sou · GQB362d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Det kan antingen bero på att de långtidsfrånvarande är kraftigt överrepresenterade i bortfallet eller på att de inte längre karaktäriserar sig själva som sysselsatta och frånvarande utan istället som utanför arbetskraften. 2.3.2Utvecklingen av ohälsotalet 1990–2001 Det är framförallt sjukskrivningarna som ökat drastiskt . När ökningen av sjukfrånvaron ska analyseras är det emellertid viktigt att också förtidspensioner beaktas. För framförallt de äldre på arbetsmarknaden är det betydligt vanligare att vara förtids- pensionerad på grund av ohälsa än att vara sjukskriven. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma Diagram 3: Ohälsotalet, genomsnittligt antal sjukpenning- och förtidspensionsdagar för kvinnor och män 1990–2001, i relation till befolkningen 16–. Källa: RFV, SCB Ohälsotalet4 uppvisar inte lika stora svängningar som sjukfrån- varon. Nedgången är mindre och ökningen är inte lika brant. Ett viktigt skäl är det stora antalet personer som blev förtidspensionerade . De påverkar ohälsotalets storlek tills dess de går i ålderspension. Jämfört med 1990 uppvisar inte männen någon större ökning av frånvaron. Deras genomsnittliga frånvaro var 1990 och 2001 . För kvinnor är ökningen betydligt större, 1990 till närmare 2001. Det betyder att den genomsnittliga kvinnan 2001 var frånvarande från arbetslivet en månad och på grund av ohälsa. Särskilt när sjukfrånvaron skall analyseras för olika åldersgrupper bör man beakta hela frånvaron från arbete på grund av ohälsa, det 4 I ohälsotalet ingår alla ersättningsdagar från dag 15 i sjukskrivningsperioden. ingår alla ersättningsdagar som utbetalas på grund av ohälsa. Det senare innebär att 1/1 1997 till den 31/3 1998 då sjuklöneperioden var sjunker antalet ersatta dagar något. Vidare så innebär det att ingår dag 1 till 14 för dem som har rätt till ersättning . Det gäller bland annat arbetslösa, vissa egenföretagare och vissa studerande. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma vill säga både frånvaron med sjukpenning5 och med förtidspension6. Förtidspensioner svarar för den största volymen av ersatt frånvaro på grund av ohälsa. Men förtidspensionens andel av den totala volymen varierar kraftigt mellan olika åldersgrupper. De är till exempel i mindre utsträckning sjukskrivna än de , trots att deras ohälsotal är betydligt högre. Diagram 4: Ohälsotalet7, genomsnittligt antal sjukpenning- och förtidspensionsdagar för kvinnor och män i olika åldersgrupper 1990–2001, i relation till befolkningen 16–. M än 1 6 - 2 9 M än 3 0 - 4 9 M än 5 0 - 5 9 M än 6 0 - 6 4 K vinno r 1 6 - 2 9 K vinno r 3 0 - 4 9 K vinno r 5 0 - 5 9 K vinno r 6 0 - 6 4 Källa: RFV, SCB Diagram 4 visar ohälsotalet (antal ersättningsdagar per person i befolkningen) 1990–2001 för män och kvinnor i olika ålders- grupper. Ohälsotalet är kraftigt åldersberoende. Äldre har betydligt fler ersättningsdagar . För de äldsta kvinnorna är ohälsotalet . Det innebär att den genomsnittliga kvinnan 2001 var frånvarande från arbetet på grund av ohälsa 135 av årets . Den allra största delen av frånvaron, , avser förtidspensioner. Ökningen har varit kraftigare för kvinnor än för män. var frånvaron på grund av ohälsa lika stor bland kvinnor och 5När uttrycket sjukpenning används i texten avses sjukpenning, rehabiliteringspenning och förebyggande sjukpenning. 6När uttrycket förtidspension används i texten avses både på förtidspension och sjukbidrag. Sjukbidrag är en tidsbegränsad ersättning, på samma nivå som förtidspension. 7Innan sjuklöneperioden infördes är endast sjukpenningdagar från och med den femtonde dagen inkluderade så att det ska vara möjligt att jämföra tidsserierna. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma män i den äldsta gruppen. har ohälsotalet ökat för kvinnor medan det sjunkit något för män. Bland medelålders låg redan tidigare ohälsotalen högre för kvinnor. Skillnaden har dock ökat påtagligt . Vid en jämförelse med 1990 är ökningen störst för kvinnor mellan . Den mest positiva utvecklingen uppvisar män mellan . I denna grupp har frånvaron på grund av ohälsa minskat. Diagram 5: Ohälsotalet, genomsnittligt antal sjukpenning- och förtidspensionsdagar för kvinnor och män i olika åldersgrupper i relation till befolkningen 16–. 16-29 30-49 50-59 60-64 Källa: RFV, SCB Diagram 5 visar att ohälsotalet har sjunkit för män mellan . Det har däremot ökat för kvinnor mellan . Den största ökningen har skett bland dem som är . Denna grupp är nu från- varande , det vill säga en dryg tiondel av antalet dagar . För den yngsta gruppen är frånvaron på grund av ohälsa något lägre 2001 än 1990. Minskningen kan bero på att färre deltar i arbetskraften än 1990 och därmed inte är berättigade till sjukpenning. Något som talar för detta är att förtidspensions- talet har ökat medan sjukpenningtalet har gått ned. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma Utifrån diagrammet kan man dra slutsatsen att det skett en viss föryngring av de sjukskrivna männen. För kvinnor däremot har en ungefär parallell ökning skett i alla åldersgrupper, med undantag för de yngsta. Antalet ersättningsdagar som tas ut av dem har ökat markant för båda könen medan antalet dagar som de äldsta tar ut har minskat bland män. Med tanke på den utveckling som ägde rum med hög sjukfrånvaro, det vill säga att många permanent slogs ut ur arbetskraften, är denna föryngring av de sjukskrivna problematisk. Både den mänskliga och den samhälleliga kostnaden för att slås ut från arbetskraften är betydligt högre än om utslagningen sker i åldern . En viktig faktor för bilden av sjukfrånvaron är olika diagnos- gruppers utveckling. Då uppgift om diagnos saknas i den officiella statistiken måste annan information användas. –1994 och , 2000 och 2001 gjorde RFV urvals- undersökningar bland dem som blev sjukskrivna och långtidssjuk- skrivna8. I dessa kartlades bland annat de sjukskrivnas diagnoser. I diagram 6 och 7 används dessa så kallade RFV-LSstudier för att uppskatta omfattningen och förändringen av de vanligaste diagno- serna för män respektive kvinnor. 8 I bilaga 2 beskrivs denna studie mer utförligt. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma Diagram 6: Antal sjukskrivna män 1992–94, 1999, 2000 och 2001 uppdelat på fem olika sjukdomstyper. XIX Skador och Förgiftningar *Andelar beräknade i LS (1986-91), Riks-LS (1991-1994) och RFV-LS (1999-2001) relaterade till antalet pågående 60-dagars sjukskrivningar respektive år (genomsnittligt antal för 1986-91 och 1992-94) Diagram 7: Antal sjukskrivna kvinnor 1992–94, 1999, 2000 och 2001 uppdelat på fem olika sjukdomstyper. XVGraviditet, förlossning och barnsängstid *Andelar beräknade i LS (1986-91), Riks-LS (1991-1994) och RFV-LS (1999-2001) relaterade till antalet pågående 60-dagars sjukskrivningar respektive år (g Källa: RFV-LSstudierna, bilaga 2 Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma har antalet sjukskrivna med psykiska diagnoser ökat kraftigt. Kvinnor uppvisar den kraftigaste ökningen. Antalet sjukskrivna kvinnor med psykisk diagnos ökar från 12 000 1992–94 till 46 2001, det vill säga nästan fyradubblas. Ökningen för män motsvarar en fördubbling. Tyngre psykiska diagnoser, såsom psykoser och schizofreni, har inte ökat i någon nämnvärd grad. Det är framförallt sjukskrivning på grund av depressioner som ökat. Rörelseorganens sjukdomar är fortfarande vanligast och har också ökat . Men ökningen är inte lika kraftig som för psykiska diagnoser. Ökningen bland män är och för kvinnor är den . Annan sjuklighet har inte ökat lika dramatiskt. I kategorin övriga sjukdomar är det framförallt gruppen symptomdiagnoser som ökar, det vill säga sjukdomar som diagnostiseras genom att individen har vissa givna symptom. De mest frekventa symptomdiagnoserna i senaste RFV- LSstudien är sjukdomskänsla och trötthet, feber, huvudvärk, smärta och värk, yrsel och svindel samt magsmärtor. Diagnoserna skador och förgiftningar, cirkulationsorganens sjukdomar och graviditetsrelaterade sjukdomar ökar inte nämnvärt. Sammanfattningsvis förklarar ökningen av psykiska sjukdomar tillsammans med rörelseorganens sjukdomar mesta av ökningen av sjukfrånvaron . Ökningen av sjukfrånvaron kan också redovisas och analyseras avseende sjukskrivningstidens längd. I diagram 8 är sjukskrivnings- perioden uppdelad i tre längder, sjukfall 30–, sjukfall till och sjukfall längre än . Tillsammans adderar dessa nivåer till den totala frånvaron längre än som andel av befolkningen. Sjukperioder som är kortare än är på grund av de brister som finns i statistiken inte med i beräkningen. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma Diagram 8: Pågående sjukfall uppdelade på tre sjukfallslängder 1985–2001 i relation till befolkningen 16–. 198519861987 19881989199019911992 199319941995199619971998 199920002001 Av diagram 8 kan man utläsa att det framförallt är de långa sjuk- fallen som förklarar ökningen av sjukfrånvaron. De korta sjukfallen har inte ökat speciellt mycket. Jämfört med 1990 har den kortare sjukfrånvaron ökat från av befolkningen till . var sjukfrånvaro med denna längd vanligare . I nästa kategori, sjukfall 90–, har sjukfrånvaron ökat betydligt mer och nått nya rekordnivåer. Ökningen jämfört med är . Sjukfall som pågår längre än har ökat kraftigast. Jämfört med 1990 har de nästan fördubblats. Genom urvalsundersökningarna som RFV har utfört vid ett flertal tillfällen är det också möjligt att uppskatta hur risken för en sjukskriven att kvarstå i försäkringen har varierat . Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma Diagram 9: Situation sjukskrivning för dem som har varit sjukskrivna . Partiellt sjb/ftp Helt sjb/ftp Källa: RFV, LS-studierna Av diagram 9 framgår att sannolikheten att vara friskskriven efter det man varit sjukskriven i minst har minskat . I den studie som genomfördes –91 hade av dem som blivit långtidssjukskrivna blivit helt friskskrivna . –94 var motsvarande siffra . –2001 hade andelen minskat ytterligare. Andelen varierar mellan . är en dryg tredjedel fortfarande sjukskrivna och de resterande har hel eller halv förtidspension (eller sjukbidrag) eller är avslutade av annan anledning. Genomgående för hela perioden är att en relativt liten del övergår till förtidspension . I allmänhet är det först senare som förtidspensionsprövning görs. Den kraftiga ökningen av antalet personer som är sjukskrivna (diagram 8), beror alltså sannolikt på två faktorer. Inflödet i gruppen sjukskrivna har ökat både genom att fler blir sjukskrivna och att färre blir friskrivna . Fler blir dessutom kvar i sjukskrivningen efter genom att varken bli friskskrivna eller förtidspensionsprövade. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma Diagram 10: Antal sjukskrivna vid slutet av året efter hur länge de varit sjukskrivna 1997–2001. Källa: RFV bilaga 2 I diagram 10 visas antalet som kvarstår som sjukskrivna efter sjuk- skrivningstidens längd. har ökningen skett i alla längder. Bilden är tydlig. Allt fler sjukskrivs allt längre. Och det gäller såväl kortare som längre sjukfall. 2.3.5Regionala och branschrelaterade skillnader i sjukskrivningsmönster Det finns stora skillnader i ohälsa mellan olika delar av . Till en mindre del är det beroende på att befolkningssammansättningen skiljer sig mellan olika delar av . I diagram 11 redovisas hur många fler eller färre genomsnittliga ohälsodagar ett län har när hänsyn tagits till sammansättningen av befolkningen i länet. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma Diagram 11: Avvikelse från rikets ohälsotal för länen 2001 när hänsyn tagits till länets köns- och ålderssammansättning. Källa: RFV, bilaga 2 I diagrammet påvisas att det finns stora skillnader mellan länen vad gäller ohälsotalet. , och har ohälsotal som ligger lägre än rikssnittet. I , och är å andra sidan ohälotalen mellan åtta och högre än rikssnittet. , och har också högre ohälsotal men avviker inte i lika hög grad. En bidragande faktor till dessa skillnader kan vara att närings- livsstrukturen skiljer sig mellan olika delar av landet. Om man skulle ta hänsyn till arbetsmarknadssituationen i länen skulle en betydande samvariation mellan ohälsotal och arbetslöshet påvisas. Detta samband går dock på tvärs med det samband mellan arbets- löshet och sjukfrånvaro som har iakttagits . Det konjunk- turberoende i sjukskrivningstalen som ofta påtalas skulle innebära att lägre arbetslöshet skulle ge upphov till högre sjukskrivningstal. Det regionala mönstret pekar i en annan riktning. Ohälsomönstrets regionala dimension bör dock analyseras grundligare. Riksförsäk- ringsverket har fått i uppdrag att jämföra regionala skillnader i sjukskrivningsmönster vilket ska redovisas till regeringen . Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma Offentlig sektor uppvisar en kraftig överrepresentationen av de sjukskrivna, enligt RFV-LSstudierna. Till viss del är förklaringen att genomsnittsåldern för arbetskraften i kommuner och landsting har ökat , vilket inte arbetskraften i den privata sektorn gjort i samma utsträckning. 2.4Varför ökar sjukskrivningarna? Många möjliga förklaringar till den snabba ökningen av sjukfrån- varon har lyfts fram i utredningar och i samhällsdebatten. Huruvida en faktor förklarar hela ökningen av sjukfrånvaron, en mindre del eller inget alls, är viktigt att få klarhet i. En sådan analys är nödvändig för att det ska vara möjligt att dra rätt slutsatser om hur viktiga olika förklaringar är i förhållande till helheten och varandra. I detta avsnitt ska följande sju olika faktorer lyftas fram och diskuteras. N sämre hälsa, N sämre arbetsmiljö, N förändrad ålderssammansättning av arbetskraften, N högre sysselsättning och lägre arbetslöshet, N förändrade ekonomiska drivkrafter för individ och arbetsgivare, mer restriktiva förtidspensionsbedömningar och N administrativa tillkortakommanden. Flera av dessa faktorer kan i olika grad ha bidragit till de ökade sjukskrivningstalen. Det kommer inte i detta sammanhang att vara möjligt att fullt ut kvantifiera den roll de spelat. Utifrån det under- lag som utredningen har tillgång till finns dock möjlighet att ge en något tydligare bild av de faktorer som haft betydelse för utveck- lingen. Den mest självklara frågan är givetvis om ökade sjukskrivningstal är en återspegling av ökad ohälsa i den arbetsföra befolkningen. Nästan all ökning av sjukfrånvaron är långtidssjukrivningar där det krävs läkarintyg. De som är sjukskrivna har alltså bedömts vara sjuka av medicinsk expertis. uppträder ett mångfacetterat och delvis motsägelsefullt mönster av ohälsoutvecklingen när andra Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma I bilaga 4 ges en mer utförlig bild av hälsosituationen i den arbetsföra befolkningen. Diagram 12: God hälsa (gott eller mycket gott hälsotillstånd) bland kvinnor och män i relation till befolkningen . Källa: SCB/ Den självskattade ohälsan, ett mått på hälsosituationen som uppvisar hög validitet, har ett relativt stabilt mönster 1980–2000. De kraftiga svängningarna i ohälsotalet, som bygger på social- försäkringsstatistiken, finns inte vad gäller självrapporterad ohälsa. Det som kanske är mest intressant i detta sammanhang är att skillnaderna i hälsa mellan olika åldersgrupper tenderat att minska . De äldre, och framförallt äldre män, uppger att de fått en bättre hälsa medan framförallt yngre kvinnor (16–) uppvisar en viss försämring av sin självskattade hälsa. Bland kvinnor är det framförallt den minskande gruppen av ej facklärda arbetare som i högre grad upplever att deras hälso- situation försämrats. Bland män har klasskillnaderna inte ökat. Det finns dock en tendens till att skillnaderna i självskattad hälsa med hänsyn tagen till utbildningsnivå ökat något för både män och kvinnor. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma Diagram 13: Besvär av svår värk bland kvinnor och män i relation 1994/95 1996/97 1998/99 1994/95 1996/97 1998/99 16-24 25-34 35-44 45-54 55-64 Källa: SCB/ Besvär av svår värk uppvisar ett relativt stabilt mönster under 1990- talet i så gott som alla åldersgrupper. ökar andelen äldre kvinnor med svår värk. Denna siffra bör dock tolkas med en viss försiktighet, eftersom studie består av ett mindre urval än . Av bilaga 4 framgår att det fortfarande finns klasskillnader vad gäller besvär av värk. Dessa har emellertid inte ökat . Diagram 14: Besvär av oro bland kvinnor och män i relation till befolkningen 16–. - 88/89 - 88/89 - - 94/95 96/97 98/99 2000 94/95 96/97 98/99 2000 Källa: SCB/ Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma Många fler upplever numera en nedsättning av det psykiska välbe- finnandet genom att de har besvär av oro. sjönk antalet personer med sådana besvär. /89 har dock antalet som har besvär av detta ökat påtagligt. led äldre i högre grad av sådana besvär. Unge- fär dubbelt så många i den äldsta åldersgruppen hade besvär av oro jämfört med den yngsta. Åldersskillnaderna är helt utraderade , vilket innebär att för ungdomsgrupperna har besvären av oro mer än fördubblats. Bland kvinnor mellan led av oro och var det . Bland unga män, 16–, har oron ökat från till . Diagram 15: Trött för jämnan (index)- kvinnor och män i relation - 86/87 88/89 - - 94/95 - 86/87 88/89 - - 94/95 96/97 98/99 96/97 98/99 16-24 25-34 35-44 45-54 55-64 Källa: SCB/ Andelen som uppger att de är trötta för jämnan har också ökat kraftigt, framförallt bland kvinnor. För unga kvinnor har trötthet nästan tredubblats /87. Bland männen är det också de yngsta som uppvisar den kraftigaste ökningen av trötthet. För män 45–uppvisas ingen ökning. Antalet i förvärvsarbete som lider av sömnbesvär har också ökat både bland män och kvinnor. Nivåerna är höga framförallt för kvinnor. Även i detta avseende har de äldre männen haft en mer gynnsam utveckling än de yngre männen. Skillnaderna till de äldre männens nackdel har helt försvunnit. Sammantaget kan förändringar av hälsosituationen inte förklara de snabba i sjukfrånvaron. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma betydligt större stabilitet och långsammare förändringstakt än förändringarna i sjukskrivningen. Försämringarna av hälsositua- tionen rör i första hand oro, trötthet och sömnbesvär. Dessa återspeglas i diagnosförskjutningarna i sjukförsäkringen . Antalet sjukskrivna med lättare psykiska diagnoser har ökat kraftigt . De äldre männen upplever sig också som friskare. Det kan för- klara att deras ohälsotal inte ökat utan tvärtom minskat. Att hälsosituationen inte utvecklat sig lika positivt för medelålders och äldre kvinnor kan förklara en del av deras större ökning av ohälsotalen. Ökningen av självskattade psykiska besvär hos yngre, både män och kvinnor, motsvaras dock inte av höga sjukskrivningstal. Ohälsotalen är låga i denna grupp och har ännu inte ökat till nivå. Ökningstakten i denna grupp är emellertid stor för till- fället och det finns en risk att den ökade upplevda ohälsan kan leda till en ökad sjukfrånvaro . Det är värt att notera att när människor tillfrågas om sitt hälso- tillstånd tycks den upplevda bristen på psykiskt välbefinnande och det stora antal som upplever besvär med svår värk inte påverka bedömningen av den självskattade ohälsan i någon större grad. Det är betydligt större grupper som anser att de lider av besvär med värk, oro och trötthet än den grupp som upplever att de har ett dåligt hälsotillstånd. Sammanfattningsvis kan sämre hälsa knappast förklara den ökade sjukfrånvaron även om de äldre männens bättre hälsa och övriga gruppers sämre psykiska välbefinnande bidrar till förståelsen av utvecklingen. har arbetsmiljön förändrats och i vissa viktiga avseenden försämrats. Genom de regelbundet återkommande arbetsmiljöundersökningarna kan man få en relativt bra bild av hur de sysselsatta upplever sin arbetsmiljö och hur de anser att deras hälsosituation har påverkats i vissa relevanta avseenden. Utveck- lingen av den arbetsrelaterade hälsan uppvisar ungefär samma mönster som i föregående avsnitt som bygger på ULF-under- sökningen. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma I denna genomgång lyfts tre dimensioner fram – huruvida arbetet är kroppsligt ansträngande eller innebär ett enkelt arbete med upprepade arbetsmoment, hur utvecklingen av krav och möjligheterna till kontroll i arbetet har utvecklats och hur den arbetsrelaterade hälsan har utvecklats. Diagram 16: Andel sysselsatta kvinnor och män i olika ålders- grupper som har ett kroppsligt ansträngande arbete 1991, 1999 och 2001. Källa: Arbetsmiljöundersökningarna, SCB, bilaga 3 Andelen sysselsatta med ett kroppsligt ansträngande arbete minskar med ökande ålder. Allra vanligast är ansträngande arbete för yngre män och minst vanligt är det för äldre kvinnor. framträder ingen tydlig trend vad gäller andelen som har ett kroppsligt ansträngande arbete. Andelen yngre män som har ett sådant arbete minskar påtagligt, medan det inte finns en mot- svarande utveckling för män i andra åldrar. Fler medelålders kvinnor än har ett kroppsligt ansträngande arbete. För kvinnor i andra åldrar uppvisas inte motsvarande förändring. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma Diagram 17: Andel sysselsatta kvinnor och män i olika ålders- grupper som har ett enkelt arbete som innebär upprepade arbets- moment 1991, 1999 och 2001. Källa: Arbetsmiljöundersökningarna, SCB, bilaga 3 För andelen sysselsatta med ett enkelt arbete som innebär upprepade arbetsmoment, framträder en påtaglig ökning för de yngsta i arbetskraften. Störst är ökningen för unga kvinnor, en ökning på . För de unga männen ökar också andelen personer med upprepade arbetsuppgifter, men ökningen är inte lika stor. För de äldre i arbetskraften finns inte samma mönster. Bland de äldre kvinnorna i arbetskraften uppvisas tvärtom en påtaglig minskning av andelen med upprepade arbets- moment och enkla arbetsuppgifter. Sammantaget framträder en allt kraftigare skillnad mellan olika åldersgrupper vad gäller denna aspekt i arbetslivet. Det är tydligare än tidigare att det är de unga som i störst utsträckning har enkla arbetsuppgifter och ett arbete som innebär upprepade arbetsmoment. En annan aspekt av arbetet som är viktig för arbetsmiljön är kombinationen av vilka krav som arbetet ställer och vilka möjlig- heter till kontroll över arbetsuppgifterna den anställde har. Kombi- nationen av höga krav och liten kontroll har i ett flertal studier påvisats ha negativa effekter på den anställdes hälsa. Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma SOU 2002:62 sådana villkor brukar definieras som arbeten som innebär hög anspänning. Diagram 18: Andel sysselsatta kvinnor och män i olika ålders- grupper som har ett arbete som innebär en hög anspänning 1991, 1999 och 2001. Källa: Arbetsmiljöundersökningarna, SCB, bilaga 3 I diagrammet visas att i alla grupper ökar andelen med ett arbete som innebär hög anspänning. Ökningen är påtaglig i alla grupper. har dock andelen med en hög anspänning minskat. Nivåerna är högst bland kvinnor, i alla grupper är andelen högre än . Allra högst är andelen för kvinnor mellan . Bland män är det en mindre andel som har arbeten som innebär en hög anspänning. För män mellan finns den lägsta andelen sysselsatta som har sådana arbeten. I denna grupp uppvisas också den minsta ökningen. ökade både andelen arbeten där det ställdes höga krav och där möjligheten till kontroll var liten, vilket framgår av bilaga 3. beror minskningen framför- allt på att kraven har minskat i alla grupper. Minskningen är störst för unga män. Andelen som har bristande kontroll har dock fort- satt att öka i flera av grupperna. Den kraftigaste ökningen av Utveckling av hälsan och ohälsan bland de yrkesverksamma bristen på kontroll har skett bland de yngsta på arbetsmarknaden. Kvinnor har sämre kontroll över sitt arbete än män i alla åldrar. Bland medelålders och äldre män är andelen med bristande kontroll betydligt lägre. De sysselsattas hälsa har också förändrats . I denna sammanställning har två index över den arbetsrelate- rade ohälsan skapats.