sou · GQB358d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Detta framstår som än märkligare mot bakgrund av de uttalanden som gjorde i remissvaren till rapporten – för och emot(Ds 2000:22), där det sägs att förkortning som tas ut i form av ledighet riskerar befästa orättvisorna mellan könen medan en förkortning av den dagliga arbetstiden förordas ur jämställdhets- synpunkt. Kommitténs argumentation och slutsatser i valet mellan normal- arbetstidsförkortning och fler lediga dagar sett ur ett hälso- och jämställdhetsperspektiv förefaller mera motiverade av politiska hänsynstaganden än av sakliga analyser av respektive metoders för- delar och nackdelar. Huvudintrycket är att kommittén inte anser normalarbetstidsförkortning vara en politiskt framkomlig väg och därför redan från utredningens början varit inställd på att föreslå en förkortning av arbetstiden via fler lediga dagar. De samhällsekonomiska konsekvenserna av arbetstidsförkortningar har på kommitténs uppdrag utretts av . I en rapport lämnad till kommittén har KI analyserat effekterna av fyra olika alternativ och jämfört dessa alternativs effekter på den eko- nomiska tillväxten i förhållande till ett referensalternativ i vilket inga lagstadgade arbetstidsförkortningar genomförs. Inte överraskande finner KI att arbetstidsförkortningar inte är gratis och att kostnaden är avhängig valet av metod och storlek på arbetstidsförkortningen. Utan lagstadgade arbetstidsförkortningar räknar KI med att den ackumulerade ekonomiska tillväxten ska summera till +780 miljarder kronor (2940 – 2160). Om en normalarbetstidsförkortning till genomförs sänker det tillväxttakten motsvarande , medan 5 nya lediga dagar minskar tillväxttakten motsva- rande . respektive av tillväxt- ökningen i referensalternativet försvinner i arbetstidsförkort- ningar. Reservationer och särskilda yttranden KI:s beräkningar är naturligtvis korrekta utifrån de antaganden som beräkningarna vilar på. Men det går naturligtvis att diskutera huruvida vissa av dessa antaganden är rimliga eller ej. KI har exem- pelvis i varje alternativ som utretts utgått ifrån att effekterna på sysselsättning, produktivitet och hälsa är lika stora, oavsett om veckoarbetstiden eller årsarbetstiden förkortas, och oavsett storle- ken på arbetstidsförkortningen. KI har valt att behandla alla alter- nativ lika och antar att inga positiva effekter på sysselsättning, pro- duktivitet och hälsa är att förvänta. I vart fall inga som man bör ta hänsyn till i sina ekonomiska modeller. Det är möjligt att KI har goda skäl för detta, men det kan naturligtvis diskuteras om KI:s förhållningssätt är rimligt. Allvarligare är att KI även gjort antaganden som är direkt orealistiska och som påverkar det ekonomiska utfallet mycket starkt. KI har sålunda förutsatt att avtalsenliga arbetstidsförkort- ningar pågår som de lagstiftade förkortningarna av arbetstiden genomförs. Detta är naturligtvis ett fullständigt orealistiskt antagande som leder till att kostnaderna överskattas kraftigt. KI har efter påpekanden om detta gjort nya beräkningar som utgår ifrån att alla avtalsenliga förkortningar upphör då de lagstadgade förkortningarna genomförs. Kostnaden för den uteblivna tillväxten i alternativet normalarbetstidsförkort- ning ned till beräknas då bli 85 miljarder kro- nor, och i alternativet 5 lediga dagar . Vidare har KI antagit att arbetstidsförkortningarnas genomslag blir trots den mycket stora osäkerhet som det antagandet vilar på. I KI:s resonemang om detta har denna osäkerhet framgått mycket tydligt och att genomslag på eller är lika rätt eller fel. Vid genomslag reduceras de av KI beräknade kost- naderna för olika alternativ med . Med hänsyn till denna osäkerhet är det mera rimligt att uppskatta kostnaderna ligga i intervallet –. Detta skulle innebära att de uppskattade kostnaderna i form av lägre tillväxttakt för alternativet normalarbetstidsförkortning ned till borde hamna mellan 63–. Och i alternativet 5 lediga dagar mellan 17–. Som framgår av yttrandet anser att övervägande skäl talar för att normalarbetstidsförkortning är den metod som ger de bästa förutsättningarna för en utveckling mot bättre hälsa och jämställdhet. Det har gått normalarbetstiden senast för- Reservationer och särskilda yttranden kortades i lag, och medan tvekar pågår förkortningar av normalarbetstiden i många länder i vår omvärld. Avsaknaden av sådana arbetstidsförkortningar i har inneburit att andelen anställda med en faktisk veckoarbetstid överstigande är bland de högsta i EU. Detta är i sig ytterligare ett argument för att en generell förkortning av veckoarbetstiden nu är rätt väg att gå. vill därför se att en förkortning av veckoarbetstiden inleds under kommande mandatperiod. Särskilt yttrande av experten I direktiven framhålls på två ställen vikten av att kommitténs för- slag utformas på ett sätt som inte hindrar parterna från att bygga vidare på de avtalslösningar på arbetstidsområdet som redan finns. Påpekandet är viktigt. Framför allt har parterna inom industrin i kollektivavtalets form reglerat olika modeller för att förkorta arbetstiden. Vissa avtalslösningar innebär en valfrihet för den enskilde arbetstagaren. Den som inte önskar förkorta arbets- tiden kan istället välja mellan pensionspremie med möj- lighet till förtida avgång eller kontant ersättning. Denna avtals- modell bygger på att arbetsgivaren gör en avsättning till varje arbetstagares individuella s.k. arbetstidskonto. Den föreslagna lagen om flexibel ledighet innebär att ett löne- utrymme om tas i anspråk för att införa de extra fem betalda lediga dagarna. Utrymmet för parterna att komma överens om andra kostnadskrävande åtgärder, t.ex. löneökningar kommer sålunda att minska i motsvarande mån. Lagen blir också tvingande på så vis att det inte blir tillåtet för parterna att i kollektivavtal komma överens om att ledigheten kan få bytas ut mot betalning. Det betyder att t.ex. den ovan nämnda modellen med arbetstids- konton inte kan kombineras med lagens konstruktion. Istället blir det fråga om att tillämpa de båda systemen parallellt om parterna finner detta önskvärt och möjligt. Vidare kommer det – på de avtalsområden som har olika system med tidbanker, arbetstidskonton och liknande – att finnas två olika lösningar vad gäller arbetstagarnas inflytande över ledig- hetens förläggning. Det blir alltså en sorts inflytande för uttag av timmar enligt lagen och ett annat för uttag av intjänade timmar enligt kollektivavtal. Reservationer och särskilda yttranden Det är tydligt att lagen om flexibel ledighet kommer att påverka kollektivavtalen om än i varierande grad. Avtalsrörelsen resulterade överlag i treåriga avtal. Avtalade regler för minskning av arbetstiden infördes på ytterligare områden. De parter som redan tidigare hade avtal byggde vidare på dessa. Inom den privata sek- torn har beräknats att omkring 900 000 arbetstagare omfattas av kollektivavtal, i vilka det finns regler om förkortning av arbets- tiden. När avtalen slöts var parterna medvetna om kommitténs direktiv och att det var möjligt att lagstiftning om arbetstid kunde komma . För den skull innehåller den över- vägande delen av avtalen föreskrifter om vad som ska ske med de avtalade arbetstidsförkortningarna i händelse av lagstiftning. Inne- hållet i dessa föreskrifter varierar. På vissa avtalsområden kan arbetstidsreglerna sägas upp . Andra avtal upphör automa- tiskt vid tvingande lagstiftning. På några områden sägs att den avtalade arbetstidsförkortningen ska räknas av mot den lagstad- gade. Det finns ytterligare formuleringar i avtalen. Även om det kanske inte kan sägas att en ny lag om flexibel ledighet direkt hind- rar parterna från att bygga vidare på sina avtalslösningar på arbets- tidsområdet, kommer en fortsatt utveckling av dessa att försvåras. Frågan har inte närmare analyserats i betänkandet. Vad som sagts leder vidare till den mera övergripande frå- geställningen om rollfördelningen mellan lagstiftaren och de avtals- slutande parterna. Det har i och för sig inte ingått i kommitténs direktiv att ta ställning i den delen. Uppdraget har gällt att lämna förslag till en lagstadgad förkortning av arbetstiden. Likväl bör frå- gan ställas varför staten nu ska gripa in i partsrelationerna. Detta gäller i all synnerhet som avtalade modeller för att minska arbets- tiden har vuxit fram i ökad omfattning. På de områden där det sak- nas sådana avtal synes det inte heller i förhandlingarna ha framförts krav från de fackliga organisationernas sida om att förkorta arbets- tiden. Löneutrymmet har istället tagits i anspråk till andra föränd- ringar i avtalen. Historiskt har lagstiftarens ingripanden på arbetstidens område motiverats med att arbetstagarnas hälsa ska skyddas, att arbets- tagarna önskar ta del av standardhöjningen i samhället genom ökad ledighet istället för höjd lön och främst som ett led i strävandena att utjämna skillnader i anställningsvillkor mellan olika grupper. Inget av dessa skäl har framhållits i kommitténs direktiv. Istället har andra förväntade positiva effekter av en arbetstids- förkortning lyfts fram. Kommittén har prövat dessa och kommit Reservationer och särskilda yttranden fram till att det inte finns några vetenskapliga belägg för att en arbetstidsförkortning – i vart fall av den begränsade omfattning som föreslås – skulle ha några effekter på arbetstagarnas hälsa, arbetslösheten eller jämställdheten mellan kvinnor och män. En slutsats av detta konstaterande kan vara att frågan även i fortsätt- ningen ska hanteras av arbetsmarknadens parter. Statens intresse av att ingripa i parternas relationer bör vägas mot parternas intresse av autonomi. Ju svagare skälen är för ett statligt ingripande i avtals- relationerna, desto starkare torde parternas intresse av att själva få reglera sina mellanhavanden göra sig gällande. I detta ligger parter- nas rätt att prioritera om löneutrymmet ska användas till att korta arbetstiden eller höja lönerna. Om lagstiftning ändå ska genomföras bör det beaktas att det inte kan anföras några tungt vägande sociala eller andra skäl för en lag- stiftad utökad ledighet. Detta bör återspeglas i lagens konstruktion på så vis att den i större utsträckning görs dispositiv. Härigenom skulle det vara möjligt för parterna att anpassa lagen så att den kan samordnas med befintliga avtalade system för arbetstidsförkort- ning. Särskilt yttrande av experten Enligt kommittédirektivet skall särskild vikt läggas vid att redovisa förslagens konsekvenser för små företag. En metod att få fram dessa konsekvenser är att sammanställa en särskild konsekvens- analys i enlighet med förordning (1998:1820) om särskild konse- kvensanalys av reglers effekter för små företags villkor (SimpLex- förordningen). Syftet med en sådan analys är att bidra till framtagandet av enkla, ändamålsenliga och rättvisa regler. För att en analys ska få genom- slagskraft och vara behjälplig vid framtagandet av regler, bör den göras i ett så tidigt skede att kommittén kan på ett bra sätt disku- tera alternativa lösningar. Kommittén har inte genomfört en sådan analys i tillräckligt god tid. Detta innebär att det inte kan uteslutas att de förslag som utredningen lämnar hade kunnat utformas på ett enklare, mer ändamålsenligt och rättvisande sätt ur ett småföre- tagsperspektiv. Kommittén har i ett sent skede genomfört en konsekvensanalys. Denna har följande brister. Reservationer och särskilda yttranden Analysen borde på ett tydligare sätt identifiera den målgrupp som träffas av förslagen. Detta som en grund för den fortsatta konsekvensanalysen. utredningar visar att av företagen har kollektivavtal i någon form. Resterande av företagen kan inte träffa lokala avtal utifrån lagstiftningens dispo- sitiva delar. Inom denna grupp finns de flesta företag med färre än 20 anställda. Detta visar att lagstiftning till stor del träffar de små företagen, vilka till stor del inte innehar kollektivavtal och följakt- ligen inte kan träffa alternativa lösningar. Alternativa metoder till en ny lagstiftning har diskuterats i såväl kapitel ett som kapitel fyra. Konsekvenserna av dessa metoder borde på ett tydligare sätt ha lyfts fram i konsekvensanalysen. De kvalitativa och kvantitativa konsekvenser förslagen får för de små företagen, som tidsåtgång och kostnad, har inte i tillräckligt hög grad redovisats. I konsekvensanalysen bör ett resonemang föras kring ikraft- trädande av reglerna. Särskilt yttrande av experten Lag eller avtal? Den övergripande frågan som kommittén har haft att pröva är olika vägar att förkorta arbetstiden och att föreslå olika lösningar till hur detta skulle kunna genomföras. De två huvudspåren är en lösning genom lagstiftning eller en lösning genom kollektivavtal. Kom- mittén förespråkar alternativet med lagstiftning och presenterar en modell för detta. Starka skäl talar emellertid för att arbetstids- förkortningar bör ske genom avtal. Ett skäl är de stora samhällsekonomiska kostnader som är förenade med en allmän lagstiftad reform, inte minst om man värderar dessa i ljuset av de stora demografiska förändringar som och andra EU-länder står inför. Ett annat skäl är att parterna på arbetsmarknaden framgångsrikt har hanterat frågan om arbetstidsförkortningar. De avtalade lösningarna är anpassade efter branschernas villkor och bärkraft och är därmed inte lika dyra som en lagstiftad lösning. Dessutom erbjuder de avtalade lösningarna i flera fall valfrihet för de enskilda arbetstagarna, som ges möjlighet att tillgodogöra sig inarbetad tid i form av ledighet, kontant ersätt- ning eller bättre pensionsförmåner. Det är tydligt att arbetstidsför- Reservationer och särskilda yttranden kortningar genom avtal kan utformas så att de blir såväl mindre kostsamma som mer flexibla jämfört med arbetstidsförkortning genom lagstiftning. En lag om flexibel ledighet – förläggning och besked Kommitténs förslag till lagstiftning är inte en allmän arbetstidsför- kortning av den normala arbetstiden utan ett alternativ med som får nyttjas för olika ändamål. Reglerna samlas i en lag om flexibel ledighet. Även om detta är en bättre lösning än den generella förkortningen, finns det ett par punkter i förslaget som kommer att orsaka problem i den praktiska tillämpningen, inte minst för små och medelstora företag. Till att börja med gäller detta förläggningen av den flexibla ledigheten. Man kan anta att i de flesta fall kommer arbetsgivaren och arbetstagaren överens om detta. Frågan blir vad som gäller då parterna inte kommer överens. Kommittén har här valt en asym- metrisk lösning där arbetsgivaren inte kan förlägga ledigheten på ett sätt som arbetstagaren inte gillar men där denne kan förlägga den på en tidpunkt som arbetsgivaren inte godtar. Begränsningarna i det föreslagna systemet är att arbetstagaren måste anmäla ledig- heten i förväg och att arbetsgivaren kan neka ledig- heten om den orsakar störning i verksamheten. Om han avser att neka ledigheten ska detta meddelas senast en månad i förväg. En bättre lösning hade emellertid varit att lagstiftningen krävt samförstånd om ledighetens placering för att den ska få tas ut, men med en skyldighet för arbetsgivaren att se till att ledigheten kommer till användning senast en viss tidpunkt. Så har i stora drag frågan om förläggning av semester lösts. Det är inte känt att detta har lett till några särskilda problem. Det hade också varit en bättre lösning om arbetsgivarens besked att neka ledigheten hade kunnat lämnas senare än en månad före den planerade ledigheten, förslagsvis före. Skälet för detta är att lagstiftningen bör underlätta för parterna att nå sam- förståndslösningar om ledighetens förläggning, och ju närmare man kommer det planerade uttaget, desto lättare är det för arbetsgivaren att bedöma om den kan medges. Det är rimligen bättre med ett något senare men positivt besked än ett tidigt men negativt svar. Reservationer och särskilda yttranden Kommittén har vidare haft i uppdrag att se över vilka förändringar i arbetstidslagen som föranleds av EU:s arbetstidsdirektiv. Arbets- tidslagen innehåller en regel om dygnsvila som förbjuder nattarbete mellan och . EU-direktivets skyddsregel är formulerad så att alla arbetstagare ska ha ledigt minst . När vi nu ska införa direktivet blir frågan om vi ska ha den svenska skyddsregeln eller EU:s eller båda systemen. Kommittén har stannat för det olyckliga alternativet att lagra de båda modellerna på varandra. Om den principen tillämpas generellt vid implementering av EU:s sociala skyddsregler, utan anpassning av svenska skyddsbestämmelser, som i regel går längre än EU:s, så blir effekten att vi adderar regelverk på varandra. Vinsterna i arbe- tarskydd blir små medan förlusterna till följd av ett komplicerat regelverk blir betydande. Den rätta lösningen borde istället vara att välja ett av de båda skyddssystemen, förslagsvis EU-direktivets som är gemensamt för alla EU-länderna. & Anxo, D. [1995], Arbetstidsförkortning, driftstid och sysselsättning – ett internationellt perspektiv, Memoran- dum, , vid ; 210. & Anxo, D. [1996], Arbetstid och arbetsmarknads- ekonomi – Rapport till , Bilaga 8 till SOU 1996:145, Arbetstid – längd, förläggning och inflytande, Slutbetänkande av , Arbets- marknadsdepartementet. , M. et al. [1999], Frikopplad eller frånkopplad – om innebörder och konsekvenser av gränslösa arbeten, Arbete och hälsa; 1999:2, . Anxo, D. [1988], Sysselsättningseffekter av en allmän arbetstids- förkortning, Ekonomisk Debatt, årg. 16, nr 5. Anxo, D. [1999], Tid för arbete, Tiden, 1. Anxo, D. & Bigsten, A. [1989], Working Hours and Productivity in , , 91 (3), 613–619. Anxo, D. & , S. [1997], Drivkrafter för flexibla arbetstider – Kartläggning av svensk FoU om arbetstidens längd och förläggning, . Anxo, D. & , S. [1998], Arbetstidspolitik – ett europeiskt perspektiv, och . & [2001], Negativ stress och ohälsa – inverkan av höga krav, låg egenkontroll och bristande socialt stöd i arbetet, Information om utbildning och arbetsmarknad; 2001:2. Bekkengen, L. [1997], Flexibel och förhandlingsbar eller ett faktum? – ett genusperspektiv på föräldraledighet inom arbets- organisationer, Arbetsrapport; 97:6; . [2000], Arbetstidsförändringar – möjligheter och konsekvenser, En sammanställning av forskning och utveckling, Rapport till arbetsgrupp gällande arbetstidsfrågan, . , A. et. [1996], Arbetsmarknaden, . Calmfors, L. [2000], i Bilaga 3 till Ds 2000:22, Kortare arbetstid – för och emot, Rapport från en arbetsgrupp inom med representanter för regeringspartiet socialdemo- kraterna och samarbetspartierna och , . Ds 2000:1, , . Ds 2000:22, Kortare arbetstid – för och emot, Rapport från en arbetsgrupp inom med representanter för regeringspartiet socialdemokraterna och samarbetspartierna och , . Ds 2000:54, Ett föränderligt arbetsliv på gott och ont – utvecklingen av den stressrelaterade ohälsan, Delrapport från en arbetsgrupp inom med uppgift att ta fram en handlings- plan för åtgärder på arbetsmiljöområdet, . Ds 2001:28, Långsiktig verksamhetsutveckling ur ett arbetsmiljö- perspektiv – en handlingsplan för att förnya arbetsmiljöarbetet, Slutrapport från en arbetsgrupp inom med uppgift att ta fram en handlingsplan för åtgärder på arbetsmiljö- området, . [1996], Arbetstidsförkortningars sysselsättnings- effekter – en översikt av teoretiska och empiriska resultat, Bilaga 7 till SOU 1996:145, Arbetstid – längd, förläggning och inflytande, Slutbetänkande av , . Europeiska kommissionen [2000], Rapport från kommissionen – Lägesrapport för genomförandet av rådet direktiv /104/EG av om arbetstiden förläggning i vissa avseenden, KOM 2000/0787. [1996], Arbetstidsförkortning – arbetsdelning eller raserad välfärd?, Ekonomisk Debatt, årg. 24, nr 5. Hunt, J. [1999], Has Work-Sharing Worked in ?, , February 1999, 117-148. [2000], Framtidens risker i arbetslivet, ingår i I väntan – rapport från forskarseminarium i , ; 2000:2, , A. et. [2000], Hur kan könsskillnader i arbets- och livsvillkor förstås?, Arbete och hälsa; 2000:15, . & , H. [1999], Working Time, Employment, and Work Sharing – Evidence from , Working Paper Series in Economics and Finance, No. [2001], Samhällsekonomiska förutsättningar för lönebildningen i , KI-dokument, Nr 9, . [2002], Samhällsekonomiska effekter av en allmän arbetstidsförkortning, Rapport till arbetstids- och semesterregler, Bilaga 2 till SOU 2002:58, Tid – för arbete och ledighet, Delbetänkande av arbetstids- och semesterregler, . [2001], Occupational Psychological Factors Increase the Risk for – A , , Vol. 11, No. [1996], Nya arbetstidsmönster – Erfarenheter av arbetstidsflexibilitet och arbetstidsförkortning inom privat och offentlig sektor, Bilaga 9 till SOU 1996:145, Arbetstid – längd, förläggning och inflytande, Slutbetänkande av , . [1999], Ett arbetsliv i förändring – 1950– 2000, i SOU 1999:69, Individen och arbetslivet – perspektiv på det samtida arbetslivet , Slutbetänkande från Arbetslivsdelegationen, . Marhold, C. [2002], Musculoskeletal Pain and Return to Work – A Cognitive-Behavioral Perspective, Dissertation for the Degree of Doctor of Philosophy in Clinical Psychology, . [2001], Avtalsrörelsen och lönebildningen 2001, . , O. [2001], Arbetstidsförkortning, löner och arbetslöshet – en studie på svenska individdata, Forsknings- rapport; 2001:6, IFAU – . [1996], Arbetstider ur jämställdhets- och familje- synpunkt, Bilaga 10 till SOU 1996:145, Arbetstid – längd, förläggning och inflytande, Slutbetänkande av , . [1997],Föräldraskapets synlighet i arbetsplats- kulturer, i Bonke, J. ), Dilemmæt arbeidsliv – familjeliv i , , ; 97:5, TemaNord; 1997:534, . [2000], i Bilaga 3 till Ds 2000:22, Kortare arbetstid – för och emot, Rapport från en arbetsgrupp inom med representanter för regeringspartiet socialdemokraterna och samarbetspartierna och , Närings- departementet. , B. et. [1999], Kortare arbetsdag, hälsa och väl- befinnande, Stressforskningsrapport, Nr 281, () och Avdelningen för stressforskning vid . Regeringens proposition 2000/01:100, Ekonomiska vår- proposition, Bilaga 2; Avstämning av målet om en halverad arbetslöshet . Regeringens proposition 2000/01:44, Föräldraförsäkring och föräldraledighet. Regeringens proposition 2001/02:100, Ekonomiska vår- proposition, Bilaga 1; Svensk ekonomi. [2001], Äldres utträde ur arbetskraften, Uppdrag från den parlamentariska beredningen Senior 2005 – Äldrepolitik för framtiden, Rapport . SBU [2000], Ont i ryggen, ont i nacken – En evidensbaserad kunskapssammanställning, , Volym I, , Rapport nr 145/1. , O. & , O. [2001], Incitament och arbetsutbud – En diskussion och kunskapsöversikt, i SOU 2001:57, , J. & , J. ), Välfärdens finansiering och fördelning, Antologi från Kommittén Välfärdsbokslut. Slutförslag års , 1996–05–08. [2001a], Företagsstatistik bygg- och tjänsteföretag 1999, Statistiska [2001b], befolkning 2001–2050 – reviderad prognos från SCB, Statistiska meddelanden; BE 18 . SOU 1988:54, Om semester, års semester- kommitté, . SOU 1989:53, Arbetstid och välfärd, Betänkande av , . SOU 1991:82, Drivkrafter för produktivitet och välstånd, Produktivitetsdelegationens betänkande. SOU 1992:27, Årsarbetstid – ny lag om arbetstid och semester för produktivitet och valfrihet, Betänkande av Utredningen om flexibla arbetstidsregler m.m. SOU 1995:92, EG:s arbetstidsdirektiv och dess konsekvenser för det svenska regelsystemet, Delbetänkande av arbets- tidskommitté, . SOU 1996:145, Arbetstid – längd, förläggning och inflytande, Slutbetänkande av arbetstidskommitté, Arbetsmark- nadsdepartementet. SOU 2000:7, /2000, . SOU 2000:36, Utgångspunkter för 2000-talets regionalpolitik, Delbetänkande från regionalpolitiska utredningen, Närings- Delbetänkande av arbetstids- och semester- regler (Knas), . SOU 2001:91, Arbetstiden – lag eller avtal, , utgiven av arbetstids- och semesterregler (Knas), Skrift nr 1. SOU 2002:6, Arbetstiden – pengarna eller livet, , utgiven av arbetstids- och semesterregler (Knas), Skrift nr 2. SOU 2002:12, Arbetstiden – kortare arbetstid eller mer ledigt, , utgiven av arbetstids- och semesterregler (Knas), Skrift nr 3.