sou · GQB3120d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Utgångspunkter för en ny struktur för gymnasieskolan Genom att ta ställning till olika alternativ och därigenom ta ansvar för sin egen utbildning tränar sig eleven i att bli vuxen. Bestämmelserna om elevernas inflytande och delaktighet i sko- lans verksamhet är otydliga och finns i såväl skollag som skol- formsförordningar. De kommer enligt skollagskommitténs förslag att koncentreras i skollagen. En nyhet som föreslås är att eleverna ges tillfälle att lägga fram sina synpunkter innan beslut fattas om förändringar i undervisningen eller verksamheten som är viktiga för dem. välkomnar dessa förändringar som kan bidra till att utveckla gymnasieskolan i den riktning som kom- mittén föreslår. 9Den framtida gymnasieskolans struktur 1.en struktur för den framtida gymnasieskolan som är en vidare- utveckling av dagens programgymnasium, 2.åtta sektorer, som alla kan förbereda för både studier och för- värvsarbete. Dessa är Servicesektorn, Individ- och samhälls- sektorn, Kultur- och kommunikationssektorn, Ekonomi- och samhällssektorn, Bygg- och fastighetssektorn, Natur- och sam- hällssektorn, Teknik- och produktionssektorn samt Teknik- och designsektorn, 3.en strukturmodell som bygger på principen om successiva val. Efter en bred ingång i var och en av sektorerna följer en successiv specialisering genom val av block, 4.block som innebär att sammansättningen av kurser är given på förhand, nationellt eller lokalt. Blocken ger stadga i studie- gången, underlättar elevernas val och lärares samarbete samt ger incitament till en utveckling av undervisningen, 5.ett sektorsblock, som består av karaktärsämnen, inleder stu- dierna. Det omfattar jämte något eller några kärnämnen det första gymnasieåret, 6.att eleverna under den andra terminen väljer inriktningsblock på 300 gymnasiepoäng och därefter ett fördjupningsblock, som också omfattar 300 gymnasiepoäng. med blocken läses kärnämnen. Förslagen om kärnämnen återfinns i kapitel 7 Kunskap, kompetens, kärnämnen, 7.att elevernas studier omfattar förutom de angivna blocken och kärnämnena på 800 gymnasiepoäng också individuellt val om minst 300 och högst 400 gymnasiepoäng samt Gymnasiearbete om minst 100 och högst 200 gymnasiepoäng, 8.att inriktnings- och fördjupningsblocken kan vara nationellt eller lokalt beslutade; också de lokala blocken består av nationella kurser, Den framtida gymnasieskolans struktur 9.att det kommer att finnas inriktningsblock som är lämpliga inom flera sektorer. Kommunen avgör till vilken sektor inrikt- ningsblocket skall knytas. Det blir således ett flexiblare för- hållande mellan inriktningsblock och sektor än vad fallet är mellan dagens inriktningar och program, 10.att block som innehåller yrkesämnen skall delvis men kan också helt arbetsplatsförläggas, 11.att eleverna skall göra ett Gymnasiearbete, som är en större uppgift som ansluter till det område eleven valt att fördjupa sig inom och som anknyter till sektorsmålet. Gymnasiearbetet skall bedömas av en lärare och en medbedömare från relevant del av arbetsmarknaden respektive från högskolan, 12.att den föreslagna strukturen avses gälla såväl offentliga som enskilda skolor och 13.en författningsreglering, som framgår av kapitel 21. I föregående kapitel har redovisat utgångs- punkterna för sina överväganden. föreslår en struktur för den framtida gymnasieskolan som utgår från dagens gymnasieskola och som innebär en vidareutveckling av denna. Strukturen bygger på principen om successiva val. Eleverna skall ha stora möjligheter att välja – och få sina val tillgodosedda som utbildningen blir något mera sammanhållen än den är . I linje med de ställningstaganden som gjorts av dels regeringen och , dels av , utgår Gymnasiekom- mittén ifrån att den struktur som föreslås för den framtida gymnasieskolan skall gälla såväl kommunala som fristående gym- nasieskolor med offentligt stöd. använder i likhet med benämningen enskilda gymnasie- skolor för dessa. 9.1Varför successiva val? motiv för förslaget om en struktur med successiva val är att eleverna i en sådan gymnasieskola kan få ett bättre underlag för sina studieval. En sådan struktur innebär också att de kan skjuta upp vissa val av studieinriktning tills de kunnat få mera kunskap om vilka alternativ det finns att välja mellan och vad dessa innebär. Den framtida gymnasieskolans struktur Redan namnet på kapitlet Dagens unga – en individualiserad och solidarisk generation markerar att unga har olika intressen och olika motiv för sina val av utbildning och liv. För vissa elever är valet av gymnasieutbildning ett medvetet steg i riktning mot ett framtida yrkesliv. I andra fall innebär det ett val av ett intressant liv under de år gymnasieskolan varar. För åter andra kan valet ha som syfte att hålla så många dörrar öppna . har erfarit att en mycket stor andel av eleverna ändrar sina preliminära val av gymnasieprogram vid det slutliga valet. Därtill kommer en relativt stor andel som byter program när de börjat studierna i gymnasieskolan. Kommittén tar detta som ett bevis för att eleverna inte har tillräcklig kunskap om gymnasieskolan när de gör sina val av program. är det naturligtvis också så att ungdomar utvecklas och kan få andra intressen, som innebär att de vill ändra sitt utbildningsval. Kommittén har i föregående kapitel redovisat att elevers val av utbildning fortfarande i hög grad är beroende av kön och social bakgrund. Så är t.ex. den könsmässiga obalansen stor mellan olika program i gymnasieskolan. Detta är givetvis en effekt både av konstruktionen av de olika programmen men också av elevers före- ställningar om vad som är kvinnliga respektive manliga yrkesområ- den. Kommittén konstaterar att den sociala snedrekryteringen till högskolan har sitt ursprung i valen av utbildning i ungdomsskolan. Kommittén menar därför att om den framtida gymnasieskolans struktur ger elever bättre kunskaper om vilka valmöjligheter som finns och vad de innebär, så har skolan en chans att påverka elevernas val till att bli mindre könsmässigt och socialt tradi- . En struktur med successiva val ger utrymme för detta. För att modellen med successiva val skall ge de avsedda effek- terna måste såväl förslaget om ingångar i gymnasieskolan som förslaget om hur innehållet struktureras stödja den principen. Kommitténs förslag avser att ge dessa förutsättningar. Kommittén förutsätter också att det i gymnasieskolorna finns en väl funge- rande och kontinuerlig studie- och yrkesvägledning, där lärare och studie- och yrkesvägledare arbetar nära tillsammans. Den framtida gymnasieskolans struktur 9.2Ingångarna i den framtida gymnasieskolan Dagens gymnasieskola har 17 ingångar och sammantaget 35 inrikt- ningar. Vilka dessa är framgår av bilaga 5. Som framgått av det föregående kapitlet är uppdrag att föreslå en struktur som har bredare ingångar. Kommittén har diskuterat flera modeller med breda ingångar där den mest renodlade är en variant med en enda ingång till gym- nasieskolan. Eleverna skulle välja sina kurser individuellt, med undantag för en nationellt bestämd kärna som alla elever måste ha med sig när de lämnar gymnasieskolan. En mer strukturerad variant av samma modell är att samtliga elever börjar gymnasiestudierna med en gemensam introduktionsperiod, utifrån vilken eleverna väljer olika nationellt bestämda utbildningspaket. Att ha en enda ingång löser problemet med att eleverna behöver information om gymnasieskolan innan de börjar där. Å andra sidan flyttas hela valprocessen in i gymnasieskolan, som riskerar att bli anonym och svåröverskådlig för eleverna. Modellen ter sig också problematisk utifrån ett organisationsperspektiv. Kommittén har vidare diskuterat en modell med tre ingångar till gymnasieskolan dit eleverna får välja utifrån intresseområden, en ingång för dem som vill arbeta med människor, en för dem som vill ha mer tekniska eller taktila yrken och en för dem som redan har siktet inställt på att studera vidare. som det är tilltalande med få, och förmodligen ganska jämnstora, ingångar till gymna- sieskolan har denna modell samma problem som den föregående när det gäller svåröverskådlighet och organisation av gymnasie- skolan. Risken i båda modellerna är att den i gym- nasieskolan inte uppfattas som något nytt utan som en förlängd grundskola. Kommittén är dessutom ytterst tveksam till att göra en sådan indelning av eleverna att man samlar dem som redan vet att de vill studera vidare i ett särskilt spår och de som inte tror att de vill studera vidare i andra spår. Därtill riskerar utbildningen att bli så generell att eleverna knappast hinner få kunskaper nog för att därefter bli anställningsbara. I sammanhanget kan nämnas gymnasieutredning som föreslog tre breda ingångar till gymnasieskolan. Utredningen vände sig mot den dåvarande uppdelningen i teoretiska respektive prak- tiska linjer och hade som ambition att komma till rätta med den sociala selektion som karaktäriserade systemet. De dåvarande 25 linjerna skulle, enligt förslaget, ersättas av tre stora utbildnings- Den framtida gymnasieskolans struktur områden; ett ekonomiskt utbildningsområde som omfattade ekono- mi, handel, administration, förvaltning m.m., ett socialt utbild- ningsområde omfattande barn, ungdom, vård, estetisk-praktiska ämnen och ett tekniskt utbildningsområde som skulle omfatta naturvetenskap och teknik. Inom varje utbildningsområde skulle det finnas såväl korta som långa utbildningsprogram om två, respektive tre och . Den gemensamma starten tänktes sträcka sig över två terminer varefter eleverna skulle välja studieprogram. Under arbetets gång har olika versioner med fem ingångar lagts fram för, och övervägts i, kommittén. En av dem som diskuterat fem ingångar är , som i sitt arbete till kom- mittén – Från klosterskola till klusterskola – redovisar en modell som utgår från ett framtida arbetslivsperspektiv.2 förespråkar en otraditionell indelningsgrund med fem kompetens- block, där verksamheter grupperats efter såväl organisatoriska som ledningsmässiga, kompetensmässiga och marknadsmässiga likheter. Exempelvis förs så vitt skilda verksamheter som bilreparatörer, plåtslagare, lokalvårdare och hemtjänst till en och samma kategori och inkluderar tjänster som måste utföras på den lokala marknad där tjänsterna efterfrågas. föreslår följande kompetensblock, N natur- teknik- och samhällsvetenskap N omvårdnad, lokal service och administration N tillverkning och teknisk tillsyn N kultur, media och hantverk samt N miljö, livsmedel och energi. Modellen har flera förtjänster, men framstår som proble- matisk på så sätt att det endast är ett av kompetensblocken, det första, som vetter mot högskolan. Trots en otraditionell indel- ningsgrund utifrån hur arbetslivet utvecklas, behåller man ändå en vattendelare mellan studieförberedande och yrkesförberedande studievägar. Ytterligare en variant som diskuterats i en av kommitténs refe- rensgrupper är uppbyggd kring de fem ingångarna Teknik och sam- hälle, Service och handel, Form och design, Miljö och hälsa samt Kultur och kommunikation. En uppenbar fördel med indelningen 1 SOU 1981:96 En reformerad gymnasieskola. 2 , Från klosterskola till klusterskola, (2001). Den framtida gymnasieskolans struktur är bl.a. att dess jämnstora sektorer inte uppenbart vänder sig till endera flickor eller pojkar respektive de som skall studera vidare eller siktar mot ett yrke. Sektorernas valörer är på så sätt likvärdiga. Att kommittén till slut stannat för en struktur med åtta ingångar, se vidare nedan, har bl.a. sin förklaring i att kommittén utgått från att det måste finnas ett gemensamt kitt som håller samman en sektor och som ger goda förutsättningar för ett meningsfullt första år för eleverna. Är sektorn för vid riskerar att bli alltför allmänt eller upplevas som konstruerat av både lärare och elever. Det är således denna utgångspunkt som resulterat i att antalet ingångar blivit åtta, och inte exempelvis fem, sex eller sju. Den struktur som kommittén redovisar som sitt förslag har åtta ingångar till gymnasieskolan. Dessa ingångar kallar kommittén sek- torer. avsikt är att var och en av de före- slagna åtta sektorerna förbereder eleverna för ett brett fält av arbetsmarknaden antingen direkt eller efter ytterligare studier – om än inte alla i lika hög grad. Kommittén har under arbetet haft täta kontakter med företrädare för olika delar av arbets- och samhälls- livet och det förslag som kommittén presenterar har accepterats av flertalet. De åtta sektorer som kommittén föreslår är Servicesektorn, Individ- och samhällssektorn, Kultur- och kommunikationssek- torn, Ekonomi- och samhällssektorn, Bygg- och fastighetssektorn, Natur- och samhällssektorn, Teknik- och produktionssektorn samt Teknik- och designsektorn. Samtliga sektorer bedöms vara områden som, utifrån olika aspekter, är viktiga för vårt samhälle. Det finns ett förväntat behov av utbildade personer som ingångarna avses motsvara elevernas intresseområden. I vissa fall har kommittén tagit fasta på hur elevernas önskemål ser ut i dagens gymnasieskola. Det finns t.ex. ett stort intresse för det estetiska programmet samt medie- programmet, dvs. studievägar som utvecklat nya arbetsformer och som i hög grad tar sikte på elevernas personliga utveckling och livsstil. Dessa erfarenheter har lett till förslaget om en kultur- och kommunikationssektor. finns också många elever som är intresserade av ekonomi, turism och restaurang. Kommittén har sökt fånga upp dessa strömningar genom dels en ekonomi- och Den framtida gymnasieskolans struktur samhällssektor, dels en servicesektor. Individ- och samhällsektorn är en sektor som motsvarar stora samhällsbehov och där det kom- mer att behöva rekryteras många personer . Sektorn är dessutom tänkt att fånga upp och motsvara många elevers intresse av en utbildning som i hög grad är personlighets- utvecklande och som tar sin utgångspunkt i människan utifrån olika aspekter. Det innehållsliga sambandet mellan verksamheterna som utbild- ningen inom respektive sektor utbildar för kan vara mer eller mindre omfattande och ha olika karaktär. Möjligheterna att forma sådana innehållsliga samband, som kan vara berikande såväl för gymnasieutbildningen som för utvecklingen inom arbetslivet, har under kommitténs arbete haft stor tyngd. Enligt kommitténs upp- fattning är det en viktig utgångspunkt att eleverna så fort som möjligt får möta det ämne eller objekt som gjort att de valt en viss sektor. Alla sektorer kan förbereda för både studier och förvärvsarbete. Inom samtliga sektorer når eleverna det som benämns grundläggande behörighet för högskolestudier. Inom alla sektorer kan eleverna också uppnå det som kallas särskild behörighet för någon del av högskolan men det fordras att eleverna gör sådana val och i vissa fall behöver utbildningen förlängas. Vissa sektorer har flera tydligt högskoleförberedande inriktningar än vad andra sek- torer har. Några sektorer har flera direkt yrkesförberedande inrikt- ningar än andra. Oavsett sektor skall således eleverna kunna nå önskad särskild behörighet till högskolan men alla gör det inte automatiskt. Om en elev valt direkt yrkesförberedande inriktningar och fördjupningar skall en elev ha rätt att förlänga sina gymnasiala studier för att också uppfylla kraven för en särskild behörighet. Strävan har varit att åstadkomma sektorer som är ungefär lika stora om man ser till förväntat antal elever. En av sektorerna riske- rar att i detta hänseende bli liten. Det gäller Bygg- och fastig- hetssektorn. Dagens byggprogram har få elever men kommittén bedömer att den föreslagna Bygg- och fastighetssektorn har stor utvecklingspotential. Den är tänkt att täcka upp allt från infra- struktur till planering, projektering, konstruktion och produktion samt förvaltning av byggnader. Den framtida utbildningen kommer på så sätt att ha en grund i såväl beprövade hantverksmetoder som i ny teknik och nya metoder för framtagande av produkter och tjänster. Utbildningen kan förbereda för en anställning men inne- håller också valmöjligheter för den som siktar mot högskolan. Den framtida gymnasieskolans struktur Under utredningsarbetet har det ibland framförts förslag om att Bygg- och fastighetssektorn borde slås ihop med någon av de tekniska sektorerna. Kommittén har dock stannat för att föreslå en bygg- och fastighetssektor. Skälet till detta är att kommittén haft svårt att finna ett gemensamt innehåll med de industriprodu- cerande sektorerna bl.a. på grund av byggsektorns hantverks- mässiga ursprung. Den föreslagna Bygg- och fastighetssektorn kommer, bedömer kommittén, att ha större möjligheter att rekry- tera både pojkar och flickor i och med breddningen mot mer av estetik, samhällsplanering, renovering, teknik och fastighetsvård. Det innebär att de utbildade också kommer att ha flera möjligheter på arbetsmarknaden, vilket annars har varit nackdelen med en utbildning riktad uteslutande till den konjunkturberoende bygg- branschen. Den föreslagna Teknik- och designsektorn skall ses som en vidareutveckling av dagens teknikprogram, där det pågår en intres- sant utveckling inte minst av det tvärvetenskapliga angreppssättet med människan och tekniken som utgångspunkt. Det finns ingen indelningsgrund som är perfekt utifrån alla aspekter och varje försök till indelning för med sig olika gräns- dragningsproblem. Det finns alltid en risk för att en indelning uppfattas som konstlad eller att gamla föreställningar om yrken och branscher cementeras. Ett exempel är teknikområdet. Det är viktigt att det finns en eller flera renodlat tekniska sektorer och kom- mittén kommer nedan att redovisa sina motiv för det. Detta får dock inte uppfattas som om det inte skulle finnas tekniska inslag inom andra sektorer. Teknik är ett viktigt inslag inom t.ex. den moderna vården och inom olika estetiska yrkesområden. I det fortsatta arbetet med innehållet i de olika sektorerna måste sådana förhållanden beaktas. Det bör även i den framtida gymnasieskolan finnas utbildning till olika hantverksyrken men i stället för ett separat program för alla hantverk har de olika utbildningarna i kommitténs förslag förts till den sektor som ligger närmast respektive hantverk. Kommittén har eftersträvat att de olika sektorerna så långt möjligt till namn och innehåll framstår som tydliga och konkreta för eleverna. Även benämningarna på sektorerna har betydelse för Den framtida gymnasieskolans struktur Ambitionen har varit att finna namn som har högt informationsvärde som de har ungefär samma valör och dessutom kan förväntas stå sig . Ordet samhälle finns med i namnet på tre av sektorerna, Natur- och samhällssektorn, Ekonomi- och samhällssektorn samt Individ- och samhällssektorn. Detta har kritiserats av somliga som menar att det skapar en otydlighet att samma ord finns med på flera ställen. Kommitténs avsikt är dock att ordet samhälle skall ses ihop med det första ordet. I Natur- och samhällssektorn avses således ett samhällsperspektiv som utgår från naturvetenskapliga frågeställ- ningar. Indelningen innebär att dagens samhällsvetenskapliga pro- gram inte återfinns inom bara en enda sektor. Attraktiva studievägar för både flickor och pojkar Det är både otidsenligt och olyckligt att låta sextonåringar gå in i könssegregerade miljöer där de har små eller obefintliga möjlig- heter att umgås med det andra könet. Kommittén har haft som utgångspunkt att alla sektorer skall locka lika stor andel manliga som kvinnliga elever. Detta har vållat en del svårigheter och ett par av sektorerna riskerar, trots den i förhållande till dagens program vidgade inriktningen, att åtminstone inledningsvis i högre grad locka manliga än kvinnliga elever. En av de sektorer som riskerar att få en obalans är Bygg- och fastighetssektorn. Kommittén är medveten om att byggbranschen är en av de mest mansdominerade som finns i arbetslivet och har diskuterat alternativa indelningsgrunder. Kommittén menar emellertid att en förändring av detta förhållande inte kan ske genom en utbildning som konstruerats enbart med syftet att locka flickor. Också arbetslivet har ett ansvar för att bidra till en mindre sned rekrytering könsmässigt och etniskt genom att påverka arbetsmiljön så att kvinnorna stannar kvar. De utbildningar som kommittén föreslår måste ha ett sådant innehåll att alla – dvs. både manliga och kvinnliga elever – upplever utbildningen som intressant och användbar. Kommittén vill fram- hålla att den breddning i förhållande till dagens byggprogram som Bygg- och fastighetssektorn innebär, dvs. med möjlighet för elever- na att inrikta sig, förutom mot de traditionella byggområdena också mot arkitektur och byggteknik eller estetiska byggyrkes- hantverk borde vara lockande också för flickor. Den framtida gymnasieskolans struktur blir så är en viktig utmaning för skolorna och för det arbetsliv eleverna möter. Som framgått föreslår kommittén två tekniska sektorer, ett för- hållande som ibland kritiserats eftersom det saknar en logisk för- utifrån ett tekniskt perspektiv. Kommittén har vid sina kontakter med företrädare för arbetsmarknaden fått bevis för att det i framtidens gymnasieskola behöver finnas utbildning som kan leda till anställningsbarhet efter gymnasieskolan. Det måste också finnas teknisk utbildning som ger eleverna tillräckliga förkunskaper för teknisk högskoleutbildning. I det sistnämnda fallet bedöms det nödvändigt att gymnasieutbildningen redan första året har en tyngdpunkt i matematik och fysik. Kommittén har funnit det svårt att förena dessa krav på utbildning inom samma sektor och har därför föreslagit två tekniska sektorer, den första kallad Teknik- och produktionssektorn och den andra Teknik- och designsektorn, som bygger vidare på dagens teknikprogram. Elever som börjat på det ena tekniska programmet bör kunna byta till det andra om de ändrar sina planer. Det kan då behövas en viss komplettering. De program som fyller funktionen att förbereda för en anställning inom tekniska yrken efter gymnasieskolan rekryterar i huvudsak pojkar. Om den framtida gymnasieskolan skulle innehålla endast en teknisk sektor riskerar man enligt kommitténs bedöm- ning att inte få några flickor till teknisk utbildning. En separat Teknik- och designsektor bedömer kommittén vara mera intressant för flickor än en sammanslagen teknisk sektor. innebär förslaget en risk för att få flickor söker sig till Teknik- och produktionssektorn. Detta är olyckligt men visar hur svårt det är att uppfylla alla ambitioner. Det finns skolor som har samordnat utbildningen inom tekniska programmet och industriprogrammet och före- trädare för dessa skolor menar att kommitténs förslag om två tekniska sektorer är gammaldags. Kommittén föreslår att de kommuner som så önskar skall få samordna utbildningen inom de båda tekniska sektorerna. ser kommittén det som en fördel om det blev en enda bred teknisk sektor där eleverna successivt får välja om de vill inrikta sig mot ett yrkesområde eller vidare studier på högskolan. Det har ibland framförts önskemål till kommittén om en sam- manslagen service- och hälsosektor, där alla service- och omvård- nadsutbildningar samlas under en och samma hatt. Den framtida gymnasieskolans struktur prövat denna idé men funnit det svårt att hitta ett bra och intresseväckande innehåll för det första gemensamma året. Därtill riskerar en stor service- och hälsosektor att bli könssegregerad genom att främst intressera flickor. Genom att ha en sektor för individ- och samhälle och en sektor för olika serviceutbildningar menar kommittén att det finns bättre möjligheter att erbjuda ett innehåll som attraherar både flickor och pojkar. Fler vägar till naturvetenskap och teknik I uppdraget att utforma en ny studievägsstruktur för gymnasie- skolan ingår att finna vägar att öka andelen studerande inom natur- vetenskap och teknik. Det finns de som framfört till kommittén att de tekniska sektorerna borde slås samman med Natur- och sam- hällssektorn och tillsammans utgöra en enda stor teknisk- och naturvetenskaplig ingång.