sou · GQB398d4 · 2003-01-01 00:00:00 — Bilaga 2 Romstadgan för (utdrag) ............................................................................ Bilaga 3 Brottskriterierna (Elements of Crimes) ........................ Bilaga 4 Bevis- och förfarandereglerna (Rules of Procedure and Evidence, utdrag).................................................... Bilaga 5 Jurisdiktionsbestämmelser i några internationella Bilaga 7 Korta referat av några domar från de båda FN- Straffansvar för brott mot mänskligheten och andra internationella brott enligt folkrätten Beslut vid regeringssammanträde . Utredaren skall se över den svenska straffrättsliga lagstiftningen när det gäller sådana s.k. internationella brott som enligt folkrätten skall föranleda individuellt straffrättsligt ansvar. Vid översynen i denna del skall utredaren särskilt beakta innehållet i Romstadgan för och den för straffrätten relevanta utvecklingen inom folkrätten i övrigt. I samband därmed skall utredaren också överväga frågor om preskription för de aktuella brotten. Utredaren skall vidare se över lagstiftningen om svensk straff- rättslig domsrätt i fråga om sådana internationella brott enligt folkrätten som nämnts ovan när de har begåtts utomlands. Där- utöver skall utredaren utreda behovet av andra förändringar av bestämmelserna om svensk straffrättslig domsrätt och göra en systematisk översyn av dem i syfte att åstadkomma en samlad, överskådlig och lättillämpad reglering. Utredaren skall lämna de förslag till lagändringar som översynen kan ge anledning till. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag . Bakgrunden till uppdraget är främst den utveckling på folkrättens område som ägt rum . Denna utveckling innebär bl.a. att enskilda personer i allt större utsträckning har förts in som bärare av både rättigheter och ansvar under det folkrättsliga regel- systemet. Möjligheterna att ställa enskilda personer till svars för vissa allvarliga brott mot grundläggande folkrättsliga regler, även när dessa brott saknar samband med väpnade konflikter, har kommit alltmer i fokus, och internationella instanser för detta ändamål har inrättats. Romstadgan för Internationella brottmåls- domstolen kan ses som ett viktigt led i denna utveckling. Genom stadgan har inrättats. Under domstolens jurisdiktion faller brotten folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. har deltagit mycket aktivt i arbetet med framtagandet av stadgan. I svensk lagstiftning infördes straffrättsliga bestämmelser om folkmord och folkrättsbrott efter slut. Bestämmelserna finns nu i lagen (1964:169) om straff för folkmord respektive i 22 kap. 6 § . Därefter har ytterligare brott mot folkrätten straffbelagts enligt svensk lag. Något särskilt brott mot mänskligheten finns dock inte i lagstiftningen, även om de gärningar som innefattas i detta brott torde kunna lagföras i med tillämpning av andra bestämmelser. Utvecklingen av folkrätten och de frågor som uppkommit om möjligheten att i lagföra exempelvis f.d. statschefer för allvarliga brott enligt folkrätten gör det angeläget att nu se över den svenska straffrättsliga regleringen av sådana brott och överväga vilka förändringar som behöver göras. En särskilt viktig fråga i det sammanhanget är att utreda hur bör straffbelägga brott mot mänskligheten. Det är också angeläget att på nytt överväga om det verkligen är rimligt att ha regler om preskription för de allvarligaste internationella brotten enligt folkrätten. I detta sammanhang finns det också anledning att utreda behovet av en utvidgning av svenska domstolars möjligheter att döma över sådana internationella brott som begåtts utomlands. I 2 kap. finns de viktigaste av de regler som bestämmer i vilken omfattning svensk straffrättslig lagstiftning är tillämplig och svenska domstolar behöriga att döma. rättsliga utvecklingen har präglats av en förändrad syn på straffrätten som ett internationellt rättsområde och ett starkt ökande inslag av internationalisering. Utarbetandet av ett stort antal internationella konventioner m.m. som berör straffansvar har också lett till att reglerna om svensk lags tillämplighet och svenska domstolars behörighet har fått ändras ett flertal gånger. Lagstift- ningen har kommit att bli ganska svåröverskådlig. Bestämmelserna om svensk lags tillämplighet och svenska domstolars behörighet i brottmål bör nu därför ses över i både sakligt och systematiskt hänseende. antogs Romstadgan för Internationella brottmåls- domstolen. Genom stadgan inrättas Internationella brottmåls- domstolen som en permanent av enskilda för de allvarligaste internationella brotten enligt folkrätten. För att stadgan skall träda i kraft krävs bl.a. att 60 stater ratificerar den. Det kan beräknas ske tidigast om . Stadgans principiellt viktigaste bestämmelser finns i dess andra del. De behandlar bl.a. de brott som Internationella brottmåls- domstolen kan döma över och förhållandet mellan nationella rätts- ordningar och Internationella brottmålsdomstolens domsrätt eller jurisdiktion. Detta förhållande är uppbyggt så att den nationella processen i princip har företräde. Internationella brottmåls- domstolen får dock ta upp ett fall om en stat saknar vilja eller möjligheter att genomföra en korrekt prövning. Beslut i en sådan fråga fattas av . I stadgans tredje del finns föreskrifter om allmänna straffrättsliga principer. Där behandlas exempelvis uppsåt, ansvarsfrihetsgrunder, villfarelse och förmans befallning. Vidare behandlas ansvar för försök till de aktuella brotten i denna del. De brott som omfattas av Internationella brott- målsdomstolens jurisdiktion är folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Förhandlingar kring en definition av ett aggressionsbrott pågår, men det är osäkert om detta brott kommer att inlemmas under Internationella brottmålsdomstolens juris- diktion. I stadgan anges att brotten under domstolens jurisdiktion vid lagföring inför domstolen inte skall vara föremål för preskription. I stadgan definieras också vad som, inför Internationella brott- målsdomstolen, skall avses med folkmord, brott mot mänsklig- heten och krigsförbrytelser. Definitionerna har härletts från olika internationella rättskällor men behöver inte nödvändigtvis återge gällande folkrätt på området. Bestämmelserna i stadgan skall över huvud taget inte tolkas som att de på något vis inskränker andra folkrättsliga regler eller utesluter att folkrättsliga brottsbeskriv- ningar kan ha ett annat innehåll i andra sammanhang, utanför . Stadgans definition av folkmord är densamma som den som finns om förebyggande och bestraffning av brottet folkmord (SÖ 1952:64). Definitionen av brott mot mänskligheten innehåller en icke uttömmande uppräkning av vissa gärningar som kan utgöra brott mot mänskligheten. För att dessa gärningar skall kunna hänföras till brott mot mänskligheten krävs att de har utgjort en del av ett vidsträckt eller systematiskt angrepp riktat mot civilbefolkning. Det krävs däremot inte någon koppling till en väpnad konflikt. I uppräkningen nämns bl.a. mord, förslavning, tvångsförflyttning av befolkning, vissa frihetsberövanden och olika former av sexuellt våld samt andra former av omänskliga handlingar av viss beskaffenhet som förorsakar svårt lidande, svår kroppslig skada eller svårt själsligt eller fysiskt men. Definitionen av krigsförbrytelsebrotten omfattar gärningar både i internationella väpnade konflikter och sådana väpnade konflikter som inte är av internationell karaktär. Definitionen innehåller uppräkningar av svåra överträdelser av fyra Genève- konventioner till skydd för krigets offer (SÖ 1953:14 - 17) och deras första tilläggsprotokoll liksom allvarliga kränkningar av andra skrivna och oskrivna folkrättsliga regler avseende väpnade konflikter. Romstadgan innehåller också bestämmelser om att brotts- kriterier, s.k. Elements of Crimes, skall utarbetas till ledning för Internationella brottmålsdomstolens tolkning och tillämpning när det gäller brotten i stadgan. Kriterierna omfattar såväl objektiva som subjektiva brottsrekvisit. De har utarbetats av en förberedande kommission, som avslutade sitt arbete i denna del . Brottskriterierna, liksom även de bevis- och processregler som förhandlats parallellt, skall antas av när stadgan har trätt i kraft. Behovet av en översyn Den svenska straffrättsliga lagstiftningen på området Romstadgan innehåller i och för sig inte något krav på att de brott och de straffrättsliga principer som anges i stadgan skall införlivas i de fördragsslutande staternas nationella rättsordningar. Det finns dock ett starkt svenskt intresse av att se till att den svenska lag- stiftningen straffbelägger och medger lagföring för allvarliga brott på motsvarande sätt och i samma utsträckning som skall gälla enligt den internationella ordning som har verkat för. Eftersom stadgan bygger på principen om att nationell lagföring har företräde, kan den också sägas förutsätta att det ligger i staternas intresse att ha en nationell lagstiftning som möjliggör sådan lagföring. Den i sammanhanget relevanta internationella rätten är relativt svårtillgänglig och svåröverskådlig. Det finns ett behov av att från straffrättsliga utgångspunkter djupare analysera svensk rätts utformning i belysning av det folkrättsliga regelsystemet och dess utveckling. När det gäller brott mot mänskligheten saknas särskilda bestämmelser om detta brott i svensk rätt. Sådana brott som innefattas i brott mot mänskligheten torde i och för sig kunna lagföras i med tillämpning av gällande bestämmelser om t.ex. mord, grov misshandel, människorov m.m. Det kan dock ifrågasättas om de gällande svenska straffrättsliga reglerna tar tillräcklig hänsyn till det försvårande i syftena bakom brotten och till det sammanhang i vilka de begås. Avsaknaden av ett särskilt brott kan tänkas försvaga möjligheter att på ett tillfredsställande sätt lagföra allvarliga brott mot folkrätten när de utgör del i ett vidsträckt eller systematiskt angrepp riktat mot civilbefolkning men inte begås i samband med en väpnad konflikt. Vidare reser den senaste tidens debatt och utveckling när det gäller bl.a. Pinochet-fallet frågan om svenska domstolars möjlig- heter att pröva anklagelser mot utländska diktatorer eller f.d. diktatorer om exempelvis tortyr. har i och för sig gjort bedömningen att de svenska straffbestämmelserna motsvarar kraven enligt mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling (SÖ 1986:1). Den senaste tidens utveckling gör det dock angeläget att utreda om det kan vara så att de svenska straffbestämmelsernas utformning kan få alltför begränsande konsekvenser för de svenska myndigheternas möjlig- heter att pröva anklagelser om sådana gärningar som begåtts utomlands. Det finns också därför anledning att nu se över vilka möjligheter och hinder som de svenska bestämmelserna på detta område innebär. Det är alltså angeläget att nu se över den svenska straffrättsliga lagstiftningen rörande de internationella brotten enligt folkrätten, främst reglerna om folkmord och folkrättsbrottet, samt att över- väga hur brottet mot mänskligheten skall regleras i svensk rätt. Det finns också ett behov av att göra en lagteknisk översyn av de svenska reglerna om brott av detta slag. Enligt svensk lagstiftning preskriberas alla brott . har haft preskriptionsregler och de utgör en integrerad del av det svenska straffrättsliga systemet. Bakom dessa regler ligger olika rättspolitiska överväganden och grundläggande principer om att statens ingripanden mot enskilda skall omgärdas av rättsäkerhets- och rättstrygghetsgarantier. Det finns starka skäl för att bibehålla principen att brott skall kunna preskriberas. har olika händelser visat på behovet av att på nytt överväga frågan om det verkligen är rimligt att ha regler om preskription även för de allvarligaste internationella brotten enligt folkrätten. Det finns därför skäl att nu utreda om inte reglerna om preskription för sådana brott bör avskaffas. Översynen i denna del bör även avse möjligheten att avskaffa preskription för redan begångna brott som inte har preskriberats . I detta sammanhang kan det nämnas att Romstadgans bestämmelse om preskription i och för sig gäller endast för lagföring inför . I den mån , på grund av svenska regler om preskription, inte kan lagföra ett brott som omfattas av Internationella brottmåls- domstolens jurisdiktion, medför dock stadgans bestämmelser att har behörighet att göra det i stället. Svensk lagstiftning bygger på principen att lagföring för allvarliga brott mot folkrätten alltid skall kunna äga rum i . Den svenska domsrätten i fråga om brott som begåtts utomlands är redan mycket omfattande. Som framgått ovan finns det dock nu ett behov av att se över de svenska reglerna om straffrättslig domsrätt i ljuset av den senaste tidens utveckling av folkrätten. har ett flertal ändringar skett i brotts- balkens regler om svensk domsrätt. Vidare har regler om svensk domsrätt förts in i specialstraffrättslig lagstiftning. Detta har gjort att reglerna är ganska svåröverskådliga. Möjligheterna att skapa en samlad och mer överskådlig reglering av bestämmelserna om svensk straffrättslig domsrätt bör nu undersökas. bör behovet av andra förändringar och för- enklingar av regleringen undersökas. Frågor som i det samman- hanget bör övervägas är t.ex. om kraven på dubbel straffbarhet och åtalstillstånd för gärningar begångna utomlands och regleringen av utländska domars rättsverkan har en lämplig omfattning och utformning. Den svenska straffrättsliga lagstiftningen när det gäller interna- brott enligt folkrätten. Utredaren skall se över den svenska straffrättsliga lagstiftningen rörande de internationella brotten enligt folkrätten och ta ställning till vilka förändringar som behövs. Översynen skall göras mot bakgrund av den tidigare nämnda utveckling som har skett inom folkrätten. Utredaren skall särskilt uppmärksamma behovet av att införa adekvat straffrättslig lagstiftning för brott mot mänskligheten. I det sammanhanget finns det anledning att beakta att Romstadgans definition av brott mot mänskligheten inte förutsätter att gärningarna begås inom ramen för en väpnad konflikt. Utredaren skall också ta ställning till om brottsrubriceringen folkrättsbrott är adekvat för de gärningar detta brott enligt 22 kap. 6 § omfattar . Utredaren bör också beakta att en rad konventioner, varav flera innehåller ett stort antal mycket detaljerade artiklar, liksom folkrättslig sedvanerätt har straff- sanktionerats genom stadgandet om detta brott. översynen och vid utarbetandet av nya lagförslag överväga vilka ramar som kan anses rimliga för ett straffbud av detta slag. Vid utarbetandet av de förslag som översynen kan ge anledning till skall utredaren därutöver särskilt överväga de lagtekniska lösningarna när det gäller frågor om en samlad reglering av de aktuella brotten, om indelningar i och avgränsningar av olika brott samt om införande av nya brott. Utredaren skall överväga och ta ställning till om inte de allvarligaste av de internationella brotten enligt folkrätten bör undantas från reglerna om preskription och, i så fall, hur detta bör lösas lag- tekniskt. Övervägandena i denna del skall omfatta också möjlig- heten att undanta redan begångna, men ännu inte preskriberade brott, från framtida preskription. Utredaren skall se över den svenska lagstiftningen om straffrättslig domsrätt i fråga om de internationella brotten enligt folkrätten och ta ställning till vilka ändringar som kan föranledas av över- vägandena med anledning av utvecklingen inom detta rättsområde. Utredaren skall dessutom undersöka behovet av andra föränd- ringar av bestämmelserna om den svenska straffrättsliga doms- rätten och göra en systematisk översyn av dem i syfte att åstad- komma en samlad, överskådlig och lättillämpad reglering. Bland de frågor som det i detta sammanhang finns anledning att uppmärksamma kan nämnas frågan om kraven på åtalstillstånd för utomlands begångna gärningar har en lämplig omfattning och utformning. gäller ett generellt krav på åtalstillstånd för brott som begåtts utomlands. Bakom detta krav ligger tanken att det inte alltid är rimligt att lagföring sker i för utomlands begångna gärningar även om den svenska lagstiftningen i och för sig skulle medge det. Den svenska formella domsrätten är nämligen mycket vidsträckt. Även fortsättningsvis bör det vara en utgångspunkt att skall utnyttja sin domsrätt i fråga om brott som har begåtts utomlands bara när det finns ett påtagligt och berättigat intresse av att lagföring kommer till stånd i . Det kan dock ifrågasättas om det inte finns fall som, även med denna utgångspunkt, skulle kunna undantas från det nu gällande kravet på ett särskilt tillstånd för att åtal skall få väckas. Prövningen i frågor om åtalstillstånd bör vidare inte göras av regeringen om det inte finns goda skäl för detta. Sådana skäl kan vara att det i vissa fall kan bli fråga om mycket svåra bedömningar av både folkrättslig och utrikespolitisk art. Det finns anledning att utreda om inte den nuvarande regleringen i vissa fall innebär att åtalsprövningen måste göras av regeringen också i sådana fall där den lämpligen kan göras av Riksåklagaren. Uppdraget i dess helhet En utgångspunkt för uppdraget är att den svenska lagstiftningen skall göra det möjligt att i lagföra personer som begått allvarliga brott mot folkrätten oavsett vem som har begått dem och var i världen de har begåtts. Svensk lagstiftning bör inte hindra att lagföring kan ske här i landet för sådana brott enligt adekvata brottsbeskrivningar och i samma utsträckning som det är möjligt vid . Detta innebär dock inte att de svenska bestämmelserna behöver vara utformade på samma sätt som bestämmelserna i . Det står utredaren fritt att ta upp sådana andra frågor inom ramen för uppdraget, som aktualiseras under utredningsarbetet. Utredaren skall lämna de förslag till lagändringar som översynen ger anledning till. Utredaren skall utarbeta och lägga fram full- ständiga lagförslag. Uppdragets genomförande och tidsplan Utredaren bör studera lagstiftningen i några med jämför- bara länder. Utredaren skall också följa och beakta resultatet av det arbete som pågår internationellt i fråga om hur Romstadgans bestämmelser om brotten närmare skall införas i olika länder. Samarbetet med , liksom lag- föring av brott riktade mot domstolen och ratifikation av Rom- stadgan, är föremål för lagstiftningsarbete i annan ordning. Detta gäller också frågan om rättsverkningar i av Internationella brottmålsdomstolens domar. Utredaren skall i sitt arbete beakta resultaten av detta lagstiftningsarbete. Uppdraget skall redovisas . Om utredaren anser det lämpligt kan någon eller några delar av uppdraget redovisas i ett eller flera delbetänkanden. I bilagan finns dels en fullständig förteckning över innehållet i Romstadgan, dels ett utdrag ur stadgan med återgivande av de för vårt utredningsuppdrag mest relevanta bestämmelserna. Stadgan i sin helhet finns återgiven i prop. 2000/01:122. De artiklar som finns med i det efterföljande utdraget ur stadgan har marke- rats med kursiv stil UPPRÄTTANDE AV DOMSTOLEN............... Domstolens rättsliga status och befogenheter NINGAR OCH TILLÄMPLIG LAG.................23 Brott som omfattas av Domstolens jurisdiktion Tidsavgränsning av Domstolens jurisdiktion Förutsättningar för utövande av jurisdiktion En stadgeparts hänskjutande av en situation Uppskjutande av förundersökning eller lagföring Preliminära beslut i fråga om processförutsättningar Invändningar angående Domstolens jurisdiktion eller Negativ rättskraft (ne bis in idem) Legalitetsprincipen (nullum crimen sine lege) Inget straff utan lag (nulla poena sine lege) Ingen jurisdiktion över personer Officiell ställning saknar betydelse Militära befälhavares och andra förmäns ansvar Faktisk villfarelse eller rättsvillfarelse Befallning av förman och skyldighet att lyda Kvalifikationskrav, nominering och val av domare Befrielse från uppgift och jäv för domare Löner, arvoden och kostnadsersättning Officiella språk och arbetsspråk Åklagarens skyldigheter och befogenheter vid en Personers rättigheter vid en förundersökning Förundersökningskammarens roll vid ett unikt un- Förundersökningskammarens uppgifter och befo- Förundersökningskammarens utfärdande av häkt- ningsbeslut eller kallelse till inställelse inför Dom- Förfarande i förvarsstaten vid ett frihetsberövande Inledande förfaranden inför Domstolen Bekräftelse av åtalspunkter före rättegång Den tilltalades närvaro vid huvudförhandlingen Rättegångskammarens uppgifter och befogenheter Förfarande om en tilltalad erkänner sig skyldig Skydd av brottsoffer och vittnen och deras delta- Brott mot den rättsliga processen Skydd av uppgifter som berör nationell säkerhet Uppgifter eller handlingar från tredje man Ingen inverkan på nationell tillämpning av straff och Överklagande av fällande och frikännande dom Överklagande av andra beslut Omprövning beträffande en fällande dom eller ett Skadestånd till en som arresterats eller dömts för Allmän skyldighet att samarbeta Framställning om samarbete: allmänna bestämmelser Tillgång till förfaranden i nationell lag Överlämnande av personer till Domstolen Innehållet i en framställning om anhållande och Andra former av samarbete Uppskov med att verkställa en framställning på grund av pågående förundersökning eller lagföring Uppskov med verkställande av en framställning på grund av en invändning om bristande processförut- Vad en framställning om andra former av bistånd enligt artikel 93 skall innehålla Samarbete i fråga om hävande av immunitet och Verkställande av framställningar i enlighet med ar- tiklarna 93 och 96 Staters roll i verkställande av fängelsestraff Överinseende av straffverkställighet och fängelse- Överförande av personer efter avtjänat straff Inskränkning i fråga om lagföring och bestraffning Domstolens prövning av strafflindring Regler för den ekonomiska förvaltningen Ändring av institutionella bestämmelser Undertecknande, ratificering, godtagande, god- The States Parties to this Sta- tute, Conscious that all peoples are united by common bonds, their cultures pieced together in a sha- red heritage, and concerned that this delicate mosaic may be shat- tered at any time, Mindful that during this cen- tury millions of children, women and men have been vic- De stater som är parter i den- na stadga, som är medvetna om att alla folk hålls samman av gemen- samma band, med deras kulturer sammanfogade till ett gemen- samt arv, och som fruktar att denna ömtåliga mosaik när som helst kan förstöras, som är medvetna om att mil- jontals barn, kvinnor och män under detta århundrade har fallit tims of unimaginable atrocities that deeply shock the conscience of humanity, Recognizing that such grave crimes threaten the peace, secu- rity and well-being of the world, Affirming that the most seri- ous crimes of concern to the international community as a whole must not go unpunished and that their effective prosecu- tion must be ensured by taking measures at the national level and by enhancing international Determined to put an end to impunity for the perpetrators of these crimes and thus to contri- bute to the prevention of such crimes, Recalling that it is the duty of every State to exercise its crimi- nal jurisdiction over those responsible for international crimes, Reaffirming the Purposes and Principles of the Charter of the United Nations, and in particu- lar that all States shall refrain from the threat or use of force against the territorial integrity or political independence of any State, or in any other inconsistent with the Purposes of the United Nations, Emphasizing in this connec- tion that nothing in this Statute shall be taken as authorizing any State Party to intervene in an armed conflict or in the internal affairs of any State, offer för ofattbara skändligheter som djupt skakar mänsklighe- tens samvete, som erkänner att så allvarliga brott hotar freden, säkerheten och välståndet i världen,