sou · GQB362d2 · 2003-01-01 00:00:00 — 4.3Levnadsvanor i befolkningen och bland förvärvsarbetande Hälsorelaterade beteenden - levnadsvanor – har ett starkt samband med individens livsvillkor och sociala position. Levnadsvanorna påverkas av kultur och traditioner och varierar med bl.a. ekono- miska villkor, arbetslöshet, utbildning, socioekonomisk tillhörig- het, socialt nätverk och känsla av sammanhang. strukturellt betingade levnadsvanor. Befolkningens alkoholvanor, matvanor, tobaksvanor och motionsvanor är av stor betydelse för folkhälsan. Levnadsvanorna skiljer sig ganska mycket och utvecklas olika i olika befolkningsgrupper i och det finns starka samband med hälsoskillnader i olika grupper. Några hälsorelaterade levnadsvanor har haft en positiv ut- veckling . Andelen rökare minskar stadigt, andelen personer som motionerar regelbundet ökar och mat- vanorna tycks ha förbättrats . En negativ utveckling kan vi dock se beträffande alkohol och övervikt. Alkoholkonsumtionen har ökat i . Trots förbättrade matvanor och ökad motion ökar andelen över- viktiga. Detta kan bl.a. bero på att fler slutar att röka och att vi trots den ökande motionen totalt sett är mindre fysiskt aktiva än för 10–. I detta avsnitt beskrivs utvecklingen av levnadsvanor, i ålders- gruppen , för förvärvsarbetande och befolkningen som helhet med hjälp av undersökning av levnadsförhållanden (). 4.3.2Levnadsvanornas utveckling under 1980- och 1990- talet Andelen dagligrökare minskar i alla åldersgrupper utom bland 55– 64-åringar (diagram 20). För männen i denna åldersgrupp har den minskande trenden stannat upp senare del. Kvinnor i åldern 55–har inte alls minskat sin rökning . har denna grupp snarare en ökad andel dagligrökare. Ungefär samma mönster finns bland förvärvsarbetande som i totalbefolkningen. De förvärvsarbetande har dock en något mindre andel dagligrökare. Undantaget är den yngsta åldersgruppen, 16–, där andelen dagligrökare är större bland de förvärvsarbetande. Detta beror antagligen på selektion då de som i denna ålder redan är ute i arbetslivet sannolikt i större utsträckning har arbeten med låga utbildningskrav, låga löner och dålig arbetsmiljö. Andel dagligrökare, 16–bland förvärvsarbetande och befolkningen totalt, 1980–2000. Källa: SCB/. Trenderna för dagligrökare i olika socioekonomiska grupper är likartade bland förvärvsarbetande och hela befolkningen. Låg- utbildade1 förvärvsarbetande, såväl kvinnor som män, var daglig- rökare i större utsträckning än totalbefolkningen /93 och därefter i mindre utsträckning. 1 Låg utbildning= högst förgymnasial utbildning; Utbildning på mellannivå= gymnasial utbildning; hög utbildning= eftergymnasial utbildning eller forskarutbildning. Alkoholkonsumtionen kan enligt bara redovisas för åren 1996/97 (omgjord enkätfråga) vilket innebär att inga trender kan visas. Yngre förvärvsarbetande är högkonsumenter2 av alkohol i större utsträckning än totalbefolkningen. Andelen högkonsu- menter av alkohol är i stort sett lika bland förvärvsarbetande och i totalbefolkningen för männen. Bland kvinnorna är däremot andelen högkonsumenter något större bland förvärvsarbetande. Hög alkoholkonsumtion, % Hög alkoholkonsumtion, % Andelen högkonsumenter av alkohol efter utbild- ningsnivå, 16–, 1996/97, åldersstandardiserat. Källa: SCB/. Lågutbildade, förvärvsarbetande män är högkonsumenter i större utsträckning och högutbildade förvärvsarbetande män i mindre än totalbefolkningen (diagram 21). Förvärvsarbetande kvinnor med låg utbildning är högkonsumenter i större utsträckning än total- befolkningen. 2 Hög alkoholkonsumtion motsvarar alkohol eller mer per dag för män och eller mer per dag för kvinnor. Detta motsvarar 3,5 flaskor vin eller mer för män och 2,5 flaskor vin eller mer för kvinnor. Andelen som motionerar regelbundet har ökat stadigt i alla ålders- grupper . Att motionera regelbundet är något vanligare bland de förvärvsarbetande. Detta kan delvis för- av att de som inte förvärvsarbetar har sämre hälsa än i befolkningen. Andelen som motionerar regelbundet har ökat i samtliga socioekonomiska grupper de senaste två decennierna, speciellt bland kvinnor. Mönstret ser likadant ut för förvärvs- arbetande som för totalbefolkningen. I diagram 22 visas andelen som motionerar regelbundet fördelat efter utbildningsnivå. - 1988/89 - 1988/89 - 1988/89 - 1988/89 Andel personer, med olika utbildningsnivå, som motionerar regelbundet, 16–, 1980/81–1999, åldersstandar- diserat. Källa: SCB/. Det är vanligare bland lågutbildade i totalbefolkningen att inte motionera regelbundet jämfört med förvärvsarbetande. I övrigt ser mönstret lika ut för de båda grupperna. Andelen överviktiga ökar i alla åldersgrupper. Mönster och nivåer är lika för förvärvsarbetande och totalbefolkningen med undantag av de yngsta där andelen överviktiga är större bland de förvärvs- arbetande. Fetma är dock vanligare i totalbefolkningen än bland de förvärvsarbetande speciellt i åldrarna 45–. Övervikt (BMI>25) är vanligare bland förvärvsarbetande män jämfört med total- befolkningen. För kvinnor finns inga skillnader mellan grupperna. Fetma är mindre vanligt bland de förvärvsarbetande speciellt bland kvinnor (diagram 23). Andel personer med fetma (BMI>30), 16–, 1980/81–2000, åldersstandardiserat. Källa: SCB/. Utvecklingen av övervikt ser ungefär lika ut för de olika socio- ekonomiska grupperna. Andelen med fetma är större i samtliga socioekonomiska grupper i totalbefolkningen jämfört med för- värvsarbetande. Ökningstakten av andelen personer med fetma har varit snabbare i totalbefolkningen jämfört med de förvärvsarbetande. Levnadsvanorna är något bättre bland de förvärvsarbetande än i totalbefolkningen. I den yngsta åldersgruppen (16–) förvärvs- arbetande, är det dock vanligare att vara dagligrökare, ha hög alkoholkonsumtion, inte motionera regelbundet och att ha övervikt jämfört med i totalbefolkningen. Detta beror säkerligen på selek- tion då unga förvärvsarbetande sannolikt i större utsträckning har arbeten med låg kvalifikationsgrad, låga löner och dålig arbetsmiljö jämfört med jämnåriga i totalbefolkningen. Förvärvsarbetande män och kvinnor med låg utbildning är i större utsträckning hö- konsumenter av alkohol jämfört med totalbefolkningen. Att motionera regelbundet är något vanligare bland de förvärvs- arbetande. Andelen personer med fetma är större i total- befolkningen än bland de förvärvsarbetande och har ökat snabbare i totalbefolkningen . 4.4Arbetsrelaterade besvär och arbetsmiljön i och övriga genomförde "" sin tredje studie av de syssel- sattas arbetsförhållanden ("The Third European Survey"). Studien omfattade 21 500 sysselsatta – 1 500 för varje medlemsland inom Europeiska unionen med undantag av , där 500 inter- vjuades. De två tidigare studierna genomfördes och 1995.3 159 miljoner människor var sysselsatta i något arbete inom EU. Av dem var anställda och egna företagare. deltog inte 1990, beroende på att man då ännu inte var medlem i EU. Undersökningarna har gjort det möjligt att jämföra och studera förändringstendenser inom europeiskt arbetsliv . De är de enda breda arbetsmiljösurveyer, som finns och som täcker hela regionen. I det följande redovisas resultat från dessa undersökningar. Dels redovisas resultat som redan publicerats, dels vissa special- bearbetningar som särskilt gjorts för detta kapitel. 3 De olika undersökningarna har genomförts med personliga intervjuer efter i princip samma metod i de olika länderna. Den urvalsmetod som utnyttjats, kallas random walk och innebär i princip ett slumpmässigt och stegvist val av områden inom allt mindre delar av ett land. Inom hushåll valde man den sysselsatta person () som hade den närmast påföljande födelsedagen räknat från intervjutillfället. Bortfallet redovisades till och . Dessa nivåer är vanliga i många undersökningar i andra länder . Bort- fallet varierade dock mycket från land till land och var särskilt högt i länder som och . Även hade påfallande låga svarsfrekvenser. De individuella svaren har i efterhand viktats efter region, kommunstorlek, kön, ålder, bransch och yrke, för att åstadkomma fördelningar som motsvarar den faktiska i befolkningen. Det måste framhållas att helt säkra slutsatser aldrig kan dras från undersökningar av det här slaget, eftersom frågor kan tolkas olika från gång till gång och från den ena kulturella miljön till den andra. Frågorna kan även vara svåra att översätta på ett helt jämförbart sätt från ett språk till ett annat. Betydelsen av enskilda ord bestäms av de kulturella och tidsmässiga sammanhang i vilka de ingår. Problemen kan ofta vara mindre om man eftersträvar att låta respondenterna beskriva förhållanden än att be dem göra värderingar. Beskrivningar kan knyta an till mer väldefinierade sammanhang, men det är ändå ofta svårt att formulera sig så precist att inga tvetydigheter finns. I European Survey eftersträvas att ge en bild av hur arbets- förhållandena är inom EU, inte hur de upplevs. En del frågor, bland annat sådana med anknytning till hälsoeffekter, tar mer renodlat upp människors upplevelser och reaktioner. Svaren på dem blir naturligtvis i mycket beroende av vars och ens skilda utgångs- punkter. En fördel med den europeiska undersökningen är att frågorna kring arbetsmiljön formulerats så lika som möjligt från land till land, för att ge möjlighet till jämförelse. Dock bör resultaten först och främst användas för jämförelser av tidsutvecklingstrender snarare än av absoluta nivåer. Vid fokus på tidsutvecklingen läggs mindre vikt vid att kurvorna kan ligga på olika nivåer. Erfarenheten visar dock att nivån på svaren i enkätundersökningar varierar mellan olika år även inom samma land (jmf. ULF-undersökningen och Arbetsmiljöundersökningen). För att säkert kunna uttala sig om trender krävs flera mättillfällen . 4.4.1Frånvaro från arbetet på grund av hälsoproblem och besvär av arbetet i och Sjukfrånvaro som följd av arbetet förefaller vara högre i jämfört med många andra EU-länder, även om såväl som har högre andelar enligt undersökningen. Skillnad- erna i diagram 24 återspeglar även skillnader i arbetskraftens demo- grafiska sammansättning och hur försäkringssystemen ser ut i de olika länderna. Andelen som rapporterat frånvaro beroende på hälsoproblem av arbetet European Survey innehåller en del mer specifika indikatorer på ohälsa. Här redovisas några av dem som tar upp ryggbesvär, huvudvärk och sömnproblem. De svarande har i dessa sammanhang först fått en allmän fråga om hur arbetet påverkar deras hälsa. De har sedan utifrån en lista fått markera på vilket sätt hälsan påverkas. Det vi valt att redovisa hjälper oss att urskilja vissa tendenser. Resultaten visar på en stigande omfattning rapporterade hälso- problem. Andelen personer som anger att de har ryggbesvär beroende på arbetet har ökat från , inom EU totalt, och från , inom . Det som uppges här är troligtvis ryggbesvär, som uppträder i samband med arbetet i största allmänhet eller som hänger samman med någon speciell händelse som inträffat i arbetet. Att arbetet pekas ut be- höver inte innebära att det inte också kan finnas andra orsaker som inte är knutna till arbetet. Andelen som rapporterar huvudvärk har ökat från totalt inom EU, respektive från , inom . Sannolikt är att svaren också här återspeglar en koppling till arbetet, dvs. att besvären uppträder i samband med arbetet eller i samband med vissa arbetsuppgifter. möjligheten att huvudvärken kan ha en mer komplex orsaksbakgrund och påverkas av andra förhållanden. Rapporterade sömnsvårigheter med anknytning till arbetet har ökat något från , inom EU, men mer markant från , inom . Hävdar människor att sömnproblem hänger samman med arbetet menar de sannolikt att de ofta ligger vakna och tänker på arbetet, att de oroar sig för arbetet när de skall sova, eller att de vaknar av att de tänker på arbetet. Undersökningarna ger också möjlighet att se inom vilka olika branscher förändringarna varit mest märkbara. Storleken på de nationella urvalen begränsar dock möjligheten till mer detaljerade uppdelningar för varje enskilt land. Vi har valt att titta närmare på två verksamhetstyper, tillverkningsindustrin och övrig tjänste- sektor. Genom att fokusera på enskilda branscher kontrolleras också delar av den strukturomvandling som successivt sker. Tillverkningsindustrin omfattar 179 respektive 258 personer och övrig tjänstesektor omfattar 400 respektive 575 personer i den svenska undersökningen 1995 och 2000. Ryggbesvär beroende på arbetet inom tillverknings- industrin och för övriga tjänster I övrig tjänstesektor ingår utbildning, vård och omsorg, samt allehanda personliga tjänster. Tendenser till ökade ryggbesvär tycks vara rätt snarlika i och i övriga och förekomma såväl inom tillverkningsindustriverksamhet som inom övriga tjänster. Huvudvärk beroende på arbetet inom tillverknings- industrin och för övriga tjänster Sömnproblem beroende på arbetet inom tillverk- ningsindustrin och för övrig tjänstesektor Förändringarna är inte särskilt stora men tyder snarare på en för- sämring än en förbättring. För del är det framför allt inom övrig tjänstesektor som den negativa utvecklingen är mest tydlig, men också i övriga ökar besvären snabbare inom denna sektor. Det kan i sammanhanget vara av intresse att notera, att svaren på en helt annan fråga, som avser förekomsten av smärtsamma och tröttande arbetsställningar, inte pekar på några tendenser av samma slag. Detta är åtminstone fallet om vi ser till genomsnittet för hela Europeiska unionen. Arbetsställningarna förefaller inte ha förändrats särskilt mycket. Det verkar snarare vara arbetstakten som förändrats och som lämnat mindre utrymme över för om- växling i arbetet och för återhämtningspauser. Diagram 26 beskriver huvudvärk med anknytning till arbetet. Tendensen är främst stigande i inom övrig tjänstesektor och förändringen tycks där högst påtaglig. Sömnproblem, som man förknippar med arbetet, ökar också på- tagligt i , såväl inom industrin som inom tjänstesektorn och allra mest inom den senare (diagram 27). Förändringarna i i övrigt är mindre och skillnaden är inte så tydliga mellan sektorerna. Den utveckling vi främst sett i är att försämringarna är som mest tydliga inom de delar av tjänstesektorn, som bl. a. om- fattar vård och omsorg. Även vissa aspekter på arbetsmiljön förändras i negativ riktning enligt undersökningen. Arbetsförhållandena tycks ha blivit sämre i , även om skillnaderna över åren kanske inte varit särskilt stora. Det antyds t. ex. att den psykiska pressen i arbetet ökat, att arbetstakten blivit intensivare, att man med tiden kommit att arbeta i ett högre tempo med snävare tidsramar. Det innebär också, att man vid redovisningen av dessa data kunnat ge liknande beskrivningar av tidsutvecklingen, som givits på andra håll med hjälp av andra datamaterial, t. ex. den svenska Arbetmiljö- statistiken. I diagram 28 redovisas svar på en relativt allmän fråga, som ställts i European Survey, och som handlar om arbete i mycket högt tempo. Svaren markerades på en skala: /nästan /tre fjärdedelar av tiden/ingen tid alls/aldrig. Svaren antyder ett allt större inslag av hög arbetstakt i såväl som i övriga . Tendensen är möjligen starkare för del. En uppdelning efter branscher antyder att det framför allt är inom övrig tjänstesektor som utvecklingen är påtaglig. Allra tydligast verkar den vara inom denna sektor i . Arbets- tempot ökar svagt inom industrin i , som det förefaller dämpas svagt för industrin i övriga . Arbete i mycket högt tempo ¼ av tiden eller mer Arbete i mycket högt tempo en fjärdedel av tiden eller mer inom tillverkningsindustrin och för övrig tjänstesektor Vissa ytterligare skillnader framträder mellan och övriga då kvinnor och män jämförs. kvinnor, som uppger sig hela eller nästan arbeta i högt arbetstempo relativt kraftigt. Så är inte fallet vad avser kvinnorna i övriga och inte heller vad avser männen vare sig i eller i övriga . En näraliggande fråga som handlar om arbete med snäva tidsramar visar ett liknande mönster. Även här visar kvinnorna i en tydlig ökning. En klar majoritet av respondenterna talar således om snäva tids- marginaler och högt arbetstempo i . Vad som betraktas som högt arbetstempo eller snäva tidsramar är givetvis beroende av vars och ens utgångspunkter och jämförelsegrunder. En närmare analys av dessa data individ för individ visar vidare att det finns starka samband mellan arbetstakt som det här be- skrivs, och muskelbesvär, ryggbesvär och olika symptom på stress. Bland dem som ständigt arbetar i högt arbetstempo tycks t. ex. rygg- och muskelbesvär vara dubbelt så vanliga, som bland dem som aldrig gör det. Den här typen av samband underbygger resultaten väl. Ett mönster träder fram som visar ökade tendenser till stress och som samvarierar med ökade tendenser till besvär. Beskrivningar och hälsoeffekter hänger relativt konsekvent samman på individnivå. European Survey ger en bild av ett europeiskt arbetsliv som knappast förbättrats . Snarare tycks problemen ha blivit större. Framför allt tycks arbetstakten ha stegrats. Ohälsan förefaller ha försämrats som följd av bland annat detta. För del tycks förändringarna vara mer tydliga än i övriga . Framför allt tycks vissa tjänsteverksamheter i ha drabbats av en negativ utveckling. Andra undersökningar har också visat att särskilt verksamheter inom vård- och omsorgssektorn har drabbats. Eftersom dessa sektorer också sysselsätter stora andelar kvinnor har kvinnorna drabbats i högre grad än männen i . Dessa data från European Survey ger inte möjlighet att belysa orsakerna till de förändringar som antyds. Det är dock rimligt att anta att förändringarna delvis sammanhänger med den allt mer förbättrade konjunkturen. I konsistens med resultaten ligger också tanken att den allt intensivare internationella konkurrensen in- verkat och höjt arbetstakten, liksom de återkommande kraven på flexibilitet i arbetslivet och kraven på kostnadsbesparingar och omstruktureringar av företagandet (t.ex. downsizing och kon- kurrensutsättning). Folkhälsoutvecklingen visar inga snabba kast. I ett tjugoårsper- spektiv framgår tydligt att utvecklingen varierar och att olika hälsoindikatorer inte visar ett samstämt mönster. Det går inte att avläsa folkhälsoutvecklingen i sjukskrivningsmönstret. Utveck- lingen av sjukfrånvaron kan inte ses som ett mått på hur hälsan utvecklas i befolkningen. Omfattningen av sjukskrivningar och förtidspensioneringar beror bl.a. i hög grad av vilka regler som styr tillämpningen av sjukförsäkringen och hur dessa regler tillämpas. har funnits tendenser i hälsobilden som kan tyda på att viss sjuklighet ökat i åldrarna , i synnerhet bland kvinnor. Försämrat allmänt hälsotillstånd, ängslan, oro och ångest, trötthet, sömnbesvär och värk har rapporterats i större utsträckning. Trötthet och sömnbesvär tycks ha ökat framförallt efter 1996/97 medan utvecklingen av oro förefaller mer vara ett 1990-tals fenomen. Folkhälsoutvecklingen stödjer således hypotesen att ökad sjuklighet till viss del kan förklara ökningen av sjukfrånvaron . Detta förstärks av att vissa av dessa besvär är minst lika omfattande bland förvärvsarbetande som i totalbefolkningen. Den senare rapporterar normalt högre nivåer av ohälsa än förvärvsarbetande. Även då långtidsjukskrivningar och förtidspensioneringar är omfattande så handlar det om en relativt liten del av den förvärvsarbetande befolkningen. Många studier har visat att arbetslivet blivit hårdare, att arbetstempo och tidspress ökat i . The third European Survey 2000 ger en bild av en utveckling som gått i samma riktning i övriga . Framför allt tycks arbetstakten ha stegrats. Ohälsan, mätt som självskattade ryggbesvär, huvudvärk och sömnproblem, tycks ha ökat som följd av bland annat detta. För del tycks förändringarna slå igenom mer markant än i Europeiska unionen i genomsnitt. Det skulle kunna vara så att arbetslivet kommit att ställa allt större krav på hundraprocentiga arbetsinsatser och hundraprocentigt kapabla arbetstagare. Vad som utvecklas blir i så fall ett arbetsliv, där allt färre passar in. Den ökade sjukfrånvaron blir i så fall inte bara en indikator på ökad sjuklighet utan också på ökad missanpassning mellan vad människor förväntas klara och vad de faktiskt klarar. En mindre ökning av ohälsan kan ge en mycket tydlig effekt på sjukfrånvaron om det innebär att många hamnar över gränsen. För att kunna ge en samlad bild av hälsoläget, av hur folkhälsan utvecklas och hänger ihop med utvecklingen av den arbetsrelate- rade ohälsan och sjukskrivningsmönstret krävs en förbättrad kun- skapsbas. Det förutsätter ett väl fungerande system av utvärdering och uppföljning samt forskning inom flera forskningsområden inom folkhälsovetenskapen, t.ex. epidemiologi och arbetslivsforsk- ning. En vidare syn och ett tvärsektoriellt perspektiv är angeläget inom forskningen. Väsentligt är att vidareutveckla mått och me- toder för att öka kunskapen om vilka faktorer som ligger bakom utvecklingen. Det är också angeläget att studera hur välfärds- systemen i stort, samt hur arbetsutbud och konjunkturer påverkar såväl hälsa som sjukfrånvaro . Det går inte att bortse från betydelsen av ekonomiska incitament för såväl individ som arbetsgivare. Hälsa är sammansatt och påverkas av människors livssituation och livsvillkor. Det är viktigt att bibehålla en helhetssyn på hälsan och vid analyser av orsaker särskilja arbetsmiljöfaktorer från sociala faktorer, levnadsvanor och andra exponeringar som inte är knutna till arbetet men också se hur dessa faktorer samverkar och för- stärker varann. Regionala skillnader i ohälsa och sjukskrivningsmönster är stora. Det är viktigt att undersöka vad som ligger bakom dessa skillnader inte minst vad avser hur sjukskrivningsinstrumentet tillämpas i olika delar av landet. Vår kunskap om effekterna av sjukskrivning är begränsade. Forskning om i vilken utsträckning sjukskrivning utgör en riskfaktor för framtida långvarig sjukdom framstår som mycket angelägen. Vidare om hur kunskap, värderingar och attityd- er påverkar människors inställning och agerande. Underlag för att göra internationella jämförelser saknas i stor ut- sträckning och därför är det viktigt att arbeta för att jämförbara mätinstrument utvecklas och att medverka till att sådana studier kommer till stånd. Arbetsorsakade besvär 2001. Statistiska meddelanden AM 43 . The third European Survey 2000. Folkhälsan villkor nr 9. , S (red). Arbetsliv och hälsa 2000.Arbetarskyddsstyrelsen och . Hur skall må bättre. Delbetänkande av 2000. Hälsa på lika villkor nationella mål för folkhälsan.