sou · GQB398d4 · 2003-01-01 00:00:00 — Art. 8.2 a iv, 8.2 b x iii, 8.2 b xvi, 8.2 e v och 8.2 e xii Art. 8.2 b xiv art. 84, 86-87, 99 och 104- 106, art. 33, 67, 71-73, 117 och 147, den för samtliga GK gemensamma art. 3, TP I art. 75, TP II art. 6 Den för samtliga GK gemensamma art. 3, TP I art. 75.2 b och 85.4 c, TP II art. 4.2 art. 147 och den för samtliga GK gemensamma art. 3 Lantkrigsreglementet art. 23 c, den för samtliga GK gemensamma art. 3, TP I art. 41.1 och 85.3 e TP I art. 77.2, 1989 art. 38 art. 49, TP I art. 85.4 a Lantkrigsreglementet art. 23, art. 49-57, art. 51 art. 130, art. 147 art. 147,TP I art. 85.4 b Lantkrigsreglementet art. , 28 och 47, GK I art. 15 och 50, art. 18 och 51, art. 18 och 137, art. 33, 147 och 154 Lantkrigsreglementet art. 23 h, art. 64 Bilaga 6 SOU 2002:98 Art. 8.2 b iii GK I art. 21, art. 34, och 8.2 e iii art. 19, TP I art. 13, 51-52 och 69- 71, konvention om skydd av personal i FN-insatser och därtill Art. 8.2 b xxiv GK I art. 24-27, 36 och 39-44, och 8.2 e ii art. 42-44, art. 18-22, TP I art. 8, 12-13, 15, 18 och 21-24 Art. 8.2 b vii Lantkrigsreglementet art. 23 f, TP I art. 37-39 och 85.3 f 4:6, 1 st p 1 Art. 8.2 b xi Lantkrigsreglementet art. 23 b, och 8.2 e ix TP I art. 37 4:6, 1 st p 2 Art. 8.2 b xii Lantkrigsreglementet art. 23 d, och 8.2 e x TP I art. 40 4:6, 1 st p 3 Art. 8.2 b xxiii art. 23, art. 28, TP I 4:6, 1 st p 4 Art. 8.2 b iv TP I art. 48, 51.5 b, 56 och 85.3 b-c 4:6, 1 st p 5 Art. 8.2 b i TP I art. 49, 51.2, 51.3 och 85.3 a och 8.2 e i 4:6, 1 st p 6 Art. 8.2 b xxv art. 23, 55, 59-62, 108-109 och 142, TP I art. 54.1-3 och 69-71 4:6, 1 st p 7 Art. 8.2 b v Lantkrigsreglementet art. 25, TP I art. 52 och 59 SOU 2002:98 Bilaga 6 4:6, 1 st p 8 Art. 8.2 b ii, 8.2 b ix och Lantkrigsreglementet art. 27 och 56, GK I art. 19-23, art. 22- 23 och 34-35, art. 18-19, TP I art. 12, 52-53 och 85.4 d, Kulturkonvention art. 4 samt art. 15 i dess andra tilläggsprotokoll 1999 4:6, 2 st Art. 8.2 b iv TP I art. 35.3 och 55.1 Art. 8.2 b xvii Lantkrigsreglementet art. 23 a, och 8.2 b xviii mot användande i krig av kvävande, giftiga eller liknande gaser och mot biologiska vapen, FN:s konvention 1993 om förbud mot Art. 8.2 b xix och 8.2 b xx bud mot användning av kulor som lätt utvidga sig eller tillplattas i människokroppen (dumdumkulor), Lantkrigsreglementet art. 23 e, TP I art. 35.2 och 51.4-5, vapenkonvention jämte tilläggsprotokoll, 1997 om antipersonella minor Korta referat av några domar från de båda FN-tribunalerna Referaten i denna bilaga ger en översiktlig bild av vilka frågor som har behandlats i de olika rättsfallen. Fullständiga domar finns till- gängliga via Internet under adresserna /icty/ och . Rättsfallen redovisas här i alfabetisk ordning. I mate- rialförteckningen i bilaga 9 finns en uppställning i målnummerord- ning. /1 Lasva Valley dömdes för krigsförbrytelse genom kränkande av personlig värdighet (outrages upon personal dignity) och straf- fet bestämdes av öveklagandekammaren till fäng- else . Liksom i det tidigare avgjorda fallet Tadic togs frågor upp om en internationell väpnad konflikt förelåg och om vad som i Genève- konventionerna avses med skyddad person. Bl.a. togs den principiel- la frågan upp om krigsförbrytelser kan begås mot personer av samma nationalitet som gärningsmannen. I rättegångskammarens dom () diskuterade också vilket samband mellan en gärning och en väpnad konflikt som måste föreligga för att gärning- en skall kunna utgöra en krigsförbrytelse. hade åtalats både som medverkande (aidor or abet- tor) till de begångna gärningarna och för att han inte uppfyllt sina förpliktelser som förman. Överklagandekammaren belyste dessa båda frågor och gick i den senare frågan in på betydelsen av det förhållandet att Aleksovski inte hade någon formell förmansställ- ning i förhållande till de egentliga gärningsmännen. cipiellt viktig fråga som behandlades var kravet på uppsåt att dis- kriminera vid brottet kränkande av personlig värdighet. Blaskic IT-95-14 Lasva Valley dömde en av rättegångskamrarna för flera fall av krigsförbrytelse och brott mot mänskligheten till fängelse . Blaskic var befälhavare för bosnien-kroatiska styr- kor och anklagades dels för att ha gett order om eller på annat sätt medverkat till de aktuella brotten, dels för att som befälhavare ha brustit i tillsyn över de underordnade som faktiskt begått de aktu- ella brotten. Rättegångskammaren behandlade frågor om den pågående väp- nade konflikten varit internationell och även frågor om vad som i avses med skyddade personer och skyddad egendom. Vidare utvecklade man frågan om vad rekvisitet omfat- tande eller systematiskt angrepp på civilbefolkningen i stadgans be- stämmelse om brott mot mänskligheten innebär. När det gäller frågan om olika gärningsformer togs upp vad som skall förstås med planering och anstiftan (planning and instigating) och andra former av medverkan (aiding or abetting) och vad som vid dessa gärningsformer krävs i subjektivt hänseende. Befälhavar- ansvaret behandlades dels i fråga om vad som krävs för att en per- son skall anses som befälhavare, dels med avseende på vad som krävs av tillsyn över underlydande. Tribunalen diskuterade också innehållet i bestämmelserna om de specifika brotten, bl.a. krigsförbrytelser i form av förstörelse av egendom, plundring, förstörelse av byggnader och annat som är avsett för religion eller utbildning, grym behandling och tagande av gisslan samt brott mot mänskligheten i form av mord, förföljelse och diskri- minering. Domen har överklagats. Delalic et al. I målet dömdes tre personer – , Hazim Delic och – för ett stort antal krigsförbrytelser. En person, Zej- nil Delalic, frikändes helt. Straffet för de dömda bestämdes av en av rättegångskamrarna – efter återförvisning från överklagandekam- maren – till 9, 18 respektive fängelse. Förutom frågor om den pågående konfliktens rättsliga natur och sambandet mellan konflikten och de aktuella gärningarna, behandla- des bl.a. frågor om vad som avses med tortyr och om våldtäkt kan betraktas som tortyr, om vad som avses med grym eller omänsklig behandling samt om olaglig inspärrning av civila. Frågan om vilken betydelse nedsatt psykisk förmåga kan få behandlades också. Mucic, som var chef för , dömdes i vissa delar som gärningsman och i vissa delar enligt de särskilda reglerna om för- mans ansvar. I det sammanhanget behandlades bl.a. frågan om för- mansskapet måste vara formellt eller inte för att straffansvar skall kunna följa. Den viktigaste frågan som behandlades i överklagandekammaren var under vilka förutsättningar en tilltalad kan dömas i brottskon- kurrens och kammaren fastställde de närmare principerna för s.k. multiple convictions. , som erkänt sig skyldig, dömdes den 29 novem- ber 1996 för brott mot mänskligheten till fängelse . Domen ändrades sedermera och dömdes slutligen för krigsför- brytelse (genom samma gärning) till fängelse . Den vikti- gaste frågan i målet var vilken betydelse det hade att hade handlat under tvång (under hot att själv bli dödad). Furundzija IT 95-17/1 Lasva Valley dömdes av en av rätte- gångskamrarna för krigsförbrytelser genom dels tortyr, dels krän- kande av personlig värdighet, inkluderande våldtäkt, till fängelse . avslog överklagandekammaren Furundzijas överklagande. Även i detta mål behandlades frågor om någon väpnad konflikt förelegat och om vilket samband mellan en gärning och konflikten som krävs för att gärningen skall kunna utgöra en krigsförbrytelse. Vidare presenteras en definition av vad som avses med tortyr enligt internationell humanitär rätt och konstateras att våldtäkt under vissa omständigheter kan anses utgöra tortyr. Även våldtäktsbe- greppet definieras. I domen togs också upp frågan om vilka handlingar som kan ut- göra medhjälp (aiding or abetting) till brott och var gränsen till medgärningsmannaskap går. Vidare behandlades frågan om princi- per för straffmätningen. var den förste som åtalades för folkmord vid Jugosla- vientribunalen. Åtalet för folkmord ogillades emellertid men Jelisic dömdes för flera fall av krigsförbrytelse och brott mot mänsklighe- ten till fängelse . Tribunalens rättegångskammare fann att åklagaren inte kunde bevisa att Jelisic haft det särskilda uppsåt som krävs för att folkmord skall föreligga, dvs. att helt eller delvis förinta vissa särskilt angivna folkgrupper. Förutom att fastslå vad som krävs för att bevisa detta särskilda uppsåt, behandlade underinstansen innebörden av de olika rekvisit som skall vara uppfyllda för att syftet skall föreligga (av- gränsningen av de skyddade folkgrupperna m.m.). Även överkla- gandekammaren behandlade dessa frågor (dom ) och rik- tade viss kritik mot rättegångskammarens rättsliga resonemang men fann inte skäl att, vilket hade yrkats, återförvisa målet för ny prövning. Kordic o Cerkez IT-95-14/2 Lasva Valley En av rättegångskamrarna dömde till fängelse och till fängelse för ett stort antal krigsförbrytelser och fyra fall av brott mot mänsklighe- ten. I domen togs upp frågor om den pågående konfliktens natur och om vilket samband som förelåg mellan de aktuella gärningarna och konflikten. Vidare behandlades frågor om vad som fordras för att förmans ansvar skall föreligga och om vilka typer av gärningar som kan innefattas i brott mot mänskligheten i form av förföljelse (perse- cution). Domen tar dessutom upp definitionerna av olaga frihetsbe- rövande som ett brott mot mänskligheten och tagande av gisslan som en krigsförbrytelse. Rättegångskammarens dom har överklagats. dömdes av en av rättegångs- kamrarna för brott mot mänskligheten och krigsförbrytelse till fängelse . Krnojelac, en lägerchef, dömdes del- vis som medverkande till brott, delvis enligt de särskilda reglerna om förmans ansvar. Bland de brottstyper som behandlades fanns grym eller omänsklig behandling, tortyr, förslavning och förföljelse. I domen diskuteras också teorin och tillämpningen av a joint crimi- nal enterprise. Domen har överklagats. Krstic IT-98-33 Srebrenica-Drina Corps är den ende som har dömts för folkmord vid Jugoslavientribunalen. dömdes han av en av rättegångskamrarna till fängelse . Det var ostridigt i målet att en stor mängd bosniska muslimer i hade dödats eller tillfogats allvarliga fysiska eller psykis- ka skador och det stod också klart att de hade angripits för att de tillhörde en nationell grupp. Den fråga som tribunalen främst hade att pröva, var om dessa gärningar hade begåtts med det särskilda syfte som krävs vid folkmord (att helt eller delvis förinta en skyddad grupp). Vidare behandlades definitionen av brottet utrotning (ex- termination) som ett brott mot mänskligheten. Domen har överklagats. Kunarac m.fl. IT-96-23 och IT 96-23/1 Foca dömde en av rättegångskamrarna Dragoljub Kunarac, och för flera fall av brott mot mänskligheten och krigsförbrytelse till 28, 20 respektive fängelse. fastställdes domslutet av överklagande- kammaren. I målet behandlades frågan om en väpnad konflikt förelåg och om sambandet mellan de aktuella gärningarna och konflikten. Vidare togs i samband med åtalet för brott mot mänskligheten upp frågan vilken innebörd rekvisitet angrepp på civilbefolkningen har samt vad som krävs för att ett sådant angrepp skall anses omfattande el- ler systematiskt. Bland de brottstyper som behandlades fanns förslavning och sex- uellt slaveri, våldtäkt, tortyr och angrepp på personlig värdighet. Överklagandekammaren diskuterade brottstypernas närmare defi- nitioner, särskilt vad avser brotten förslavning och tortyr. Kupreskic et al. IT 95-16 Lasva Valley dömde en av rättegångskamrarna sammanlagt fem personer till fängelse för brott mot mänsk- ligheten genom dels förföljelse, dels (två av de tilltalade) mord och omänskliga handlingar. Överklagandekammaren frikände tre av de tilltalade helt i brist på bevis och satte ner straffet för de två övriga. Rättegångskammaren behandlade frågan om och i vilken ut- sträckning det krävs att en gärning är en del av en plan eller ett stör- re sammanhang för att kunna utgöra brott mot mänskligheten. Även frågan om vad som vid det brottet skall förstås med civilbe- folkning togs upp. Rättegångskammaren gjorde vidare en längre utläggning om vilka typer av gärningar som kan utgöra brott mot mänskligheten i form av förföljelse (persecution) eller andra omänskliga handlingar. Man behandlade slutligen den åberopade ansvarsfrihetsgrunden tu quoque (ni också). Kvocka et al. IT-98-30/1 Omarska, Keraterm and I målet dömdes fem åtalade för brott mot mänskligheten (samtliga) och krigsförbrytelse (en av de tilltalade) till fängelse mellan fem och . Tribunalen behandlade i målet viktiga frågor om medgärningsmannaskap och medverkan till brott. Att särskilt lägga märke till är beskrivningen och tillämpningen av teorin om a joint criminal enterprise, dvs. ett gemensamt uppsåt för flera medgär- ningsmän eller andra medverkanden. Domen har överklagats. Sikirica et al. Sikirica och ytterligare två personer dömdes efter uppgörelse med åklagaren för brott mot mänskligheten. I dom bestämdes straffen för de olika tilltalade till fängelse mellan 5 I domen prövades olika omständigheter som vid straff- mätningen skulle verka i försvårande respektive förmildrande rikt- ning. dömdes av överklagandekammaren för ett stort antal fall av brott mot mänskligheten och krigsförbry- telse. Straffet bestämdes slutligen () till fängelse . Domen mot Tadic hade föregåtts av bl.a. ett beslut som gällde giltigheten och omfattningen av tribu- nalens jurisdiktion, det principiellt viktiga s.k. jurisdiction deci- sion. I det beslutet behandlades frågan om vad som avses med en väpnad konflikt och även frågor om när och var en sådan konflikt skall anses pågå. Vidare behandlades frågan om i vilken utsträck- ning den humanitära rätten gäller i icke-internationella konflikter. Man slog också fast att det är en etablerad regel i allmän folkrätt att brott mot mänskligheten kan begås även utan samband med en väp- nad konflikt. I domen behandlade överklagandekammaren frågan om vad som krävs för att en väpnad konflikt skall anses vara internationell och vad som avses med begreppet skyddade personer i bestämmelserna om svåra överträdelser (grave breaches) i Ge- nèvekonventionerna. Vidare behandlades frågan om vilket samband som krävdes mellan en viss gärning och ett omfattande eller systema- tiskt angrepp på civilbefolkningen för att gärningen skall kunna ut- göra ett brott mot mänskligheten. Därutöver behandlades bl.a. oli- ka frågor om gärningsmanna- och medverkansansvar. /1 Bosanski Samac Efter uppgörelse med åklagaren dömdes Todorovic för brott mot mänskligheten och straffet bestämdes till fängelse . I domen prövades olika omständigheter som vid straffmät- ningen skulle verka i försvårande respektive förmildrande riktning. Särskilt framhölls att allmänprevention, dvs. att straffet skall verka avskräckande, visserligen kan vara av allmän betydelse vid straff- mätningen men att det inte skall anses utgöra en särskild faktor att beakta när straffet skall bestämmas slutligt. dömdes av en av rättegångs- kamrarna för folkmord, offentlig uppmaning till folkmord samt brott mot mänskligheten till fängelse på livstid. fastställde överklagandekammaren domslutet. Rättegångskammaren tog bl.a. upp frågan om hur man närmare skall definiera de grupper som skyddas i stadgandet om folkmord och vad som skall krävas för att en gärning skall anses ha begåtts i syfte att helt eller delvis förinta en skyddad grupp. Man behandlade också de olika gärningsformer som folkmord kan begås genom. När det gäller brott mot mänskligheten fastslogs i rättegångs- kammaren vad som skall avses med omfattande eller systematiskt angrepp på civilbefolkningen. Överklagandekammaren behandlade i det sammanhanget frågan om det krävs att ett angrepp på civilbe- folkningen har skett i ett diskriminerande syfte. De olika gärnings- former som var föremål för prövning i rättegångskammaren var utrotning, tortyr och våldtäkt. åtalades för flera fall av folkmord, medhjälp till folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelse. Han åta- lades både som gärningsman och i egenskap av förman (borgmästa- re). Rättegångskammaren frikände emellertid i sin dom Bagliashema på samtliga punkter. fastställ- de överklagandekammaren domslutet. Av principiellt intresse var främst frågan om vilka krav som skall ställas upp för att en per- son skall kunna dömas enligt de särskilda reglerna om förmans an- svar. Domen har överklagats. Efter uppgörelse med åklagaren erkände sig förre premi- ärminister skyldig till folkmord, förberedelse till folkmord samt brott mot mänskligheten. Rättegångskammaren bestämde straffet till fängelse på livstid. fastställde överklagandekammaren domslutet. Kayishema & Ruzindana ICTR-95-1 och ICTR-96-10 dömde en av rättegångskamrarna och för folkmord till fängelse på livstid respektive fängelse . Domslutet fastställdes av överklagandekammaren. I målet behandlades bl.a. frågan om vad som skall krävas för att det för folkmord särskilda uppsåtet (att helt eller delvis förinta en folkgrupp) skall anses föreligga och vad som avses med att helt eller delvis förinta en folkgrupp. Definitionen av de olika skydda- de folkgrupperna behandlades också, liksom de olika gärningsfor- mer genom vilka folkmord kan begås. Kayishema och Ruzindana åtalades också för brott mot mänsk- ligheten. Då de brottsliga gärningarna var desamma som också be- dömdes utgöra folkmord, ansågs brotten mot mänskligheten kon- sumerade av folkmordet. dömdes av en av rättegångs- kamrarna till livstids fängelse för folkmord och brott mot mänsk- ligheten. Han dömdes både som gärningsman och enligt de särskil- da reglerna om förmans ansvar. Överklagandekammaren ogillade delvis åtalet avseende brott mot mänsklig- heten men fastställde straffet. I målet behandlades bl.a. frågan om innebörden av det särskilda subjektiva rekvisit som skall vara uppfyllt vid folkmord och även vad som krävs för att en civil person skall kunna ådra sig ansvar som förman. , en belgisk radioreporter, erkände sig skyldig till offentlig uppmaning till folkmord och till brott mot mänskligheten genom förföljelse. Rättegångskammaren bestämde i sin dom den 1 straffet till fängelse . I domen prövades olika om- ständigheter som kunde verka i förmildrande riktning. Rättegångskammaren dömde till livstids fängelse för folkmord och brott mot mänsklighe- ten. Domen har överklagats. I målet diskuterades vilken typ av omständigheter som kan beak- tas när man bedömer om det för folkmord särskilda uppsåtet (att helt eller delvis förinta en folkgrupp) föreligger. Vidare togs frågan upp om vad som krävs för att den som planerar eller beordrar olika gär- ningar skall kunna dömas som gärningsman. Rutaganda åtalades också för krigsförbrytelser men åtalet i den delen ogillades. Rättegångskammaren fann visserligen att en väpnad konflikt förelåg och att de personer som angripits var skyddade personer enligt men fann det inte visat att de gärningar som Rutaganda hade begått hade sådant samband med den väpnade konflikten som krävs för ansvar. Domen har överklagats. I det följande lämnar vi några korta läsanvisningar, som kan vara till nytta för den som vill fördjupa sig i Romstadgan och dess tillkomst eller någon av de särskilda frågor som regleras i stadgan. Det finns en stor mängd allmänna verk om internationell straffrätt. Ett standardverk får anses vara M Cherif Bassiouni: In- ternational Criminal (2. ed, Ardsley, N.Y. När det gäller frågor om jurisdiktion kan även hänvisas till and Watts (ed. ): (9th ed, 1996) och, när det mera specifikt gäller universell jurisdiktion, The Principles on Jurisdiction (, N.J. 2001). Angående bakgrunden till Romstadgan kan hänvisas till två rela- tivt omfattande verk utgivna av M Cherif Bassiouni, nämligen The Statute of the International Criminal Court: a documentary history (Ardsley, N.Y. 1998) och The Statute of the International Criminal Court and : Legislative History, 1994-2000 (Ardsley, N.Y. En lättillgänglig introduktion till den histo- riska utvecklingen på området (från till ) utgör : International Criminal in Historical Perspective (2 uppl. Beskrivningar av förhandlingarna och de överväganden som lig- ger bakom Romstadgan, med författarbidrag från personer som deltog i förhandlingarna fram till 1998, finner man i (ed. ): The International Criminal Court – The Making of the Statute (1999). En värdefull kommentar till Romstadgan är (ed. ): Commentary on the Statute of the International Crimi- nal Court (). Ytterligare en kommentar av detta slag är (ed. ): International Criminal : a com- mentary on the Statute for an International Criminal Court (2001). En omfattande kommentar till de Brottskriterier (Elements of Crimes, se bilaga 3 till detta betänkande) som i enlig- het med art. 9 i Romstadgan har antagits av stadgepartsförsamling- en och till Romstadgans bevis- och förfaranderegler finns i (ed. ): The International Criminal Court – Elements of Crimes and Rules of Procedure and Evidence (2001). Genèvekonventioner- na finns kommenterade i de av Internationella Röda Korset utgivna kommentarerna Pictet (ed. ): The Conventions of 1949: commentary (fyra volymer) och tilläggsproto- kollen i Pilloud et.al (ed. ): Commentary on the additional protocols of 8 1977 (1987). med tilläggsprotokoll har tillsammans med en rad andra folkrättsliga konventioner gällande under krig, neutralitet och ockupation publicerats av Totalförsvarets folkrätts- råd i Krigets lagar (version 2.1, 1996). Praxis från de båda FN-tribunalerna för brott begångna i f.d. Ju- goslavien respektive har samlats av och i Practise and Procedure of the International Criminal Tribunal for the Former : with selected materials from the International Criminal Tribunal for (2000). finns i : The practise of the International Criminal Tribunals for the Former and (2000). Praxis från de båda FN-tribunalerna publiceras löpande på Inter- net under adresserna /icty/ respektive . FN:s hemsida om har adressen . Mer information om Romstadgan och dom- stolen finns under adressen . Där finns bl.a. en ut- förlig litteraturlista om samt information om olika länders förberedelser inför tillträdet till Romstadgan. Sådan information kan man även finna på Europarå- dets hemsida . På Röda Korsets hemsida /web/eng/ finns omfattande information och dokumentation om International Humanitarian . överenskommelser med främmande makter (SÖ) Konvention angående internationell civil 1952:64 Konvention om förebyggande och bestraffning av brottet folkmord (genocide) 1953:14-17 angående skydd för 1961:4 Europeisk konvention om skydd för televisionsutsändningar 1966:24 Konvention om kontinentalsockeln 1966:54 Europeisk överenskommelse till förhindrande av rundradiosändningar från stationer utanför 1967:40 Konvention om brott och vissa andra handlingar begångna ombord på luftfartyg 1971:17 Konvention för bekämpande av olaga 1973:48 Konvention för bekämpande av brott mot den 1973:55 Europeisk konvention om brottmålsdoms 1974:8 Konvention om förhindrande av havsföro- reningar till följd av dumpning av avfall 1975:30 Konvention om förebyggande och bestraffning av brott mot diplomater och andra internationellt skyddade personer 1976:18 Konvention om förbud mot utveckling, fram ställning och lagring av bakteriologiska (biologiska) vapen och toxinvapen samt om deras förstöring 1976:21 Europeisk konvention om överförande av 1977:12 Europeisk konvention om bekämpande av angående skydd för krigets offer 1980:7 Internationell konvention till förhindrande av förorening från fartyg (MARPOL) 1980:26 Internationell konvention mot tagande av 1984:20 Konvention om förbud mot militär eller varje annan fientlig användning av miljöförändrings- teknik (ENMOD) 1985:7 Konvention om skydd för kulturegendom i händelse av väpnad konflikt 1985:24 Konvention om fysiskt skydd av kärnämne Konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller 1987:80 Tillägg till konventionen angående internationell civil luftfart (SÖ 1946:2) 1990:16 Tilläggsprotokoll till konventionen för