sou · GQB35d5 · 2003-01-01 00:00:00 — Initialt friska: I dessa analyser fanns ett säkerställt samband mellan exponeringar i arbetet och att förbli frisk endast för de män som inte hade ett fysiskt ansträngande arbete, OR 2.0. Tendensen för kvinnorna låg på nästan samma nivå. Ålder visade inget samband till att förbli frisk. För kvinnorna fanns tendenser till vidmakthållen hälsa om man hade ett bra eller neutralt arbetsklimat jämfört med de som hade ett dåligt, OR 2.5, ibland få bestämma hur arbetet skulle utföras, OR 1.6 samt om man sällan kände olust på väg till arbetet, OR 1.5. För männen var tendensen att förbli frisk stärkt om man inte bodde ensam, OR 1.5 och om personaltätheten ökat , OR 1.4. Initialt krassliga: I denna grupp hade åldern tydligare inflytande på hälsoutvecklingen, 35- och 45-åringarna hade större chans att tillfriskna jämfört med 55-åringarna. För kvinnorna hade 45- åringarna störst chans, OR 1.6, för männen var det lika stor chans hos de två yngre åldersgrupperna, OR1.7. För kvinnorna hade, att åtminstone ibland få lära nya saker i arbetet jämfört med sällan, OR 1.3 och att inte ha ett fysiskt ansträngande arbete, OR 1.5, det starkaste sambandet med god hälsoutveckling. Men det fanns också tydliga tendenser i samma riktning hos de som hade en hygglig ekonomi, OR 1.2, om man inte upplevde arbetsklimatet som dåligt, 1.4, slapp att ofta behöva arbeta mycket fort, 1.2, att arbetet sällan krävde för stor insats, OR 1.2, att bara ibland behöva göra samma saker om och om igen, OR 1.2, om stöd och uppbackning när man behöver det ökat , OR 1.2 samt om man bara ibland känner olust på väg till jobbet jämfört med att göra det minst en gång , OR 1.1. För män fanns samband till att tillfriskna om man tillhörde gruppen som hade god ekonomi, OR 1.6, om man bara ibland kände olust på väg till jobbet, OR 1.4 samt om man inte hade ett fysiskt tungt arbete, OR 2.5. Det fanns också en chans till bättre hälsa för de män som inte arbetade ensamma, OR 1.6 (det inver- terade värdet av underrisken 0.6). I övrigt fanns tendenser till association med att vara frisk om man ibland fick lära nya saker i arbetet, OR 1.2, och bara ibland behövde göra samma saker om och om igen, 1.2. För de initialt krassliga kvinnorna ökade chansen att tillfriskna och under uppföljningsåret maximalt vara borta från arbetet om man var , OR 1.5. För de som vid baslinje- undersökningen uppgav att samarbetet på arbetsplatsen eller att delaktigheten i arbetet och dess innehåll ökat var OR 2.3 respektive 1.9 för att hälsan skulle förbättras. Positivt för hälsoutvecklingen var också om arbetet inte kändes fysiskt ansträngande. Ej statistiskt säkerställd men med en tydlig tendens mot ökad hälsochans fanns för de som inte upplevt några förändringar på arbetsplatsen jämfört med de som hade det, för de som arbetade där personalstyrkan skurits ned, när man bara ibland behövde arbeta mycket hårt jämfört med att behöva göra det ofta samt om man sällan kände olust på väg till jobbet mot att göra det minst en gång . Denna studie avsåg att identifiera förhållanden på arbetsplatsen som hade samband med god hälsa, att hålla sig frisk men också att tillfriskna efter tillstånd av ohälsa. Två olika studiepopulationer har undersökts. Material 1 var ett slumpvis urval av normalpopu- lationens 35-, 45- och 55-åringar. Detta material har generaliserbara kvaliteter, framförallt för de ingående åldersgrupperna, men kan också anses ge en bild av den arbetande befolkningen. Material 2 representerar offentliga sektorn och utgjordes av anställda vid primärvården i ett landsting och i en kommun. Material 2 har tagits med för att i viss mån kunna belysa för- hållanden i en sektor som står i fokus p.g.a. höga sjuktal för vissa grupper och stora rekryteringsbehov - både nu och de närmaste decennierna. Självrapporterad bedömning av den allmänna hälsan och hälsan satt i förhållande till arbetsförmågan hade för samtliga mycket goda prognostiska egenskaper. Hade man en känsla av att hälsan inte var riktigt bra i förhållande till de dagliga krav man utsattes för visade sig detta vara ett finkänsligt instrument att förutsäga framtida sjukfrånvaro. Den entydigt viktigaste faktorn som bidrog till att man höll sig frisk var att ha ett arbete som inte upplevdes som kroppsligt ansträngande. Att ha ett bra, eller till och med neutralt, arbets- klimat jämfört med ett dåligt och slippa känna olust på väg till arbetet ökade också chansen att vara frisk. Likaså påverkades hälsan positivt av förändringar på arbetsplasten som ökat samarbete, ökad delaktighet i arbetet och dess innehåll samt ökat stöd och upp- För män var det starkt positivt för hälsan att ha arbetsgemenskap jämfört med att arbeta ensam. Självrapporterad hälsa, arbetsförmåga och livskvalitet var tre fakto- rer som bland de initialt krassliga i bägge materialen visade sig ha stark predicerande förmåga för hälsoutvecklingen. Arbetsförmågan skattades genom två olika mått, dels genom att poängsätta nu- varande arbetsförmåga på en 10-gradig skala och dels genom att skatta arbetsförmågan inom nuvarande yrke . Det senare måttet hade bäst prediktiv förmåga. I Material 1 var oddskvoten för initialt krassliga kvinnor 3.0 och för män 3.7. Individens egen be- dömning av hälsan i allmänhet liksom att förutse sin arbetsförmåga har i flera studier visat sig ha ett högt prediktivt värde för hälsoutvecklingen . Det anses i litteraturen att själv- rapporterade hälsobedömningar är känsligare än traditionella läkar- undersökningar och sammanväger på ett subtilt sätt en mängd olika dimensioner. För de initialt friska pekade sambanden i samma riktning men var mycket svagare. Den allmänna hälsoskattningen hade t.ex. föga prediktivt värde för denna grupp. Detta måste ses mot bakgrunden att gruppen ju redan bestod av utvalt friska personer, de hade knappt någon dokumenterad ohälsa året innan de gjorde sin hälso- bedömning. Däremot var även här de två måtten på arbetsförmåga känsliga för att predicera hälsoutvecklingen, särskilt för kvinnorna. De hade en oddskvot för nuvarande arbetsförmågan på 2.1 och för arbetsförmågan på 2.8. För männen låg oddskvoterna nästan lika högt men var ej signifikanta. Livskvalitetsmätningen visade sämst predicerande förmåga för hälsoutvecklingen. Troligen har det att göra med att begreppet utgörs av en annan, vidare kombination faktorer, där copingför- mågan i förhållande till hälsa och andra livsomständigheter kan antas ha en mer avgörande roll än för frågorna om hälsa. Livskvali- tetsbegreppet kan också tänkas vara mer präglat av dagsformen än en allmän hälsobedömningen är. Tydligast samband mellan arbetsmiljöfaktorer och hälsoutveckling fanns i bägge materialen för de som tillfrisknade bland de initialt krassliga. Sambanden arbetsmiljö och hälsa för de initialt friska gick i samma riktning men var svagare, vilket hade flera orsaker. Det var en strängt selekterat frisk grupp som överlag rapporterade bättre arbetsförhållanden än den krassliga och andelen som insjuknade var mindre. Kontrasterna i gruppen var därmed inte så stora. Också i den initialt friska gruppen var många, om än färre än bland de initialt krassliga, exponerade för ogynnsamma arbetsförhållanden. Om det också var skillnader i graden av exponering kan vi dock inte uttala oss om då vi inte har uppgifter om hur länge, antal år, denna exponering pågått eller exakt hur stor (frekvens x nivå x tid) den varit. I den jämförande analysen mellan de initialt friska och de initialt krassliga kunde väl kända samband mellan exponering och hälsa för så gott som samtliga variabler iakttagas. De initialt krassliga hade mer av hälsovådlig exponering än de initialt friska. Många av dessa samband bekräftades i sambandsanalyserna. Att sjukligheten hos de krassliga skulle kunna förklaras av en biologisk selektion, sned- vridet urval eller ett livsstilsorsakat utfall kan inte anses troligt. Förhållanden som visade sig viktiga för att förbli frisk eller till- friskna var framför allt: ålder, att arbetet inte upplevdes som fysiskt ansträngande, ett bra arbetsklimatet, god ekonomi, att få lära nytt och arbetsuppgifter som bara ibland krävde att man arbetade mycket fort, gjorde samma saker om och om igen eller krävde en för stor arbetsinsats. För män var det också viktigt att hellre arbeta tillsammans med andra män än att arbeta ensam. Den initialt friska gruppen innehöll fler män än kvinnor och fler äldre än yngre. Den högre andelen män i den initialt friska gruppen kan förstås mot att kvinnor har högre sjukfrånvaro än män och därmed i högre grad kom att ingå i den initialt krassliga gruppen. Åldern hade i denna grupp ingen betydelse för den fortsatta hälso- utvecklingen vilket troligen är ett resultat av en healthy worker - effekt, där de sjukligare successivt har försvunnit från arbets- marknaden. Till skillnad från både de initialt krassliga och vad som rapporterats i litteraturen hade ekonomiska förhållanden inte något samband med hälsoutvecklingen hos de initialt friska. Dessa hade överlag bättre ekonomi än de krassliga vilket kan tyda på mer välavlönade arbeten med mindre hälsovådliga arbetsförhållanden. Arbeten med låg lön är oftast förknippade med dåliga arbetsförhållanden. De bättre ekonomiska förhållandena kan också ha påverkats av att något fler i friska gruppen var gifta. Gemensamt hushåll kan sänka levnadskostnader och ge större ekonomisk trygghet men också, som studien visade, ha en positiv hälsoeffekt för de initialt friska männen. Detta kan tyda på att de ensamstående friska männen kan ha haft en avvikande yrkesmässig och social exponering jämfört med de sammanboende. Detta behöver dock undersökas närmare. Bland de initialt krassliga fanns det dock tydliga samband mellan hälsa och ekonomi. God ekonomi som hälsofaktor hade dessutom större betydelse för män än för kvinnor. Detta visar på att andra faktorer, än arbetsvillkor förknippade med lönenivån, kan ha haft en starkare påverkan på kvinnors hälsa. En sådan faktor kan vara att kvinnor generellt och oberoende av privatekonomisk situation, känner ett större ansvarstagande för familj- och hem. Studier finns som visar på högre halter av stresshormoner hos kvinnor och timmarna därefter, vilket i sin tur kan påverka spänningstillståndet i muskulaturen och ge betydande besvär. Sektortillhörighet på arbetsmarknaden tycktes i denna studie inte ha särskilt stor betydelse för hälsoutvecklingen mer än att det fanns en något förhöjd chans att tillfriskna för privatanställda kvinnor och statsanställda män bland de initialt krassliga, jämfört med kommunalanställda kvinnor och män. En förklaring till de privatanställda kvinnornas bättre hälsa kan vara att färre hade fysiskt ansträngande arbete jämfört med de offentliganställda kvin- norna, vilket visades vid en tidigare studie av denna population. Ett förhållande som understöds av att bland de initialt friska fanns en större andel privatanställda kvinnor jämfört med bland de initialt krassliga. Särskilt bland de initialt friska befäste sambandsanalyserna att ett bra arbetsklimatet var viktigt för att förbli frisk, till och med om det upplevdes som neutralt eller om man som kvinna arbetade ensam jämfört med att arbeta i ett dåligt arbetsklimat. Detsamma gällde att slippa känna olust på väg till arbetet, särskilt för männen i den krassliga gruppen hade detta betydelse, OR 1.4. Att uppleva att arbetsinsatsen uppskattades associerade något mer med god hälsa hos kvinnorna än hos männen. Att arbeta i ett sammanhang med en positiv stämning, bidrar till att göra det roligt och stimulerande att gå till jobbet och stödjer en positiv hälsoutveckling. Omvänt be- traktat är man inte nöjd med hur man kan utföra sina arbets- uppgifter eller känner olust på väg till jobbet kan detta ge upphov till ohälsa men också vara en avspegling av att man har dålig hälsa och inte riktigt orkar med sina arbetsuppgifter. På samtliga frågor om krav i arbetet, inklusive den fysiska arbetstyngden, rapporterade de initialt friska en lägre kravnivå jämfört med de krassliga. Frågan om hur kroppsligt ansträngande man vanligtvis upplever arbetet avser inte bara tung hantering utan också om arbetet som helhet belastar kroppens cirkulationsapparat. Upplevs arbetet som fysiskt ansträngande finns risk för att utveckla ohälsa. Skillnaden mellan andelen kvinnor med fysiskt ansträngande arbete i de två grupperna var särskilt markant, av de krassliga kvinnorna, av de friska. Att ha ett arbete som inte var fysiskt ansträngande var den faktor som entydigt och starkast ökade chansen till god hälsa, både för kvinnor och män, OR 1.5-2.5. Detta ligger i linje med många tidigare studier. Resultatet är intressant då det ibland hävdas att fysiskt tungt arbete knappast förekommer längre. Däremot visar sam- bandsanalyserna för de initialt krassliga att chansen att hålla sig frisk inte minskar om man bara ibland gör en för stor insats eller ibland arbetar mycket fort och mycket hårt. Vad gällde övriga krav fanns det för de initialt krassliga, i syn- nerhet för kvinnorna, ett tydligare samband mellan chansen att bli frisk och att ha en mindre kravfylld arbetssituation än för de initialt friska. De senare hade ju också redan en reducerad kravnivå. Att ofta ha en fysiskt och psykiskt kravtyngd arbetssituation har visat sig vara en hälsorisk, i synnerhet för hjärt- och kärlsjukdomar, om den inte kan balanseras med stimulans och inflytande, samman- fattade i begreppet kontroll. Vad gäller stimulans var inte skillnaderna så stora mellan initialt friska och krassliga, men stimulansen i jobbet var något lägre för den krassliga gruppen. Friska upplevde högre grad av inflytande än krassliga, män i högre grad än kvinnor. För de initialt krassliga ökade chansen att tillfriskna om man hade mindre av monotona arbetsuppgifter om man fick lära sig nya saker och om skicklighet För initialt friska kvinnor hade det betydelse för hälsoutvecklingen att ha inflytande över hur arbetet skulle utföras, medan det för initialt krassliga kvinnor var viktigt att ha inflytande över vad som skulle göras. För de krassliga kvinnor och män som upplevde en generellt hög kontroll jämfört med de som hade låg ökade chansen till god hälsoutveckling. En kombination av låga krav och hög kontroll (low job strain) jämfört med höga krav och låg kontroll talade också för en gynnsam hälsoutveckling. Det anses i epidemiologiska sammanhang att sjuka kan ha mindre trovärdiga utsagor om sina arbetsförhållanden, att expone- ringsbedömningarna lätt överdrivs, så kallad recall bias. Det finns dock studier som motsäger att detta skulle vara ett uttalat problem. På samtliga frågor om förändringar av arbetsvillkoren svarar en högre andel av de initialt krassliga i nega- tiv riktning. Det är troligt att förhållandena också är på detta vis. Att det skulle röra sig om recall bias är mindre troligt. De krassliga var ju inte alla sjuka vid frågetillfället och dessutom låg de två grupperna mycket lika vad gällde andelen som rapporterade för- ändringar i positiv riktning. För bägge grupperna pekade de univa- riata sambandsanalyserna mot att arbetsplatser som haft förändringar av arbetsvillkoren mot lägre krav och mer sam- arbete, stimulans och inflytande också ökade chansen för medarbetarna att vara friska. Vad gäller arbetstidens omfattning tycks det som om de initialt friska hade en bättre anpassning mellan tid och förmåga, man var mer nöjd och det var färre som tyckte att möjligheten att förena yrkesliv och privatliv minskat. Delvis kanske förklarat av att fler bland gruppens kvinnor arbetade deltid och färre arbetade övertid jämfört med de initialt krassliga. En högre andel av de initialt friska männen och kvinnorna ansåg också att man ofta hade tillräckligt med tid på jobbet för att hinna med arbetsuppgifterna. Samman- taget tyder detta på reducerad negativ stress och bör bidra till bättre hälsa. Bland de krassliga fanns också en viss skyddande faktor för kvinnor om arbetsplatsen var könsblandad. För männen visade sambandsanalyserna tydligt på att det ur ett hälsoperspektiv var skyddande att ha arbetsgemenskap med andra män jämfört med att arbeta ensam. I Material 2 pekade resultaten i samma riktning som i Material 1. De viktigaste friskfaktorerna för de offentliganställda kvinnorna var att samarbetet och känslan av delaktighet i arbetet och dess innehåll ökat men också att arbetet inte var fysiskt ansträngande samt ålder. Förändringar av arbetsvillkoren kan om de går i rätt riktning också påverka chansen att bli frisk, tydligast var detta för de initialt krassliga kvinnor som upplevde att samarbetet på arbetsplatsen och delaktighet i arbetet och dess innehåll ökat. Men det fanns också starka tendenser till positiv påverkan på hälsan om man i arbetet t.ex. fick lära nytt, fick stöd, slapp motstridiga krav och bättre kunna kombinera yrkesliv och privatliv. På arbetsplatser där indivi- dens kompetens tas till vara och utvecklas och där man samarbetar och stödjer varandra stärks individen och hennes hälsa. Ett positivt arbetsklimat och att slippa känna olust på väg till arbetet är två andra uttryck för en bra arbetsplats vilka visade en stark tendens till att påverka hälsan positivt. Att ha sluppit personalförändringar på arbetsplatsen tenderade att vara en skyddande faktor, men det är svårtolkat om det är själva förändringarna på arbetsplatsen som är påfrestande för hälsan eller om det är konsekvenserna av det, färre personal, upp- brutna arbetsgrupper, nya roller i nya konstellationer på arbets- platsen. Att vara ökade chansen för de initialt krassliga kvinnorna att tillfriskna, det fanns en liknande tendens också för de initialt friska kvinnorna om än inte signifikant. De initialt friska kvinnorna hade dock något högre utbildning och bättre ekonomi, vilket sannolikt hör samman med bättre betalda och mindre hälso- påfrestande arbeten och där åldersfaktorerna inte blir lika avgörande för hälsoutvecklingen. Detta stöds av att en mindre andel rapporterade fysiskt ansträngande arbete och att de krassliga med fysiskt lättare arbete också hade ökad chans till hälsa. Denna longitudinella studie visar tydligt på ett flertal faktorer i arbetslivet som är viktiga för att uppnå en positiv hälsoutveckling. Med begreppet positiv hälsoutveckling menas här att fortsätta att vara frisk för de som är friska och att tillfriskna för de som varit sjuka. Mellan de två studiepopulationerna, mellan de initialt friska och de initialt krassliga liksom mellan kvinnor och män fanns visser- ligen skillnader i mönstret av faktorer som hade inflytande på hälsan, men sammantaget är bilden relativt väl sammanhållen. I den jämförande analysen mellan de initialt friska och de initialt krassliga i Material 1 kunde väl kända samband mellan exponering och hälsa för så gott som samtliga variabler iakttagas. De initialt krassliga hade mer av hälsovådlig exponering än de initialt friska. Många av dessa samband bekräftades i sambandsanalyserna. Att sjukligheten hos de krassliga skulle kunna förklaras av en biologisk selektion, snedvridet urval eller ett livsstilsorsakat utfall kan inte anses troligt. Självrapporterad bedömning av den allmänna hälsan och hälsan satt i förhållande till arbetsförmågan hade för samtliga mycket goda prognostiska egenskaper. Hade man en känsla av att hälsan inte var riktigt bra i förhållande till de dagliga krav man utsattes för visade sig detta vara ett finkänsligt instrument att förutsäga framtida sjukfrånvaro. De som initialt var friska fortsatte i hög grad att vara det och, till skillnad från de initialt krassliga, hade åldern inget inflytande på hälsoutvecklingen för dessa. Den entydigt viktigaste faktorn som bidrog till att hålla sig frisk var att ha ett arbete som inte upplevdes som kroppsligt ansträngande. Frågan om hur kroppsligt ansträngande arbetet vanligtvis är speglar inte bara tung hantering utan också om arbetet som helhet belastar kroppens cirkulationsapparat. hävdas att fysiskt tungt arbete knappast förekommer längre, men uppenbart har många arbetstagare sådana arbetsuppgifter. Arbetsbelast- ningens inverkan på hälsan är frågan om ett dos-response- förhållande, ju större dos desto större hälsorisk. Hade man arbets- uppgifter som krävde att man ofta, jämfört med sällan eller ibland, arbetade mycket fort, arbetade mycket hårt, gjorde för stor insats, gjorde samma saker om och om igen minskade chansen att hålla sig frisk. Att ha ett bra, eller till och med neutralt, arbetsklimat jämfört med ett dåligt och slippa känna olust på väg till arbetet ökade chansen att vara frisk. Förändringar på arbetsplasten som ökat sam- arbete, ökad delaktighet i arbetet och dess innehåll samt ökat stöd och uppbackning påverkade också hälsan positivt. För män var det starkt positivt för hälsan att ha arbetsgemenskap jämfört med att arbeta ensam. Sammanfattningsvis pekar den här studien på att reducering av den fysiska kravnivån i arbetslivet liksom ett främjande av arbets- klimatet med ökat samarbete och delaktighet i arbetet och dess innehåll skulle inte bara stödja en positiv hälsoutveckling utan också motverka arbetsrelaterad ohälsa. , Hensing G, , . Pregnancy- related sickness absence among employed women in a Swedish county. Scand J Work Environ Health 1995;21:191-8. Antonovsky A. Unravelling the mystery of health: How people manage stress and stay well. : Jossey-Bass, 1987 Bjorner J, , , , , . Self-Rated Health – a useful concept in research, prevention and clinical medicine. Bongers P., de ., Kompier M. Psychosocial factors at work and musculoskeletal disease. Scand J Work Environ Health 1993;19:297-312 Social class and self-rated health: can the gradient be explained by differences in life style or work environment? Social Science and Medicine 2000;51:1019-1030. Work environment and changes in self-rated health: A five year follow-up study. Stress Medicine 2000;16: 37-47. Buckle P, . Riskfactors for work-related neck and upper limb musculoskeletal disorders. for Safety and Health at Work, 1999. Some conceptual considerations on the sense of coherence. Soc Sci Med ;44:1771-1779. Geyer S, . Income, occupational position and health inequalities - competing risks? (Comparing indicators of social status). J Epidemiol Community Health 2000;54:299-305. Vad kännetecknar och innebär moderna arbets- och livsvillkor? Rapport 1999:8 från Yrkesmedicinska enheten, . & , Work Place Social Support, and Cardiovascular Disease: A Cross-Sectional Study of a Random Sample of the Swedish Working Population. Am J Public Health 1988;78:1336-1342. & , T. Healthy Work. Stress, Productivity, and the Reconstruction of Working Life. Basic Books, Inc., , 1990. , , Vahtera J, Nurmi J-E. of coherence and health: evidence from two crosslagged longitudinal samples. Social Science & Medicine 2000;50:583-597. & Forcier L. Work Related Musculoskeletal Disorders (WMSDs): a Reference Book for Prevention. and , , 1995. & (1995). Psychosocial factors at work in relation to back and limb disorders. Scand J Environ Health; 21:134-42. Marmot M, , Stansfield S, Patel C, North F, Head J, , , Feeney A. Health inequalities among British civil servants: the study. 1991; 337:1387-1393. Marmot M, Feeney A, Shipley M, North F, absence as a measure of health status and functioning: from the UK study. J Epidemiol Community Health 1995; 49:124- 130. NIOSH (). Musculoskeletal disorders and workplace factors: a critical review of epidemiologic evidence for work-related musculoskeletal disorders of the neck, upper extremity, and low back. (ed.). : DHHS (NIOSH) Publication No.97-141, 1997. North F, , Feeney A, Head J, Shipley M, Marmot M. Explaining socioeconomic differences in sickness absence: the study. BMJ ;306:361-6. , . and Perception of Health. Medicine 1996;38:891-898. Ont i ryggen, ont i nacken. En evidensbaserad kunskaps- sammanställning. Rapport 145/1. Schnyder U, Büchi S, Sensky T, Klaghofer R. Antonovsky´s of Coherence: Trait or State?. Psychoter Psychosom 2000;69:296- 302. Siegrist J. Adverse Health Effects of High-Effort /Low-Reward Conditions.