sou · GQB388 · 2003-01-01 00:00:00 — Protokoll från första kammare (FK) nr 3 17/1 1945 s. 6. I anförande instämde () (FK nr 3 17/1 s. 74). Se även i (k) i andra kammare 7/2 1945 (nr 7) s. 11. 281För exempel på denna kritik se interpellationer ang Wennerströmaffären den 16/10 1963 av () (FK nr 28, s. 3-6), () (FK nr 28, s. 7-8) samt Virgin (h) (FK nr 28, s. 8-10). Regeringens handläggning av ärendet granskades i av konstitutionsut- skottet som framställde en anmärkning mot den f d utrikesministern . KU:s memorial nr 21 21/5 1964, s. 33. 282Wennerströmskandalerna, artikel i nr 6 1963. Fotostatkopia i bilaga till Offent- liga angrepp mot polisens särskilda verksamhet. HSC nr 267/66. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 konstaterade att alla är vi säkerhetsrisker; hemliga polisen förblir i alla sina skepnader dessutom en frihetsrisk.283 Dessa kritiker var redan bekanta för säkerhetspolisen. Om Tak- man och hade säkerhetspolisen samlat ett digert material i registret. Att även den unge fanns bland kritikerna torde inte heller ha förvånat säkerhetspolisen. hade första gången uppmärksammats av säkerhetspolisen då han deltog i en demonstration anordnad av Kampanjen mot atomvapen (KMA). Därefter hade säkerhetspolisen bl.a. noterat att han valdes till ordförande i för att 1963 bli sekreterare och blivit anställd vid ungerska ambassadens pressavdelning.284 började emellertid kritikerkåren breddas till att även inne- fatta personer vars kritiska röster kanske i högre grad förvånade sä- kerhetspolisen. När en f.d. tjänsteman vid kommerskollegium stämde kronan lön då han menade att han av- skedats 1953 på grund av att han ansågs vara en säkerhetsrisk be- skrevs han som ett offer för lösskäggssystemet av ter. På ledarplats i samma tidning hävdades senare - då det framkommit uppgifter om att polisen registrerade homosexuel- la - att det krävdes medborgerlig insyn som antingen kunde ren- sa luften och fria polisen från obehagliga anklagelser - eller i värsta fall fria medborgarna från obehagliga polismetoder.285 När det i ja- nuari 1965 blev känt att nationalekonomen förgäves försökt få information om säkerhetspolisens register kom debatt- temperaturen att höjas ytterligare. blev känd av säkerhetspolisen då han arbetade med en doktorsavhandling i nationalekonomi vid om den svenska kommunismen. Syftet med av- handlingen var bland annat att identifiera de landsdelar i där kommunisterna vunnit flest anhängare och i avhandlingsarbetet hade han därför skrivit brev till säkerhetspolisen. 283Följande artiklar infördes : Den inre fienden (nr 6/1963), Hur säker är säkerhetspolisen (nr 1/1964) samt De som mördade Hjelmen (nr 4/1964). den 24/2 1964. Fotostatkopior i bilaga till Offentliga angrepp mot polisens sär- skilda verksamhet. HSC nr 267/66. 284PM ang offentliga angrepp mot den särskilda polisverksamheten. av fkra G F. HSC 267/66. 285DN 20/3 samt den 11/10 1964. Fotostatkopior i bilaga till Offentliga angrepp mot polisens särskilda verksamhet HSC 267/66. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 brevet hävdade att han var väl medveten om att säker- hetspolisen förfogade över ett betydande material om den svenska kommunismen och att han fått uppgifter om att säkerhetspolisen hade uppgifter om kommunisternas verksamhet och positioner i olika fackföreningar, företag och verk. frågade han därför om han kunde få information om omfattningen av säkerhetspolisens material och under vilka betingelser han skulle kunna få studera detta. Som svar på brevet fick ett telefonsamtal av polis- intendent där han upplystes om de stränga sekretessreg- lerna som gällde för materialet som han fick en inbjudan till ett samtal i för att få ömsesidigt utveckla synpunk- ter.286 återkom med ett brev där han med utgångspunkt från de uppgifter som publicerats av Sandlerkommis- sionen om registreringen under ställde frågor om kommunistregistrets aktuella omfattning. I ett svarsbrev från Has- selrot upplystes om att det inte var möjligt för säker- hetspolisen att besvara frågorna.287 Ungefär efter det att disputerat på avhandlingen En samhällsvetenskaplig studie. (1954) hörde åter av sig till säkerhetspolisen, då med an- ledning av att han arbetade med en fortsättning på avhandlingsarbe- tet. I ett brev hänvisade han återigen till de uppgifter som publicerats av och ställde föl- jande frågor till säkerhetspolisen: Registreras kommunister alltjämt av säkerhetspolisen och i så fall hur många personer är registrerade och är dessa indelade i farlighetsgrader? Registreras nazister och nynazister (t ex nysvenskar)? Vilka konsekvenser får registre- ringen för värnpliktstjänstgöringen? Finns det statliga befattningar som dessa politiska grupperingar är utestängda från? Om säker- hetspolisen var beredd att svara på frågorna sade sig vara mycket tacksam men om han mot förmodan fick ett nekande svar skulle han driva saken vidare till regeringen för att få ut infor- mationen.288 formulerades ett kort svarsbrev från den då nytillträdde chefen för säkerhetsav- delning där meddelades att de uppgifter som efterfrågades inte kunde lämnas ut.289 första åtgärd blev då att, , anmäla ärendet till justitieombudsmannen 286Sven till Chefen för säkerhetspolisen den 8/11 1953 (med handskrivna anteck- ningar av Hasselrot ang telefonsamtal den 17/12 1953. Nr S 447/53. 287Rydenfelt till Hasselrot den 7/2 1954 samt Hasselrot till den 18/2 1954. Nr S 57/54. 288Rydenfelt till Chefen för statspolisen den 19/10 1964. HSC 333/64. 289P G till den 23/10 1964. HSC nr 333/64. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 (JO). När JO i enlighet med förslag lämnade ärendet utan åtgärd skrev till inrikesde- partementet. Emellertid fann ej heller regeringen anledning att änd- ra på beslut. meddelades Ry- denfelt att hans överklagande varit förgäves.290 Varken säkerhetspolisen eller de civila statliga kontrollinstanser- na var således behjälpliga i hans ansträngningar för att få inblick i den politiska övervakningen av svenska medborgare i mit- ten av . fick emellertid följdef- fekter som han möjligen inte räknat med. I samband med att han anmält ärendet till JO togs detta upp som en nyhet i dagspressen.291 Artiklarna citerade delar av skrivelsen till JO varvid på- stående om att hemlighållandet av registren inte var förenligt med de demokratiska principerna särskilt poängterades. Dessa och andra artiklar som publicerades i ämnet blev enligt Ryden- felts egen historieskrivning endast en ropandes röst i öknen.292 Att emellertid inte var ensam i sin kritik framgår av att företrädare för den och fick engagera sig för att försöka avvärja kritiken. Vid en s.k. statsministerafton i påminde den i det soci- aldemokratiska studentförbundet aktive om den danska kartoteksdebatten och . Han poängterade att han i likhet med inte var intresserad av namnen på dem som var registrerade eller var utsatta för telefon- och brevkontroll men däremot av omfattningen av och grunderna för denna verksamhet: dessa oblyga ingrepp i människors grund- lagsenliga yttrande- och föreningsrätt. Är kanske ett medlemskap i en tillräcklig indikation på nationell opålitlighet?.293 290Till RPS:s yttrande bifogades ett utdrag ur ett tal av president från den 24/4 1950. hade då nämnt följande olägenheter som kunde uppstå om man tummade på sekre- tessen för innehållet i de akter som användes för lojalitetsundersökningar: svårigheter att rekrytera källor, avslöjande av de polisiära arbetsmetoderna, risken för att obekräftade miss- tankar om oskyldiga blev offentliga. Alla dessa argument återkom i RPS:s yttrande. Yttrande till JO av C RPS den 23/10 1965 (med bilaga). A (JO) till den 9/2 1966 (återfinns även i JO:s ämbetsberättelse 1967). till Chefen för den 23/3 1966. InD till den 27/5 1966. HSC nr 333/64. 291Stockholmstidningen samt DN den 21/1 1965. Fotostatkopior i bilaga till Offentliga an- grepp mot polisens särskilda verksamhet. HSC nr 267/66. Se även , , : Säkerhetspolisens hemliga register. Om åsiktsfrihet och åsiktsförföljelse. (1966), s. 7-8 och 86. 292Rydenfelt, , : Säkerhetspolisens hemliga register. Om åsiktsfrihet och åsiktsförföljelse. (1966), s. 86. 293PM ang offentliga angrepp mot den särskilda polisverksamheten. av fkra G F, s. 25 (se även bilagan). HSC 267/66. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Mer information om vad som sades vid mötet står att läsa i en övervakningsrapport upprättad av säkerhetspolisens sektion i Mal- mö och av noteringar på rapporten framgår också vilka uttalanden som säkerhetspolisen fann särskilt intressanta. För det första var inledande ord Kamrat Statsminister understruket. För det andra var formuleringar om att det är bättre om det kommer 10 personer för mycket i detta register än 1 för lite och att han var övertygad om registrets nödvändighet markerat med ett Obs! I rapporten noterades också att var närvarande vid mötet. Han satt bakom , men någon kontakt dem emellan förekom icke un- der mötet.294 återkom i ämnet i ett radioprogram i P 2 och i en artikel i första maj-nummer 1965. Hans inlägg i radion föranledde att gå i svaromål med ett pressmedde- lande från . I pressmedde- landet hävdade att säkerhetspolisen och dess ar- betsmetoder i försåtliga former utsatts för angrepp som den fann anledning att upplysa allmänheten om följande: an- vändandet av tvångsmedel var reglerat i lag och telefonavlyssning vidtogs endast vid misstanke om de grövsta brotten och då det var av synnerlig vikt för utredningen samt att eftersom de fyra de- mokratiska partierna var representerade i så fanns det särskilda garantier för att individens helt naturliga och berättigade krav på rättssäkerhet tillgodoses. Frågan om existensen av kommunistregistren togs också upp vid en debatt mellan ordföranden i Demokratisk Ungdom och statssekreteraren i försvarsdepartementet i Akademiska föreningens konsertsal i Lund.295 I en IB- rapport från mötet berättas att ställde följande fråga till : Finns det kartotek över misstänkta personer; i så fall vem avgör vilka som skall placeras i dem? Var går gränsen mellan Hagård (mörk- 294PM av Krkom B i till byråchefen den 19/3 1965. JWK 3:7003, löpnr 11, s. 597/75. 295PM ang offentliga angrepp mot den särskilda polisverksamheten. av fkra G F, s. 25 (se även bilagan). HSC 267/66. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 blå, källan anm.) och extremisterna ( = nazis- ten, källans anm.)? Är kommunisterna med? Är de socialdemokrater, som i försvarsfrågan sympatiserar med kommunisterna, med? Är även andra socialdemokrater med? (Skratt i sa- len).296 Trots att ordföranden i socialdemokratiska studentklubb i den efterföljande debatten påminde om frågan om kartoteken och krävde besked undvek denne att ge något svar. I sammanfattningen av debatten berättas emellertid att han slutligen varit tvungen att säga någonting. Något klargörande svar på de ställda frågorna gavs dock inte. Kartoteken skall tydligen göras till en strids- fråga av första ordningen. K F begick misstaget att inte svara på frågorna om det. efter mötets slut skrek emellertid en gammal dam från de bakre bänkraderna: Kartoteken, ! K F svarade då att de sorte- rade under polisen och inte under försvarsde- partementet.297 intensifierades kritiken mot säkerhetspolisen. Även här spelade en central roll. och den offentliga diskussionen i frågan föranledde flera personer som ansåg sig ha blivit drabbade på grund av att säkerhetspolisen hade noteringar om dem i sitt register att skriva till och berätta om sina erfarenheter. När regeringen hade satt punkt för försök att få ut uppgifter om säkerhetspolisens verk- samhet hade han därför fått så pass mycket material att han kunde publicera artiklar i ämnet i i maj 1966.298 Under kom ytterligare uppgifter om säkerhetspoli- sens verksamhet då prästen och författaren av- slöjade i radio och i tidningen att säkerhetspolisen be- sökt pastorsexpeditionen för att få hjälp med personregistrering- 296Rapport från M-län (källa: ). Debatt fredagen 26/3 1965 i Konsertsalen, Akademis- ka Föreningen. Gagnar försvaret freden?. Organisatörer: Clarté, Lunds antikärnvapen- kommitté, Socialdemokratiska studentklubben. JWK 250:09/10, löpnr 8, s. 258/2. 297Ibid, sid 258/4. 298Rydenfelt, , : Säkerhetspolisens hemliga register. Om åsiktsfrihet och åsiktsförföljelse. (1966), s. 7-8. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 ar.299 skickade ordföranden i SKP, C H Hermans- son, en skrivelse till statsminister där han bland annat be- gärde svar på frågan om säkerhetspolisen registrerade personer på grund av deras politiska åsikter.300 hade regeringen pressats till ett läge då den var tvungen att agera. höll justitieminister en presskonferens där han gav viss information angåen- de de frågor som lyfts fram i debatten. Han poängterade då att sä- kerhetspolisens register var ett arbetsregister och inget belast- ningsregister och att mycket stränga regler gällde för utlämnan- de av uppgifter ur registret. Han informerade också om vissa delar av personalkontrollbestämmelser för totalförsvaret och lyfte då särskilt fram följande punkter: 1. att minst två av rikspolis- styrelsens lekmannarepresentanter skulle vara närvarande vid beslut om att lämna ut uppgifter för personalkontroll, 2. att det icke [an- kom] på polisen att göra någon som helst bedömning om vederbö- rande person utan att detta istället gjordes av den myndighet som begärt personalkontrollen samt 3. att den enskilde hade rätt att överklaga anställnings- och befordringsärenden som denne var missnöjd med.301 Om regeringen trodde att Klings presskonferens skulle sätta punkt för debatten hade de gjort en fatal missbedömning av situa- tionen. och avslöjanden var bara en vindpust i jämförelse med den storm som började efter presskonfe- rensen. avslöjade i synnerligen initierade uppgifter om hur säkerhetspolisens register var uppbyggt. Kumm, som hade en källa inom säkerhetspolisen, kunde då berätta att registret omfattade ungefär 300 000 namn och att det bl.a. innehöll uppgifter om kända svenskar som och . Han redovisade också uppgifter om att det kunde räcka med att vara kommunistsympatisör eller att vara släkt med en kommunist för att bli stoppad i personalkontrollen. Vidare avslöjade han de interna källbeteckningarna och publicerade tillsammans med Kvällspos- tenjournalisten boken re- 299Expressen den 13/6 1966. Klipp i akt nr 7304, löpnr 1, s. 48. , , : Säkerhetspolisens hemliga register. Om åsiktsfrihet och åsiktsförföljelse. (1966), s. 87-88, 104-105 samt SOU 1968:4, s. 11. 300C H till den 10/6 1966. HSC nr 233. Brevet publice- rades också i Ny Dag den 17/6 1966. JWK 3:7003, löpnr 13, s. 655. 301Justitieministerns redogörelse för vissa frågor rörande säkerhetstjänsten m.m. och demonstra- tionerna i den 28/5 1966. den 17/6 1966. JWK 3:7003, löpnr 17, s. 969. 302Aftonbladet den 19/6. Klipp i HSC nr 524/67, flik 4. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 I boken redovisades 32 fall där det misstänktes eller konsta- terats att personer nekats arbete eller avskedats på grund av perso- nalkontrollen. gjorde Kumm nya avslö- janden om säkerhetstjänstens övervakningsverksamhet och vilka kända personer som kunde återfinnas i registret.303 Vänsterkritiken mot säkerhetspolisen under den första halvan av hade således vid mitten av decenniet fått stöd i liberala och socialdemokratiska kretsar.304 När SKP:s arbetsutskott fattade beslut om att rikta huvudangrepp mot säkerhets- polisens och militärens åtgöranden hade man möjligen inte räknat med denna framgång.305 Att det inom vänstern fanns dylika för- hoppningar kan emellertid noteras. Med hänvisning till den danska kartoteksdebatten skrev följande i tidskriften 1965: Det är högaktuellt för vänstern i att få igång en kartoteksdebatt också i det här landet. För socialdemokratin borde det vara angeläget att göra sig av med ett gammalt odemokratiskt arv. Och när vänsterliberalerna är klara med de religiösa och sexuella frågorna går det kanske att få hjälp också från det hållet för ett anlopp mot ett av våra värsta tabun.306 Vid slutet av fanns det förutsättningar för att försöka skapa en organisatorisk plattform där personer från olika politiska läger 303Aftonbladet den 19/6 samt 14-17/12 1966. Klipp i HSC nr 524/67, flik 4. Säker- hetspolisens utredning om vem som läckt uppgifterna till Kumm verifierar uppgifterna om att , , , m fl var registre- rade hos säkerhetspolisen (HSC nr 524/67, flik 4. Det är således gåtfullt hur i sina memoarer kan beskriva Kumms avslöjanden på följande sätt: Ett uppmärksammat ex- empel på debatten kring register var när 1966 i en artikel presenterade kändisar som fanns med i vårt register. Det var så befängt. Vi visste ju att det var fel. (, P G (i samarbete med ): Säpochef 1962-1970. (1988), s. 90). 304I förordet till bok klargörs författarnas politiska ståndpunkter på följande sätt: Den åsiktsförföljelse vi båda starkt reagerat mot har främst riktat sig mot kommunisterna i vårt land. Somliga läsare har därav dragit slutsatsen, att vi själva skulle vara kommunister eller åtminstone kryptokommunister. Slutsatsen är grovt felaktig. Vi har båda närmat oss problemen från liberala utgångspunkter. I en liberal åskådning ingår åsiktsfrihet och tolerans som väsentliga element. Vilket däremot knappast kan sägas om den kommunis- tiska åskådningen. I varje fall har inte kommunisterna i de länder där de kommit till makten, visat några större sympatier för åsiktsfrihet. , , : Säkerhets- polisens hemliga register. Om åsiktsfrihet och åsiktsförföljelse. (1966), s. 8. 305SKP:s arbetsutskotts protokoll den 4/5 1964 (avskrift av ). , A 3, vol. 306Vår folkhemliga polis av i Zenit nr 2 1965. Fotostatkopia i bilaga till Of- fentliga angrepp mot polisens särskilda verksamhet. HSC 267/66. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 tillsammans kunde driva frågan om större öppenhet kring säker- hetspolisens politiska övervakning av medborgarna. Med hjälp av överskottsmaterial från telefonavlyssningen av kom- munisternas partihögkvarter på kunde säkerhetspo- lisen övervaka hur två ledande företrädare för ny- vänstern inom SKP förberedde en s.k. SÄPO-aktion. Ett första steg i denna SÄPO-aktion var att samla in underskrifter av kända personer som var villiga att medverka i att ställa krav på regeringen att säkerhetspolisens registreringsverksamhet skulle upphöra. Från det kommunistiska ungdomsförbundet () hade det skickats ut cirkulärskrivelser och det fanns också uppgifter om att en av initiativtagarna till SÄPO-aktion i sällskap med en annan person besökt bl.a. , där man visste, att skådespelare och andra kändisar vistades. Enligt säkerhetspolisens telefonkontrolluppgifter blev emellertid den som sedan kom att bli det viktiga affischnamnet för denna opi- nionsrörelse - - inte kontaktad. Detta framkom i ett telefonsamtal mellan en av initiativtagarna och en journalist vid . Den förstnämn- de - som enligt promemorian försiktigtvis förnekade, att aktionen hade direkt ursprung i - hade då blivit informerad om att var intresserad av att medverka i SÄPO- aktion och lovat att kontakta per telefon. 307 Varför Mo- berg - som i sitt förord i boken hetspolisens hemliga register framhållit vikten av att kritiskt granska säkerhetspolisen - inte kontaktades är oklart. Möjligen var initiativtagarna tveksamma till att den antikommunistiske Mo- berg308 skulle vilja medverka i en gemensam aktion med personer inom nyvänstern. När kontakten med etablerats visade denne emellertid stort intresse för att aktivt medverka i aktionen. I ett brev till en av initiativtagarna till SÄPO-aktion från fö- relogs en fastare organisatorisk form för verksamheten. 307E den 3/2 1967 /O L. JWK 3:7003, löpnr 16, s. 899. 308I ett radioprogram angående aktionen yttrade följande: Jag är med i aktionen just för att beröva kommunisterna ett argument. Jag är antikommunist. Snabbprotokoll från inslag i Bakom rubrikerna, den 20/1 1967. JWK 3:7003, löpnr 16, s. 899/12. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Jag tillåter mig föreslå en utvidgning av aktio- nen mot . Hur vore det om vi alla, som står i de misstänktas förbrytarregister, bildade en förening, RIKSFÖRENINGEN SVERI- GES SÄKERHETSRISKER MPA (med per- sonligt ansvar). Vi kunde ju hålla konstitue- rande sammanträde på med upp- trädande av alla medregistrerade skådespelare och skådespelerskor och sångerskor och TV- män etc. Och vi är ju inalles 300 000, så om var och en betalade i inträdesavgift så skulle vi genast få en kampfond på nära en mil- jon kronor att satsa på avskaffande.309 I linje med detta förslag anskaffades ett särskilt postfack för SÄPO-aktion och det bestämdes att den av föreslagna fö- reningen skulle bildas i samband med ett opinionsmöte i ABF- huset på . En av dem som engagerat sig i saken och vars personalkontrollärende hade tagits upp i boken Säkerhetspolisens hemliga register hade enligt säkerhetspolisens tele- fonkontrolluppgifter ställt sig mycket entusiastisk inför det fort- satta kampanjarbetet: nu skall vi leta upp varenda dj-a kapten, som blivit förbigången, och det är rätt många.310 I SÄPO-aktions första och enda publikation SÄPO-nytt som gavs ut redovisades protestskrivelsen till samt de mest namnkunniga av de 500 personer som skrivit under den. Att SÄPO-aktion hade ett brett stöd i opinionen kan konsta- teras då, förutom , bl.a. , Per- , , och återfanns bland namnen. Protestskrivelsen som, enligt Tidsignal, vid överlämnandet till hade 600 namnunderskrifter framställde tre krav: 309Brevet citeras av säkerhetspolisen i en promemoria som består av överskottsuppgifter från telefonkontrollen. E , 21/12 1966. JWK 3:7003. löpnr 16, s. 899. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 1.att regeringen tillsätter en parlamentarisk utredning med repre- sentanter för samtliga i företrädda partier med uppgift att granska verksamhet; 2.att den parlamentariska utredningens rapport framlägges i en bok; 3.att register över socialdemokrater, kommunister, syndi- kalister, inom fredsrörelsen verksamma och andra där- efter förstöres i närvaro av den parlamentariska utredningens leda- möter.311 Som planerat hölls ett möte för bildandet av Föreningen den 1 februari 1967.312 Enligt ett tidningsreferat från det välbesökta mötet hade det bildats en interimsstyrelse i vil- ken bl.a. ingick.313 Det visade sig dock vara svårt att hålla föreningen vid liv. Vid det första (som möjligen också var det sista) sammanträdet hade skaran av intresserade mins- kat till mellan 50 och 70 personer och delar av den styrelse som då konstituerades var inte ens närvarande.314 att döma var tidningarnas intresse för sammanträdet lågt. I en notis i konstaterades emellertid att den icke närva- rande valdes in i föreningens 14-mannastyrelse tillsammans med bl.a. fil , advokat , f.d. förbundsordföranden i Republikanska klubben samt redaktörerna om fler föreningssammanträden saknas i säkerhetspoli- sens arkiv. Av uppgifterna i säkerhetspolisens telefonkontrollrapporter att döma var det emellertid svårt att hålla ihop föreningen. 311SÄPO-nytt nr 1 1967 (ansv. utg. och red. , DU) samt Tidsignal nr 5 (1- 7/2 1967). JWK 3:7003, löpnr 16, s. 890 och 899. 312Omgivningarna runt och mötet där det uppskattades att 600 personer deltog övervakades av fyra anställda vid säkerhetspolisen och de deltagare som kändes igen notera- des (ca 60 st). I övervakningspromemorian återges emellertid inte vad som sades på mötet. Det noteras dock att s.k. provies hade gatuteater före mötet med säkerhetspolisen som tema (man ropade högljutt rysk agent m.m. samt förföljde ibland dem, som försökte undkom- ma) samt att mötet avslutats något tumultartat då provies av någon anledning blivit miss- nöjda med sätt att leda mötet. PM ang iakttagelser i samband med bildandet av FÖRENINGEN SÄKERHETSRISKER i Z- salen, samt Förteckning över igenkända personer vid bildandet av Föreningen ges Säkerhetsrisker av L G den 3/2 1967. JWK 3:7003, löpnr 16, s. 899/2-5. 313Ny Dag nr 6 (10-16/2 1967). Klipp i JWK 3:7003, löpnr 16, s. 916.