sou · GQB32 · 2003-01-01 00:00:00 — Arbetet låg till grund för regeringens förslag till ändringar i inkassolagen.19 Ändringarna innebar bl.a. att lagens tillämpningsområde utökades till att omfatta praktiskt taget all indrivning av fordringar, med undantag av enskilda personers indrivning av egna fordringar av privat natur. I syfte att förbättra integritetsskyddet på inkassoområdet infördes nya regler om gäldenärsregister som används i inkassoverksamhet. 3.6.2Lagens tillämpningsområde (1 §) Inkassolagen omfattar så gott som all indrivning av fordringar som innebär att inkassoåtgärder vidtas. Sådan indrivning kallas i lagen för inkassoverksamhet. Med inkassoåtgärd avses en åtgärd som innebär påtryckning på gäldenären på annat sätt än genom angivande av tid för 1980/81:10, SFS 1981:737. betalning eller uppgift om att fordringen, om den inte betalas, kommer att överlämnas till någon annan för inkasso. Att en borgenär skickar en enkel betalningspåminnelse räknas således inte som en inkassoåtgärd. Om borgenären däremot skickar ett kravbrev med hot om rättsliga eller exekutiva åtgärder, anses det som en inkassoåtgärd. Enligt Datainspektionens praxis omfattas hela förfarandet från mot- tagande av inkassouppdraget till slutredovisning till uppdragsgivaren av begreppet inkassoverksamhet. Även den som endast utför ett eller några led i förfarandet anses bedriva inkassoverksamhet. Undantag från lagens tillämpningsområde är restriktiva och görs endast för två fall. Det första är enskilda fysiska personers eller döds- bons egna åtgärder för indrivning av egna fordringar, förutsatt att ford- ringarna varken har uppkommit i näringsverksamhet eller övertagits för indrivning. Det andra undantaget från lagens tillämpningsområde är exekutiva myndigheters verksamhet. Genom den senaste ändringen av inkassolagen har även det tidigare undantaget som avsåg tillfällig och begränsad inkassoverksamhet tagits bort. Undantaget hade i viss utsträckning utnyttjats av personer med anknytning till de internationellt förgrenade mc-klubbarna, och andra grupper, som sysslar med avancerad brottslighet.20 I samband härmed undantogs från lagens tillämpningsområde indrivning som görs av enskild person för egen eller närståendes räkning, så länge fordran inte uppkommit i näringsverksamhet eller övertagits för indrivning. 3.6.3Tillstånd (2 och 3 §§) Det krävs Datainspektionens tillstånd för indrivning av fordringar för någon annans räkning. Detsamma gäller indrivning av fordringar som övertagits för indrivning. Från den allmänna tillståndsplikten görs vissa undantag. Bakgrunden till undantagen är att lagstiftaren ansett att kravet på tillstånd för inkassoverksamhet bör vara begränsat till de fall där det framstår som särskilt angeläget med en ännu starkare offentlig kontroll än den som följer av lagens regler om fortlöpande tillsyn. Med andra ord har man velat undvika att systemet kan uppfattas som en form av onödig byråkrati.21 Undantagen har dock ett snävt tillämp- ningsområde. Om inkassoverksamheten utgör ett underordnat led i en annan verksamhet och inte någon av verksamheterna utgör näringsverk- samhet, behövs som regel inte tillstånd. 1997/98:181, SFS 1999:73. 1980/81:10 s. 80. härigenom fackliga och andra ideella organisationer, vilka som en service åt medlemmarna bedriver inkassoverksamhet avseende deras fordringar men väsentligen har andra uppgifter. Vidare undantas från tillståndskravet sådan inkassoverksamhet som bedrivs av ett företag för ett annat företag inom samma koncern. Dessa undantag gäller dock inte oinskränkta. Även för sådan inkassoverksamhet fordras nämligen tillstånd om verksamheten avser fordringar som tillkommer eller har övertagits från någon som inte utan tillstånd enligt lagen hade kunnat driva in fordringarna. Undantag från tillståndsplikten görs även för personer och företag som står under någon form av tillsyn av annat organ än Data- inspektionen, t.ex. . Även advokater, som står under tillsyn av , är uttryckligen undantagna från tillståndsplikten. Även den som bedriver icke tillståndspliktig inkasso- verksamhet är dock skyldig att iaktta inkassolagens regler om hur inkassoverksamhet skall bedrivas. Tillstånd enligt inkassolagen får meddelas endast om verksamheten kan antas bli bedriven på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt. Sökandens kompetens och i viss mån vandel prövas av Datainspek- tionen. I praxis ställs stränga krav för att tillstånd skall ges. I allmänhet krävs högskoleutbildning i ekonomi och juridik. Tillstånd får meddelas för högst i taget. I praxis meddelas dock inte tillstånd än för juridiska personer. Datainspektionen får förena tillståndet med föreskrifter om hur verksamheten skall bedrivas. Dessutom kan myndigheten meddela föreskrift om skyldighet att anmäla ändring av förhållanden som kan ha haft betydelse för tillståndet. Exempel på en sådan ändring är att företagets ledning eller ägarkrets fått en väsentligt förändrad samman- sättning. Datainspektionens har i 1989:1, med ändringar 1999:2, meddelat särskilda föreskrifter om tillstånd enligt 2 § inkassolagen. 3.6.4Grundläggande krav på inkassoverksamhet Inkassoverksamhet skall enligt 4 § bedrivas enligt god inkassosed. Gäldenären får inte vållas onödig skada eller olägenhet. Inte heller får han eller hon utsättas för otillbörlig påtryckning eller någon annan otillbörlig inkassoåtgärd. Begreppet god inkassosed preciseras och fylls ut dels genom lagens bestämmelser, dels genom Datainspektionens föreskrifter och inspektionens och domstolarnas praxis. Datainspektionen ger också ut allmänna råd där myndigheten ger sin syn på begreppet god inkassosed. Datainspektionen utövar tillsyn över inkassolagens efterlevnad. Data- inspektionens tillsyn omfattar såväl tillståndspliktig som icke tillståndspliktig verksamhet. Advokater och företag under Finans- inspektionens tillsyn omfattas dock inte av Datainspektionens tillsyn. Datainspektionen har bl.a. rätt att företa inspektion hos den som bedriver inkassoverksamhet. För att framtvinga att god inkassosed iakttas och att lagen i övrigt efterlevs får myndigheten meddela de föreskrifter mot enskilda som tillsynen föranleder. Sådana föreskrifter får förenas med vite. När det gäller någon som har fått tillstånd att bedriva inkassoverksamhet kan Datainspektionen i sista hand återkalla tillståndet. Detta kan aktualiseras om allvarliga brister i verksamheten konstateras. 3.6.6Sanktioner (17 och 18 §§) Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bedriver inkassoverksamhet utan föreskrivet tillstånd kan dömas till böter eller fängelse i högst . Brott mot meddelad föreskrift kan också leda till straff. Likaså kan otillåtet förfarande med ett gäldenärsregister som används i tillstånds- pliktig verksamhet medföra straffansvar. Slutligen kan den som lämnar en osann uppgift när Datainspektionen begär upplysningar för sin till- syn dömas för brott mot lagen. Lagen innehåller även bestämmelser om skadeståndsskyldighet. Den som bedriver inkassoverksamhet skall ersätta sådan skada som till följd av verksamheten tillfogas någon genom otillbörlig påtryckning eller annan otillbörlig inkassoåtgärd. 3.6.7Överklagande (19 §) Datainspektionens beslut enligt inkassolagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Justitiekanslern får föra talan mot Datainspek- tionens beslut enligt inkassolagen för att ta till vara allmänna intressen. Inom ramen för EU-samarbetet på polisens område har en europeisk polisbyrå – Europol – inrättats. Europols främsta uppgift är att vara ett kriminalunderrättelseorgan för de brottsbekämpande myndigheterna i medlemsländerna inom EU. Som sådant är Europol en knutpunkt för utbyte av information och underrättelser mellan medlemsländerna. Europol fungerar så att medlemsländerna tillhandahåller Europol uppgifter främst ur sina . Dessa uppgifter sammanställs, bearbetas och analyseras sedan hos Europol. Europols underrättelser delges sedan medlemsländerna som härigenom får ett bättre underlag för sin operativa verksamhet, vilket kan bidra till fler och bättre samordnade ingripanden mot den typ av brottslig verksamhet som ligger inom Europols mandat, dvs. organiserad, internationell kriminalitet av allvarligt slag. Europols behörighet omfattar brotten narkotikahandel, penningtvätt, olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen, de illegala nät- verken för invandring, människohandel, handel med stulna fordon, penningförfalskning samt terrorism. Europols verksamhet regleras i Europolkonventionen. beslutade att skulle ansluta sig till konven- tionen.22 trädde Europolkonventionen i kraft. Europol har som förstahandsuppgift att underlätta informationsutbytet mellan medlemsländerna, att inhämta, sammanställa och analysera information och underrättelser, att till medlemsländerna återföra information och underrättelser som berör dem och att genast underrätta dem om upptäckta samband mellan olika brottsliga gärningar samt att underlätta polisutredningar i medlemsländerna genom att överlämna relevant information som finns hos Europol. Härutöver skall Europol för att förbättra samarbetet mellan och öka effektiviteten hos de nationella polismyndigheterna bistå med rådgiv- ning och fördjupade specialkunskaper vid utredningar och till- handahålla strategiska och övergripande underrättelser för att främja 1996/97:164, bet. 1997/98:JuU2, rskr. effektiva och rationella operationer i medlemsländerna samt utarbeta allmänna lägesrapporter. Slutligen kan Europol bistå medlemsländerna med råd och forskning inom områdena för utbildning, organisation och utrustning, brottsförebyggande arbete samt tekniska och vetenskapliga polis- och utredningsmetoder. Staternas samarbete inom Europol är uppbyggt kring både nationella och internationella beståndsdelar. Inom varje medlemsstat finns en nationell enhet som är enda förbindelselänk mellan Europol och med- lemsländerna. I är det vid Rikspolis- styrelsen som har denna funktion. Den nationella enheten har till huvudsaklig uppgift att förse Europol med de uppgifter som från de nationella polisregistren eller mot- svarande skall överlämnas till Europols olika dataregister och att ta emot uppgifter som kommer från Europol och vidarebefordra dessa till de nationella behöriga myndigheterna, som för del är Polisen, Tullen, Åklagarväsendet och . Varje medlemsland skall sända minst en sambandsman till som ligger i i . har två sam- bandsmän placerade vid huvudkontoret, en från polisen och en från tullen. Sambandsmännen är de nationella enheternas representanter i Europol och har till uppgift att praktiskt genomföra informationsutbytet och samverka i bl.a. analysarbetet. Europol har dessutom egna anställda underrättelsetjänstemän och analytiker. Europols dagliga verksamhet leds av en direktör som genom enhälligt beslut utses av rådet med möjlighet till förlängning. Den övergripande ledningen handhas av en styrelse. Regeringen har utsett chefen för som svensk ledamot i denna styrelse och chefen för som ersättare. Den centrala beståndsdelen i Europol är dess datorbaserade informa- tionssystem. Detta skall bestå av ett informationsregister med begränsat och ämnesmässigt avgränsat innehåll som tillåter snabb sökning av vissa personuppgifter. innehåller uppgifter om personer som är dömda, misstänkta eller som med hänsyn till graverande omständigheter kan antas komma att begå sådana brott som ligger inom Europols behörighet. För den analysverksamhet Europol bedriver skall det finnas ett antal arbetsregister av olika varaktighet s.k. analysregister, med mer detalj- erade uppgifter. Slutligen skall finnas ett indexregister över analys- registren för att möjliggöra för bl.a. sambandsmännen att få reda på om det i de pågående analysprojekten finns något av intresse för det nationella polisarbetet. Informationssystemet beräknas vara klart . Medlemsländerna är skyldiga att förse Europols olika register, utom indexregistret, med uppgifter. Hos berörda svenska myndigheter pågår ett projekt som syftar till att överföringen av uppgifter från svenska register till Europols informationsregister i största möjliga utsträckning skall kunna ske automatiskt. Europolkonventionen innehåller ett antal regler som tar sikte på enskildas integritetsskydd och skydd för känsliga personuppgifter. dataskyddskonvention och Europaråds- rekommendation om användningen av personuppgifter inom polis- sektorn, skall iakttas också för Europols dataregister.23 Innan något utbyte av personuppgifter mellan Europol och medlemsländerna kan ske måste enligt konventionen även medlemsländerna ha en nivå på sitt integritetsskydd som minst motsvarar de nämnda Europarådsdoku- menten. Ansvaret för att en uppgift som förs in i ett av registren är riktig åvilar i princip den enhet som har fört in den. Det är alltså medlems- länderna som ansvarar för att uppgifterna i Europols register är riktiga. Europol ansvarar för att de uppgifter som inhämtas från tredje land eller andra organisationer är riktiga. Medlemsländerna ansvarar också för att uppgifter som har överförts till Europol lagligen har kunnat registreras i det ursprungliga, nationella registret och att överföringen till Europol sker för att uppfylla konventionens bestämmelser och i enlighet med medlemslandets interna regler. Uppgifter får införas och användas endast för att utföra Europols arbetsuppgifter och uppfylla dess mål enligt konventionen. Alla uttag ur informationsregistret och vart tionde uttag ur övriga register rappor- teras. Kontrollen utförs av Europol, de nationella tillsynsmyndig- heterna och den gemensamma tillsynsmyndigheten. 23 Recommendation No. R (87) 15. rättas av medlemsländerna, av Europol eller av dessa i samarbete. Europol och medlemsländerna är också skyldiga att se till att uppgifter som strider mot konventionens bestämmelser rättas eller utplånas. Det har upprättats en gemensam oberoende tillsynsmyndighet som skall ha till uppgift att övervaka Europols verksamhet för att försäkra sig om att lagringen, behandlingen och användningen av de uppgifter som Europols avdelningar disponerar över inte inkräktar på individens rättigheter. skall dessutom övervaka lagligheten av överföringen av de uppgifter som har Europol som ursprung. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall bestå av företrädare för de nationella tillsynsmyndigheterna. I varje medlemsland skall det finnas en nationell tillsynsmyndighet som har motsvarande uppgifter i förhållande till de nationella enhet- ernas verksamhet. Regeringen har utsett Datainspektionen till svensk tillsynsmyndighet. Det åligger således Datainspektionen att övervaka kommunikationen mellan Nationella sambandskontoret och Europol. Sambandskontoret måste därför ha en organisation som gör det möjligt att tillhandahålla Datainspektionen samtliga personuppgifter och övriga uppgifter inom Europol. Datainspektionens tillsyn enligt Europol omfattar också de svenska sambandsmännen vid det internationella sambandskontoret. Enskilda har rätt att vända sig till någon av tillsynsmyndigheterna med begäran om kontroll av att personuppgifter om den enskilde inte finns i registren i strid med bestämmelserna. I konventionen finns också andra bestämmelser som går ut på att enskilda skall kunna ta till vara sina rättigheter mot Europol. Grundregeln är att var och en antingen skall kunna få tillgång till uppgifter om sig själv i registren, om inte sekretessregler lägger hinder i vägen, eller få till stånd ett förfarande för att kontrollera att eventuella uppgifter är rättsenligt införda. kan sägas innefatta två grundtankar, som är starkt förknippade med varandra. Den första är den fria rörligheten för personer, i betydelsen att personkontrollerna vid nationsgränserna inom området skall upphöra. Den andra grundtanken, som delvis aktualiseras av den fria rörligheten för personer, är att kampen skall stärkas mot internationell kriminalitet och mot illegal invandring. För att den fria rörligheten för personer inte som en oönskad bieffekt skall bli till hjälp för den internationella brottsligheten innehåller ett antal olika åtgärder. Dessa tar sig ut- tryck i konventionens regler om yttre gränskontroll samt i reglerna om polisiärt och rättsligt samarbete. Ett hjälpmedel i dessa sammanhang är dataregistret Schengens informationssystem, SIS. I fråga om gränskontroll innebär regler i huvudsak att alla personer som passerar en yttre gräns skall åtminstone underkastas kontroll för fastställande av identiteten. Personkontrollen skall, utöver granskning av pass och andra villkor för inresa, vistelse, arbete och utresa, även omfatta efterspaning och andra kontroller för att förhindra brott. Kontroll skall även ske vid utresa från Schengen- området. Utresekontrollen skall genomföras för spaningsändamål och med syfte att förhindra hot mot den inre säkerheten och den allmänna ordningen. bestämmelser om polissamarbete är inriktat på att förebygga och utreda brott. Det avser såväl informationsutbyte som operativ samverkan. 3.8.2Schengens informationssystem – SIS Schengens informationssystem består enligt konventionen av en natio- nell enhet för varje Schengenstat och en central teknisk stödfunktion, som är gemensam för . Varje Schengenstats nationella enhet innehåller uppgifter som är identiska med uppgifterna i de övriga ländernas nationella enheter. SIS kan liknas vid ett beställningssystem; den stat som vill att någon annan stat skall göra eller iaktta något lägger in en s.k. rapport. Som exempel kan nämnas att uppgifter om en person som är efterlyst i ett Schengenland registreras med en begäran om att personen skall utlämnas, om han anträffas i ett annat Schengenland. När det gäller innehållet i SIS föreskriver att uppgifterna bara får avse personer, fordon och föremål. Beträffande uppgifter om personer får registreringen bara avse vissa identitets- uppgifter och uppgift om huruvida personen är beväpnad eller kan befaras tillgripa våld. Reglerna i konventionen innebär också att det är förbjudet att registrera andra uppgifter, exempelvis uppgifter om politiska åsikter eller sexuell läggning. Uppgifter får bara föras in i SIS för vissa i konventionen angivna ändamål. Dessa är förvarstagande för utlämning, införande på spärr- lista, omhändertagande av personer, uppgift om uppehållsort eller hemvist, hemlig övervakning eller särskild kontroll samt efterlysning av fordon eller andra föremål. Varje land skall utse en myndighet som skall ha huvudansvaret för att den nationella enheten i SIS fungerar och att föreskrifterna i konventionen följs. Dessa myndigheter är de s.k. SIRENE-kontoren. Nationella sambandskontoret vid är SIRENE-kontor. Vid SIRENE-kontoren förhandsgranskas alla natio- nella och utländska efterlysningar av personer som begärs utlämnande och alla träffar i SIS kommuniceras med såväl nationella myndig- heter som med andra SIRENE-kontor. Tillsyn (artiklarna 114 och 115) Varje Schengenstat skall utse en nationell tillsynsmyndighet till vilken enskilda skall kunna vända sig med begäran om att myndigheten skall granska registrerade uppgifter om honom eller henne i SIS och hur de används. Den nationella tillsynsmyndigheten skall självständigt och utan begäran från enskilda utöva tillsyn över den nationella delen av SIS. Denna tillsyn skall utföras med beaktande av nationell rätt. För sin tillsynsverksamhet skall den nationella tillsynsmyndigheten ha tillträde till det nationella registret. Datainspektionen har utsetts till nationell tillsynsmyndighet enligt artikel 114 i konventionen. Företrädare för de nationella tillsyns- myndigheterna ingår i en gemensam tillsynsmyndighet med säte i som har till uppgift att utöva tillsyn över den tekniska stödfunktionen i Schengens informationssystem. För att kunna fullgöra sin uppgift som nationell tillsynsmyndighet har Datainspektionen tillgång till uppgifter som har registrerats i SIS, vilket följer av reglerna i personuppgiftslagen. 3.8.3Lagen om Schengens informationssystem godkände anslutning till Schengen- samarbetet.24 trädde lagen (2000:344) om Schengens informationssystem i kraft.25 I lagen föreskrivs en skyldighet för att med hjälp av automatiserad behandling föra ett register som skall vara den svenska enheten i Schengens informationssystem. 1997/98:42, bet. 1997/98:JuU15, rskr. 1999/2000:64. skall vara personuppgiftsansvarig, men kan anlita annan myndighet som personuppgiftsbiträde enligt personuppgiftslagen. Ändamålet med registret är att vara ett hjälpmedel där Schengen- staterna kan göra framställningar om de särskilda åtgärder som får begäras i SIS samt därigenom främja samarbete mellan Schengen- staterna vad gäller polisiära och rättsliga frågor samt frågor om inresa och uppehållstillstånd. Enligt 11 § förordningen (2000:836) om Schengens informations- system får – efter samråd med Datainspektionen – meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för verkställighet av lagen om Schengens informationssystem och denna förordning. reglerar uttömmande vilka personuppgifter som får registreras när någon av åtgärderna begärs, nämligen vissa identifieringsuppgifter samt uppgift om huruvida personen är beväpnad eller kan befaras tillgripa våld. Lagen innehåller också en uppräkning av vilka personuppgifter som får föras in i registret (4 §), vilken överensstämmer med konventionen. Registrering i SIS måste vara laglig i den Schengenstat där regi- streringen sker (5 §). får endast registrera uppgifter om motsvarande slag av uppgifter får behandlas enligt personuppgifts- lagen, polisdatalagen (1998:622) eller annan svensk lag eller författ- ning. Därutöver finns vissa begränsningar som följer av lagen. Registreringen skall vara nödvändig och berättigad (6 §), och vissa känsliga uppgifter får aldrig registreras (7 §). Uppgifter som en Schengenstat har registrerat är dock skyldig att tillåta i det , förutsatt att registreringen är laglig i Schengenstaten. I lagen regleras vilka myndigheter som skall ha tillgång till uppgifter i SIS (9 §). Detta gäller för gränskontrollerande och brotts- bekämpande myndigheter. Vidare skall de myndigheter som prövar ansökningar om visering och uppehållstillstånd ha tillgång till den s.k. spärrlistan som innehåller framställningar om att personer inte skall tillåtas att resa in eller ges uppehållstillstånd i Schengenstaterna. Regeringen får meddela föreskrifter om att myndigheter får ha direktåtkomst till registret. En svensk myndighet får inte utnyttja en uppgift i registret för något annat syfte än det som den registrerande staten har angivit vid registreringen (10 §). Annan användning kan dock äga rum om den registrerande staten har samtyckt till det. är som personuppgiftsansvarig skyldig att gallra uppgifter beroende på vad uppgiften avser (11 §), och att rätta, blockera eller utplåna uppgift som är rättsligt eller sakligt felaktig (12 §). Internationellt samarbete mellan tulladministrationer förekommer . För del har det skett bl.a. genom tullsamarbets- avtal och deltagande i () och EU. har även ingått avtal om tullsamarbete med och och bilaterala avtal med ett flertal länder utanför . Samarbete mellan tullmyndigheterna i EU:s medlemsstater sker såväl inom ramen för gemenskapens första pelare (de Europeiska gemenskaperna), som inom ramen för det mellanstatliga samarbetet i den tredje pelaren (inre- och rättsliga angelägenheter). I avsaknad av regler om tullsamarbete mellan medlemsstaterna undertecknades en konvention om ömsesidigt bistånd mellan tullmyndigheterna, den s.k. Neapelkonventionen. För att tullunionen och den gemensamma jordbrukspolitiken skulle fungera på ett riktigt sätt, och för att förebygga och upptäcka överträdelser av gemenskaps- reglerna på tull- och jordbruksområdet, fastställdes regler i rådets förordning (EG) nr 515/97 om ömsesidigt bistånd mellan medlems- staternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen.