sou · GQB360d4 · 2003-01-01 00:00:00 — standarder och/eller specifikationer som har antagits av de europeiska standardiseringsorganen. Om sådana standarder och/eller specifikationer saknas, skall medlemsstaterna främja tillämpningen av internationella standarder eller rekommendationer som har antagits av Internationella tele- unionen (ITU), Internationella standardiseringsorganisationen (ISO) eller Internationella elektrotekniska kommissionen (IEC). Om det finns internationella standarder, skall medlemsstaterna uppmana de europeiska standardiseringsorganen att använda dessa, eller tillämpliga delar av dessa, som grundval för de standarder som de utarbetar, utom i de fall då sådana internationella standarder eller tillämpliga delar av dem inte är ändamålsenliga. 3.Om de standarder och/eller specifikationer som avses i punkt 1 inte har tillämpats på tillfredsställande sätt, så att driftskompatibilitet mellan tjänsterna inte kan garanteras i en eller flera medlemsstater, kan tillämpningen av dessa standarder och/eller specifikationer göras obligatorisk i enlighet med punkt 4, i den utsträckning som är absolut nödvändig för att garantera sådan driftskompatibilitet och öka användarnas valfrihet. 4.Om kommissionen avser att göra tillämpningen av vissa standarder och/eller specifikationer obligatorisk, skall den offentliggöra ett meddelande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och begära in yttranden från alla berörda parter. Kommissionen skall, i enlighet med förfarandet i artikel 22.3, göra tillämpningen av de standarder som är av betydelse i sammanhanget obligatorisk genom att ange dem som obligatoriska standarder i den förteckning över standarder och/eller specifikationer som offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 5.Om kommissionen anser att de standarder och/eller specifikationer som avses i punkt 1 inte längre bidrar till till- handahållandet av harmoniserade elektroniska kommunika- tionstjänster, att de inte längre tillgodoser konsumenternas behov eller att de hindrar den tekniska utvecklingen, skall kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 22.2 stryka dem från den förteckning över standarder och/eller specifikationer som anges i punkt 1. 6.Om kommissionen anser att de standarder och/eller specifikationer som avses i punkt 4 inte längre bidrar till till- handahållandet av harmoniserade elektroniska kommunika- tionstjänster, att de inte längre tillgodoser konsumenternas behov eller att de hindrar den tekniska utvecklingen, skall kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 22.3 stryka dem från den förteckning över standarder och/eller specifikationer som anges i punkt 1. 7.Denna artikel skall inte tillämpas på de väsentliga krav, specifikationer för gränssnitt eller harmoniserade standarder som bestämmelserna i direktiv /5/EG skall tillämpas på. Samverkan mellan digitala interaktiva televisionstjänster 1.För att främja ett fritt informationsflöde, mediemångfald och kulturell mångfald skall medlemsstaterna i enlighet med be- stämmelserna i artikel 17.2 uppmuntra a)leverantörer av digitala interaktiva televisionstjänster, som till- handahålls allmänheten i gemenskapen från digitala interaktiva televisionsplattformar oavsett sändningsteknik, att använda ett öppet gränssnitt för tillämpningsprogram (API), b)leverantörer av all förbättrad digital televisionsutrustning som används för mottagning av digitala interaktiva televisionstjänster från digitala interaktiva televisionsplatt- formar att använda ett öppet gränssnitt för tillämpnings- program (API) i enlighet med minimikraven i relevanta standarder eller specifikationer. 2.Medlemsstaterna skall, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5.1 b i direktiv /19/EG (tillträdesdirektiv), uppmuntra innehavare av öppet gränssnitt för tillämpningsprogram (API) att på rättvisa, rimliga och icke-diskriminerande villkor, mot rimlig ersättning, tillhandahålla all sådan information som krävs för att leverantörer av digitala interaktiva televisionstjänster skall kunna erbjuda alla tjänster som stöds av det öppna gränssnittet för tillämpningsprogram (API) i fullt fungerande form. Kommissionen skall efter den tillämpningsdag som avses i artikel 28.1 andra stycket undersöka effekterna av den här artikeln. Om samverkan och valfrihet för användarna inte har uppnåtts på ett tillfredsställande sätt i en eller flera av medlemsstaterna kan kommissionen vidta åtgärder i enlighet med förfarandet i artikel 17.3 och 17.4. 1.När kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 22.2 utfärdar rekommendationer till medlemsstaterna om harmonisering av genomförandet av bestämmelserna i det här direktivet och särdirektiven för att de mål som anges i artikel 8 skall uppnås, skall medlemsstaterna säkerställa att de nationella regleringsmyndigheterna tar största hänsyn till dessa rekom- mendationer när de utför sina uppgifter. Om en nationell regleringsmyndighet väljer att inte följa en rekommendation, skall den meddela kommissionen detta och motivera sin ståndpunkt. 2.Om kommissionen konstaterar att skillnader på nationellnivå i den reglering som är avsedd att genomföra artikel 10.4 skapar hinder för den inre marknaden, får kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 22.3 vidta lämpliga tekniska genom- förandeåtgärder. Lösning av tvister mellan företag Om en tvist i samband med de skyldigheter som uppstår genom detta direktiv eller särdirektiven uppkommer mellan företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster i en medlemsstat, skall den berörda nationella regleringsmyndigheten på begäran av någon av parterna, och utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i punkt 2, , dock senast , utom i undantagsfall, fatta ett bindande beslut för att lösa tvisten. Medlemsstaten ifråga skall kräva att alla parter samarbetar fullt ut med den nationella regleringsmyndigheten. 2.Medlemsstaterna får ge de nationella regleringsmyndigheterna rätt att vägra lösa tvisten genom ett bindande beslut när andra mekanismer, t.ex. medling, finns att tillgå och är bättre ägnade att leda till att tvisten löses inom rimlig tid i enlighet med be- stämmelserna i artikel 8. Den nationella regleringsmyndigheten skall utan dröjsmål underrätta parterna om detta. Om tvisten inte har lösts och talan inte har väckts inför domstol av den part som begär prövning, skall den nationella regleringsmyndigheten på begäran av någon av parterna utfärda ett bindande beslut för att lösa tvisten inom en så kort tidsfrist som möjligt, dock senast . 3.Den nationella regleringsmyndigheten skall vid lösande av tvisten fatta beslut som syftar till att uppnå målen i artikel 8. Alla eventuella skyldigheter som den nationella regleringsmyndigheten ålägger ett företag vid lösningen av en tvist skall stämma överens med bestämmelserna i det här direktivet eller särdirektiven. 4.Den nationella regleringsmyndighetens beslut skall offentlig- göras, varvid eventuella affärshemligheter därvid skall respekteras. De berörda parterna skall ges en fullständig redogörelse för de skäl som beslutet grundar sig på. 5.Det förfarande som anges i punkterna 1, 3 och 4 skall inte hindra någon av parterna från att väcka talan vid en domstol. Lösning av gränsöverskridande tvister Förfarandet i punkterna 2, 3 och 4 skall tillämpas när en gräns- överskridande tvist inom det område som omfattas av detta direktiv eller särdirektiven uppkommer mellan parter i olika medlemsstater, om tvisten faller inom de nationella reglerings- myndigheternas behörighet i minst två medlemsstater. 2.Varje part får hänskjuta tvisten till de berörda nationella regleringsmyndigheterna. De nationella regleringsmyndigheterna skall samordna sina insatser för att lösa tvisten, i enlighet med målen i artikel 8. Alla eventuella skyldigheter som den nationella regleringsmyndigheten ålägger ett företag när den löser en tvist skall stämma överens med bestämmelserna i detta direktiv eller särdirektiven. 3.Medlemsstaterna får ge de nationella regleringsmyndigheterna rätt att gemensamt vägra att lösa en tvist när andra mekanismer, t.ex. medling, finns att tillgå och är bättre ägnade att leda till att tvisten löses inom rimlig tid i enlighet med bestämmelserna i artikel 8.De skall utan dröjsmål underrätta parterna om detta. Om tvisten inte har lösts och talan inte har väckts inför domstol av den part som begär prövning, skall de nationella regleringsmyndigheterna på begäran av någon av parterna samordna sina insatser för att lösa tvisten i enlighet med bestämmelserna i artikel 8. 4.Det förfarande som anges i punkt 2 skall inte hindra någon av parterna från att väcka talan vid en domstol. 1.Kommissionen skall biträdas av en kommitté (nedan kallad kommunikationskommittén). 2.När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 3 och 7 i beslut /468/EG tillämpas, med beaktande av artikel 8 i det beslutet. 3.När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut /468/EG tillämpas, med beaktande av artikel 8 i det beslutet. Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut /468/EG skall vara . Kommittén skall själv anta sin arbetsordning. 1.Kommissionen skall ge kommunikationskommittén all relevant information om resultatet av de regelbundna överläggningarna med företrädare för nätoperatörer, tjänsteleverantörer, användare, konsumenter, tillverkare, fackliga organisationer samt tredje länder och internationella organisationer. 2.Kommunikationskommittén skall, med beaktande av gemen- skapens politik inom området elektronisk kommunikation, främja informationsutbytet mellan medlemsstaterna och mellan medlemsstaterna och kommissionen när det gäller läget för och utvecklingen av regleringsverksamheten avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster. 1.Medlemsstaterna skall säkerställa att aktuell information rörande tillämpningen av detta direktiv och särdirektiven görs tillgängliga för allmänheten i en form som säkerställer att alla berörda parter lätt kan få tillgång till den. De skall offentliggöra ett meddelande i sina nationella officiella tidningar med uppgift om hur och var informationen har offentliggjorts. Det första meddelandet skall offentliggöras före den tillämpningsdag som avses i artikel 28.1 andra stycket, och därefter skall ett meddelande offentliggöras vid varje ändring av innehållet i meddelandet. 2.Medlemsstaterna skall skicka en kopia av alla sådana med- delanden till kommissionen i samband med offentliggörandet. Informationen skall genom kommissionens försorg i tillämpliga fall delges kommunikationskommittén. Kommissionen skall regelbundet se över hur detta direktiv fungerar och rapportera resultatet till och rådet, varvid det första rapporteringstillfället skall infalla senast efter den tillämpningsdag som avses i artikel 28.1 andra stycket. För detta ändamål får kommissionen begära in upplysningar från medlemsstaterna, vilka skall lämnas utan onödigt dröjsmål. Följande direktiv och beslut upphör härmed att gälla med verkan från och med den tillämpningsdag som avses i artikel 28.1 andra stycket: Direktiv /387/EEG. Rådets beslut 91/396/EEG av om införandet av ett gemensamt europeiskt larmnummer (21), Rådets direktiv /44/EEG av om tillhanda- hållande av öppna nät för förhyrda förbindelser (22), Rådets beslut 92/264/EEG av om införandet av ett standardiserat internationellt telefoniprefix i gemenskapen (23), Direktiv /47/EG. Direktiv /13/EG. Direktiv /33/EG. och rådets direktiv /10/EG av om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för telekommunika- tion i en konkurrensutsatt miljö (24). 21EGT L 217, , s. 31. 22EGT L 165, , s. 27. Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut 98/80/EG (EGT L 14, 20.1.1998, s. 27). 23EGT L 137, 20.5.1992, s. 21. 24EGT L 101, , s. 24. Medlemsstaterna skall behålla alla skyldigheter enligt nationell lag- stiftning i enlighet med artikel 7 i direktiv /19/EG (tillträdes- direktiv) och artikel 16 i direktiv /22/EG (direktiv om sam- hällsomfattande tjänster) till dess att en nationell regleringsmyn- dighet beslutar om dessa skyldigheter i enlighet med artikel 16 i det här direktivet. Operatörer av fasta allmänna telefonnät som av sina nationella regleringsmyndigheter har utsetts som företag med ett betydande inflytande på marknaden när det gäller att tillhandahålla fasta all- männa telefonnät och tjänster enligt bilaga I avsnitt 1 i direktiv /33/EG eller direktiv /10/EG skall även i fortsättningen be- traktas som "anmälda operatörer" i enlighet med förordning (EG) nr 2887/2000 till dess att det förfarande för analys av marknaden som anges i artikel 16 har avslutats. Därefter skall de inte längre betraktas som "oanmälda operatörer" i enlighet med förordningen. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv . De skall genast underrätta kommissionen om detta. De skall tillämpa dessa bestämmelser . 2.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 3.Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv samt texterna till eventuella senare ändringar av dessa bestämmelser. Detta direktiv träder i kraft som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Förteckning över de marknader som skall finnas med i kommissionens första rekommendation om relevanta produkt- och tjänstemarknader enligt artikel 15 1.Marknader som avses i direktiv /22/EG (direktiv om sam- hällsomfattande tjänster) Artikel 16 – Marknader som fastställts enligt det gamla regel- verket, där skyldigheterna bör ses över. Tillhandahållande av anslutning till och bruk av det allmänna telefonnätet vid fasta anslutningspunkter. Tillhandahållande av hyrda förbindelser till slutanvändare. 2.Marknader som berörs av direktiv /19/EG (tillträdes- direktiv) Artikel 7 – Marknader som fastställts enligt det gamla regelverket, där skyldigheterna bör ses över. Samtrafik (direktiv /33/EG) Samtal som börjar i det fasta allmänna telefonnätet Samtal som slutar i det fasta allmänna telefonnätet Förmedlingstjänster via det fasta allmänna telefonnätet Samtal som börjar i allmänna mobiltelefonnät Samtal som slutar i allmänna mobiltelefonnät Samtrafik mellan hyrda förbindelser (samtrafik mellan del- förbindelser) Tillträde till nät och särskilt tillträde till nät (direktiven /33/EG och 98/10/EG) Tillträde till det fasta allmänna telefonnätet, innefattande till- träde till accessnätet Tillträde till allmänt mobiltelefonnät, innefattande val av nät- operatör Tillhandahållande av hyrd förbindelsekapacitet till andra operatörer (direktiv /44/EEG) Tillhandahållande av hyrd förbindelsekapacitet till andra leve- rantörer av elektroniska kommunikationsnät eller tjänster 3.Marknader som berörs av förordning (EG) nr 2887/2000 Tjänster som tillhandahålls via accessnät (med tvinnad parkabel av metall). De nationella marknaderna för tillhandahållande av internatio- nella roamingtjänster på det allmänna mobiltelefonnätet. Kriterier som skall användas av de nationella regleringsmyndigheterna vid bedömning av om gemensam dominerande ställning föreligger enligt artikel 14.2 andra stycket Två eller flera företag kan anses ha en gemensamt dominerande ställning i den mening som avses i artikel 14, även om inga struktu- rella eller andra kopplingar finns emellan dem, om de opererar på en marknad vars struktur anses gynna samordnade åtgärder. Utan att det påverkar domstolens rättspraxis i fråga om gemensam dominans, är detta sannolikt fallet där marknaden uppvisar ett flertal tillämpliga särdrag, särskilt när det gäller marknadskoncent- ration, insyn och följande andra särdrag: Stagnerande eller måttlig tillväxt på efterfrågesidan. Brist på teknisk innovation, utvecklad teknik. Avsaknad av överskottskapacitet. Stora hinder för inträde. Brist på motverkande inflytande från köparnas sida. Brist på potentiell konkurrens. Olika former av informella eller andra kopplingar mellan de be- rörda företagen. Brist på eller minskat utrymme för priskonkurrens. Ovanstående förteckning är inte uttömmande och kriterierna är inte kumulativa. Förteckningen skall endast ses som en illustration av sådana faktorer som kan användas för att stödja antaganden om att det föreligger gemensam dominans på marknaden. E.Direktivet om samhällsomfattande tjänster OCH RÅDETS DIREKTIV 2002/22/EG om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (direktiv om samhällsomfattande tjänster) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen, särskilt artikel 95 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (1), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), med beaktande av yttrande (3), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (4), och av följande skäl: 1EGT C 365 E, 19.12.2000, s. 238 och EGT C 332 E, 27.11.2001, s. 292.. 2EGT C 139, , s. 15. 3EGT C 144, , s. 60. 4Europaparlamentets yttrande av (ännu ej offentliggjort i EGT), rådets gemensamma ståndpunkt av (EGT C 337, 30.11.2001, s. 55) och beslut av (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av . (1)Liberaliseringen av sektorn för telekommunikationer, den ökade konkurrensen och ett allt större urval av kommunika- tionstjänster går hand i hand med parallella åtgärder för att skapa ett harmoniserat regelverk som garanterar tillhandahål- landet av samhällsomfattande tjänster. Begreppet samhälls- omfattande tjänster bör utvecklas till att återspegla tekniska framsteg, marknadsutveckling och förändringar i användarnas efterfrågan. I det regelverk som fastställdes inför den fullstän- diga liberaliseringen av telemarknaden inom gemenska- pen bestämdes den minsta omfattningen för skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster samt regler för kostnadsberäkning och finansiering av dem. (2)Enligt artikel 153 i fördraget skall gemenskapen bidra till kon- sumentskyddet. (3)Gemenskapen och medlemsstaterna har gjort åtaganden inom regelverket för telenät och teletjänster i samband med Världs- handelsorganisationens överenskommelse om grundläggande telekommunikation. En stat som är medlem i Världshandels- organisationen har rätt att bestämma vilket slags skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster den önskar bi- behålla. Sådana skyldigheter kommer inte i sig att anses mot- verka konkurrens förutsatt att de administreras på ett öppet, icke-diskriminerande och konkurrensneutralt sätt och inte är mer betungande än nödvändigt för det slags samhällsomfat- tande tjänst som fastställts av medlemsstaten. (4)Säkerställande av samhällsomfattande tjänster (dvs. tillhanda- hållande av ett fastställt minimiutbud av tjänster för samtliga slutanvändare till ett överkomligt pris) kan innebära att vissa slutanvändare tillhandahålls vissa tjänster till priser som avvi- ker från de priser som blir följden av normala marknadsvill- kor. Ersättning till företag som utses att tillhandahålla sådana tjänster under sådana förhållanden behöver dock inte leda till snedvridning av konkurrensen, förutsatt att de företag som utses ersätts för den aktuella särskilda nettokostnaden och nettokostnaden täcks på ett konkurrensneutralt sätt. (5)På en konkurrensutsatt marknad bör vissa skyldigheter gälla för samtliga företag som tillhandahåller allmänt tillgängliga telefonitjänster i fasta anslutningspunkter, och andra skyldig- heter bör endast gälla företag med ett betydande inflytande på marknaden eller företag som har utsetts till operatörer för samhällsomfattande tjänster. (6)Nätanslutningspunkten utgör en gräns i regleringssyfte mellan regelverket för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster och reglerna för teleterminalutrust- ning. Det är den nationella regleringsmyndigheten som ansva- rar för att fastställa lokaliseringen av nätanslutningspunkten, vid behov på grundval av ett förslag från de berörda företagen. (7)Medlemsstaterna bör även i fortsättningen säkerställa att de tjänster som anges i kapitel II görs tillgängliga med angiven kvalitet för samtliga slutanvändare inom deras territorium, oberoende av geografisk belägenhet, och att de, mot bak- grund av särskilda nationella förhållanden, tillhandahålls till ett överkomligt pris. Medlemsstaterna får, när det gäller skyl- digheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster och, mot bakgrund av nationella förhållanden, vidta särskilda åt- gärder för konsumenter på landsbygden eller i geografiskt isolerade områden för att garantera deras tillgång till de tjäns- ter som anges i kapitel II och överkomliga priser på dessa tjänster, och de får också under samma förhållanden garantera denna tillgång, särskilt för äldre, personer med funktionshin- der samt personer med särskilda sociala behov. Sådana åtgär- der kan också inbegripa sådana som är direkt riktade mot konsumenter som har särskilda sociala behov genom stöd till vissa angivna konsumenter, till exempel genom särskilda åt- gärder som vidtas efter individuell prövning av ansökningar, såsom avbetalning av skulder. (8)Ett grundläggande krav för samhällsomfattande tjänster är att anslutning till det allmänna telefonnätet i fasta anslutnings- punkter till ett överkomligt pris skall tillhandahållas använ- darna på deras begäran. Detta krav är begränsat till en enda anslutning till smalbandsnät, för vilket medlemsstaterna kan begränsa tillhandahållandet till slutanvändarens primära anslutningspunkt/bostad, och gäller inte det digitala flertjänstnätet (ISDN) som ger tillgång till två eller flera anslutningar som kan användas . Det bör inte föreligga någon begränsning när det gäller de tekniska medel med vilka anslutningen tillhandahålls – både trådlös och trådbunden teknik är tillåten – och inte heller när det gäller vilka operatörer som skall tillhandahålla delar av eller samtliga skyldigheter att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster. Anslutningar till det allmänna telefonnätet i fasta anslutningspunkter bör ha kapacitet att stödja tal- och dataöverföring med en hastighet som är tillräcklig för tillgång till on-line-tjänster som dem som tillhandahålls via det allmänt tillgängliga Internet. Den hastighet för Internet- uppkopplingen som upplevs av en viss användare kan bero på flera faktorer, inbegripet det/de företag som tillhandahåller Internet-uppkopplingen och den särskilda tillämpning som anslutningen används för. Den överföringshastighet som kan garanteras med en enda smalbandsanslutning till det allmänna telefonnätet är beroende av kapaciteten hos abonnentens terminalutrustning och anslutningen. Det är därför inte lämpligt att föreskriva en viss data- eller bit-hastighet på gemenskapsnivå. De talfrekvensmodem som finns för när- varande erbjuder i allmänhet en överföringshastighet av kbit/s och har automatisk anpassning av överföringshastighe- ten för att ta hänsyn till variabel linjekvalitet, vilket får till följd att den uppnådda överföringshastigheten kan understiga 56 kbit/s. Det krävs flexibilitet för att, å ena sidan, ge med- lemsstaterna möjlighet att när det är nödvändigt vidta åtgär- der för att säkerställa att anslutningarna klarar en sådan över- föringshastighet och, å andra sidan, ge dem möjlighet att där det är relevant tillåta en överföringshastighet som understiger denna övre gräns på 56 kbit/s för att till exempel utnyttja kapaciteten hos trådlös teknik (inbegripet cellulära radionät) i syfte att tillhandahålla en högre andel av befolkningen sam- hällsomfattande tjänster. Detta kan vara av särskild betydelse i en del anslutningsländer, där det fortfarande finns relativt få traditionella telefonanslutningar hos hushållen.