sou · GQB327d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Exempelvis har genomströmningen vid uppsatskurser traditionellt varit lägre än för många andra kurser, och trots att en hel del för- bättringar uppnåtts genom olika åtgärder är detta problem inte löst. 3.2.7Språkmoment i introduktionskurser och collegeterminer I den offentliga utredningen i högskolan (SOU 2000:47) föreslås att en introduktionskurs skall bli ett obligatoriskt moment i högskoleutbildningen. I en sådan kurs skulle enligt förslaget ingå en del om kommunikation. Som ett första steg föreslår man att ett tiotal universitet skall få anordna en obligatorisk 20-poängs hög- skoleintroduktionskurs som pilotprojekt. Liknande förslag har också tidigare framförts av utredningen om studentinflytande inom högskolan (Ds 1998:51) och högskoleutredningen (SOU 1992:1). I Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) ställer sig regeringen avvisande till obligatoriska introduktionskurser. Man framhåller (s. 50): En sådan utbildning skulle, som flertalet remissinstanser framhållit, förlänga studietiden med en termin och därmed medföra stora kostnader både för de studerande och för staten. Flertalet högskolenybörjare är inte i behov av en så lång introduktion. Där- emot är man positiv till frivilliga kurser: anordnas kortare frivilliga introduktionskurser vid ett flertal lärosäten som syftar till att underlätta studenternas fortsatta högskolestudier. För de studenter, som känner sig osäkra på sin förmåga eller som upp- lever den akademiska miljön som så främmande att de tvekar att ta steget in i högskolan, kan en introduktionskurs vara av stor nytta. Regeringen pekar i sammanhanget också på vikten av goda kun- skaper i svenska (s. 51): Goda kunskaper i det svenska språket har stor betydelse för att högskolestudier skall kunna bedrivas fram- gångsrikt, men också för det framtida arbetslivet. Vid några läro- säten erbjuds introduktionskurser i svenska för invandrar- studenter som har en utländsk gymnasieutbildning och som vill förbättra sina kunskaper i svenska. I likhet med mångfaldsutredar- en anser regeringen att valbara inslag av språkträning bör kunna ingå i de ovan nämnda introduktionskurserna eller i den s.k. coll- egeutbildningen. Även svenskfödda kan ha behov av att få under- visning i det svenska språket. Utredningen om mångfald i högskolan föreslår också att en s.k. collegetermin bör provas. Denna skulle vända sig både till person- er som saknar behörighet och personer som är formellt behöriga men i praktiken saknar de reella kunskaper som krävs för att till- fredsställande kunna följa högskoleundervisningen (s. 120). Collegeterminer har provats vid några universitet och högskolor. Ett exempel på hur det kan fungera kan hämtas från . Där bedrivs en collegeutbildning som ett samarbetsprojekt mellan , i och Kunskaps- lyftet i kommun. Utbildningen består av två terminer. Den ena terminen utgörs av gymnasiekurser och är avsedd för dem som behöver komplettera sin gymnasieutbildning för att få formell kompetens, eller vill fräscha upp gamla kunskaper för att få reell kompetens. En speciell variant inriktad mot matematik finns också. Den andra terminen ligger på högskolenivå. Inriktningen beskrivs på följande vis: College-högskolenivå vänder sig till dig som t.ex. har formella men in- aktuella kunskaper, känner osäkerhet inför högskolestudier, inte rik- tigt har bestämt sig [sic] för vilka universitetsstudier som du vill fort- sätta med, eller väntar på att bli antagen till annan utbildning eller vill stärka dina förutsättningar att bedriva framgångsrika studier. Kursen omfattar bl a muntlig- och skriftlig framställning, data/IT och en idé- historisk översikt. (Vad är college? Man söker antingen till gymnasiekursen eller till högskolekursen. Den som genomgått gymnasiekursen med godkänt resultat är gar- anterad plats på högskolekursen. har beslutat att universitet och högskolor skall få möjlighet att i rekryteringsfrämjande syfte erbjuda en introducer- ande utbildning i samarbete med vuxenutbildning (prop. 2001/02:15, bet. 2001/02 UbU4). Åtgärder skall vidtas för att främja parallell användning av engelska och svenska inom forskning och vetenskap. I utbildning vid svenska universitet och högskolor skall ett mål vara att studenterna tillägnar sig förmåga att i både nationella och internationella sammanhang muntligt och skriftligt och för olika målgrupper utbyta kunskap inom sitt specialområde. En genomgång skall göras av kraven för yrkesexamina vid hög- skolan. I relevanta fall skall införas krav på för yrket tillräckliga kunskaper i svenska i såväl tal som skrift. Universitet och högskolor bör förstärka moment i utbild- ningen som förbättrar studenternas muntliga och skriftliga färdigheter i både svenska och engelska, samt i vissa fall höja förkunskapskraven i svenska. Vi anser att frågan om svenskans och engelskans ställning inom högre utbildning och forskning är central. Det är uppenbart att det är nödvändigt med ett utbrett användande av engelska. Få verk- samheter är så internationella som forskning. För att svenska forskare skall kunna göra sina rön kända utomlands, ta in veten- skaplig kunskap utifrån och kunna delta i internationell verksamhet krävs att de har goda kunskaper i engelska, som ju är den inter- nationaliserade vetenskapens främsta språk. Det är dessutom önsk- värt att svenska studenter, högskolelärare och forskare behärskar andra främmande språk än engelska. står det klart att bruket av engelska inte är oproblem- atiskt. Det finns indikationer på att både studenter och lärare i olika sammanhang finner det svårt att använda engelska. Detta kan få konsekvenser för studenternas kunskapsinhämtande, undervis- ningens kvalitet m.m. Även för svenskans ställning inom landet och dess utveckling som komplett språk skapar engelskans dominerande position inom delar av högskoleverksamheten problem. Om vissa områden för- loras för svenskan helt och hållet – och som framgått finns det mycket som tyder på att så skett inom några fält – upphör svenskan att utvecklas inom denna sfär. Det blir då med tiden svårt att an- vända svenska i de fall där detta vore önskvärt. Möjligheterna att sprida kunskaperna ut i samhället, förutsättningar för insyn i forskningsverksamheten och till diskussion av utvecklingen, kon- sekvenserna av olika upptäcker m.m. försämras då drastiskt. En sådan utveckling kan också vara till men för det svenska när- ingslivet. Mycket av den nya tekniska kompetensen genereras inom universitet och högskolor samt storföretag för vilka engelskan är arbetsspråk. Om sådan kunskap inte kan uttryckas på svenska kan det försvåra möjligheterna att föra innovationerna vidare till små och medelstora företag, vilket kan hämma utvecklingen av dessa. Vi anser därför att det är viktigt att stärka svenskans ställning inom universitets- och högskolevärlden. Detta får dock inte ske på bekostnad av engelskan. Både svenska och engelska behövs. En diskussion av förhållandet mellan svenska och engelska inom svenskt universitetsväsen måste därför handla om ett både–och, inte ett antingen–eller. Vi anser vidare att det är viktigt att svenska studenter har god förmåga att i såväl tal som skrift behandla de ämnen de studerar. Detta efterfrågas av arbetsmarknaden och det är också en grund- läggande förutsättning för att den enskilda studenten skall kunna genomföra sin utbildning på ett effektivt och framgångsrikt sätt. Enligt vår mening bör ett övergripande mål för den högre utbild- ningen därför vara att studenterna behärskar både svenska och engelska väl. Därutöver bör andra stora internationella språk som franska, tyska och spanska behärskas i större utsträckning än vad som är fallet . Vi erinrar här om att EU har uppsatt som mål att medborgarna i medlemsstaterna skall behärska två främmande språk, utöver att ha goda kunskaper i modersmålet. språkpolitik (16) lämnar vi förslag på mål för en nationell språk- politik, där detta språkmål inom EU ingår. Kurser i vetenskaplig kommunikation bör införas En förstärkning av moment som förbättrar den muntliga och skriftliga språkfärdigheten i svenska och engelska bör generellt övervägas i universitets- och högskoleutbildningen. Det är också önskvärt att kunskaperna i andra språk ökas. Speciellt vore det lämpligt att studenterna i större utsträckning kunde läsa veten- skaplig text på exempelvis franska eller tyska. Universitet och högskolor bör därför utveckla kurser i veten- skaplig kommunikation som omfattar träning i att både tala, skriva och läsa. Sådana kurser bör integreras i de skilda utbildningspro- grammen. Det finns anledning att tro att detta kan löna sig även rent ekonomiskt genom att genomströmningen kan öka (inte bara på rena uppsatskurser). Dessutom bör studenternas attraktions- kraft på arbetsmarknaden därigenom öka, vilket i sin tur bör vara ett konkurrensmedel för den enskilda högskolan. I den frivilliga introduktionsterminen bör moment av språkutbildning ingå Försök görs med en frivillig introduktionstermin som allmänt förbereder och introducerar studenterna till de kommande studierna. Vi anser att det i en sådan kurs bör ingå moment av språkutbildning. Dagens studenter har en betydligt mer heterogen bakgrund än tidigare, och med tanke på de ambitioner som finns att minska den sociala snedrekryteringen till högre ut- bildning, förstärka den etniska och kulturella mångfalden etc., är det rimligt att anta att detta i än högre grad kommer att prägla kommande studentgenerationer. Kurser som underlättar mötet med det akademiska språket bör ha stort värde i detta sammanhang och dels kunna ge den enskilde bättre möjligheter att framgångsrikt genomföra sina studier, dels underlätta för högskolan genom att ett större mått av gemensamma utgångspunkter skapas. Vi vill i detta sammanhang betona att skolan har det grund- läggande ansvaret för att eleverna har de förkunskaper som behövs då de går över till högskolestudier. Ett införande av språkmoment inom en introduktionstermin skall inte innebära att gymnasie- moment flyttas upp på högskolenivå, och det skall heller inte ses som uttryck för att förkunskapskraven kan sänkas. Den skall inte heller ses som en ersättning till den kommunala vuxenutbildningen. Språkmoment bör ingå i collegeutbildning 2001/02:UbU4) har beslutat att universitet och högskolor skall ges möjlighet att erbjuda s.k. collegeutbildning i samarbete med vuxenutbildning, i enlighet med förslag- en i Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15). Vi anser att språk- moment bör ingå i sådan utbildning. Vi vill också framhålla att en collegeutbildning skall ha som mål- sättning att bredda rekryteringen genom att locka nya grupper till högskolan. I enlighet med vad vi tidigare framfört ligger ansvaret för att studenterna har tillräckliga förkunskapskrav primärt på skolan. I den mån elever behöver komplettera sin gymnasiekom- petens i svenska inför högskolestudierna bör detta därför i huvud- sak ske inom ramen för de ordinarie gymnasieskolformerna, ex- empelvis komvux. Svenska C skall vara obligatorisk på naturvetenskapsprogrammet i gymnasieskolan föreslår att gymnasieskolans C-kurs i svenska skall vara obligatorisk för behörighet till teoretiska hög- skolestudier. Vi anser att det är inkonsekvent att denna kurs numera är oblig- atorisk inom samhällsvetenskapsprogrammet, men inte inom nat- urvetenskapsprogrammet. Vi föreslår att kursen skall göras oblig- atorisk även för naturvetenskapsprogrammet. Detta skulle bl.a. ge de studenter som från detta program går över till högskolans ut- bildningar inom naturvetenskap, teknik och medicin – som fram- gått de fält där domänförlusterna är mest uttalade – en bättre grund för att tillägna sig de språkfärdigheter i svenska som både utbild- ning och arbetsliv kräver och också motverka domänförluster för svenskan. Svenska C bör vara förkunskapskrav på flertalet teoretiska högskole- utbildningar Vi gör bedömningen att Svenska C bör vara förkunskapskrav inom den särskilda behörigheten för flertalet teoretiska högskoleutbild- ningar. Självfallet måste då goda möjligheter till komplettering av gymn- asiekompetensen, exempelvis via komvux, finnas för de elever som inte läst denna kurs i sin ordinarie gymnasieutbildning. Det kan i detta sammanhang påpekas att har föreslagit att Svenska B och Engelska A skall ingå i kraven för grundläggande behörighet till högskolestudier. Vi anser att detta är ett steg i rätt riktning. Målen i högskolelagen skall ändras Som redovisats har det genomförts en revidering av hög- skolelagens 1 kap. 9 § som innebär att den grundläggande hög- skoleutbildningen skall utveckla förmågan att utbyta kunskaper även med personer utan specialkunskaper inom området. Vi anser att detta är en riktig och välkommen förändring, bl.a. eftersom förmågan att utbyta kunskaper även med personer utan specialkun- skaper inom området måste förutsätta förmåga att hantera ämnet på svenska. Vi menar dock att den aktuella paragrafen kunde förändras ytterligare, för att ännu starkare betona att god språkfärdighet är ett viktigt mål för utbildningen. Vi föreslår därför att den aktuella paragrafen ändras så att det i beskrivningen av de allmänna målen i 1 kap. 9 § sätts upp som mål att högskoleutbildningen skall ge studenterna förmåga att i både nationella och internationella sammanhang muntligt och skriftligt och för olika målgrupper ut- byta kunskap inom sitt specialområde. Genomgång av kraven för yrkesexamina skall göras föreslår att yrkesexamina skall säkra att den utexaminerade har för yrket tillräckliga kunskaper i svenska i såväl tal som skrift. Vi menar att sådana krav skall införas för de veten- skapligt anknutna professioner där det finns risk att studenterna inte ges möjlighet att tillägna sig ett fullgott svenskt fackspråk under utbildningen. Den redan föreslagna förändringen av högskolelagens allmänna mål borde kunna ge stöd också för en sådan förändring av de mål för utbildningen som respektive lärosäte formulerar. Dessutom skall det i högskoleförordningens bilaga 2, där kraven för olika ex- amina anges, i relevanta fall införas ett krav på tillräckliga kunskap- er i svenska i såväl tal som skrift. Vi föreslår därför att en genom- gång görs av högskoleförordningens bilaga 2 (examensordningen) om i vilka fall krav på för yrket relevanta språkkunskaper skall in- föras som en del av examensfordringarna. Pedagogiskt utvecklingsarbete bör främjas En grundläggande ambition inom universitetsvärlden bör vara att svenska och engelska skall användas parallellt inom såväl grund- som forskarutbildningen. Detta måste självfallet lösas på skilda vis inom olika ämnen, med hänsyn till sådant som tillgången till läro- böcker och andra texter på svenska respektive engelska, inter- nationella samarbeten m.m. Vi gör därför bedömningen att peda- gogiskt utvecklingsarbete som främjar parallell användning av svenska och engelska i högskoleutbildningen bör främjas. Detta bör vara en uppgift för universitetens och högskolornas kontinuer- liga pedagogiska utvecklingsarbete. Språkliga färdigheter bör vara en del av målen för forskarutbildningen Universitet och högskolor bör enligt vår bedömning i målen för sina forskarutbildningar inkludera språkliga färdigheter, som då alltså skall gälla både svenska och engelska. Ett exempel på hur man skulle kunna utforma ett sådant mål kan hämtas från lant- bruksuniversitet. Där har man i ett måldokument formulerat följ- ande som ett av flera mål för vad doktorsexamen skall garantera: [att doktorn] kan i såväl nationella som internationella samman- hang muntligt och skriftligt presentera och diskutera forsknings- resultat inför olika målgrupper. (Program för verksamhetsutveck- ling i ett kvalitetsperspektiv, 2000.) En förändring av målen i hög- skolelagens 1 kap. 9 § på det sätt som ovan diskuterats skulle vara ett stöd för arbetet med att införa sådana mål i de lokala forskarut- bildningsplanerna. Hur dessa mål skulle uppnås och hur färdigheterna skall kunna dokumenteras bör de ansvariga för respektive forskarutbildning ta ställning till. Förmodligen krävs olika modeller för olika lärosäten och ämnen. Sammanfattning och abstract på svenska skall ingå i doktorsavhand- lingar på annat språk Vi föreslår att det skall vara obligatoriskt att till avhandlingar på annat språk än svenska foga en sammanfattning på svenska. Dess- utom bör abstract, dvs. det korta referat om ca 250 ord som står bl.a. på det s.k. spikbladet, återges i både svensk och engelsk ver- sion. Danska och norska bör behandlas på samma sätt som svenska. En sammanfattning på svenska gör att svenskan kan hållas lev- ande även inom de mest avancerade fälten av modern forskning. För den enskilde doktoranden ger det också möjlighet att öva sig i att beskriva sitt ämne på svenska, och det kan vara ett led i doku- mentationen av att man uppnått delar av det ovan diskuterade målet för kommunikativa färdigheter. En svensk sammanfattning ökar också förutsättningarna för att sprida den nya kunskapen ut i det svenska samhället. Också en svenskspråkig version av det korta referatet (abstract) till avhandlingen bör bidra till detta. Ett sådant krav kan införas högskoleförordningens 8 kap. 13 § genom ett tillägg av följande lydelse: En doktorsavhandling på annat språk än svenska skall innehålla dels ett kort referat på både svenska och engelska, dels en sammanfattning på svenska. En av- handling på svenska skall innehålla dels ett kort referat på både svenska och engelska, dels en sammanfattning på engelska, franska eller tyska. Danska och norska skall behandlas som svenska. Publicering av populärvetenskapliga presentationer bör uppmuntras Utöver krav på sammanfattning och abstract kan de olika lärosäte- na kräva exempelvis en populärvetenskaplig presentation av forsk- ningen avsedd att publiceras i pressen e.d. Så sker redan nu vid flera fakulteter vid . I Föreskrifter för forskarutbildningen vid samhällsvetenskapliga fakulteten vid (2000) anges exempelvis att alla doktorsavhandlingar skall också kortfattat sammanfattas populär- vetenskapligt på svenska. Vi menar att detta är ett gott exempel på hur en doktorand kan dokumentera sin förmåga beträffande en viktig del av det ovan diskuterade målet att i såväl nationella som internationella sammanhang muntligt och skriftligt presentera och diskutera forskningsresultat inför olika målgrupper. Vår bedömning är att att liknande krav bör införas vid fler läro- säten. Terminologiskt samarbete bör ske mellan universitet och högskolor och språkvården Enligt vår bedömning är det viktigt med ett nära samarbete på det terminologiska området mellan universitet och högskolor och den terminologiskt inriktade språkvården. Den forskning som utförs vid universitet och högskolor ligger i framkanten av kunskapsut- vecklingen. Därigenom kommer många nya begrepp och termer att skapas genom denna verksamhet. Det är då viktigt att det finns möjlighet att skapa en god och fungerande svensk terminologi. Detta kräver att det finns goda möjligheter för samarbete mellan terminologer och forskare. Läromedel på svenska bör finnas inom alla delar av lärarutbild- ningen Vi vill också framhålla vikten av att blivande lärare får goda möjlig- heter att tillägna sig svensk terminologi inom de ämnen som de senare skall undervisa i. Om de studenter som utbildar sig till lärare på skilda nivåer genom sina universitetsstudier inte får möjlighet att tillägna sig ett fullgott svenskt fackspråk inom sitt ämne, får de naturligtvis svårt att tala om sitt ämne på svenska för sina kom- mande elever. Detta kan dels leda till att svenskan får en svagare ställning inom skolan än vad som annars skulle vara fallet, dels skapa svårigheter för kommunikationen med eleverna, dels leda till att de termer som eleverna får lära sig i skolan inte är de korrekta. Det måste därför säkras att lärarstuderande inom samtliga ämnen kan tillägna sig ett fullgott svenskt fackspråk. En förutsättning för detta är att de har tillgång till läromedel på svenska. Forskning bör ske om konsekvenserna av högskoleundervisning på engelska Slutligen vill vi fästa uppmärksamhet på att det är väl känt att det innebär en extra påfrestning att inte få använda sitt modersmål. Vilka konsekvenserna blir av det utbredda bruket av engelska inom vissa ämnen vet vi mycket lite om. Det bör därför studeras vilka effekterna blir för inlärning, förståelse, undervisningssituationen m.m. när svenska studenter får sin utbildning på engelska, samt hur sådan undervisning kan bedrivas framgångsrikt. I kapitel 15 lämnar vi förslag inom området språkvårdsrelaterad forskning. 4 Politik och förvaltning I detta kapitel redovisas en kartläggning av svenskans bruk och ställning inom politik och förvaltning. De frågor som främst uppmärksammats beträffande svenskans ställning i politiska sammanhang är kopplade till bruket av svenska inom EU. Dessa frågor behandlas i kapitlets första del, som också utgör huvudparten av kapitlet. Svenskans ställning inom den mer inhemska politiken och förvaltningen behandlas i kapitlets andra del. Följande punkter ingår i vårt förslag till handlingsprogram för svenska språket när det gäller svenskans ställning inom politik och förvaltning. Regeringen skall fastlägga officiella svenska riktlinjer för svenskans ställning och bruk inom EU, och även fortsättnings- vis bedöma och till rapportera om kraven i riktlinjerna uppfylls samt om de nödvändiga resurserna finns inom EU. Hur kan stödja utbildning av tolkar från svenska skall undersökas. Undersökningar av dokumentanvändning och informations- strömmar med avseende på EU-texter skall genomföras. Utvecklingen av översättningshjälpmedel för de svenska över- sättarna skall följas noga. Svenska språket skall normalt användas inom den offentliga administrationen. 4.1Svenskans ställning som EU-språk För svenskans ställning som komplett och samhällsbärande språk är EU-medlemskap en central fråga. Genom vårt lands in- träde i EU kom vi att inlemmas i en större politisk och administr- ativ struktur, där andra språk än svenska har en dominerande posit- ion. Det är uppenbart att det därigenom kan finnas risk för att svenskan tappar mark på den offentliga arenan, genom att svenska politiker, tjänstemän m.m. i större utsträckning än tidigare får ut- föra sitt arbete på andra språk än svenska. Det finns också risk för att tillgången till information och möjligheterna till insyn och på- verkan försämras för dem som inte behärskar engelska och franska. I regeringens direktiv till kommittén skrivs som första moment under rubriken ställning: Kommittén skall före- slå åtgärder som leder till att svenskans ställning som officiellt språk inom EU kan bevaras. Det anges därvid att behovet av kva- lificerade översättare och tolkar i det sammanhanget [skall] belysas särskilt. I den redovisning som ges av regeringens bedömning i budgetpropositionen för framhålls att utgångspunkterna för en svensk språkpolitik bör vara att svenska språket bevaras som ett samhällsbärande och komplett språk i och att det förblir ett officiellt språk i EU. I Berättelse om verksamheten i Europe- iska unionen (skr. 2001/02:30) framhåller regeringen att dess ambition är att förbättra situationen för svenskan ytterligare (s. 318). I detta avsnitt behandlar vi frågan om hur EU-medlemskapet på- verkar svenskan från ett domänperspektiv: förlorar vårt språk an- vändningsområden på grund av detta, och hur kan vi främja rätten att bruka svenska i EU-sammanhang? De problem som är för- bundna med en eventuell försämring av den offentliga svenskan som beror på påverkan från EU-texternas mer komplicerade stil berörs däremot inte här. Sådana frågor behandlas i kapitel 9. Språkfrågan behandlas i EU:s mest grundläggande dokument. I artikel 217 i Fördraget om upprättande av Europeiska ekonomiska gemenskapen () stadgas att reglerna i fråga om språk för gemenskapens institutioner skall, med förbehåll för bestämm- elserna i domstolens rättegångsregler, enhälligt fastställas av rådet. Rådets första åtgärd var också att reglera de språkliga förhålland- ena.