sou · GQB395d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Synnergren menade att vid affärens början pratat en massa och visat sig vara direkt olämplig. Anledningen till ryktena om att någon socialdemokratisk organisation varit inblandad, menade berodde på att en rad andra social- demokrater i var inblandade i krigsorganisationen. Efter JO:s utredning dog affären. Den väcktes emellertid till liv igen efter att i en tidningsar- tikel mer eller mindre anklagat och ut- redning för att vara falsk. Den borgerliga regeringen, som tillträtt året innan, gav då i uppdrag till JK att på nytt utreda affären. Innan JK ens hunnit få sitt formella uppdrag hade han på tråden. Denne ville informera om att det fanns en koppling mellan sjukhusaffären och IB. svarade att han skulle återkomma så snart han börjat titta på saken. Om- fick uppgifter från förre SÄPO-chefen om att var gammal IB-man. Då hörde berättade denne att han kän- de och men endast som vänner och partibrö- der. Han sade också att han träffat dem på en kurs som anordna- des av försvarsstaben. talade så med Syn- nergren. Denne upprepade vad han sagt till ett flertal personer se- dan sjukhusaffären utbröt; det samband mellan IB och sjukhusaffä- ren som han ringt om tidigare bestod i att till- hört krigsorganisationen. Han var nu utbytt. Varken krigsorgani- sationen eller IB hade dock haft något med sjukhusaffären att göra, enligt Synnergren. Problemet var således endast personkopplingen. Efter denna bekräftelse från Synnergren på att var involverad i en krigsorganisation som hade med IB att göra, begav sig till för ett samtal med denne. bekräftade att ingick i IB:s krigspott och att han var betydelsefull i denna endast i sin egenskap av politiker. hade hållit i en kurs i motståndshistoria vid vilken Anders- son deltagit. kunde dock lösa ett problem. Synnergren hade gått runt och oroat sig för att agerande påverkats av hans deltagande i den av ledda kursen. Han hade delgivit ett flertal personer detta - bland dem och JO Thyresson. berättade emellertid att något sådant samband inte kunde föreligga. Kursen hade nämligen hållits i au- gusti 1975, d.v.s. strax före sjukhusaffären bröt ut. Hur Synnergren reagerade på denna information är inte känt men att han snart fick reda på det är klart. talade nämligen åter med Synnergren. Anledningen ska strax re- dovisas. Vid samtalet förklarade att han, då affären bröt ut, svävat i villfarelse om tidpunkten för delta- gande i IB-utbildningen. Synnergren sade att han trott att den ägde rum innan rekryterades som kontaktman till sjukvårdsförvaltningen - fick han dock det rätta förhållandet klart för sig. hade strax före samtalet med Synnergren fått ytterligare uppgifter vilka, oavsett om de hade att göra med sjukhusaffären eller inte, var anmärkningsvärda och kan- ske rent av tydde på brottslig verksamhet. En tidigare anställd vid IB:s inrikesavdelning hade nämligen för avslöjat att IB återupptagit sin inrikesverksamhet . hade reagerat direkt när han hörde detta. Han var nämligen mycket medveten om att IB inte tilläts bedriva någon verksam- het riktad mot svenska medborgare. Därmed fick också bekräftelse på de misstankar som uttalats i samtal han haft med bl.a. företrädare för polisen. uttryckte i samtalet med irritation över antydningar från polisiärt håll om att IB var inblandad i sjukhusaffären. Inför uppgifterna om IB:s åter- upptagna inrikesverksamhet ställde han sig helt frågande; såvitt han visste hade man gjort rent hus efter 1970. Han menade dock att han inte kunde känna till och kontrollera hur enskilda medarbeta- re utnyttjar och använder sina kunskaper. I slutet av sin utredning försökte få rätsida på alla frågor utan att lyckas. Kontakter med Synnergrens efterträdare , och ledde ingen vart. Samtliga förnekade att IB efter 1970 återupptagit inrikesverksamheten. lät publicera sin utredning dock utan att of- fentliggöra uppgifterna om och roll i denna. Synnergren blev, efter att ha tagit del även av de hemligstämplade delarna, ytterst upprörd och framträdde inför för- svarets underrättelsenämnd som var det organ som utövade den parlamentariska kontrollen över bl.a. IB. Han bemötte en rad på- ståenden som framförde.14 Anledningen till att han på hös- ten 1977 över huvud taget ringt var att han ville ge denne samma information som han tidigare givit och JO Thy- resson. Synnergren berättade att han, då affären just brutit ut, hade stött ihop med i en korridor i . hade frå- gat om IB var inblandad i sjukhusaffären och om varit engagerad inom IB. Synnergren lovade att ta reda på detta och återkomma . Vid tillfället, berättade för FUN, kände han inte till bakgrund, men efter kontakter, sannolikt med , kunde han meddela att utbildats inom IB vid en kurs i att bl.a. hade varit lärare att ytterligare några deltagit kursen att utbildningen gällt , vilken jag orienterade om ungefär så som jag gjorde för JK att IB inte var inblandad i Göteborgsaffären hade då bett Synnergren orientera så att missuppfattning inte skulle ske.15 Synnergren hade därefter orien- terat om krigsorganisationen. Det hade då visat sig att kände till en del av denna. Inför FUN beklagade att han inte varit tillräckligt noggrann då han första gången frågade om utbildning inom IB: 14Synnergren sammanfattade sina kommentarer till JK:s utredning i en PM rubricerad An- teckningar använda vid föredragning inför underrättelsenämnden . PM:n (KH 3/79) förvaras i försvarsdepartementets arkiv. 15Hans Holmér uppgav inför JK att det var möjligt att han redan från början kän- de till att arbetat för IB. Han hade dock inte tagit med uppgiften i utred- ningen eftersom han bedömt saken så att uppgiften inte hade med ärendet att göra. Jag levde i tron att det skedde innan den s.k. sjukhusspionen anställdes. Omgående när jag fick vetskap om att jag haft fel tidsperspek- tiv (alltså strax efter den 22 februa- ri 1978, LOL) ringde jag till JK och meddelade honom detta. Ett samtal någon tid efter JK ut- frågning av honom ledde till att jag fann att jag misstagit mig på tidpunkten. Skälet varför jag ringde JK var främst att han vid första utfråg- ningen frågat mig ingående om jag ansåg att L.A. utbildning i IB regi kunde ha påverkat dennes agerande vid sjukhuset och ev. mot so- cialdemokratiska partiet. Det nya tidsförhål- landet innebar att såväl JK frågor som mina svar ej varit relevanta. Avslutningsvis konstaterade att JK i sin utredning för- de fram så många redan tidigare kända rykten och nya förmodan- den och rykten samt skapar sådan misstänksamhet mot IB och per- soner inom IB att en ny utredning av denna organisation tyvärr blir nödvändig. Också så blev det. tillsattes en ny utredning under ledning av regeringsrådet . Bl.a. skulle utredningen följa upp vissa av de trådar som JK läm- nat efter sig. Man kan dock konstatera att utredningen inte lycka- des något vidare med detta bl.a. till följd av att olika personer måste ha lämnat oriktiga uppgifter till utredningen. Rörande sjukhusaffä- ren skall dock sägas att utredningen träffade rätt; något samband mellan anställningen av och den militära underrättel- setjänsten kunde inte konstateras. Det väckte viss uppmärksamhet då i massmedia berättade att han numera kände till sanningen bakom sjukhusaffären. Dock menade han att tystnadsplikten för- bjöd honom att avslöja något. , , upp- fyllde den då nytillträdde försvarsministern ett av det årets vallöften, nämligen att offentliggöra så mycket som möj- ligt av JK:s utredning om sjukhusaffären. Bland det som avhemli- gades fanns uppgifterna om IB:s s.k. krigsorganisation. Avslöjan- dena kunde dock inte förmå att avslöja vad han viss- te. Först då SÄKO samtalade med honom berättade han vad han fått höra. och hade stött ihop vid skidspelen i . De hälsade och Synnergren sade oförmedlat: kan jag väl tala om hur det egentligen var. krigsorganisations folk som låg bakom sjukhusspionen i . Eftersom de närmade sig läktaren och omgavs av andra och då lagt detta bakom sig blev inget mer sagt därom.16 har vid förhör inför SÄKO sagt sig inte kunna minnas samtalet med men att det såtillvida var sant som att det var personer som utbildats av inom (men inte krigsplacerats) som var inblandade.17 Synnergren har också uppgivit att han, för att undvika att sprida kunskaper om Krigs- IB aldrig talade helt öppet härom med JO Thyresson eller JK , när de utredde sjukhusaffären i . Synnergren sä- ger själv att han åkte slalom förbi frågor. har han skojat med om detta. Något samband mellan anställningen av sjukhusspionen och IB har inte kunnat påvisats. Däremot torde kopplingen mellan och den till IB på olika sätt knutne ha varit besvärande nog. Särskilt det faktum att endast någon månad innan avslöjades tillsammans med två andra socialdemokrater deltagit i en kurs i Elmérs regi, bör ha varit till- räckligt för att oroa personer inom både regeringen och SAP. Inte minst mot bakgrund av att partisekreteraren och ordföranden i arbetarekommun, , anslutit sig till kurssällskapet. Under kursen hade också till överlämnat en lista på namn han fått från säkerhetspolisen, antagligen genom . hade också och flera andra socialde- mokrater i haft löpande kontakter med och . Samtalet gällde då ofta extremvänsterns aktiviteter på arbetsplatserna. Säkerhetspolisen låg aldrig bakom några krav på att en särskild kontaktman skulle anställas vid sjukvårdsförvaltningen. Ansvaret för detta är enbart och motiven är inte alldeles lät- ta att förstå. Emellertid torde ha ansett det viktigt för partiet att få in en duglig person i förvaltningen. Socialdemokrater- na inom () var enligt väldigt passiva inom sjukvårdsförvaltningen. Anders- son medverkade därför till bildandet av en socialdemokratisk fack- klubb där omgående efter sin anställning kom att inta en framträdande position som sekreterare. Genom detta kom An- dersson och att sammanträffa omkring en gång i måna- den. Men det är också högst sannolikt att sett som lösningen på vad han ansåg vara påtagliga brister i säkerheten inom sjukvården. Flera av dem SÄKO talat med - personer som känner väl - har emellertid framhållit att man inte bör läsa in för mycket i detta; betraktas som gråsosse och skulle, för vilken anställning som helst, alltid rekrytera en social- demokrat. För dem som gärna sett att IB låg bakom sjukhusspionen finns dock tröst. hade frågat om denne kunde sätta honom i samband med någon som hade goda kunskaper om extremvänsterns verksamhet i . An- dersson ordnade då så att kom i kontakt med en socialdemo- kratisk ombudsman vid , . Det är ju numera känt att och , i linje med vad JK kom fram till i sin utredning, faktiskt fortsatt med över- vakning av svenska medborgare inom landet. var en del av denna apparat. Hade det varit och inte som avslö- jats 1975 hade det blivit synnerligen problematiskt för regeringen, SAP och IB. hade nämligen, till skillnad från , så vitt är känt ingen koppling till säkerhetspolisen. i hölls den 22 - . Till denna hade värnpliktiga i hela landet valt 171 ombud och arrangö- ren, försvarsstabens personalvårdsbyrå, inbjöd bl.a. press och ut- ländska besökare. Därutöver hade omkring 25 befattningshavare vid militära verk och staber kommenderats att som experter stå till konferensens förfogande. före konferensen distribuerade personalvårdsbyrån en tryckt samling över samtliga 802 motioner. En förteckning över konferensombuden utgavs också. Under kon- ferensens andra dag avslöjade några delegater att man var övervaka- de av två personer från försvarsstabens säkerhetsavdelning (Fst/Säk) och att åsiktsregistrering förekommit. Kaos utbröt och saken fick stort utrymme i massmedierna. Försvarsministern och överbefälhavaren var pressade och utlovade en utredning. reste till och tog själv omgående initiativ till att utreda saken. Från ansvarigt håll tillstod man att personal från Fst/Säk varit närvarande men förne- kade att någon åsiktsregistrering förekommit – man hade endast intresserat sig för den allmänna ordningen samt olika frågor som togs upp under konferensen. Vad som inte var allmänt känt från början var att de två överva- karna egentligen kom från säkerhetspolisen och hade anlitats av Fst/Säk för att hjälpa avdelningen i dessa arbete. se- nare kom detta fram men ännu förnekade man att åsiktsregistrering förekommit. JO:s utredning publicerades och inne- höll viss kritik mot säkerhetstjänsternas närvaro vid konferensen. I övrigt fann JO ingen anledning att rikta kritik mot eller Fst/Säk. Några belägg för åsiktsregistrering fanns inte, ansåg JO, och han tyckte också att personregistrering över huvud taget fungerade väl och enligt fastlagda riktlinjer. Han fann inte någon registreringsverksamhet inom den militära sektorn och hade således inget att invända i det avsnittet heller. Vid den aktuella tiden var det dock många som tvivlade på JO:s utredning och i de få studier som gjorts om händelsen dröjer sig dessa tvivel kvar. Det ska sägas att några genomgripande analyser i och för sig inte gjorts - värnpliktskonferensen har snarare tagits upp i mer allmänna texter om säkerhetspolisens historia, framför allt beträffande personalkontroll och påstådd åsiktsregistering.1 För att förstå problematiken kring värnpliktskonferensen bör man ha klart för sig att den allmänna uppfattningen vid den aktuella tiden var att anteckningar om politiska åsikter över huvud taget inte fick göras i säkerhetspolisens register. Med tanke på den tidens extrema politiska yttringar på vänsterkanten, främst i form av KFML och KFML(r), var det ändå många som misstänkte att personer i sådana rörelser var föremål för uppmärksamhet. Då misstankar om sådant uppstod, var svaret vanligtvis att registre- ring enbart på politiska grunder inte längre, sedan personal- kontrollkungörelsens (PkK) ikraftträdande , förekom. JO:s utredning av händelserna i kom dock i någon mån att avslöja att formerna för sådan övervakning, t ex att säkerhets- polisen på regeringens initiativ hade utfärdat särskilda föreskrifter till PkK som regeringen inte var förtrogen med och som inne- fattade tolkningar av PkK som i avgörande utsträckning var främ- mande för regeringen. Och mycket av det som hände blev inte känt och vissa förhållanden har över huvud taget inte blivit kända. 1 Se exempelvis fantastiska land (1973) 153-160 och hotet mot vår säkerhet (1973) s 56-58, krig (1983) s 178 ff, Den- nis Töllborgs Personalkontroll (1986) s 171-172, omsvep (1990) s 203- 204 samt om (1989) s 64-65. har också skrivit en större artikel om värnpliktskonferensen i FiB/Kulturfront nr 8/1972. Dåvarande chefen för försvarsstaben, , har för kommis- sionen uppgivit att han kort före konferensen träffade försvarsmi- nister samt dennes statssekreterare varvid dessa manat att följa konferensen så att allt gick ordentligt till. Som en följd av detta skulle ha givit order till , chef för /Säk, att avdelningen skulle vara re- presenterad under konferensen.2 Major , chef för en en- het (analysdetaljen) inom Fst/Säk som särskilt ägnade sig åt att föl- ja upp försvarsfientliga strömningar inom krigsmakten, uppgav emellertid i JO-förhör 1972 att initiativet var hans; före konferensen tog han upp saken med och frågade om tillstånd för samarbete med säkerhetspolisen vid konferensen. talade därefter med en befattningshavare vid säkerhetspolisen.3 Denne sökte upp chefen för säkerhetspolisens byrå B, ,4 och frågade denne om man skulle hjälpa till vid värnpliktskonferensen också. Frånstedt hade ifrågasatt om man verkligen kunde avvara personal men befattningshavaren genmälte att det kanske kunde vara nyttigt att följa konferensen.5 Saken hade också tagits upp på ett rotelchefsmöte och någon tid senare beslutade man sig för att bistå Fst/Säk med två personer och man skulle ta folk som hade kännedom om extre- mistverksamhet.6 De två utvalda säkerhetspoliserna kallas i denna studie för och . Den som ytterst fattade beslutet var . 3JO:s förhör med . Dnr 914/72. 4SÄPO:s byrå B var inriktad på spaning och utredning av alla indikationer på brott mot rikets säkerhet. I detta ingick bl.a. övervakning av politiska extremistorganisa- tioner samt därmed sammanhängande utredningsverksamhet, kommunikationskontroll lik- som kontakter med militära institutioner, industrier och större affärsföretag. 5JO:s förhör med . Dnr 914/72. 6JO:s förhör med . Dnr 914/72. 3.1Den – första konferensdagen Då och begav sig till fick de sällskap av en kriminalkommissarie från säkerhetssektionen i . De tre gjorde en kort rekognoscer- ingstur runt byggnaden varefter kriminalkommissarien avlägsnade sig.7 och gick sedan in i konferenssalen och satte sig bredvid på åhörarläktaren. Förhandlingarna gick trögt och det tog bara att fastställa dagordningen. vidtog utskottsarbete, detta hade säkerhets- männen dock ingen insyn i varför de - , och - istället åkte runt i och tittade på KFML:s bokhandel och KFML(r)-bokhandeln ef- tersom ev. aktioner kunde organiseras därifrån. sammanträffade man med personal på säkerhetssektionen varvid det bestämdes att säkerhetsmännen skulle delta i övervakningen av de möten som Förbundet och Clarté ML8 arrangerade i staden. Man kunde då konstatera att i Clarté deltog två kända KFML(r)-medlemmar från som inte hade någon anknytning till konferensen.9 medförde inga handlingar under den första kon- ferensdagen. Istället försågs han av med anteckningspapper på vilka han gjorde ett antal anteckningar. Efter den för- sta dagens förhandlingar sammanställde en plan- skiss över lokalen. Avsikten var att bättre kunna hålla reda på de olika delegaterna. Visserligen framgick såväl deras namn som för- bandstillhörighet av den offentliga delegatförteckningen, men den- na var svår att använda då delegaterna i stor utsträckning underlät att som avsett var inleda sina anföranden med att ange sitt namn enligt vad senare uppgav för JO. Skissen gjordes i tre exemplar och noterade , och Rapport ang händelserna kring värnpliktskonferensen i den 22 – av [namn utelämnat], daterad . Sakakt 3:7403, löpnummer 2. 8Clarte ML står för Clarte . PM från krinsp [B ], OG, ang. mitt agerande i samband med årets värnpliktskonferens i , daterad . vilka delegater som hade försökt sabote- ra konferensen eller talat uppviglande.10 3.2Den – andra konferensdagen. , och intog sina platser på åhörarläkta- ren precis som dagen innan men förhandlingarna avbröts en halv- timme för genomläsning av utskottsmaterial. De flesta ombuden satt då kvar på sina platser men noterade att en av ho- nom känd KFML(r):are inte var på sin plats. gick där- för ut i foajén och mötte där ovan nämnde KFML(r):are med tre andra personer i sällskap.11 hade inte varit närvarande under den första konferensdagen. Efter uppehållet anlände han emellertid och satte sig då tillsammans med de tre säkerhets- männen.12 Detta var enligt helt avgörande för den kommande händelseutvecklingen; var känd av flera del- tagare som chef för /Säk varför intresset nu också kom att riktas mot de personer han satte sig bredvid.13 Bland delegaterna hade redan kvällen före första konferensdagen gått rykten om att personal från Fst/Säk skulle närvara. En deltaga- re, , tyckte sig ha sett i hotell- vestibulen. Grubbström frågade byråsekreteraren vid för- svarsstabens personalvårdsbyrå om Fst/Säk var där, vilket sade sig helt sakna kännedom om. Därefter hände inget förrän konferensens andra dag, då Grubbström tillsammans med en annan deltagare, , upptäckte att fyra personer framför dem gjorde någon form av noteringar. De böjde sig där- för fram och såg då ett papper som såg ut enligt följande. Det var rutat med en ritad plan över lokalen, där de olika ombudens bord numrerats efter delegaternas beteckningar i deltagarförteckningen. Bokstäverna KFML(r) hade också förekommit i anslutning till något av ombudsnamnen. Efter att ha iakttagit de antecknande per- sonerna , gick Grubbström ut och ringde efter en fotograf som kunde ta bilder av de här herrarna för att vi senare skulle 10JO:s förhör med . Dnr 914/72. PM från krinsp [B. ], OG, ang. mitt agerande i samband med årets värnpliktskonferens i , daterad . PM från krinsp [B. ], OG, ang. mitt agerande i samband med årets värnpliktskonferens i , daterad . kunna styrka våra uppgifter. hade skrivit av en del av de anteckningar som fördes av den som satt längst ut till höger (). De fyra säkerhetsmännen tycktes enligt Grubbström lätt irriterade över att bli fotograferade. En journa- list från , , informerades och inter- vjuade Grubbström och Olovsson.14 Ännu en person, den då inom SSU aktive , kunde se hur säkerhetsmännen ritat upp en karta över salongen och se- dan prickat in de olika delegaterna med ett tecken, det var kryss, det var ringar, och det var ifyllda ringar och det var inget tecken alls det fjärde, de var då fyra som jag uppfattade. kontrollera- de sedan vissa tecken mot personer vars partitillhörighet han kände och på det sättet fick han intryck av att kryssen betydde moderat, ringarna SSU-are och de med rött ifyllda ringarna KFML.15 I konferensprogrammet finns en instruktion för förhand- lingarnas bedrivande. En punkt kallas Ordningsfråga. noterade i sina handlingar vad är ordningsfråga?. Om han varit närvarande i kongressalen hade han blivit ordentligt upplyst om detta. Då begärde nämligen en av deltagarna ordningsfråga varpå ombads att redo- göra för att någonting mystiskt föregick. gick upp ta- larstolen och lämnade en redogörelse för vilka markeringar han sett, vilka herrar som skrivit dem varefter bl.a. och pekade ut och hävdade från talarstolen att ett kryss betydde att man tillhörde moderata och att rund ring med rött i betydde att man tillhörde KFML. Han nämnde att ombuden med nummer 18 och 19 hade röda markeringar och att detta stämde väl med de politiska åsikter dessa hade.17 Efter detta utbröt stort tumult i konferenssalen. och var inte när- varande vid konferensen utan återkom först någon timme senare.18 och var således ensamma då tumultet utbröt. och fann för gott att lämna lokalen men uppretade delegater mer eller mindre omringade dem. Då den största uppmärksamheten ägnades , lyckades Karls- son ta sig ut genom en sidodörr in till ett personalutrymme. 14JO:s förhör med . Dnr 914/72. 15JO:s förhör med . Dnr 914/72. 16JO:s förhör med . Dnr 914/72. PM från krinsp [B. ], OG, ang. mitt agerande i samband med årets värnpliktskonferens i , daterad . 18JO:s förhör med . Dnr 914/72. JO sade 1972 att han där ansåg att det kunde vara lika så gott att göra sig av med skissen eftersom den i orätta händer skulle kunna ställa till med stor skada. Han rev därför sönder pap- peret och spolade ned det i toaletten.19 Han ringde sedan säker- hetssektionen i och meddelade att det blivit kaos i vpl- konferensens sammanträdesrum. Hur det gått för visste inte . Örebrosektionen sände ut per- sonal för att undsätta den nödställde Karlsson.20 lyckades på egen hand ta sig till sektionen där han sedan samman- träffade med Karlsson.21 Inför JO uppgav att han förstörde sin planskiss i en destruktionsapparat på sektionen. En packe med stencilerat material lämnade han dock kvar. Dagen därpå begärde per telefon att få in alla de handlingar som haft i . Denne förklarade då att det enda han hade kvar var det öppna material som han lämnat på säkerhetssek- tionen. Enligt översändes dessa senare till . 22 I sin PM till om händelserna angav att (s)edan kontakt erhållits med och överenskoms att vi skulle avbryta och lämna . Då planskissen inte längre hade något värde förstördes den. De få anteckningar jag gjort på skissen kunde förresten lika gärna varit ogjorda. Det rörde sig om några signale- mentsanteckningar. Vad som i övrigt fanns an- tecknat gällde rättsvården och hade intet in- tresse för oss polismän. Det var alltså aldrig tal om någon åsiktsregistrering.23 kom tillbaka till konferenssalen strax efter det att säker- hetsmännens närvaro avslöjats. Han lyckades ta sig ut ur lokalen och gick till sitt hotellrum där han förstörde sin skiss enär han ansåg det fara värt att den skulle bli honom fråntagen och då skulle kunna utnyttjas felaktigt. hade han fått veta att Bengts- son och lyckats ta sig ut ur lokalen med sina anteck- 19JO:s förhör med . Dnr 914/72.