sou · GQB369d2 · 2003-01-01 00:00:00 — (2000) dömde i ett större mål om internationell organiserad handel med kvinnor (det s.k. Gyllene Ratten-målet). Prostitutionsverksamheten hade bedrivits i , , och . En man, ZZ, dömdes för koppleri och grovt koppleri avseende ett 20-tal flickor till fängelse . En annan man, MS, dömdes för bl.a. grovt koppleri avseende sex flickor till fängelse . Han dömdes även för olaga hot, våldtäkt och sexuellt utnyttjande. Några av flickorna var mycket unga. Koppleriverksamheten omfattade bl.a. transport av flickorna från deras hemländer. I vissa fall hade flickorna kommit till frivilligt och frivilligt prostituerat sig. Men i vissa fall hade flickorna rövats bort från sina hemländer och förmåtts till prostitution genom hot och tvång. Brotten bedömdes som grova med hänsyn till omfattningen av verksamheten och i vissa fall på grund av att de tilltalade hänsynslöst hade utnyttjat flickornas utsatta situation. En tredje man, SH, dömdes för koppleri och grovt koppleri avseende fyra kvinnor till fängelse . En kvinna, , dömdes för koppleri och grovt koppleri avseende sju kvinnor till fängelse . Åtalet mot två män (varav den ena var den tilltalade under punkt 2 ovan) för medhjälp till grovt koppleri ogillades. Tingsrättens dom överklagades. ändrade domen beträffande ZZ på så sätt att samtliga koppleribrott bedömdes som grova och beträffande MZ på så sätt att en gärning bedömdes som medhjälp till grovt koppleri och att en annan gärning som grovt koppleri. Referenten var skiljaktig och ansåg bl.a. att åtalet mot MZ för medhjälp till grovt koppleri skulle ogillas och koppleribrotten inte bedömas som grova. 7Något om regleringen i andra länder Kommittén fick in uppgifter från vissa av de länder till vilka förfrågan om lagstiftning om människosmuggling och människohandel m.m. hade gjorts. Utvecklingen inom EU har sedan gjort att flera EU-länder håller på att se över sina regler. Att i någon större utsträckning redovisa vilka straffbestämmelser m.m. som gäller är därför inte längre intressant. Nedan ges därför bara några kortare exempel på vad som gäller i fråga om straffsatser, uppehållstillstånd för brottsoffer samt personkontroller. En del av informationen är hämtad från RKP:s lägesrapporter om handel med kvinnor. , och har regler om olaglig invandring som i stora drag påminner om de svenska. Straffsatserna är ungefär desamma, och det ses generellt allvarligare på att en smuggling ingår som ett led i en organiserad verksamhet och lindrigare på den smuggling som görs av humanitära skäl. I kan den som hjälper en utlänning att komma in i eller illegalt vistas i ådömas fängelse och i böter. Vid organiserad brottslighet höjs straffen till fängelse och i böter. Enligt den tyska utlänningslagen kan den som förmår eller hjälper någon att olovligen resa in i och för detta erhåller ersättning eller utlovas ersättning eller handlar upprepade gånger eller till förmån för flera utlänningar dömas till böter eller fängelse i högst . Om gärningsmannen handlar yrkesmässigt eller som medlem i en liga, vilken förbundit sig att fortsätta utföra sådana handlingar, kan denne dömas till fängelse i lägst och högst . Även försök till sådant brott är straffbart. Handlar gärningsmannen yrkesmässigt som medlem i en liga av nämnt Något om regleringen i andra länder slag kan denne dömas till fängelse i lägst och högst . I mindre allvarliga fall kan fängelse i lägst och högst ådömas. De flesta länder har ännu inte några särskilda bestämmelser om människohandel. Något exempel finns dock. Den tyska innehåller bestämmelser om människohandel och grov människohandel. Enligt dessa kan den som i vinstsyfte förmår någon annan, som han eller hon vet befinner sig i ett tvångsläge, att börja eller fortsätta med prostitution ådömas böter eller fängelse i högst . På samma sätt straffas den som i vinstsyfte förmår någon annan, som han eller hon vet är hjälplös på grund av att denne vistas i främmande land, att utföra sexuella handlingar med eller inför en tredje person eller förmår en tredje person att låta utföra sådana på denne. Till fängelse i lägst och högst döms den som förmår någon annan, som han eller hon vet är hjälplös på grund av att denne vistas i främmande land eller som är , att börja eller fortsätta med prostitution. När det gäller grov människo- handel stadgas att den som med våld, hot om kännbart lidande eller list förmår någon annan att börja eller fortsätta med prostitution, som medelst list värvar eller medelst våld, hot om kännbart lidande eller list bortför någon annan, med vetskap om att denne är hjälplös på grund av denne vistas i främmande land, förmår denne att utföra sexuella handlingar med eller inför en tredje person eller genom att förmå en tredje person att låta utföra sådana på denne, som yrkesmässigt värvar någon annan genom att med vetskap om att denne är hjälplös på grund av att denne vistas i främmande land förmår denne att börja eller fortsätta med prostitution kan ådömas fängelse i lägst och högst . I mindre grova fall är straffet fängelse i lägst och högst . , och har kriminaliserat människohandel som särskilt brott. Den franska lagstiftningen innehåller inga särskilda bestämmelser om straffansvar för människohandel. I stället kan t.ex. bestämmelsen om brott mot kopplerilagen tillämpas. Offrets sårbarhet, tvång och befrämjande av prostitution vid ankomsten till anses utgöra försvårande omständigheter. Påföljden kan bli fängelse och i böter. Något om regleringen i andra länder brottslighet kan fängelse och i böter ådömas. Åtal kan även väckas när en sårbar person utnyttjas och utför obetalt arbete eller arbete mot låg ersättning i förhållande till det utförda arbetet samt när arbets- och bostadsförhållanden utgör fara för människovärdigheten. Påföljden kan bli fängelse och i böter. I kan i undantagsfall visering ges till personer som skall vittna i en rättegång. Om det är av väsentlig betydelse för förundersökningen eller utredningen i ett brottmål att utlänningen stannar i – då viseringen normalt löper ut eller den viseringsfria perioden upphör – finns möjlighet att förlänga viseringen med ytterligare eller att undan- tagsvis meddela ett tillfälligt uppehållstillstånd. En sådan visering eller sådant tillfälligt uppehållstillstånd ges endast på grund av utredningsarbetet och efter ansökan av polisen, åklagar- myndigheten eller domstolen. har inte några särskilda bestämmelser om skydd för eller stöd till personer som varit föremål för människosmuggling eller människohandel. De kan efter ansökan om asyl få uppehålls- tillstånd om de uppfyller kraven för detta. I annat fall avvisas de. Någon möjlighet att ge dem provisoriska uppehållstillstånd till dess att en eventuell rättegång hållits mot de personer som är misstänkta för människosmuggling eller människohandel finns inte. Inte heller i finns det några särskilda bestämmelser om rättsligt eller annat stöd åt personer som varit föremål för människohandel. behandlar i allmänhet inte de personer som varit föremål för människosmuggling och som eventuellt skall vittna i rättegång på annat sätt än andra personer som tagit sig in i landet illegalt och/eller sökt asyl. I vissa undantagsfall kan dock eventuella vittnen som anses vara i behov av skydd placeras i skyddshäkte. En ny lagstiftning vad gäller människohandel är på gång. I kan den lokala utlänningsmyndigheten i undantagsfall tillåta att personer som varit föremål för människosmuggling får stanna i som rättsprocessen äger rum. De insmugglade personerna är garanterade understöd under förut- sättning att de är beredda att uttala sig, vilket dock i regel inte är fallet. Något om regleringen i andra länder I får en kvinna som utsatts för människohandel på sig för att bestämma om hon vill anmäla att hon utsatts för detta brott och om hon är villig att samarbeta i polisutredningen. Bestämmer hon sig för att samarbeta måste hon inge en skriftlig försäkran om samarbete. Därefter kan hon få upp till uppehållstillstånd eller tillstånd för så som det tar att nå en dom. I vissa fall kan kvinnan få permanent uppehållstillstånd, men det har visat sig att de flesta ändå vill återvända hem. Tillstånden medger inte att kvinnornas familjer kan flytta till . har ansett sig kunna konstatera en ökning av antalet fällande domar tack vare möjligheten att bevilja tidsbegränsat uppehållstillstånd. Denna möjlighet har funnits i lagstiftningen . I kan kvinnor som utsatts för människo- handel och samarbetar i brottsutredningen få uppehållstillstånd med sex månaders förlängning. I vissa fall kan de få stanna för gott och få arbetstillstånd, men de flesta har velat åka hem. Även i finns en möjlighet att ge tidsbegränsat uppehållstillstånd under brottsutredning för offer för människo- handel. har möjlighet att ge tidsbegränsat uppehållstillstånd inte bara i utredningar om människohandel utan också om olaglig invandring, handel med svart arbetskraft samt exploatering i samband med prostitutionsverksamhet. I genomfördes lagändringar genom vilka två nya former av viseringar infördes. De gäller för brottsoffer som varit utsatta för antingen allvarliga former av människohandel (T- visering), eller vissa andra allvarliga brott såsom våldtäkt, andra sexuella övergrepp, tortyr, människohandel, incest, våld i hemmet, kvinnlig omskärelse, slavhandel etc. (U-visering). Allvarliga former av människohandel definieras som dels handel för sexuella ändamål där någon förmås till sexuella tjänster genom brukande av våld, bedrägeri eller tvång, eller utan brukande av sådant medel om offret är , dels värvande, hysande, transporterande eller anskaffande av en person för arbete eller tjänster, genom användande av våld, bedrägeri eller tvång, i syfte att få någon att underkasta sig slaveri, skuldsättning eller dylikt. Viseringarna möjliggör för brottsoffer som medverkar i brottsutredningen att vistas tillfälligt i . För båda viseringsslagen gäller att ett visst högsta antal – 5 000 T-viseringar och 10 000 U-viseringar – får beviljas . SOU 2002:69 Något om regleringen i andra länder direkt koppling till någon möjlighet att få permanent uppehållstillstånd. För T-visering gäller att utlänningen skall (1) vara offer för en allvarlig form av människohandel, (2) befinna sig i , (3) ha efterkommit alla rimliga önskemål om assistans i brottsutredningen eller vara under , och (4) lida extrema svårigheter som inkluderar osedvanlig och svår skada om han eller hon avlägsnas från . För U-visering gäller att utlänningen skall (1) ha missbrukats väsentligt fysiskt eller psykiskt av sådant allvarligt brott som viseringen gäller för, (2) besitta information om brottet i fråga (när offret är kan även en närstående besitta informationen), och (3) ha varit, vara eller kunna förväntas bli hjälpsam i brottsutredningen. Härutöver krävs att brottet begåtts i eller annars strider mot amerikansk lag. För att undvika extremt lidande kan åklagaren under vissa förutsättningar ge T- eller U-visering till offrets make, barn eller förälder. Viseringsbestämmelserna kompletteras av bestämmelser om bl.a. förebyggande insatser, rättigheter som tillkommer offren och vilka straff som skall gälla för förövarna. De innebär bl.a. att initiativ skall tas till ekonomiskt bistånd för att utbilda flickor och kvinnor och förbättra deras levnadsvillkor i hemlandet samt att biståndsprogram för att hjälpa offren till rehabilitering i hemlandet skall upprättas. Som påtalats i kapitel 2 gör de flesta andra Schengenstater något slags personkontroll i gränsnära områden. I görs selektiva kontroller på olika platser längs gränserna. Kontrollerna kan föranledas av t.ex. trafikantens beteende, fordonets utseende, fordonets packning eller att fordonet saknar insyn etc. , , och görs kontroller viss sträcka in i landet. Från det norska Politidirektoratet och den danska Rigspolitichefen har inhämtats närmare uppgifter om vilka kontroller som görs i dessa länder. Något om regleringen i andra länder Det norska Politidirektoratet har i ett cirkulär (Rundskriv 01/021) redogjort för de riktlinjer som, grundade på relevanta bestämmelser, skall gälla för polisens kontrollverksamhet i gränsnära områden och för annan inre utlänningskontroll efter inträde i . Av cirkuläret framgår huvudsakligen följande. Inledningsvis hänvisas till att den organiserade och gränsöverskridande brottsligheten har ökat och att avskaffandet av den inre personkontrollen i vissa situationer kan öka möjligheterna till kriminell verksamhet. För att motverka detta finns det en stark anmodan till de stater som deltar i att vidta kompensatoriska åtgärder, dvs. nationella åtgärder för att bekämpa kriminell aktivitet över gränserna. Att bekämpa internationell och organiserad brottslighet hör till de verksamheter som prioriterats från centralt håll. Inträdet i innebär inte att polisen är betagen möjligheten att agera då man står inför en gränsöverskridande kriminalitet och illegal invandring. Inhemska poliskontroller får genomföras som . Vissa Schengenstater har intensifierat sina kontroller i gränsnära områden. definierar inte vad som utgör gränsnära områden, men flera stater definierar det som ett avstånd på från gränsen. För del anses inte någon sådan definition ändamålsenlig. Vad som kan anses vara gränsnära varierar beroende på bebyggelse, vägförhållanden, restid etc. Den lokale polischefen får därför definiera vad som rimligen kan betraktas som gränsnära i sammanhanget. Polisen skall som en del i den ordinarie verksamheten aktivt bekämpa kriminalitet, däribland illegal invandring. De gränsnära områdena skall i det sammanhanget ägnas särskild uppmärksamhet när det bedöms viktigt med en intensifierad kontroll. Det finns inga särskilda bestämmelser som reglerar polisens kontroll- verksamhet i gränsnära eller andra områden i riket. För att bekämpa illegal invandring, människosmuggling och annan gräns- överskridande kriminalitet kan polisen använda olika metoder för kontroll och ingrepp, vilka i huvudsak kan delas in i regler om allmän polisiär kontroll av personer (i strafflagen och polislagen), straffprocessuella regler (om t.ex. tvångsmedel av olika slag), specialregler om utlänningskontroll (i utlänningslagen) samt övriga regler om poliskontroll (t.ex. i vägtrafiklagen). Exempelvis ger strafflagen och polislagen stöd för att på saklig grund begära att en Något om regleringen i andra länder person identifierar sig, straffprocesslagen ger möjlighet att vid skälig misstanke genomföra kroppsbesiktning, utlänningslagen ger stöd för att undersöka en utlännings identitet och vägtrafiklagen kan motivera att fordon av trafiksäkerhetsskäl stoppas och föraren t.ex. identitetskontrolleras. Inre utlänningskontroll får genomföras inte bara separat utan också som en del av den totala, brotts- bekämpande verksamheten. Genom efterforskning, kartläggning och analys skaffar sig polisdistrikten en bild av de kriminella förhållandena i respektive distrikt. Med detta som underlag kan misstankeprofiler tas fram. Den bild som skapas skall också utgöra underlag för planering och genomförande av kontroller, både i gränsnära områden och på andra ställen. Detta kallas informationsstyrd kontrollverksamhet. För att kunna utnyttja informationsstyrd kontrollverksamhet påpekas vikten av att polisen samarbetar med såväl tullen som andra länders relevanta myndigheter. Som riktlinjer för olika kontroller i gränsnära områden anges följande. Var och en som passerar genom området och som antas vara utländsk medborgare kan stannas för kontroll av identitet och rätt till inresa och vistelse i , förutsatt att polisen har erhållit information som motiverar kontroll för att förebygga eller avslöja illegal inresa. Om avsikten är att avslöja brottslighet bedöms verksamheten som efterforskning, och då krävs förutom skälig misstanke om brott att åtgärden står i proportion till syftet och att syftet kan förväntas nås. När utlänningskontroll genomförs får de misstankeprofiler som nämnts ovan – byggda på kvalitetssäkrad information och/eller tidigare erfarenhet – användas. Kontrollen får inte som enda urvalskriterium ha att personerna som kontrolleras tillhör viss etnisk grupp eller religion eller har utländskt utseende eller kännetecken. Från Politidirektoratet har kommittén vidare erfarit följande. Polismyndigheterna uppmanas numera att göra riskanalyser utifrån just det område de har inom sitt ansvar. Ett område med mycket gräns kan t.ex. ha anledning att högprioritera smugglingsbrott av olika slag. De lokala riskanalyserna görs med hjälp av bl.a. information som sammanställs centralt. När t.ex. människo- smuggling blivit prioriterat sätts också stor del av resurserna in där, och man ökar därmed chanserna att få underlag för poliskontroll. Underlaget kan också utgöras av kvalificerade tips. Med stöd av underlaget går det sedan att utföra poliskontroll t.ex. direkt vid en gate på en flygplats. Något om regleringen i andra länder Så länge poliskontrollerna är informationsstyrda kan de alltså utnyttjas även direkt vid gränsen utan att det blir fråga om gränskontroll. Om den väl underbyggda information man erhållit innebär exempelvis att bilar av ett visst slag från visst land används för att smuggla människor in i så kan kontrollen riktas just mot sådana fordon utan att detta anses diskriminerande. Erfarenheterna av de informationsstyrda kontrollerna är goda. För att skall fungera som det är tänkt är det dock väsentligt att alla länder har samma möjlighet att agera. Även i har Schengeninträdet föranlett diskussion om hur den framtida, inre kontrollen skall utformas. I den debatt som förekommit har inte ifrågasatts att det efter slopandet av de inre personkontrollerna behövs kompensatoriska åtgärder. Från Rikspolitiet har utgått cirkulär med riktlinjer. I cirkuläret hänvisas inledningsvis till att ett av målen med är att medlemsstaterna gemensamt skall kunna bekämpa organiserad gränsöverskridande brottslighet, däribland illegal invandring. bestämmelse om fri rörlighet (artikel 2) kompletteras dock av ett beslut av Schengens exekutiva kommitté (SCH/Ex-Com (94) 1, rev 2). Av detta framgår att kontroller som ersätter gränskontrollen är oförenliga med konventionens bestämmelser. Kontroller som ersätter gränskontrollen definieras som systematisk personkontroll som företas i samband med passerande av gräns i det gränsnära området eller i bestämda gränsområden. Mot bakgrund av bestämmelser om polissamarbete har ingått avtal med för att kunna göra kontrollerna vid effektivare. har en liknande överenskommelse med . I cirkuläret har också gjorts en uppskattning av vilka effekter på omfattningen av illegal invandring och annan kriminalitet som de borttagna gränskontrollerna förväntas få. Det har för det första antagits, att antalet utlänningar som reser in i illegalt kommer att öka. Det gäller både sådana som söker asyl i efter inresan och sådana som har som transitland på väg till eller . Något om regleringen i andra länder En annan konsekvens som konstaterats är att det blir svårare att ha någon kontroll över att inreseförbud som meddelats i samband med dom för brott inte överträds. De länder som har varit med i än har noterat att vissa kriminella, t.ex. narkotikahandlare och inbrottstjuvar, inte längre begränsar sin kriminella verksamhet till en sida av en gräns utan agerar över gränserna. Sådana effekter förväntas även i . Vidare konstateras att vissa av de brottstyper som varit högt prioriterade hos polisen m.fl. – t.ex. grövre våldsbrott inom MC-gängen, ekonomisk brottslighet och narkotikasmuggling – kräver utvecklad spaning och efterforskning samt samarbete med övriga Schengenstater för fortsatt positivt resultat. Inför inträdet i inhämtade upplysningar från övriga medlemsstater om hur de genomför personkontroller. En rad av dessa länder har funnit det nödvändigt att kompensera den avskaffade inre personkontrollen genom målinriktade kontroller i gränsnära områden. Sätten varierar länderna emellan, men ett genomgående drag är att det genomförs kontroller i områden på från gränsen. Kontrollerna utförs typiskt sett av mobila enheter och riktas särskilt mot gränsöverskridande brottslighet som illegal inresa och människosmuggling. Form och insats grundas på analyser av den hotbild som finns vid respektive gräns. Den danska regeringen uttalade inför Schengeninträdet att de baklandspatruller som redan fanns skulle utvidgas liksom den samlade kontrollen i gränsområden och storstadsområden, allt som kompensatoriska åtgärder. Vikten av samarbete med andra berörda gränskontrollmyndigheter påtalades också. Ordningen bygger på att kontrollerna görs på ett mer målinriktat och samordnat sätt än den tidigare, traditionella personkontrollen. Utifrån dessa uttalanden genomför interna kontroller upp till in i landet. De kan dock inte göras precis vid själva gränspassagen. Kontrollerna motiveras av den erfarenhet man samlat om att illegal invandring och människosmuggling på vissa ställen är ett utbrett fenomen. Kontrollerna innefattar både inre utlänningskontroll och allmänt brottsundersökande arbete. Sam- arbetet med tullen gör också att denna informerar polisen om något förhållande som kräver polisens medverkan upptäcks vid tullkontroll. Något om regleringen i andra länder Inför Schengeninträde ändrades bl.a. 38 § i den danska utlänningslagen så att polisen numera, oavsett misstanke härom, kan stoppa ett fordon inne i landet för att kontrollera om någon utlänning som rest in i landet illegalt transporteras i fordonet. Kontrollerna får emellertid inte ha sådan omfattning att de utgör ett kringgående av . 8 Överväganden och förslag Kommitténs uppdrag har bestått huvudsakligen i att utreda två delvis men inte helt åtskilda frågor, nämligen utlänningslagens bestämmelser om straff för människosmuggling samt lagföringen m.m. av sådant brott och människohandel. Sedan direktiven beslutades har vissa resultat uppnåtts både i svensk lagstiftning och i det internationella samarbetet. Vad detta betytt för kommitténs tolkning av sitt uppdrag redogörs för i detta kapitels inledande avsnitt. Därefter framgår de överväganden som ligger bakom kommitténs förslag. Kommittén fick de tilläggsdirektiv som är i fråga. Enligt uppdraget skall kommittén för det första utvärdera och göra en översyn av utlänningslagens bestämmelser om straff för människosmuggling. För det andra skall utredas om möjligheterna till lagföring kan underlättas när det gäller fall av såväl människosmuggling som människohandel samt ställning tas till vilka möjligheter som finns att ge offren för människohandel rättsligt och annat stöd så att de kan bistå i utredningar om brott. I den närmare redogörelsen för utredningsuppdraget anges bl.a. följande. Kommittén skall för det första undersöka om de bestämmelser om människosmuggling som infördes (medhjälp, 10 kap. 5 § UtlL) och (höjt straffmaximum, 10 kap. 5 § UtlL) är ändamålsenligt utformade och vilka effekter de haft i den praktiska rättstillämpningen. När det gäller den praktiska tillämpningen av bestämmelserna skall en kartläggning göras av antalet gripanden och domar som gjorts. Domarna skall analyseras med särskilt fokus på vilken betydelse rekvisitet i vinstsyfte (10 kap. 5 § UtlL) haft för överväganden i bevisfrågor. Möjlig- heterna att göra lagstiftningen tydligare (bl.a. genom en särskild brottsrubricering för människosmuggling) skall övervägas och straffbestämmelserna ses över utifrån gärningarnas straffvärde. För det andra skall kommittén ha som utgångspunkt att göra det lättare att utreda fall av såväl människosmuggling som människohandel. Det kan handla om att vittnen eller personer som utsatts för brott inte direkt avvisas eller utvisas ur när de påträffas här, utan att offren ges rättsligt och annat stöd så att de kan delta i brottsutredningar och rättegångar. De problem och förslag till åtgärder som RKP tagit upp i fråga om handel med kvinnor skall beaktas. Även möjligheterna för sådana brottsoffer som nämnts att i övrigt ta tillvara sina rättigheter bör belysas.