sou · GQB327d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Del III: Ett korrekt och välfungerande språk I denna del av betänkandet uppmärksammas tre områden som är av vikt för att slå vakt om den offentliga svenskan som ett korrekt och välfungerande språk. Inledningsvis behandlas utvecklingen inom det centrala fält som massmedierna utgör (kapitel 8). Därefter tar vi upp den offentliga administrationens språk och det arbete som bedrivs inom förvaltningen för att förbättra den offentliga svenskan (kapi- tel 9). I detta kapitel behandlas även texter på svenska som tas fram inom EU. Avslutningsvis diskuteras vilka konsekvenser som IT-ut- vecklingen har när det gäller bl.a. läsande och skrivande (kapitel 10). Vi påverkas alla av det skrivna språk vi tar del av i tid- ningar och tidskrifter och det talade språk vi möter i film, radio och TV. Medierna är också i flera avseenden viktiga förebilder för vår språkanvändning. Massmedierna introducerar ord och benämningar för nya företeelser och spelar därför en stor roll för utvecklingen av det svenska ordförrådet. Det är därför viktigt att språket i framför allt tidningar och tidskrifter men även på textremsor i TV och på film är korrekt. För det talade språket i radio och TV är situationen självfallet annorlunda, men även här är det centralt att språket be- handlas så bra som möjligt som utrymme ges för den språkliga mångfald som finns i . I detta kapitel inleder vi med att konstatera att massmediernas språk är inflytelserikt och viktigt. Vi har därefter valt att närmare studera tre delar av medieområdet som vi anser är av särskilt intresse: för det första journalistutbildningen och undervisningen i svenska, för det andra förutsättningarna för att producera ett kor- rekt språk och för det tredje översättning och textning av TV-pro- gram. Följande punkter om massmediernas språk ingår i vårt förslag till handlingsprogram för svenska språket: Åtgärder skall vidtas för att stärka svenskans ställning inom utbildning och fortbildning av journalister och informatörer. Åtgärder skall vidtas för att främja en god utveckling av medie- språket. 8.1Massmediernas språk är inflytelserikt och viktigt Medierna och det språk som dessa använder är en central del av den offentliga språkmiljön. De svarar för en stor del av det offentliga språk som vi möter i vardagen. Från demokratisk utgångspunkt är det viktigt att alla har möjlighet att följa debatten i medierna. Medierna har en avgörande betydelse för ett öppet och demokrat- iskt samhälle. De granskar, analyserar och förmedlar information och bidrar till mångfald i samhällsbevakning och opinionsbildning. förmedlas genom medierna – medvetet eller omedvetet – olika värderingar, livsstilar och kulturuppfattningar som påverkar oss och vårt förhållande till andra människor och kulturer. Det är därför viktigt att medierna använder ett språk som är välfungerande och att vi som medborgare har tillägnat oss så god språkförmåga att vikan ta del av innehållet i medierna. Både regering och riksdag har i olika sammanhang betonat medi- ernas – och då särskilt radions och televisionens – betydelse för språket (se t.ex. prop. 2000/01:94). Medierna är viktiga kanaler för att sprida nya ord, termer och uttryck. Via massmedierna sprids också föreställningar om hur språkbruket bör vara i vissa samman- hang. Som exempel nämner i sitt förslag till handlingsprogram att mediernas sätt att återge myndigheters och politikers språkbruk uppfattas som modeller för hur våra offentliga angelägenheter skall hanteras rent språkligt. Även för sådant som avstavning, kommatering, ordbildning etc. är tidningarna viktiga förebilder och normkällor, inte minst för barn och ungdomar. Massmedierna, och därmed språket i medierna, har kommit att utgöra en allt större del av vår vardag. Vi anslår mycket tid åt mediekonsumtion, i genomsnitt . Radio och TV dominerar användningen (radio och drygt TV). vardera ägnas åt böcker och morgontidningar. (Omvärlden ; Medieutveckling .) Utbudet av medier i är stort. som tidnings- upplagorna har sjunkit har utbudet i radio och TV och via Internet ökat. TV är det medium som har den största räck- vidden enligt Nordicoms Mediebarometer 2000. var andel- en tittare en genomsnittlig dag . För radion var motsvarande siffra . Vad gäller tryckta medier ligger morgonpressen i medeltal på och kvällspressen på läsare per dag. Sammantaget innebär det att av befolkningen läser en dags- tidning en genomsnittlig dag. För tidskrifterna är motsvarande siffror för vecko- eller månadstidningar och för special- eller facktidskrifter. I takt med den ökande datoriseringen har andelen Internet- användare ökat . uppgick andelen Internet- användare till enligt Nordicoms Mediebarometer 2000. (Internet svarade dock fortfarande för en blygsam del av den sam- lade tiden för medieanvändning, .) av vuxna i åldern 16–hade tillgång till Internet (Fakta om information- och kommunikationsteknik i ). Var tredje person i den åldern använder dator i hemmet (Företagens användning av datorer och Internet 2001). Antalet webbplatser växer . Genom det ökande utbudet av webb- platser på nätet blir dessutom gränsen mellan de olika medierna allt svårare att dra. En annan inflytelserik del av mediespråket är reklamen. Reklam- språket har i många avseenden en särprägel. Det produceras av reklamfirmor och företag, och inte av tidningsredaktioner o.d. Det syftar till att påverka våra attityder och handlingsmönster. Reklam- en vill väcka uppmärksamhet och använder därför ofta ett på- fallande språk. Reklamspråket är fullt naturligt trendkänsligt; det är knappast förvånande att man vid studier av tidningstext funnit störst andel ointegrerade engelska lånord i just reklam (1988). Reklamen är en viktig inkörsport för nya termer, ord och uttryck i svenskan. 8.2Journalister är en nyckelgrupp 8.2.1Utbildning och fortbildning av journalister Journalisterna är viktiga för språket Journalisterna är en mycket viktig grupp för den offentliga svensk- ans utveckling. Om ambitionen är att medierna skall förmedla ett korrekt och välfungerande språk är det viktigt för språkpolitiken att nå journalisterna. Språkbruket påverkas genom att språkmönst- er övertas från uppmärksammade språkbrukare. Svenska språk- nämnden menar i sitt förslag till handlingsprogram att de som verkar inom medierna är en nyckelgrupp i detta hänseende. Journalister har som yrke att hantera språket. Mycket tyder på att den praktiska språkkunskapen på redaktionerna ofta är god även om språkliga fel i olika omfattning naturligtvis före- kommer. Journalister är utbildningsmässigt inte någon homogen grupp, utan kan ha många olika bakgrunder. Journalistutbildningar finns på flera olika nivåer i utbildningssystemet. Det är också möjligt att arbeta som journalist utan någon formell journalistutbildning. Till bilden hör dessutom att det inom gymnasieskolan finns ett medie- program. Ungefär 60 folkhögskolor anordnar utbildning inom kommuni- kations- och medieområdet. Som ett exempel kan nämnas den två- åriga journalistlinjen vid i . Första året innehåller grundläggande studier i tidnings-, radio- och TV-journalistik samt svenska, massmediekunskap och samhällsorienterande ämnen. Andra året innebär en specialisering på tidnings-, radio- eller TV-mediet och innehåller praktik och för- djupningsstudier. Akademiska journalistutbildningar anordnas vid olika universitet och högskolor i landet. Längre journalistutbildningar (100 poäng) finns vid , och Mitt- högskolan. Kortare utbildningar (40 poäng) – som bygger på aka- demisk grundexamen – ges vid , , , och Lunds univer- sitet. Specialinriktade utbildningar i journalistik finns vid Hög- skolan i , och . För redan färdiga journalister finns olika former av fortbildning. journalister () bildades i . blev Fojo en del av . Enligt förordningen (2001:1132) om journa- lister skall Fojo bedriva fortbildning och vidareutbildning av yrkes- verksamma journalister. Utbildningen skall utformas så att den ger de fördjupade kunskaper som journalister behöver för att med aktiv, granskande och oberoende journalistik bidra till en funger- ande samhällsdemokrati och utvecklar journalisternas yrkeskun- skaper. Fojos kursutbud varierar mellan åren för att svara mot de fortbildningsbehov branschen har. Bland annat erbjuds fortbildning i kreativt skrivande och språkriktighet. Kurserna riktar sig till yrkesverksamma journalister och är kostnadsfria. För den som är anställd betalar arbetsgivaren lön och för den som är frilans eller arbetslös finns stipendier att söka. Journalister utan formell yrkesutbildning och med bristande grundutbildning har företräde till kurserna. Fojos verksamhet finansieras genom stats- bidrag via . Journalistutbildningarna ger en god grund har på regeringens uppdrag utvärderat det samlade utbudet av journalistutbildningar inom högskolan (Journalist- utbildningarna i högskolan, 2000). Verket konstaterar att jour- nalistutbildningarna generellt sett ligger på en högskolemässigt acceptabel nivå. Verket menar att journalistutbildningarna ger en god grund för det praktiska arbetet på redaktioner och i medie- företag. Journalistutbildningarna har stora inslag av praktisk under- visning och handledd praktik. Verket pekar vidare på att eftersom den anglosaxiska dominansen i dagens medievärld är stor så vore det angeläget för journalistutbildningarna att anstränga sig för att hitta former för att spegla mediernas roll och utveckling i andra europeiska länder. Av utvärderingen framgår att redaktionschefer har en positiv uppfattning om högskolornas journalistutbildning. Vad gäller rekryteringen av studerande till journalistutbildningen konstaterar att problemen inte är så stora när det gäller jämställdheten, även om det finns en tydlig kvinnodominans. Däremot menar verket att utbildningarna gene- rellt sett lider av en snedrekrytering med hänsyn till social och etnisk bakgrund. Rekryteringen sker – liksom i andra länder – till stor del från högre socialgrupper. Undervisning i svenska är inte obligatorisk Svenska språkets ställning i utbildningarna berörs inte i någon större utsträckning av (a.a.). Verket framför att språket får störst betoning i de kortare programmen och att jour- nalistutbildningarna fortfarande har en klar förankring i det skrivna ordet. Av utvärdering framgår att redaktionschef- er inom olika medier anser att god språkbehandling är en av de viktigaste färdigheterna som krävs av en journalist. , medier och kommunikation (JMK) vid testar sökande till journalist- utbildning, bl.a. genom ett språk- och skrivtest. JMK menar att nivån på de antagna studenternas svenskkunskaper har höjts sedan skriv- och språktestet infördes. Testet sållar bort dem som inte har god språkkänsla. De svenskutbildande inslagen i utbildningen vid JMK är få och lärarnas kompetens varierar. Även för journalistik och masskommunikation vid universitet (JMG) genomför särskilda skrivfärdighetsprov som en urvalsgrund vid antagningen av nya studenter. Undervisning i svenska ingår inte obligatoriskt i journalist- utbildningarna. och regeringens möjlighet att styra innehållet i högskoleutbildningar har minskat i takt med den för- ändrade styrningen av högskoleväsendet. Staten har därför inte närmare reglerat vilken kunskap i svenska som utexaminerade jour- nalister skall ha efter genomgången utbildning. Inom grundläggande högskoleutbildning får de examina avläggas som anges i högskoleförordningens (1993:100) examensordning. Där anges också vilka krav som skall uppfyllas för en viss examen (examensbeskrivning), bl.a. utbildningsmålen. En genomgången journalistutbildning leder till kandidatexamen. För kandidatexamen gäller de allmänna målen i högskolelagen samt de mål som re- spektive högskola bestämmer. Vårt förslag: Åtgärder skall vidtas för att stärka svenskans ställning inom utbildning och fortbildning av journalister och informatörer. Journalister är en viktig yrkesgrupp, både från demokratisynpunkt och från ett språkligt perspektiv. Journalister granskar makten som de ofta blir språkliga förebilder. Det gäller såväl det skrivna som det talade språket. Vi har under vårt utredningsarbete inte funnit några belägg för att det skulle råda stora problem inom medierna när det gäller språket. Det ligger i sakens natur att journalister generellt sett är intresserade av språk. De problem kring mediespråket som ibland förs fram har enligt vår bedömning inte främst sin grund i jour- nalisternas bristande kunskaper i svenska, utan kanske snarare i de förhållanden under vilka journalisterna arbetar. Språkproblem inom medierna är komplexa och handlar mycket om att journalister måste kunna behärska språket i olika sammanhang. Allt mediematerial publiceras inte av journalister. Reklam utgör en stor del av innehållet i medierna och det är därför viktigt att också detta språk har hög kvalitet. Vi vill därför särskilt upp- märksamma marknadsförings- och informatörsutbildningar. Vi menar att utbildningar inom reklamområdet måste innehålla kurser i t.ex. språkriktighet och skriftlig framställning. Många upplever att felaktigt och dåligt språk förekommer i reklam. Vi anser att det är önskvärt att reklamspråket studeras ytterligare av språkvårdare och språkforskare. Informatörer är en viktig grupp som måste nås av god svenskutbildning. Dessa spelar en viktig roll när det gäller t.ex. språket på webbplatser och i broschyrer. Vi anser att det är viktigt att medierna har goda möjligheter att hålla en hög språklig kvalitet. Det är primärt ett ansvar för medier- na själva att säkerställa att ett korrekt och välfungerande språk an- vänds. Men också staten kan göra insatser för detta. Ett sätt att underlätta mediernas möjligheter att hålla en god språklig kvalitet är att göra svenska till en viktig del av journalist- ernas grundutbildning, eftersom språket är journalistens arbetsred- skap, oavsett inom vilket medium som han eller hon senare kom- mer att arbeta. Även har i sitt förslag till handlingsprogram framfört att journalistutbildningen bör omfatta mer utbildning i svenska än vad som är fallet och att fortbild- ningskurser i svenska bör erbjudas journalister. Vi har samma upp- fattning och anser att undervisning i svenska skall ges en starkare ställning inom journalistutbildningen. Mål för journalistutbildningen när det gäller svenska språket bör in- föras och skall följa upp att så sker För att ge undervisningen i svenska en starkare ställning menar vi att det bör införas ett mål för journalistutbildningen som betonar vikten av att studenten efter genomgången utbildning skall ha för- värvat de kunskaper och färdigheter i svenska språket som krävs för att kunna arbeta som journalist. Detta skulle vara en viktig signal som betonar den centrala ställning som journalister och medier har för det svenska språket. Vi anser att varje enskild journalistutbildning bör besluta om ett mål för svenskkunskaperna. Enligt högskoleförordningens 6 kap. 6–9 §§ skall det finnas en kursplan för varje kurs inom den grund- läggande högskoleutbildningen och en utbildningsplan för varje I dessa dokument kan varje högskola föra in det föreslagna målet för journalistutbildningarna. Vi föreslår att ges i uppdrag att följa upp hur journalistutbildningarna genomför detta. skall redovisa resultatet av sin kartläggning samt sina bedömningar och eventuella åtgärdsförslag till regeringen. Moment av svenska bör införas i journalistutbildningen och Hög- skoleverket skall följa upp att så sker Ett annat sätt att ge undervisningen i svenska en starkare ställning inom högskolornas journalistutbildningar är att tydligare införa moment av svenska i utbildningen. Vi anser att varje journalist- utbildning bör ha minst en lektor i svenska som dels skall undervisa i svenska, dels följa och bedöma studenternas språkliga utveckling. Enligt vår bedömning skulle ett införande av moment av svenska i journalistutbildningen även medföra att journaliststudierna för invandrade studenter underlättas, eftersom dessa kan antas ha svår- are att utan direkt undervisning nå fram till den språkform som krävs. En förstärkning av undervisningen i svenska bör beslutas av varje enskild journalistutbildning och finansieras inom ramen för till- gängliga medel. Vi föreslår att ges i uppdrag att följa upp hur journalistutbildningarna genomför denna åtgärd. skall redovisa resultatet av sin kartläggning samt sina bedömningar och eventuella åtgärdsförslag till regeringen. Utbud av fortbildningskurser i svenska bör vidgas När det gäller fortbildning för redan verksamma journalister finns det ett visst utbud av kurser i svenska. Enligt vår bedömning är det viktigt att det även fortsatt finns ett sådant utbud och att det även vidgas. Detta är i första hand ett ansvar för de olika medieföretagen i egenskap av arbetsgivare. Vi vill i detta sammanhang peka på vikten av att den fortbildande verksamheten vid Fojo kan utvecklas och att den även fortsätt- ningsvis inriktas på kurser i svenska. 8.3Förändrade produktionsvillkor och språkvårdsinsatser Inom medievärlden har den nya tekniken inneburit att både pro- duktions- och distributionsmetoder har förändrats. Journalisterna har fått ett större ansvar för flera led i produktionsprocessen. Detta har gjort att förutsättningarna för att producera ett korrekt och välfungerande språk i medierna har förändrats. Tidningarna har minskat den korrekturläsningen. Allt fler texter läggs in direkt av journalisterna i färdigmallade utrym- men på tidningssidorna (Oestreicher 2000 och 2001). Av den granskning som tidigare utfördes av redaktionssekreterare, rediger- are och korrekturläsare återstår ofta endast nattcheferna och en s.k. textcentral. Textcentralen hinner för det mesta bara gå igenom en mindre del av texterna och nattcheferna koncentrerar vanligen sin granskning på rubriker, ingresser och bildtexter. Tidningar som går över till ny teknik har ofta utgått från att medarbetare skall ta över arbetet från bortrationaliserade redaktionssekreterare, redigerare och korrekturläsare, men detta verkar enligt undersökningen inte vara fallet. Exempel på hur man hanterar språkvårdsfrågor kan hämtas från . Där uppger man att man dragit ned på den tradi- formen av korrekturläsning eftersom man gjort bedöm- ningen att det med modern teknik ändå går att hålla en hög språk- kvalitet. Tidningen har dock fortfarande sju korrekturläsare som är knutna till redigeringsavdelningen. Tidningen säger sig vara med- veten om att det finns problem med språkkvaliteten, men anger att detta är något som man angriper på olika sätt. DN har t.ex. en egen språkvårdare som regelbundet ger språkråd till jour- nalisterna. arbetar man med ett elektroniskt kor- rektur, e-korret. DN har dessutom en egen kvalitetsuppföljning där antalet fel i slumpvis valda delar av tidningen granskas månads- vis. Av en undersökning (2000) framgår att språkbrister över- lag inte tillmäts någon större betydelse för läsarnas tidnings- bedömningar. I undersökningen framförs att detta möjligtvis är överraskande med tanke på debatten om språket i medierna, men att det inte är överraskande mot bakgrund av de insatser som tid- ningarna gör ifråga om språkvård. Två av de tretton brister som undersöktes var skrivfel och dåligt språk. Dessa brister upp- fattades nästan inte alls förekomma, för kvällspressen var dessa båda de brister som hamnade på sista plats och för morgonpressen hamnade de också bland de minst förekommande bristerna. Av tabell 8:1 framgår hur stor andel av läsarna som angav att bristerna förekommer mycket ofta, ganska ofta resp. aldrig. Förekomst av språkbrister i dagstidningar. Andel som anger att bristen förekommer mycket ofta, ganska ofta eller aldrig (procent) I undersökningen ombads de svarande att även ange vilka av de 13 bristerna de ansåg vara de allvarligaste. Brister i språket anger endast vara en allvarlig brist vad gäller morgonpress. Språkfel ses sammanfattningsvis som en mindre allvarlig brist som dessutom förekommer relativt sällan. De olika medieföretagen arbetar på olika sätt med språkvård. är en samarbetsgrupp för språkvårdare inom press (, , , Göteborgs-Post- en, , , Metro, ) samt radio och TV (public servicebolagen och ). Den har även representanter för och National- encyklopedin. Sammankallande är Tidningarnas Telegrambyrå (TT) och dess språkvårdskommitté. Gruppen möts regelbundet för att samordna och utfärda rekommendationer till intresserade medier. bildades inför inträde i EU, då en samordning av språkbruket på detta område blev nöd- vändig. Stor vikt har lagts vid att gruppen representerar ett så brett spektrum av medier som möjligt. har rekommenderat att medierna skall följa som är till för TT:s egna medarbetare, men som har blivit allmängiltiga för press, radio, TV och Internet. I tillståndsvillkoren för public servicebolagen ingår att språk- vårdsfrågor skall beaktas i programverksamheten. två språkrådgivare arbetar med att ge medarbetarna i (), () och () råd i frågor som rör språket, t.ex. frågor om uttal av namn på svenska eller utländska platser eller personer. Det kan också handla om att diskutera språkriktighet, stil och begriplighet. Ingen språk- vårdande förhandsgranskning av programmen – motsvarande korrekturläsning av tidningar – sker. Språkvårdarna ger också ut med kortfattade artiklar och aktuella uttalsanvisningar. Internt inom SVT utdelas ett språkpris för föredömlig behandling av svenska språket. 8.3.4Det talade språket i radio och TV Språket i SR och SVT har länge varit en central norm för det talade språket i . Med ett förändrat medielandskap har denna roll minskat, men är trots allt viktig. SR säger sig sträva efter ett vårdat, tydligt och begripligt språk. SVT menar i sin public service-redo- visning att man har ett allmänt ansvar för hur det talade och skrivna svenska språket utvecklas. uppger företrädare för att man inte eftersträvar ett konformt språk, utan vill anpassa språket till de olika programmens karaktär och målgrupp, t.ex. ungdomar. Detta innebär att man har en stor mångfald vad gäller hanteringen av svenska språket inom SVT, vilket också kan medföra att en del tittare kan reagera negativt på språkbruket. Det är inte ovanligt att det talade språket i radio och TV är färgat av talarens dialektala ursprung, inte minst i de lokala radio- kanalerna inom SR (se även kapitel 7). Det kan även nämnas att flera av de lokala radiokanalerna inom på olika sätt behandlar frågor kring dialekterna i respektive sändningsområde, t.ex. språklåda (P4 ), Daladialekter (P4 ) och Gutamål (P4 ). Ett välfungerande språk gör att publikens möjlighet att ta till sig innehållet i programutbudet ökar. En gjord undersökning (Wing- stedt 1998) visar att av de tillfrågade ansåg att det inte är svårt att förstå vad som sägs i TV och radio. Lyssnarnas och tit- tarnas ålder har ingen avgörande betydelse för förståelsen, däremot spelar deras utbildning en roll för hur man uppfattar mediespråket. av dem som endast har grundskoleutbildning anser att det ibland är svårt att förstå vad som sägs, medan i det närmaste av dem med akademisk utbildning inte anser det vara svårt att förstå. Publikundersökningar visar att av befolkningen anser att programmen i SR är begripliga/lätta att förstå (public service-redovisning 1999). 8.3.5Översättning och textning av TV-program och filmer Genom översättning och programtextning överförs det talade språket till skrivet språk. Textning av program förekommer både för program och inslag där talet är på svenska och där talet är på annat språk. I det första fallet sker textningen i första hand för funktionshindrade. I det andra fallet rör det sig om en översättning som skrivs ned på en textremsa. I båda fallen är det viktigt att det skrivna språk som möter oss på textremsorna i TV-program och filmer är av så god kvalitet som möjligt. SVT översättning och programtextning är en avdelning inom SVT med 32 fast anställda samt 60 frilansare. Dessutom finns ett stort antal arvoderade experter som man kan vända sig till. Inom avdelningen finns kompetens inom 25 språk. För övriga språk an- vänds experter utifrån.