sou · GQB3120d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Kurser inom ett och samma ämne, särskilt traditionella skolämnen som nämnts, kommer att finnas inom flera block, dvs. alla kurser inom ämnet är inte samlat inom ett block. Det skulle då bli svårt att sätta ett betyg på ämnet och inte heller som sagt okompli- cerat att sätta ett betyg på ett block som består av flera kurser av olika karaktär. Det är lättare att sätta betyg på var och en av kurserna. De sektorsgemensamma blocken syftar till att eleverna skall uppnå vissa kompetenser som bäst kan ske genom undervisnings- former som integrerar flera kurser. Om ett betyg skall sättas på hela blocket skulle det bekräfta syftet med detta block för både lärare och elever och därigenom bidra till att utveckla utbildningen i den riktning som kommittén vill se. Kommittén är emellertid inte övertygad om att en framtvingad gemensam betygsättning är det lämpligaste sättet att åstadkomma en förändring av undervisningen. De erfarenheter som gjordes vid införandet av det nuvarande betygssystemet – med refor- meringen av gymnasieskolan och den förändrade styrningen av skolan – har redovisats ovan. vill undvika att intresset för en förändring av gymnasieskolan än en gång kon- centreras till diskussioner och konflikter om hur betyg skall sättas. SOU 2002:120 Betyg och examen i den framtida gymnasieskolan och i gymnasial vuxenutbildning vill sammanfatta sin syn på förändring av betygssystem på följande sätt. För det första skall en ändring av gällande betygssystem vara nödvändig som en konsekvens av andra förändringar och därmed lätt att motivera för såväl lärare som elever och deras föräldrar. För det andra skall betygsystemet anpassas till gymnasieskolans struktur. I detta fall innebär det att kommitténs förslag till betygs- system skall utgå från den struktur för den framtida gymnasie- skolan som kommittén föreslår, dvs. att utbildningen organiseras i block som består av en eller flera kurser. För det tredje är det en fördel om betygssystemet också är tillämpbart för gymnasial vuxenutbildning, eftersom det underlättar för elever som vill bygga på sina gymnasiestudier i komvux. För gymnasial vuxenutbildning är ett bibehållande av kursbetygen angeläget. Principen för vuxna studerande är att de måste kunna studera endast den del av ett ämne, dvs. den kurs, som de behöver och som är lämplig för dem. För det fjärde skall en förändring av betygssystemet ske med så lång framförhållning att det finns nödvändiga förutsättningar för genomförandet. Det innebär att skall hinna göra betygs- kriterier och eventuellt allmänna råd. Det skall finnas tid för skolor, skolledare och lärare att bli förtrogna med systemet. Det skall finnas tid för högskolesystemet att anpassa reglerna såvida betygen skall användas för behörighetsbedömningar och urval och för att göra dessa regler kända för dem som kommer att bli föremål för dem. Sammanfattningsvis innebär förslaget, att eftersom gymnasie- skolan även framgent består av kurser, att kursen utgör grunden för betygssättning. blir kurserna mera omfattande än i dagens gymnasieskola. Detta innebär som nämnts att betyg på kurs i flertalet fall också innebär betyg på ämne. menar att de sammanlagda förslagen till struktur och betyg kommer till rätta med merparten av de nack- delar som dagens system med kursbetyg innebär. Det blir inte längre en fragmentisering och trivialisering av undervisningen. Lärare får bättre underlag för att sätta betyg genom att de träffar eleverna – provhysterin kan undvikas och stressen minska. Lärarna får större förutsättningar att samarbeta. Antalet kursbetyg i elevernas slutbetyg kommer att minska betydligt. Några av nackdelarna med dagens system kommer emellertid att kvarstå, om än i minskad grad. Ett slutbetyg kommer att innehålla Betyg och examen i den framtida gymnasieskolan och i gymnasial vuxenutbildning flera betyg i samma ämne, t.ex. i matematik men troligen inte så många som . Risken finns att betygsstress och intresse för konkurrenskomp- lettering blir kvar för elever som siktar på högskoleutbildningar med stor konkurrens om platserna. Det alternativ till kursbetyg, nämligen ämnesbetyg, som den departementala arbetsgruppen lade fram, skulle inte heller helt ha kunnat undvika detta. Vill man ta ytterligare steg mot ett mer renodlat ämnesbetygs- system sker detta lämpligast i samband med den kommande kurs- planeöversynen. Frågan om konkurrenskomplettering har samband med merit- värderingen vid urval till högskoleutbildningar. Gymnasiekommit- tén utvecklar denna fråga ytterligare i kapitlet Från gymnasieskolan till eftergymnasial utbildning. 12.8Godkänd/Icke godkänd eller Godkänt/Icke godkänt Benämningen på betygsstegen är som framgått Icke Godkänd, Godkänd, Väl godkänd och Mycket väl godkänd. Det finns elever som uppfattar betygen som en bedömning av deras person, vilket är särskilt bekymmersamt då de får betyget Icke godkänd. förslår att betygen i stället slutar på –t, dvs. Icke godkänt, Godkänt, Väl godkänt och Mycket väl godkänt. 12.9Utvecklingssamtal och skriftliga omdömen har lagt fram ett förslag till en lagtext om utvecklingssamtal, vilken är gemensam för alla skolformer. Läraren skall i utvecklingssamtal informera eleven och elevens vård- nadshavare om elevens utveckling i förhållande till målen. Överens- kommelser som görs skall på begäran av eleven eller elevens vårdnads- havare dokumenteras skriftligt. (3 kap. 6 §) Den departementala arbetsgruppen har föreslagit att skriftliga om- dömen skall införas i syfte att stärka elevens möjligheter till information om sina studieresultat. De skulle i så fall ges i samband med terminssluten. Genom Gymnasiekommitténs förslag om block och kurser är behovet av skriftliga omdömen som komple- ment till betyg inte lika uttalat. SOU 2002:120 Betyg och examen i den framtida gymnasieskolan och i gymnasial vuxenutbildning ansluta sig till den lydelse som föreslår. Detta innebär att ett skriftligt dokument utöver betyg och individuella studieplaner endast skall upprättas, på begäran, om överens- kommelser som görs mellan eleven och skolan. Gymnasiekom- mittén behandlar frågor om individuell studieplan i kapitel 18 Reglering av studietid m.m. Det pågår ett arbete med att finna former för att dokumentera vuxnas reella kunskaper och kompetenser som uppnåtts både i och utanför det formella utbildningsväsendet. Om valideringen skett i förhållande till gymnasieskolans kursplaner kan betyg utfärdas om individen önskar det. Men i de fall betygsnivå ännu ej uppnåtts eller när kunskaper och kompetenser inte kan identifieras mot en given kursplan kan i stället intyg utfärdas. 12.10Avgångsbetyg och samlat betygsdokument Enlig de nu gällande bestämmelserna får elever slutbetyg när de gått igenom ett nationellt eller specialutformat program och fått betyg i alla kurser som ingår i elevens studieväg. Det spelar däremot inte någon roll vilka betygen är. Betygen kan t.ex. vara IG (Icke godkänd). En elev som gått individuellt program (IV) får slutbetyg efter att ha fullföljt den plan som lagts upp för eleven. Om man saknar betyg i någon kurs som ingår i studieprogram- met får man i stället ett samlat betygsdokument. Ett sådant får man också om man flyttar eller avbryter sina studier. Studieresultaten bland elever som fått slutbetyg kan vara högst skiftande. Trots detta används uppgifter om andelen elever som fått slutbetyg som underlag för bedömning av utvecklingen i gymnasie- skolan. När andelen elever med slutbetyg minskar tas det som ett tecken på att gymnasieskolan lyckas sämre. gäller att lärare inte skall sätta betyg om det saknas underlag för en bedömning på grund av elevens frånvaro. Denna ändring av gymnasieförordningen torde leda till en ökning av andelen elever som inte slutfört gymnasieskolan (dvs. inte fått slutbetyg). För att anses ha slutfört gymnasieskolan skall man, som framgått ovan, ha betyg i alla kurser. Om man saknar betyg i någon kurs kan man alltså ha gått alla tre åren men ändå inte ha slutfört gym- nasieskolan. Betyg och examen i den framtida gymnasieskolan och i gymnasial vuxenutbildning Den uppgift som säger något reellt om de samlade studieresul- taten i gymnasieskolan är andelen elever som uppnått grundläggan- de behörighet för högre studier olika år. föreslår att alla elever – oavsett hur många poäng de uppnått – skall få avgångsbetyg när de avslutat sina gym- nasiestudier. Ambitionen är att så många elever som möjligt uppnår godkända betyg i samtliga kurser och får ett avgångsbetyg som innehåller 2 500 gymnasiepoäng. Kommittén vill under- stryka att det är bättre att elever med skolproblem går kvar i gymnasieskolan och får stöd för att nå så långt som möjligt i stället för att de ger upp och avbryter gymnasiestudierna . Det kan emellertid innebära att en sådan elev inte når ända fram till 2 500 utan kanske enbart till 1 500 gymnasiepoäng. menar att den eleven också skall få ett avgångsbetyg. Ett avgångs- betyg kan således se olika ut för olika elever i poänghänseende. Elever skall såsom också kunna läsa mer än 2 500 gymnasie- poäng. Det innebär att behovet av beslut om reducerat och utökat program, som finns , kommer att bortfalla. Av avgångsbetyget skall framgå vilka betyg eleven fått i de olika kurserna och andra inslag som betygsätts. Om eleven på grund av frånvaro inte kunnat betygsättas i någon kurs som ingår i elevens studieplan bör det stå ett streck. Det bör i avgångsbetyget samman- fattas hur många godkända gymnasiepoäng eleven uppnått. Efter- som elever kommer att få avgångsbetyg med olika antal gymnasie- poäng bör det av avgångsbetyget också framgå det totala antalet poäng som utbildningen i gymnasieskolan normalt omfattar, dvs. 2 500 gymnasiepoäng. Samlat betygsdokument bör elever få som avbrutit sin gymnasie- utbildning vid en skola – antingen för att flytta till en annan skola eller av andra skäl. Det blir allt vanligare att elever förlägger någon studie- eller praktikperiod utomlands inom ramen för en gymnasieutbildning, bl.a. i syfte att stärka språkkunskaper, yrkeskunskaper och för- ståelse för andra kulturer. Det är viktigt att det utarbetas tydliga regler för hur dessa utlandsförlagda perioder skall betygssättas och tillgodoräknas i gymnasieskolan. SOU 2002:120 Betyg och examen i den framtida gymnasieskolan och i gymnasial vuxenutbildning Enligt direktiven skall med utgångspunkt i kommitténs övriga överväganden och förslag, pröva förutsätt- ningarna för att införa en gymnasieexamen i gymnasieskolan. Kommittén skall även analysera vilka effekter en gymnasieexamen kan ha på undervisningen i gymnasieskolan och vilka fördelar en gymnasieexamen kan ha, t.ex. för att underlätta övergången från gymnasieskolan till arbetslivet och för att underlätta en ökad rörlighet inom den europeiska unionen. Om kommittén finner det rimligt att införa en gymnasieexamen, fortsätter direktiven, skall kommittén bl.a. redovisa vilka krav som bör ställas, t.ex. i fråga om krav på betyg samt formerna för hur en gymnasieexamen skall dokumenteras. Studentexamen fanns i till . Fram till dess gällde läroverksstadga med utförliga bestämmelser om hur studentexamen skulle genomföras med bl.a. både skriftliga och muntliga prov och externa censorer. läroplan var gymnasieskolan examenslös. Så är också den gymnasieskola som infördes . När frågan om examen som avslutning på gymnasieskolan bör- jade diskuteras igen har man i allmänhet aktat sig för att kalla den för studentexamen för att slippa associationerna till den form som studentexamen hade. I stället talar man om gymnasieexamen eller yrkesexamen eller slutexamen. Frågan om en gymnasieexamen har aktualiserats ett antal gånger . I Utvecklingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning Kvalitet och likvärdighet (skr. 1996/97:112) pre- senterade regeringen ett förslag till yrkesexamen på gymnasie- nivå. Ett förslag till en examen utarbetades av en departemental arbetsgrupp (betänkandet Ds 1997:78 Gymnasieskola i ständig utveckling). Detta bildade underlag för regeringens förslag till riks- dagen i propositionen (prop. 1997/98:169) Gymnasieskola i ut- veckling – kvalitet och likvärdighet. Regeringen framhöll bl.a. att en gymnasieexamen skulle införas för att befästa och förstärka kvaliteten i gymnasieskolans utveckling. Kravet för examensbevis skulle vara fullständig studiegång, dels med grundläggande behörig- Betyg och examen i den framtida gymnasieskolan och i gymnasial vuxenutbildning het för högskolestudier, dels med minst Godkänd i ämnena svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik samt i de viktigaste karaktärsämnena på det studerade programmet. Dess- utom skulle fordras ett godkänt examensarbete om 100 gymnasie- poäng. Även elever i komvux skulle kunna avlägga gymnasieexa- men. Vid riksdagsbehandlingen avstyrktes förslaget i flera parti- motioner – i vissa fall med begäran om utredning. beslut blev att regeringen borde bereda frågan ytterligare och återkomma till med ett utvecklat förslag. har således uppdraget att pröva förut- sättningarna för en gymnasieexamen. Motiv för en gymnasieexamen Kommittén har låtit kartlägga vilka europeiska länder som har exa- men eller slutprov i gymnasieskolan (överlämnas till Utbildnings- departementet i anslutning till betänkandet). Det framgår där att flertalet länder har någon form av examen. Studenter som är inskrivna vid svenskt universitet har enligt uppgift inte några svårigheter att bli accepterade vid utländska universitet. Om däremot en person endast har slutbetyg från gym- nasieskolan och vill läsa utomlands utan att vara eller ha varit inskriven vid svenskt lärosäte har han eller hon svårt att bevisa sin behörighet för högskolestudier. kan inte värdera ett slutbetyg. Det finns heller ingen klar standard för hur ett översatt slutbetyg skall se ut. Inom EU pågår ett arbete med att öka förståelsen för andra länders utbildningssystem och utbildningsbevis samt främja möjlig- heter till överföring av studiemeriter och kvalifikationer från ett lands system till ett annat. Det yttersta syftet med arbetet är att främja medborgarnas rörlighet på den europeiska arbetsmarknaden. Bl.a. har nationella referenscentra för information om yrkesutbild- ning inrättats eller är på väg att inrättas i alla EU- och EES- länderna. En av uppgifterna för dessa centra, i Sverige förlagt till , är att utarbeta förklarande betygsbilagor för gymnasie- betyg. Om hade en gymnasieexamen skulle svenska ungdomar lättare kunna styrka sin behörighet för högskolestudier när de vill studera vid utländska universitet. SOU 2002:120 Betyg och examen i den framtida gymnasieskolan och i gymnasial vuxenutbildning man bör uppmuntra unga människors strävan att möta andra kul- turer och få erfarenheter de inte kan få hemma. Häri ingår att underlätta för dem som vill studera vid utländska universitet. De motiv för en gymnasieexamen som oftast nämnts, bl.a. av regeringen i de ovan nämnda sammanhangen, är att en examen skulle kvalitetssäkra utbildningen. vill framhålla att det finns ett antal sam- verkande faktorer som tillsammans kvalitetssäkrar en gymnasie- utbildning i . Skollagen reglerar elevers rätt, huvudmäns skyldigheter, de yttre ramarna för utbildningens organisation och vilka kvalifikationskrav som gäller för lärare. Läroplan, programmål och kursplaner reglerar målen för utbildningen och de kunskapsmål eleverna skall uppnå. Skolledarutbildning, lärarutbildning och kom- petensutveckling av skolans personal hör till garanterna för kva- litet. Uppföljningar, kvalitetsredovisningar, bl.a. genom kvalitets- indikatorer, är en allt viktigare del av kvalitetssäkringen av en utbildning. En av de faktorer som är föremål för kontinuerliga uppföljningar är hur stor andel av eleverna som når olika resultat, t.ex. uppnår det som krävs för grundläggande högskolebehörighet. Kraven på högskoleutbildningars kvalitet tar sikte på förutsätt- ningarna för utbildningen, såsom att det finns en viss andel disputerade lärare, bibliotek osv. Dessa kriterier visar hur kvaliteten skall utvecklas. kvalitetsbedömningar avser dessa kriterier. Det som beskrivits är kvalitetskrav som riktar sig till den som anordnar utbildningen. En examen däremot visar att den enskilde eleven har tillgodogjort sig gymnasieskolans utbildning, har ut- vecklats personligen och uppnått en viss kunskapsnivå. Det har funnits förslag om yrkesexamen, dvs. en examen för de elever som utbildar sig i gymnasieskolan med syftet att bli anställ- ningsbara inom en viss sektor av arbetsmarknaden. I den skulle yrkesprov ingå. Det pågår ett utvecklingsarbete med yrkesprov, som bedrivs av och i på uppdrag av . Tankarna med det provet är att mera samlat pröva elevernas kompetens inom ett yrkesområde. Redan nu finns yrkes- prov för flera program med yrkesämnen men de är ett inslag i elevernas utbildning och inte ett examensprov. har sökt kartlägga inom vilka branscher som det förekommer yrkesexamen eller yrkesprov i gymnasie- skolan. Denna överlämnas i anslutning till betänkandet till Utbild- Betyg och examen i den framtida gymnasieskolan och i gymnasial vuxenutbildning Det visar sig att förhållandena skiftar mellan branscherna. I vissa fall finns frivilliga prov. I andra fall finns en yrkesexamen som avläggs efter i yrket, hur många skiftar från bransch till bransch. anser att rena yrkesprov också i fort- sättningen bör vara ett ansvar för respektive bransch och att de kan äga rum efter så i yrket som respektive bransch avgör. Ofta är olika löneförmåner kopplade till om vederbörande genomgått yrkesproven eller ej och därmed en fråga för parterna. Däremot är det enligt uppfattning sam- hällets uppgift att avgöra vad som bör krävas för gymnasiekompe- tens, dvs. vilka kompetensmål elever skall nå i gymnasieskolan för att vara förberedda för samhällsliv, arbetsliv, privatliv och för högre utbildning. Självfallet måste de mål som skall gälla för de yrkesspecifika delarna av utbildningen arbetas fram under medverkan av före- trädare för respektive del av arbetsmarknaden – liksom också kraven för de ämnen som vetter mot högre utbildning bör utarbe- tas under medverkan av företrädare för högskolan. Avvägningen mellan de olika delarna i en utbildning, mellan det som här benämnts utbildning för samhällsliv, arbetsliv, privatliv och för för- beredelse för högre utbildning, måste vara ett nationellt samhälls- ansvar. menar att när eleverna uppnått gymnasie- kompetens bör de, på samma sätt som elever i andra länder, kunna få ett bevis på gymnasieexamen. För den enskilde eleven bör ett bevis på gymnasieexamen kunna bli ett erkännande från samhället att elevens ansträngningar under gymnasieåren varit framgångsrika. För blivande arbetsgivare kan examensbeviset underlätta en bedömning av den arbetssökandes kompetens och för högskolor – både i och utomlands – ett bevis på att vederbörande upp- fyller de grundläggande förutsättningarna för att kunna bli antagen. har övervägt vilka krav som bör ställas på en elev för att han eller hon skall få gymnasieexamen. Kommittén menar att det är ett rimligt krav att eleven fått godkänt resultat på åtminstone av de 2 500 gymnasiepoäng som utbild- ningen i gymnasieskolan normalt omfattar. Eleven bör således för SOU 2002:120 Betyg och examen i den framtida gymnasieskolan och i gymnasial vuxenutbildning att få gymnasieexamen ha fått minst godkänt i lägst 2 250 gym- nasiepoäng, däribland godkänt betyg på gymnasiearbetet. föreslår att kraven för grundläggande behörighet för högskolestudier anpassas till kraven för gymnasie- examen. I förslaget i propositionen Gymnasieskola i utveckling – kvalitet och likvärdighet var det inte så. utgår ifrån att så blir fallet framöver. har i kapitel 9 Den framtida gymnasie- skolans struktur redovisat hur elevers studiegång skall se ut. Där har kommittén också behandlat sitt förslag om gymnasiearbete. I beviset över fullgjord gymnasieexamen bör framgå att eleven fram- gångsrikt tillgodogjort sig gymnasieskolans utbildning, vilka sek- tors-, inriktnings- och fördjupningsblock eleven fullgjort, vilka kurser som ingår i elevens individuella val och ämnet för elevens gymnasiearbete. 13Individuell studiegång i gymnasieskolan Den framtida studievägsstrukturen skall stödja alla elever att så långt möjligt fullfölja en gymnasieutbildning. Behörighetskraven behålls men obehöriga elevers rätt till utbildning stärks på så sätt att de ges en rätt att söka och bli preliminärt antagna till en sektor. De skall erbjudas en indivi- duell studiegång med undervisning i det eller de behörighets- givande ämnen där de saknar godkända betyg från , och i övrigt följa undervisningen i de kurser som framgår av den individuella studieplanen. Den preliminära antagningen blir defi- nitiv när det eller de grundskoleämnen, där eleven saknat god- kända betyg, kompletterats. De preliminärt antagna eleverna har rätt att fullfölja den påbörjade utbildningen om 2 500 poäng om inte annat överenskommits utifrån elevens önskemål. Bestäm- melserna tas in i 5 kap. 3, 6, 7, 12, 15, 20 §§. Introduktionskurser för ungdomar som invandrat till (IVIK) skall också fortsättningsvis anordnas inom ramen för gymnasieskolan. Kommunernas uppföljningsansvar förtydligas så att det fram- går att skyldigheten att erbjuda ungdomar upp till en gym- nasieutbildning också innefattar en skyldighet att kontinuerligt hålla sig informerade om var de ungdomar, som av olika skäl inte söker eller avbryter en gymnasieutbildning, befinner sig och erbjuda dem utbildning i gymnasieskolan eller insatser som syf- tar till sådan utbildning. Bestämmelsen tas in i 5 kap. 32 § I detta kapitel avser kommittén att behandla olika frågor som har en nära koppling till elever i behov av särskilt stöd, bl.a. dagens individuella program, rätten till stöd, rätten att fullfölja sin utbild- ning, behörighetskraven samt kommunernas uppföljningsansvar. Individuell studiegång i gymnasieskolan En av de mest frekventa frågorna till kommittén har varit vad som kommer att hända med det individuella programmet (IV). har uppfattat att det finns en stor oro för att möjligheten till flexibla, individuella lösningar försvinner om det inte finns något motsvarighet till IV i den framtida gymnasiestruk- turen. Under utredningsarbetet har det även framförts till kom- mittén att det måste finnas alternativ för ungdomar som inte vill gå i gymnasieskolan och att det är orimligt att kräva av alla ungdomar att de skall gå en treårig gymnasieutbildning. Aktuell forskning på det arbetsmarknadspolitiska området pekar entydigt mot behovet av gymnasieutbildning för de ungdomar som saknar sådan och därmed riskerar att hamna vid sidan av arbets- marknaden. Det kommer alltid att finnas ungdomar som av olika skäl inte följer huvudfårorna i utbildningssystemet. För dessa elever är det nödvändigt med en stor flexibilitet och möjlighet till lösningar som utgår från individuella önskemål, förutsättningar och behov. Den studievägsstruktur som kommittén föreslår innefattar möjligheter även för de elever som behöver på sig för att slutföra en gymnasieutbildning eller som bara till en del klarar att fullfölja studier på gymnasienivå. I utredningsarbetet har kommittén vid sidan av de olika rappor- ter, utvärderingar och forskning som finns om det individuella programmet, till sin hjälp haft en referensgrupp bestående av per- soner som på olika sätt arbetar med, eller haft nära anknytning till, denna del av gymnasieskolan. De diskussioner som förts i gruppen har varit av stort värde, och inte minst visat på hur komplex och mångfacetterad frågan om det individuella programmet är. På en punkt har referensgruppen varit helt enig, nämligen i fråga om vikten av ett individualiserat förhållningssätt och en studievägs- struktur som medger samt stödjer flexibla, otraditionella och krea- tiva arbetsformer. 13.1Erfarenheter av det individuella programmet Vi har erfarenhet av det individuella programmet och kan konstatera att verksamheten endast delvis fungerat som tänkt. Många elever lämnar gymnasieskolan för gott efter bara på det individuella programmet. Frågan är vad dessa uppgifter säger oss.