för att det skall kunna registreras och därmed ha rätt att ställa upp i valet. Den nuvarande bestämmelsen i sametingslagen innebär att det krävs ett stöd av tre kandidater för att partiet skall kunna registreras. Utredningen föreslår nu att kravet om tre kandidater behålls och att det sammantaget, inklusive antalet kandidater, krävs stöd av 50 personer. Dessa personer skall vara röstberättigade i sametingsvalet. En vidare fråga är när detta krav skulle kunna börja gälla. Skall kravet vid nästa val även omfatta de partier som varit invalda till eller bara de partier som kommer att bildas sedan kravet börjat gälla? Enligt vår uppfattning är det ur demokratisk synvinkel lämpligt att de partier som varit representerade i kan ställas under väljarnas bedömning i det påföljande valet. Det är därför ändamålsmässigt att ett skärpt registreringskrav inte drabbar de partier som innehar mandat i . Om ett parti skulle misslyckas med att ta mandat i det påföljande valet skall dock det skärpta registreringskravet omfatta det partiet i valet därefter. Valkrets och mandatfördelning, procentspärr Utredningens båda förslag om ett skärpt krav om registrering och en förste divisor vid mandatfördelningen på 1,4 innebär att mycket små partier får svårare att delta i valet och att ta mandat. Detta innebär tillsammans att partisplittringen motverkas. En slutlig fråga är dock om dessa åtgärder är tillräckliga eller om det därutöver finns skäl att föreslå en renodlad procentspärr. En sådan har som anförts den nackdelen att proportionaliteten försämras. Utredningens slutsats är att det är svårt att bedöma om en sådan är nödvändig för att motverka en så stor uppsplittring på partier som i sin tur skulle kunna försämra effektivitet. Det kan i stället vara angeläget att först pröva vilka effekter de föreslagna åtgärderna får i kommande val. Först om de skulle visa sig vara otillräckliga finns det anledning att på nytt överväga frågan om en procentspärr. Utredningen har fått i uppdrag att se över om det finns ett behov av att införa en procentspärr i sametingsvalet och om kraven för partier att kunna ställa upp i valet bör skärpas. Skälet för denna översyn är att det skulle finnas alltför många och alltför små partier i . Det är underförstått att detta förhållande skulle kunna försämra effektivitet. Det är också klart att den politiska situationen i tillkomst har varit mindre stabil. Utredningen anser det naturligt att en organisation i sitt startskede är dynamisk och för en vital debatt. En hjälp i ett sådant skede skulle dock stabiliserande faktorer såsom procent- spärr eller skärpta registreringskrav för partier kunna vara. Utredningen vill dock inledningsvis också varna för att stabiliserande faktorer ensamt kan lösa de problem som funnits i . Ett grundläggande problem har varit svårigheten att bilda en stabil politisk majoritet. Det kan ha haft sin grund i att även de största partierna tidigare inte haft mer än fem-sex mandat. Det har inneburit att det krävts ett samarbete mellan mer än två partier. Det är alltså inte säkert att en utslagning av mycket små partier skulle lösa detta problem. Utredningen anser dock sammantaget att stabiliserande faktorer ändå bör övervägas för att undvika en uppsplittring. Även om sådana inte kan lösa samtliga problem bör de i vart fall underlätta och främja den politiska stabiliteten. Vidare skall noteras att det redan vid valet under Valkrets och mandatfördelning, procentspärr har skett en förändring, det största partiet erhöll då 10 mandat. Utredningens utgångspunkt är att såväl en procentspärr som krav inför partiregistrering motverkar en splittring inom . Deras effekter i övrigt skiljer sig dock åt. Även en valkretsindelning skulle ha en spärreffekt mot mindre partier. Metoden är dock i viss mån osäker, eftersom det kan förekomma att ett mycket litet parti med tyngd i en valkrets kan få ett mandat. Förekomsten av flera valkretsars huvudsyfte är dock att tillgodose den regionala representationen. Om det är en spärreffekt som eftersträvas är det därför bättre att överväga en procentspärr eller ett skärpt registreringskrav än att kräva flera valkretsar. Det är vidare viktigt att notera att valkretsar i de allmänna valen aldrig utgjort argument för representation med hänsyn till andra faktorer än geografiska. I de allmänna valen har det aldrig övervägts att skapa valkretsar för att tillgodose exempelvis en jämn etnisk representation. Vidare har även idén om regional representation i de allmänna valen urholkats sedan kraven om bostadsband för valkandidaten upphört. Den tidigare samerättsutredningens hade ambitionen att valkretsarna skulle anpassas till de samiska regioner som kunde urskiljas med hänsyn till näringsutveckling, dialekter m.m. Enligt utredningens uppfattning är denna ambition svår att realisera. En valkretsindelning skulle enligt uppgift från av praktiska skäl behöva följa kommungränserna, eftersom det annars inte är möjligt att upprätta röstlängd. Uppgifter till röstlängden inhämtas nämligen från folkbokföringen. I denna finns uppgift om kommuntillhörighet, medan uppgifter om näringsutveckling och dialekter saknas. Det kan vidare vara så att en valkretsindelning med hänsyn till andra faktorer än geografiska förhållanden kan verka splittrande för . Som anförts skulle en sådan valkretsindelning också vara främmande för det svenska samhället. Vi vill också varna för att förorda valkretsar av partipolitiska skäl. Det är på grund av valhemligheten omöjligt att räkna ut hur en valkretsindelning skulle slå. Om en sådan skulle förordas av partipolitiska skäl skulle det leda till omfattande diskussioner, vilket skulle kunna få en splittrande effekt på . Utredningens slutsats är att det enda hållbara argumentet för att införa flera valkretsar är om den geografiska representationen i skulle vara skev. Från håll har framförts att så inte skulle vara fallet. Vi anser därför att det saknas principiella skäl för att föreslå flera valkretsar. Dessutom skulle en sådan Valkrets och mandatfördelning, procentspärr förändring medföra praktiska nackdelar. Kostnaderna för såväl själva valet som valarbetet skulle öka. Ett annat problem skulle vara att partierna vid inrättat sitt politiska arbete efter nu gällande förutsättningar och att dessa skulle förändras. Slutligen skulle förekomsten av flera valkretsar kräva utjämningsmandat. Sammantaget är det vår slutsats att en övergång från en valkrets till flera skulle medföra betydande praktiska skäl. Vi anser därför att det måste finnas starka principiella skäl. Sådana skäl saknas. En fråga är därefter vilken form av småpartispärr som bör övervägas. Inledningsvis vill utredningen i vart fall föreslå att divisorn om 1,4 och inte 1 används som första divisor vid sametingsvalet. Det skulle innebära en anpassning till vad som gäller i de allmänna valen. Mandatfördelningen i sametingsvalet sker genom att mandat tilldelas ett efter annat det parti som uppvisar det största jämförelsetalet. Detta tal beräknas genom att partiernas röstetal delas med det tal som är ett högre än det dubbla antalet mandat som redan tilldelats partiet. Vid det första mandatet blir alltså jämförelsetalet lika med röstetalet. Detta innebär en skillnad mot vad som gäller för de allmänna valen. Vid dessa val gäller så länge partiet ännu inte fått något mandat att jämförelsetalet beräknas genom att partiets röstetal delas med 1,4. Innebörden blir att det blir svårare att ta ett mandat. Divisorn om 1,4 har därmed en stabiliserande effekt. Det saknas enligt vår uppfattning skäl för ha en särreglering i denna del för . En divisor om 1,4 hade val haft den effekten att det minsta partiet mist sitt mandat. En fråga är dock vidare om denna åtgärd skulle vara tillräcklig, eller om det därutöver krävs en procentspärr om . En spärr skulle vidare kunna ersättas med ökade krav för partiregistrering. krävs det endast tre personer för att registrera ett parti. För sametingsvalet gäller att samtliga registrerade partier har rätt till fria valsedlar. Det innebär alltså att ett parti med stöd av enbart tre personer kan belasta valsystemet. Vår slutsats är att ett skärpt krav inför registreringen skulle ha en dämpande effekt. Kravet skulle försvåra för partier utan förankring att ställa upp i valet. Ett krav om 50 personer innebär enligt vår bedömning en effektiv spärr mot mycket små partier. En ytterligare fördel skulle vara att dessa partier med mycket litet stöd inte heller skulle belasta valapparaten. Enligt vår uppfattning är det rimligt att inte partier med stöd av enstaka personer erhåller tillgång till exempelvis gratis valsedlar. Valkrets och mandatfördelning, procentspärr att det införs ett krav om att 50 personer måste stödja ett parti för att det skall kunna registreras och därmed ha rätt att ställa upp i valet. Den nuvarande bestämmelsen i sametingslagen innebär att det krävs ett stöd av tre kandidater för att partiet skall kunna registreras. Utredningen föreslår nu att kravet om tre kandidater behålls men, att det sammantaget, alltså inklusive kandidaterna, skulle krävas stöd av 50 personer. Dessa skall vara upptagna på sameröstlängden.