sou · GQB35d4 · 2003-01-01 00:00:00 — En fråga om återhämtningstid (fr73) och en fråga om vila mellan arbetspassen (fr74) sammanfördes till en variabel. De som för det mesta eller alltid upplevde för kort återhämtningstid mellan arbetspassen eller de som upplevde klart otillräckligt eller långt ifrån tillräckligt med vila mellan arbetsdagarna, bedömdes ha otillräckligt med vila. Resten bedömdes ha tillräckligt med vila. De som ej besvarat en eller bägge frågorna betraktas som internt bortfall. Två tydliga grupper av sömnrubbningar framstår vid faktoranalys av olika sömnbesvär (fr81), de som har svårt att sova (svårt att somna, vaknar ofta, orolig sömn, tidigt upp- vaknande) och de som har svårt att vara vakna (svårt att vakna, ej utsövd, känsla av utmattning, sömnig ). Resterande typer av sömnbesvär i fråga 81 visade ej någon tydlig koppling sins- emellan eller till ovanstående två typer av sömnrubbningar och analyseras ej vidare. Svarsalternativen för sömnbesvär är dom samma som beskrivits för de allmänna symptomen ovan (fr76) och på motsvarande sätt har personer som angett svarsalternativ 4 eller 5 på något av de ingående symptomen i respektive sömnrubbning, klassats som personer som har svårt att sova eller som har svårt att vara vakna. Personer som angett svarsalternativ 1, 2 eller 3 för samtliga symptom i en grupp utgör referenspersoner för denna typ av sömnrubbning. De som ej besvarat någon av frågorna i en grupp betraktas som internt bortfall för denna typ av sömnrubbning. Enkäten var förhållandevis omfattande och innehöll en stor mängd frågor. Flertalet av dessa är hämtade från tidigare studier och ingår i index som är väl prövade och avsedda att fånga vidare begrepp och företeelser än vad enskilda frågor kan göra. Antalet variabler har reducerats genom att sådana index har bildats där de olika del- frågorna har adderats samman. Den kontinuerliga variabeln har sedan antingen dikotomiserats eller trikotomiserats. I en del fall har nya batterier av frågor använts och då har faktoranalyser genom- förts för att undersöka om frågorna fångar underliggande dimen- sioner som kan behandlas för sig. Faktoranalyserna genomfördes separat för män och kvinnor genom principalfaktoranalys med på- följande rotation (varimax). Faktorlösning med så få och meningsfulla faktorer som möjligt eftersträvades. Totalt ca 60 oberoende variabler från de fyra huvudområdena (bakgrundsfaktorer och levnadsförhållanden, fysiska och ergono- miska arbetsförhållanden, psykosociala arbetsförhållanden och hälsa) analyserades i relation till de fyra beroende utfallsvariablerna. För analys av samband mellan beroende och oberoende variabler användes bivariat och multivariat logistisk regression med beräk- ning av oddskvot (OK) och 95 procentigt konfidensintervall (KI). Vid valet av vilka oberoende variabler som skulle ingå i den multi- variata analysen togs hänsyn till signifikanta resultat från de univa- riata analyserna. De multivariata modellernas stabilitet undersöktes med test enligt Hosmer och Lemeshow. Samtliga analyser har genomförts för alla respondenter gemen- samt samt för män och kvinnor separat. Undersökningen belyser faktorer av betydelse för människors önskemål och möjligheter att yrkesarbeta fram till normal pensioneringsålder och även därefter. För att få en så komplett bild av olika faktorer av betydelse blev enkäten tämligen omfattande. Svarsfrekvensen blev låg med lägst svarsandel bland yngre män från tätort () och högst bland äldre kvinnor i glesbygd (). I tidigare populationsbaserade enkätundersökningar har det varit möjligt att nå betydligt högre svarsfrekvenser men har svarsbenägenheten gått ner. En orsak till detta kan vara att det blivit vanligare med enkätundersökningar och många har tröttnat på att gång på gång besvara likartade frågor. En annan orsak kan vara att många av frågorna i den nu aktuella enkäten berör förhållanden i yrkeslivet vilka kan ha upplevts som ointres- santa eller svåra att besvara för den som inte varit yrkesverksam . I den yngsta åldersgruppen kan man även tänka sig att en del personer inte har kommit ut i arbetslivet ännu och därför inte var tillräckligt motiverade att besvara enkäten. Tillförlitligheten i resultaten påverkas förutom av objektsbort- fallets storlek (andel som ej besvarat enkäten) även av brister i ur- valet till studien (stratifieringen), täckningsfel (fel i SCBs register över totalbefolkningen) och brister i formulering av frågor och svarsalternativ i enkäten. När bortfall beskrivs så är det vanligtvis objektsbortfall som avses. I denna studie bedöms risken för minskad tillförlitlighet genom brister i urvalsförfarandet och täckningsfel som små i jämförelse med inverkan av objektsbort- fallet. Urvalet till studien skedde i 20 strata baserat på kön, ålder och boendeort. Det innebär att sammansättningen av de svarande med avseende särskilt på ålder och boendeort skiljer sig från den svenska befolkningens. Korrigering för skevheter i resultaten i rela- tion till totalbefolkningen beroende på det stratifierade urvalet och på att vissa inte besvarade enkäten (bortfallet), genomfördes med viktning. Viktningen utgick från strata varvid varje person som besvarat enkäten tilldelades en vikt i relation till antalet personer i hela befolkningen (viktstrata=antal personer i befolkningenstrata/antal svarandestrata). Med hjälp av vikterna beräknades kan uppskattat befolkningsresultat beräknas. Objektbortfall ger problem vid tolkningen av studieresultat om det visar sig att de som svarat, i väsäntliga avseenden, skiljer sig från de som ej svarat. Underlag för bedömning av objektbortfallets betydelse erhölls från SCB via en omfattande bortfallsanalys som redovisades till projektledningen på stratumnivå. Utöver kön, ålder och bostadsort (tätort, landsbygd) så beaktades även civilstånd, födelseland och förekomst av taxerad arbetsinkomst. Hälsa är ett centralt begrepp i relation till både arbetsliv och privatliv liksom för synen på den egna arbetsförmågan och framtiden. För att få en indikation om skillnader i hälsoläge mellan svarande och ej sva- rande användes uppgifter om taxerad arbetsinkomst då man kan anta att de som har arbetsinkomst, åtminstone på gruppnivå, är friskare än de som inte har någon inkomst. Resultat från denna jämförelse visar större andel utan arbetsinkomst bland de som ej besvarat enkäten, speciellt bland kvinnorna. För de som hade arbetsinkomst ses dessutom tendens till högre årsinkomst bland de som svarat jämfört med ej svarande med undantag för yngre män där ej svarande hade högre årsinkomst än svarande. Sammantaget kan man anta att det kan finns en hälsoselektion i undersökningen på så vis att de som svarat kan vara friskare än de som ej svarat. Detta behöver dock inte ha någon dramatisk betydelse eftersom studien främst avser att finna faktorer som samvarierar med tro på och motivation för det egna arbetslivsdeltagandet . Vår bedömning är att eventuell hälsoselektion i studien förmodligen inte rubbar mönstret av samvariation mellan olika faktorer men att styrkan i samvariation kan komma att framstå som svagare än vad den faktiskt är. Bristande tillförlitlighet i resultaten genom urvalsproceduren (stratifieringen) och i viss mån även objektsbortfallet kan bedömas genom viktning av resultaten från de svarande i relation till den faktiska sammansättningen av befolkning för den dag då urvalet till studien genomfördes. Skillnaden mellan oviktade och viktade analyser skiljde ej nämnvärt varför stratifieringen ej antas ha påverkat generaliserbarheten av de resultaten. Brister i frågeformuleringen och svarsalternativ kan innebära att man gissar eller lämnar frågan obesvarad (partiellt bortfall). Vissa delar av enkäten skulle besvaras av alla, i vissa frågor ombads de svarande att relatera till senaste anställning även om de för när- varande ej var yrkesverksamma och vissa frågor ställdes bara till de som var yrkesverksamma. Detta har förmodligen inneburit besvär för vissa personer som det är omöjligt att vid databearbetningen bedöma om frågorna har besvarats på det sätt som avsågs. Flertalet av enkätfrågorna har granskats och använts i många tidigare studier medan några frågor var nykon- struerade för just denna undersökning, exempelvis frågor om det egna arbetslivsdeltagandet . Det partiella bortfallet för de nya frågorna var i samma storleksordning som för de etable- rade frågorna talande för att de fungerade lika bra som dem. Genom att primära urvalet till undersökningen var väl tilltaget är antalet svarande, trots låg svarsfrekvens, tämligen stort vilket möjliggör fördjupade analyser av enkätmaterialet. Sammantaget anser vi att resultaten i denna rapport kan betraktas som represen- tativa för befolkningen trots de brister som påtalats ovan. Vilka tror inte att de kommer att förvärvsarbeta fram till 65? Frågan om hur många i olika yrkesgrupper som planerar att lämna yrket eller arbetslivet före pensionsåldern har följts i en rad tidigare studier. I allmänhet är det relativt höga andelar som anger att de vill eller planerar att sluta före 65. I denna undersökning är det av arbetskraften i åldern som anger att de tro- ligen inte kommer att arbeta fram till normal pensionsålder. Det är alltså de som tagit avstånd från påståendet Jag kommer troligen att arbeta fram till normal pensionsålder (fråga 50). Det är dock som framgår av tabell 2A och 2B stora skillnader mellan olika grupper. Skillnaderna mellan kvinnor är män är små med en något högre andel bland männen. (Se tabell 2 A). Åldersgrupperna skiljer sig dock signifikant. De båda åldersgrupperna anger att de kommer att sluta i betydligt högre grad än de yngsta. Skillnaden är ännu större om man jämför de yngsta med de äldsta. Personer som är födda utanför vill sluta före 65 i högre grad än de som är födda i , men eftersom gruppen utlandsfödda är liten är skillnaden inte statistiskt säkerställd. Det finns inte någon skillnad med avseende på om man bor i tätort eller i glesbygd. Personer som lever i familj med andra vuxna och/eller barn vill sluta i högre grad än ensamboende personer. Skillnaden är statis- tiskt signifikant. Det finns också en tydlig skillnad när det gäller upplevelsen av ensamhet. De som ofta känner sig ensamma räknar i högre grad med att sluta arbeta före 65. Däremot finns det inga skillnader mellan de som är väl förankrade och aktiva i organisa- tionslivet och de som inte är det. Det är relativt små skillnader mellan de olika utbildnings- grupperna, med en svag tendens att de mest välutbildade i högre grad vill sluta tidigare. Skillnaderna mellan anställda i olika verksamhetsområden är rela- tivt stora med den lägsta andelen bland de anställda i vård och om- sorg och den högsta andelen bland de som sysslar med utbildning. De som har staten som arbetsgivare vill i lägre grad sluta före 65 jämfört med anställda i landsting, kommun, privat verksamhet eller är egna företagare. Undantaget är de med annan arbetsgivare. Det kan gälla stiftelser, föreningar och kooperativ. De som har fast anställning vill i högre grad än de med tillfällig anställning sluta före normal pensionsålder. Det finns inte några signifikanta skillnader mellan de som har kontorsarbetstid och de som har oregelbundna arbetstider. Personer som tillhör LO vill i lägre grad än övriga lämna arbetet före 65. De olika aspekterna på arbetsmiljöbelastning (se tabell 2 B) slår generellt talat igenom i förväntad riktning i meningen att de med större belastningar bedömer att de kommer att sluta före 65 i högre Det gäller belastning i den fysiska arbetsmiljön, belastning i den ergonomiska arbetsmiljön och i den psykosociala arbetsmiljön. Det enda undantaget är att brist på stimulans i arbetet inte slår igenom. Erfarenheter av omfattande organisationsförändringar har också stor betydelse. Personer som varit med om neddragningar, kraftig expansion, ny verksamhetsinriktning och liknande vill i större utsträckning sluta före pensionsåldern. Det är ännu mer tydligt för de som uppger att organisationsförändringarna inneburit negativa erfarenheter i form av arbetsuppgifterna urholkats, att kompe- inte räcker för de nya uppgifterna, osäkerhet om anställ- ningen blir kvar eller mer konflikter. De mest tydliga skillnaderna finns dock när det gäller de olika aspekterna på hälsa. Medan av de som upp- fattar att de har en god hälsa räknar med att sluta före pensions- åldern bedömer av de med sämre självskattad hälsa att de kommer att sluta före 65. Samma dramatiska skillnad fram- kommer när det gäller bedömningen av arbetsförmågan. Medan av personer med en utmärkt eller god arbetsförmåga räknar med att sluta anger av de med dålig eller medel- måttig arbetsförmåga att de kommer att sluta före pensionsåldern. Samma förhållanden gäller i fråga om personer som upplever fysiska eller psykiska besvär. Den enda avvikelsen är att de som upplever sig pigga i större grad än de som upplever sig trötta vill sluta . uppger personer med sömnbesvär i högre grad att de vill sluta tidigare. Personer som uppger att de inte får tillräckligt med återhämtning eller vila mellan arbetspassen har också en signifikant högre andel som vill lämna arbetslivet före 65. I den sista kolumnen i tabell 2A och tabell 2B redovisas resul- tatet av en genomförd multipel regressionsanalys. Avsikten med den är att på ett kontrollerat sätt jämföra vilka faktorer som på- verkar skillnaderna i fråga om viljan att sluta före 65. Alla de fak- torer som är signifikanta i den bivariata analysen har prövats med några undantag. För att undvika statistiska störningar har snarlika och korrelerade faktorer inte tagits med. Självskattad hälsa har tagits med medan och kroppsliga besvär har utelämnats. Enbart en av de två aspekterna på organisationsförändringar har tagits med. Resultatet av den multipla regressionen visar att följande fakto- rer i första hand påverkar önskan att sluta före normal pensions- ålder: ålder över 55, facklig tillhörighet annan eller ingen, negativa erfarenheter av organisationsförändringar, dålig självskattad hälsa, otillräcklig vila mellan arbetspassen. Av dessa har hög ålder och dålig självskattad hälsa den kraftigaste effekten. Skillnader mellan kvinnor och män. I tabell 3A och 3B redovisas förhållandena för kvinnor och män separat. Här kommenteras enbart de skillnader som framkommer. De olika åldersgrupperna skiljer sig markant mellan män och kvinnor. Medan männen i åldern 35-44 har den högsta andelen som vill sluta tidigare är det bland de äldsta kvinnorna som andelen är högst. Skillnaderna bland männen är dock inte statistiskt signi- fikanta. Hushållssammansättningen spelar roll för kvinnorna, men är inte statistiskt signifikant för männen. Även i fråga om utbildning skiljer sig könen åt. Medan det bland männen är de mest välutbildade som vill sluta tidigare är skillna- derna små bland kvinnor med olika utbildning. Detsamma gäller för den fackliga tillhörigheten. Bland männen inom TCO, och annan eller ingen facklig tillhörighet finns fler som vill sluta tidigare. Skillnaderna bland kvinnorna är små och inte signifikanta. Fysiska och ergonomiska arbetsmiljöbelastningar slår på ett lik- artat sätt bland både män och kvinnor. Däremot finns det skillna- der mellan män och kvinnor när det gäller psykosociala belast- ningar. Bland männen är det signifikant fler bland de som har höga krav som vill sluta tidigare medan skillnaderna är mindre och inte signifikanta bland kvinnorna med höga krav. För kvinnorna är däremot bristande stöd från arbetskamrater och chefer en faktor som signifikant ökar andelen som vill sluta tidigare. Erfarenhet av omfattande organisatoriska förändringar slår igenom tydligt bland männen, men inte bland kvinnorna. När det gäller negativa erfa- renheter är effekten starkare bland männen, men även kvinnor med stora negativa erfarenheter vill i signifikant större grad sluta tidi- gare. Hälsofaktorerna slår igenom hårdare bland männen än bland kvinnorna. Sannolikheten att vilja sluta tidigare bland män med dålig hälsa är fyra gånger högre än bland dem som inte har dålig hälsa. Bland kvinnorna är motsvarande sannolikhet knappt 2 gånger Både bland män och kvinnor har skattningen av dålig eller arbetsförmåga () en signifikant effekt. Män med psykiska besvär uppger i högre grad att de vill sluta före normal pensionsålder, medan det inte finns någon sådan skillnad bland kvinnorna. När det gäller kroppsliga besvär och otillräcklig vila eller återhämtning mellan arbetspassen är effekten kraftigare bland männen, men signifikant även bland kvinnorna. Män med sömn- problem vill också i högre grad sluta tidigare, medan det inte finns några signifikanta skillnader bland kvinnorna. På motsvarande sätt som har multipel regression prövats för att bedöma vilka faktorer som i första hand spelar in för att förklara vilka som vill sluta tidigare bland män respektive bland kvinnor. (Se tabell 4). Enbart de faktorer som är signifikanta har ingått i den multipla regressionen för män respektive kvinnor. Resultatet visar att det finns betydande skillnader mellan män och kvinnor i detta avseende. Bland männen har följande faktorer betydelse för en signifikant förhöjd risk att vilja sluta tidigare: ingen eller annan facklig tillhörighet, stor fysisk arbetsmiljöbelast- ning, stor ergonomisk arbetsmiljöbelastning, dålig självskattad hälsa och otillräcklig vila mellan arbetspassen. Bland kvinnorna är det bara två faktorer som signifikant påverkar risken att vilja sluta tidigare: ålder ökar risken markant medan boende i ensamhushåll har en signifikant lägre risk. Fysiska och ergonomiska arbetsmiljöbelastningar liksom dålig självskattad hälsa spelar in även bland kvinnorna, men de är inte statistiskt signifi- kanta i modellen. Materialet visar att stigande ålder är den enda bakgrundsfaktor som slår igenom som förväntat på en ökad risk att vilja sluta tidigare. Effekterna av belastningar i arbetsmiljön och dålig hälsa är däremot generellt mycket kraftiga och i förväntad riktning. Det finns dock stora skillnader mellan män och kvinnor. Medan det inte finns någon kontrollerad signifikant ålderseffekt bland männen är den kraftig bland de äldre kvinnorna. Bland männen kvarstår kraftiga effekter av dålig fysisk och ergonomisk arbetsmiljö liksom av dålig hälsa och otillräcklig återhämtning. Bakgrundsfaktorer och allmänna levnads- och anställ- ningsförhållanden. Av 2 509 i arbetskraften i åldern anser 530 personer att de troligen inte kommer att arbeta fram till normal pensioneringsålder. Andel och antal samt bivariata och justerade oddskvoter. De justerade oddskvoterna är beräknade med multipel logistisk regression där alla signifikanta faktorer ingår. Antal (andel) Man (ref) 25-34 (ref) Glesbygdsboende (ref) Bor med annan vuxen Känner sig inte ensam Känner sig ibland ensam Känner sig ofta ensam Socialt förankrad (ref) Grundskola (ref) Tillverkning (ref) 112(24) Stat (ref) 35(23) LO (ref) Fast anställd (ref) Jämn (ref) Arbetsförhållanden och hälsa. Av 2 509 i arbetskraften i åldern anser 530 personer att de troligen inte kommer att arbeta fram till normal pensionsålder. Andel och antal samt biva- riata och justerade oddskvoter. De justerade oddskvoterna är beräknade med multipel logistisk regression där alla signifikanta faktorer ingår. Antal (andel) Ingen belastning (ref) 274 (22) 162 (24) 72 (31) Ingen belastning (ref) 266 (22) 158 (22) 163 (32) Passiva = låga krav & låg kontroll 121 (20) Avspända = låga krav & hög 118 (21) Aktiva= höga krav & hög kontroll 89 (28) Spända = höga krav & låg kontroll 152 (28) Stimulans och stöd i arbetet Stimulans i arbetet (ref) 198 (25) Ingen stimulans i arbetet 305 (23) Stöd av arbetskamrater/chefer 220 (21) Inget stöd av arbetskamra- 288 (26) Inga förändringar (ref) 100 (23) 318 (22) 112 (30) Inga negativa erfarenheter av 195 (20) förändringar (ref) Vissa negativa erfarenheter av 225 (24) Stora negativa erfarenheter av 110 (31) God självskattad hälsa (ref) 438 (22) 87 (41) Utmärkt eller god arbetsförmåga 313 (20) 138 (34) Upplever sig pigg (ref) 44(26) 473 (24) Inga psykiska besvär (ref) 426 (23) 95 (28) Inga kroppsliga besvär (ref) 367(22) 155 (31) Tillräcklig vila mellan arbetspass 320 (20) Otillräcklig vila mellan arbetspass 169 (33) Inga sömnbesvär (ref) 357(22) 170 (29) Bakgrundsfaktorer och allmänna levnads- och anställ- ningsförhållanden. Män respektive kvinnor som anser att de troli- gen inte kommer att arbeta fram till normal pensioneringsålder. Frekvenser (%) och bivariata oddskvoter 25-34 (ref) Glesbygdsboende (ref) Bor med annan vuxen eller barn (ref) Känner sig inte ensam Känner sig ibland ensam Känner sig ofta ensam Socialt förankrad (ref) Grundskola (ref) Tillverkning (ref) Stat (ref) LO (ref) Fast anställd (ref) Jämn (ref) Arbetsförhållanden och hälsa. Män respektive kvinnor som anser att de troligen inte kommer att arbeta fram till normal pensionsålder. Frekvenser (%) och bivariata oddskvoter Ingen belastning (ref) Ingen belastning (ref) Passiva = låga krav & låg kontroll (ref) Avspända = låga krav & Aktiva= höga krav & hög Spända = höga krav & Stimulans i arbetet (ref) Ingen stimulans i arbetet rater/chefer (ref) Inget stöd av arbets- Inga förändringar (ref) arbetsförmåga (ref) Upplever sig pigg (ref) arbetspass (ref) Inga sömnbesvär (ref) Multipel logistisk regression med faktorer som påverkar att man troligen inte kommer att arbeta fram till normal pensions- ålder. Separata modeller för män och kvinnor baserade på signifi- kanta bivariata samband (se tabell 3A och 3B). Signifikanta faktorer med fet stil. 25-34 (ref) Bor med annan vuxen eller barn Grundskola (ref) LO (ref) Ingen belastning (ref) Ingen belastning (ref) Passiva = låga krav & låg kontroll Avspända = låga krav & hög Aktiva= höga krav & hög kontroll Spända = höga krav & låg kon- Stimulans och stöd i arbetet Stöd av arbetskamrater/chefer Inget stöd av arbetskamra- Inga förändringar (ref) Inga negativa erfarenheter av Vissa negativa erfarenheter av Stora negativa erfarenheter av God självskattad hälsa (ref) Inga psykiska besvär (ref) Inga kroppsliga besvär (ref) Tillräcklig vila mellan arbetspass Otillräcklig vila mellan arbetspass Inga sömnbesvär (ref) Vilka har alltför fysiskt eller mentalt påfrestande arbeten för att kunna fortsätta fram till 65? I denna del koncentrerar vi intresset på dem som inte tror sig orka arbeta fram till normal pensionsålder för att arbetet är för påfres- tande. Utfallet är en kombination av att arbetet känns alltför fysiskt och/eller mentalt påfrestande. Svarsfördelning för de dikotomiserade enkätfrågorna Mitt nuvarande arbete är allt för mentalt/psykiskt ansträngande för att jag ska kunna fortsätta till normal pensionsålder och Mitt nuvarande arbete är allt för kroppsligt ansträngande för att jag ska kunna fortsätta till normal pensionsålder, både kvinnor och män. Arbetet alltför kroppsligt ansträng- Arbetet alltför mentalt an- Det finns ett starkt samband mellan att anse arbetet som mentalt och kroppsligt ansträngande och också skillnader mellan kvinnor När de bägge variablerna kombineras uppfattar av kvinnorna och av männen sitt nuvarande som så an- strängande att de inte tror sig orka arbeta fram till normal pen- sionsålder. Denna skillnad motiverar att analyserna av vilka fakto- rer som har samband med detta utfall endast redovisas separat för kvinnor och män. Av tabell 7 framgår att varken ålder eller utbildningsnivå förefaller ha någon betydelse för om arbetet upplevs som ansträngande och detta gäller för såväl kvinnor som män. Att märka är emellertid att en relativt hög andel i den yngre åldersgruppen, , anser arbetet vara alltför ansträngande. Andra bakgrundsvariabler som civilstånd, boende i tätort/glesbygd eller rapporterad förankring i någon organisation eller förening uppvisar inte heller något samband med upplevelsen av arbetet i detta avseende. Arbetsplatsens huvudsakliga verksamhet har avsevärt större betydelse. För både kvinnor och män gäller att det är en mycket hög andel av dem som arbetar inom vård/omsorg som upplever sitt arbete som alltför ansträngande.