sou · GQB395d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Noter- ingar på ett exemplar av handlingen (som återfunnits i ar- kiv) gör gällande att 20 namn förts upp av säkerhetspolisen - övri- ga namn är antecknade av , kontaktman vid Sjuk- vårdsförvaltningen. Av dessa hade sju redan förekommit på mars- listan vilket visar att sparat namnuppgifterna från denna. Om de två övriga namnen har berättat att han själv lade till dessa. Namnen hade han fått av en partikamrat som han stött ihop med av en händelse. hade då frågat hur det stod till politiskt inom sjukvården, och mannen hade sagt att det förekom vissa problem med r-are och nämnde de två namn som sedan lade till på listan. Enligt kontaktman inom säker- hetspolisen antecknade dock dessa namn i onödan; de båda var redan föremål för säkerhetspolisens uppmärksamhet. , endast innan avslöjades i massmedia, ville ha hjälp av den facklige företrädaren i ett anställningsärende. svarade att han kanske kunde hjälpa till men då ville han som en gentjänst ha reda på sanningen om . tvekade först men berättade 5 Omständigheterna runt kursen behandlas i Det grå . En berättelse om IB (SOU 2002:92), avsnittet Krigs-IB. sedan att för länge sedan ringde och frågade om säkerhetspolisen kunde få kontakta i en angelägen fråga. hade fått besök från säkerhetspolisen varvid man diskuterat en läkare som varit på utbildning i . Säker- hetspolisen hade frågat om kunde tänka sig att fungera som kontaktman men ansåg sig inte kunna ställa upp på grund av sin tjänsteställning. hade förstått att i stället fått denna funktion. hade också bekräftat att hade medhjälpare bland fackliga företrädare för (). Såväl Falklind som hade nu fått bekräftelser från Tha- lén på att arbetade för säkerhetspolisens räkning. Nå- gon dag efter detta samtal, , informerade de båda förvaltningens tredje stora fackklubb om vad man fått reda på. och kom då överens om att i en skrivelse till sjukvårdsstyrelsens presidium kräva att denna verksamhet ome- delbart stoppas och att sjukvårdsstyrelsen lämnar oss en fullständig redogörelse för vad som förevarit. Rykten om att det fanns någon sorts agent inom sjukvården i hade börjat cirkulera också bland journalister. blev Hans Falklind uppringd av en av dessa, på redaktion i . Denne frågade om det var sant att det fanns en säpoagent inom sjuk- vårdsförvaltningen. Falklind bekräftade och Ruhmén sade att då kommer en artikel om detta att publiceras i . Falklind bad dock Ruhmén avvakta till eftersom facket skul- le ha ett möte med fövaltningsdirektionen i Lindqvistärendet. Ruhmén accepterade detta varför artikeln i stället skulle publiceras . Mötet med förvaltningsdirektionen inleddes med att de fackliga företrädarna krävde att skulle avlägsnas från sjukvårds- förvaltningen. Per sade sig vara bestört över att verksamhet tycktes ha en annan inriktning än den han själv från början informerats om. Både och Örten- dahl lovade att skulle bort. 3 Avslöjandet och dess följder hade en artikel med texten: SÄPO-AGENT SPIONERAR PÅ ANSTÄLLDA inom sjukvården. I artikeln gjordes gällande att agenten hade anställts på sjukvårdsförvaltningens ekonomiavdelning och att han vid sidan av sin ordinarie syssla skulle ha ägnat sig åt åsiktsregistrering för säkerhetspolisens räkning. En koppling gjordes till IB i och med att agentens närmaste chef inom förvaltningen, , sades ha varit IB-agent. I artikeln förekom inga offentliga bekräftelser eller dementier. En anonym källa gjorde dock gällande att man misstänkte agenten för att ha sysslat med åsiktsregistrering. publicerade en artikel baserad på uppgifter kompletterade med en kommentar från bl.a. en av säkerhetspolisens byråchefer, . Denne förnekade all kännedom om saken. Nyheten fick stort genomslag och massmedierna började i stort sett belägra sjukvårdsförvaltningen. En presskonferens hölls där Per sade att han /1975 hade kontaktats av som berättat om ett strömavbrott på ett av sjukhusen. De båda bestämde sig då för att ta upp saken med sjukvårdsdirektören . Därefter bestämdes att man skulle anställa en person för att undersöka om det låg ett sabotage bakom strömavbrottet. berät- tade vid presskonferensen att han /1975 fått rap- porter om flera misstänkta sabotage på sjukhus i staden. Det gällde bl.a. ett elektriskt aggregat som användes under operationer som reservaggregat vid strömavbrott. Mitt under pågående operation hade strömmen plötsligt brutits och reservaggregatet trädde inte i funktion. Patientens liv kunde enligt dock räddas men det fanns anledning att misstänka sabotage. Vilka de andra sabota- gen skulle ha varit ville inte yttra sig om (vilket ju inte var så konstigt eftersom det inte fanns några). tillfråga- des också om agenten och säkerhetspolisen hade någon roll i sammanhanget: Fråga: Tillhörde mannen säpo? : Det tror jag inte. Fråga: Vet du det? : Jag ska undersöka det . Enligt säkerhetspolisen i kände man inte till något om saken. De ledande i sjukvårdsstyrelsen talade om misstänkta sabo- tage men sade sig inte veta något om säkerhetspolisen. från fackklubb sade dock vid samma presskonferens att fackets egna utredningar tydde på att agenten ägnat sig åt kon- troll av anställda med vänstersympatier. berättade om hur facket informerats om sabotageteorin - vi trodde inte ens då på den teorin. Säkerhetspolisens chef hade läst Af- tonbladet. Han kontaktade den nye chefen för säkerhetssektionen i , (Synnerman hade pensionerats ), och undrade vad som stod på. , som deltog i mötet då och var på besök, kunde då dementera att säkerhetspolisen hade en agent inom sjuk- vårdsförvaltningen. Det var, enligt uppfattning, istället så att man kontaktats av företrädare för sjukvårdsförvaltningen ef- tersom man där hade problem med vissa driftsstörningar vid sjuk- husen. informerade sedan rikspolischefen och justitieminister om detta. framträdde , och på en presskonferens. berättade att han anställts för att undersöka några tekniska missöden - någon åsikts- registrering var det inte tal om och han förnekade kontakter med säkerhetspolisen. berättade att han begärt polisutredning om de övriga sabotage som nämnt på presskonfe- rensen . var förbryllad över uppgifter- na; som högste ansvarig för säkerheten inom förvaltningen hade han endast känt till det omtalade strömavbrottet. uttalan- de ställde till det något för . Det skulle dock bli vär- re. höll sjukvårdsstyrelsen ett extrainkallat möte. Under en paus i mötet kom ut till de väntande journalisterna och serverade dessa en riktig nyhet: Ni har inte frågat mig om varit här. Det har de. De frågade mig, efter rekommendatio- ner från , om jag ville bli agent. Men jag tackade nej. De berättade om en del små incidenter som hade inträffat inom för- valtningen, bl.a. elstopp, hissar som stannade o.s.v. Men det var inte tal om någon rapporte- ring med politisk anknytning..jag tyckte att den här kontakten med var otrevlig och jag informerade förvaltningens jurist (alltså , LOL) som bara sa jaså. Man kan undra vilka motiv hade för att på detta sätt ställa till problem för såväl som . blev naturligtvis av pressen åter tillfrågad om han haft kontakter med säkerhetspolisen i ärendet. Han förnekade först detta men erkände sedan, hårt pressad, att så ändå varit fallet: Jag hade ganska goda kontakter med som partiombudsman. Det var ganska naturligt att jag gav dem namn på en lämplig person, men åsiktsregistrering, nej. Som nämnts hade bl.a. informerat om att säkerhetspolisen inte haft något med verksamhet att göra. hade nu hävdat det motsatta. framträdde både och i massmedia och tillbakavisade uppgifter. Denne blev både förvirrad och upprörd. Han ringde Axel , den säkerhetspolis som han haft kontakt med och undrade hur det kunde komma sig att säkerhetspolisen först bett honom om hjälp och se- dan förnekade detta. kunde inte heller förklara detta men ordnade så att kom i kontakt med . Då sedan talade med uppfattade denne att Anders- son föreföll virrig och upprörd. Efter de försäkringar som Hol- mér hade fått från sektionschefen i kände han sig inte alls övertygad om att uppgifter var korrekta varför han lämnade dessa utan avseende. måste nu ha känt sig som en mycket ensam man. Han kontaktade några personer i , bland dem terson, och . På sammanträffade ett antal personer för att diskutera händelserna i . Rikspolischefen överlämnade en PM som upprättat ef- ter sitt samtal med . Av denna framgick att Sjöle- nius och omkring /1975 sökt upp säker- hetssektionen i på uppdrag av sjukhusdirektionen. Sjö- hade berättat att anställts för att vid sidan av sitt arbete som ekonom följa upp vissa egendomliga händelser inom sjukhuset såsom misstänkta cellbildningar och `sabotagedåd´. Därutöver nämndes att personal från sektionen vid ett eller två till- fällen hade kontakt med varvid man bytte personuppgifter i anslutning till resonemanget om hemlig cellbildning. Sektionen hade haft kontakt med någon vid sjukvårdsförvaltningen i det s.k. Carlos-ärendet. Detta var i princip det man kunde informera om. Med vid mötet var bl.a. pressekreterare . Enligt ringde plötsligt på kväl- len till och sade att han var på väg till och att han hade och Palmes uppdrag att under- söka affären. hade någon av kontakt med ordfö- randen i arbetarekommun, . Denne ville att skulle avge en rapport om vad som förevarit. Hulterström hade frågat av vilket skäl han hade haft kontakter med säkerhetspolisen. svarade att det har jag gjort för partiet. Kontakterna med säkerhetspolisen var bra för att kunna hålla kontroll på r-arna.6 hade Hulter- ström telefonkontakt med och sade att det var stort bråk i Göteborg.7 därpå träffades , Hul- terström, samt på ett hotell vid för att reda ut vad som hänt. Hulterström hade före mötet talat med och till denne sagt att om partiet hade engagerat så fick man väl ta sitt ansvar för det.8 Vid mötet förklarade sin roll som säkerhetspolisens kontaktman. Enligt berördes dock inte det möte som , och två måna- der tidigare deltagit i där också och var närvarande. kände till att då deltagit i en kurs under ledning - detta hade själv i affä- rens inledningsskede fått höra av . skulle också ha sagt att ingick i och att kursen egentligen var en repövning inom ramen för krigsorganisationen. Ingen av de fyra personerna kan närmare erinra sig vad som diskuterades vid mötet på . Efter det att landat i sökte han omgående upp . Denne sade un- gefär samma sak som han någon dag tidigare gjort till . Man ringde Axel som strax anslöt sig till sällskapet. fick nu klart för sig att haft rätt; det var säkerhetspoli- sen som genom kontaktat om en kontaktman. ringde sedan till och berättade att vi har fått det hela om bakfoten. Detta föranledde att kontakta för att kolla om det verkligen var sant att det var säker- hetspolisen som låg bakom det hela. Synnerman hade dock bara skrattat och sagt att han inte kom i håg ett skit. Han uppgav se- nare för utredare att han väl varit lite glömsk och inte tänkte på kontakten mellan Axel och Efter besöket hos reste tillbaka till där han sammanträffade med varefter de båda åkte hem till justitieminister för att berätta nyheterna. Troligen gav dem på stående fot då uppdraget att resa till och göra en mer noggrann un- dersökning så att kunde vara bättre förberedd då han skulle svara på en fråga i . I frågade och ut huvudaktörerna, dock inte den avgångne sektionschefen . Denne hade ju redan förklarat för att han inte kunde erinra sig något i saken. De båda utredarna stod inför ett problem; varför hade egentligen bett om hjälp med en kon- taktman? kunde i stort sett bara hänvisa till Synnerman. visste vidare endast att det inom säkerhetsavdelningen förekom åtgärder beträffande en viss namngiven läkare. Inte heller kunde ge något besked om skälen för Synnermans uppdrag till Axel . Han hade ju berättat för att det var sjukvårdsförvaltningen som sökt upp säkerhetspolisen och inte tvärt om. och började nu tillsammans med och att söka igenom sektionens arkiv på jakt efter svar. Axel uppgifter om palestinaläkarna fann man något stöd för, liksom 9 Här kan nämnas att SÄKO förhört . Han uppgav då att , efter att avslöjats, ringde till Synnerman. Denne var sömnig och det är mycket möjligt att han inte mindes något, vilket kan ha varit riktigt . Synnerman skrattade åt och uttryckte sig vanvördigt till denne. Synnerman hade ingen respekt för . Han menar att sjukhusaffären var en bagatell som blåstes upp genom medierna. för uppgifterna om att man från säkerhetssektionens sida intresse- rat sig för KFML(r):s cellbildningar på olika arbetsplatser i staden. Vad man dock framför allt fann var uppgifter vilka tolkades som att det inom sjukvårdsförvaltningen och KFML(r) fanns personer med kopplingar till terrorister.10 Axel tittade på dokumenten och frågade om denne kände till uppgifterna. svarade att en del av materialet var nyheter för honom. De flesta uppgifterna var även nyheter för vilket inte var så konstigt eftersom de tillkommit efter att han hade slutat vid sektionen /1975. Problemet med framför allt terror-kopplingarna var att flerta- let av dem låg efter förfrågan om en kontaktman. och tog dock inte någon större hänsyn till detta faktum utan byggde sin utredning huvudsakligen på dessa uppgif- ter. Tillvägagångssättet kom något halvår senare att starkt uppröra JO som då börjat utreda affären. JO upptäckte nämligen, i samtal med och , att dessa efter och besök i träffats för att diskutera frågan. hade då berättat för Synnerman vad som kommit fram under utredarnas besök på sektionen. hade sagt till JO att enligt vad han vet kunde Synnerman på goda grunder - då och besökte säker- hetssektionen - misstänka att det inom sjukvårdsförvaltningen fö- rekommit hemlig cellbildning från KFML(r):s sida och att särskilt läkare, som var medlemmar i (r), hade förbindelser med in- ternationella terrororganisationer, , , m.fl. Att och mer eller mindre byggt sin utredning på antaganden bekräftades också av då denne hördes av JO. Denne skriver i samtalsuppteckningen: KFML(r) hade bitit sig fast i Göteborgsområ- det och har haft en del medlemmar anställda inom sjukvårdsförvaltningen. Från sek- tion i har man ansett sig skyldig att följa dessas verksamhet. har några läkare haft en del kontakter i . Det finns miss- tankar om att stulen medicin sänts till gerilla- rörelsen . 10 För en analys av påståendena om kopplingar mellan KFML(r) och olika terrororganisatio- ner, se : Hotet från vänster (SOU 2002:91) samt : Gransk- ningsmakten och sjukhusaffären i (1997), bilaga 1. Detta var alltså huvuddragen i /utredning. Inför JO redovisade sedan hur man kommit fram till att detta var orsaken till begäran om en kontaktman vid sjukvårdsförvalt- ningen: Dåvarande sektionschefen torde ha ansett att borde ha en kontaktman vid sjukvårdsförvaltningen. Detta är en slutsats som kommit fram till..vilka motiv Synnerman haft går helt enkelt inte att komma fram till. kan således inte med 100%- ig säkerhet säga att Synnermans bedömningar stämmer med den efterhandskonstruktion som gjort på grundval av den utredning han verkställt. Således kunde , efter och besök, upplysa en möjligen något förundrad om varför denne antagligen velat ha en kontaktman inom säkerhetspolisen. 3.2Krav på nya utredningar En som inte var nöjd med och utredning var den moderata representanten i , . Hon begärde vid ett flertal tillfällen att rikspolischefen skulle göra det som utredarna struntat i, nämligen tala med Synnerman. , som fick ärendet föredraget för sig , hade reagerat på en del mindre logiska resonemang och uppgifter i utredningen. delade hen- nes tvivel. Efter affären hade också en mängd rykten florerat om att det i själva verket var IB som tillsammans med några socialdemo- krater ägnade sig åt övervakning av vänsterextremister. talade med Synnerman om saken. Denne, som egent- ligen bara hade uppgifterna från som stöd för sitt agerande, talade strax före mötet också med Axel . Inför kunde Synnerman sedan berätta att man genom telefonavlyssning fått klart för sig att det fanns KFML(r):are inom sjukvårdsförvaltningen, att cellbildning före- kom och att några av r-arna varit på utbildningsläger i . Av det skälet att han bett Axel ordna en kontaktman vid förvaltningen. Det hade dock inte gällt några terroristaktiviteter eftersom sådana hade blivit aktuella först framåt . Synnerman har alltsedan sjukhussaffären inträffade, envist häv- dat att hans begäran om en kontaktman egentligen var en skitsak. Han vinner stöd genom som inför JO sade att sä- kerhetssektionens behov av en kontaktman inte var stort. Detta framgår naturligtvis också av att man från sektionens sida inte pres- sade på hårdare för att få en kontaktman och då och till slut kom upp på säkerhetssektionen, hade Synnerman glömt bort det hela. Att det fanns r-are inom sjukvårdsförvaltningen var ingen ny- het för . Genom den ständiga telefonkontrollen fick man efterhand uppgifter om r-are som arbetade på olika ställen i sta- den, bl.a. . Man hade samlat in sådana uppgifter. Bakgrunden till detta var följande. Då regeringen utfärdade de kvalificerat hemliga registreringsföreskrif- terna påpekade SÄPO-chefen på en intern konferens att en nyhet i kungörelsen var att vi helt plötsligt fick befogenhet att intressera oss för vad som händer på arbetsplatserna och vid demonstrationer. Rörande arbetsplatserna så ställs vi inför stora svårigheter fortsatte han och förordade samarbete med personal- organisationerna, gärna genom personalchefen, för att kunna be- döma stämningen på vissa nyckelindustrier eller industrier där man har oroligheter. Han poängterade att (d)et vi ska intressera oss för är hemlig cellbildning på arbetsplatserna och inte vanliga vilda strejker. De yttringar hitintills som den hemliga cellverksamheten visat är att det varit lite våldsamheter och lite avancerad orolighet på de platserna. Hemliga celler på arbetsplatser var alltså ett pro- blematiskt område och kunde inte närmare gå in på hur man här skulle förfara. Däremot, menade han, var det enklare med hemlig cellbildning inom den militära sektorn där man hade hjälp av säkerhetscheferna på regementena.11 Dokument från säkerhetspolisen i visar hur man där arbetade med att söka kartlägga de arbetsplatser där personer till- hörande KFML(r) var verksamma. En sammanställning upptar drygt 30 företag och myndigheter i staden. 11 Anledningen till att säkerhetspolisen helt plötsligt fått befogenhet att registrera deltaga- re i hemliga celler var att försvarsstabens säkerhetsavdelning krävt detta i ett remissyttrande till ett tidigare förslag till föreskrifter. Om cellbildningen som registreringsgrund, se : Hotet från vänster (SOU 2002:91). För en redovisning av framväxten av registrerings- föreskrifterna, se : Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 (SOU 2002:89). man , alltså före regeringens tillämpningsföre- skrifter trädde i kraft, gjordes noteringar om KFML(r):s driftceller. Rörande flera av företagen och myndigheterna finns namnlistor över medlemmarna i de olika cellerna. För SKF finns exempelvis ett femtontal personer, alla med ofullständiga personnummer. Några uppges ha slutat. När denna lista skrevs framgår inte. Beträffande finns en lista på ca tio personer, också här med ofull- ständiga personnummer. Likadant är det med Arendalsvarvet (ca 20 personer). För finns en lista på 25 personer. Eriksbergsvar- vet har en lista på ca femton personer. Här finns en uppgift som tyder på att listan upprättats senast . Bland andra företag och myndigheter med namnlistor kan nämnas Västra (tre personer), (fyra personer), (tre personer), Papyrus (nio personer) samt S.t (tre personer). Vad handlingarna också alltså visar är att intresserade sig för KFML(r):s aktiviteter vid innan anställdes vid sjukvårdsförvaltningen. Den för- sta noteringen om Sahlgrenskas sjukvårdscell har gjorts då det rapporteras att KFML(r):s sjukvårdscell delat ut ett flygblad på med uppmaning till kamp mot EEC.12 Cellbildningen var också det enda skälet till varför fick i uppgift att rapportera till säkerhetspolisen. Också detta fram- går av dokument i . Rubriken på den första namnlis- tan som han erhöll från säkerhetssektionen är nämligen Förteckning över personer som misstänkes tillhöra KFML(r)-cell vid Sjukvårds- förvaltningen. Listan uppställd av personal vid OG. Enbart rubriken på handlingen är tillräcklig för att kunna avfärda alla påståenden som gjordes i samband med att sjukhusaffären utreddes om att sä- kerhetspolisen egentligen skulle ha varit intresserad av vänsterex- tremister med terrorkontakter. Också den andra listan, som Lind- qvist fick har en rubrik som klart visar av- sikten: Förteckning över KFML(r)-medlemmar som är anst vid sjukvårdsförvaltningen i 12 I finns ett antal handlingar inlämnade från sektionen i . Här finns en hel del handlingar rörande KFML(r) och i mappen 15:4/6b sid 9 finns uppgifter rörande KFML(r):s arbete med s.k. driftceller. I akten finns också en lista över namn på personer tillhörande bl.a. KFML(r). Listan är till sin karaktär mycket lik den som fick av säkerhetspolisen men är betydligt mer omfattande eftersom den upptar namn på r-are som är verksamma på andra håll i än inom sjukvårdsförvalt- ningen. Det rör sig totalt om ett 80-tal namn. och som kan misstänkas vara medlemmar i arb pl celler.13 Att ursprungliga uppgift för säkerhetspolisen hade med just cellbildningen att göra framgår för övrigt av och utredning förutsatt att man har tillgång till hela denna (den avhemligades i stort sett helt först ). Av ut- redningen framgår att terroristkopplingarna var något som Lind- qvist vid ett enstaka tillfälle kom i beröring med och då hade han varit anställd . JO lade fram sin utredning om sjukhusaffären . Han fann ingen anledning till kritik mot någon tjänsteman men ansåg sig inte heller ha nått klarhet på alla punkter, t.ex. vad som egentli- gen motiverat att verka för att skulle anställas vid sjukvårdsförvaltningen. Men JO bar också på ytterliga- re information som han inte ansåg sig kunna redovisa. han inledde sin utredning, /1976 söktes han upp av en bekymrad som då var överbefälhavare. Syn- nergren hade under någon av affärens första dagar i slutet av okto- ber 1975 blivit informerad om att tillhörde krigs- organisationen och i det avseendet genomgått en kurs under förre IB-chefen ledning. Synnergren hade fått höra att kursen hållits . Därför fanns det enligt Synnergren anledning att tro att deltagande i kursen kunde ha styrt hans agerande vid rekryteringen av . Också statsminister hade i affärens inledningsskede informe- rats av Synnergren. Överbefälhavaren hade då redogjort för och den utbildning som förekommit. Synnergren hade sagt ifrån att IB inte hade något med själva affären att göra. Han hade nämnt att genomgått utbildning inom IB men hade inför inte angivit någon tidpunkt. 13 publicerade en av de namnlistor som fick från . Listan hade överlämnats till redaktionen av , f.d. sjuk- vårdsintendent vid förvaltningen. Han hade i sin tur fått en kopia av . Något märkligt är det väl att förfogade över listan. Då han hördes av JK 1978 sade att han erhållit två kopior av en namnlista från . tog med de båda kopiorna och visade JK. I JK:s protokoll från förhöret står sedan att namnlistorna förstördes den 11/11 1978. ten för Synnergren hade dock vid samtalet varit att utbildningen låg före anställandet av . skulle alltså också JO börja utreda affären och Synnergren var därför mycket rädd för att pressade situation skulle föranleda honom att avslöja alltför mycket om den oerhört hemliga krigsorganisationen. Det är högst oklart vad Synnergren egentligen sade till JO. En- ligt dennes kanslichef fick man veta att något som kallas krigs-IB låg bakom det hela. Kopplingen till sjukhusaffären var dock oklar. Uhlin har antytt att det inte var själva organisatio- nen som låg bakom det här i men på något sätt fanns det personer kopplade till verksamheten som också hade en roll i sjukhusaffären. Då i samband med JO:s utredning engagerade sig i affären sökte Synnergren upp också denne och re- dogjorde i lika kryptiska ordalag för det problematiska i samman- hanget.