sou · GQB329d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Högskolor och universitet erbjuder i de flesta fall färdiga kursplaner till sina utbildningar. Dessa utformas utifrån lärarnas ämnesmässiga för- trogenhet och är en rimlig utgångspunkt när det rör sig om reguljär utbildning för unga studenter. Mer problematiskt blir det, enligt , när nya grupper av studerande med tidigare yrkeserfarenhet söker sig till högre utbildning. En viktig fråga blir då hur universiteten och högskolorna ska kunna tillvarata de kunskaper om sitt yrke som dessa redan har och bygga broar mellan deras praktiska kunnande och den vetenskapliga kunskap som högskolan kan erbjuda. har i samarbete med ut- vecklat en vidareutbildning på 10 poäng för undersköterskor. Kurs- planen är utarbetad tillsammans med undersköterskorna och utgår från deltagarnas egna kunskaper och erfarenheter. För att fördjupa förståelsen av sina erfarenheter och ge ny kunskap går man ett steg vidare genom att knyta an till filosofisk och vetenskaplig tradition. Det handlar om att knyta praktik och teori nära varandra och undvika polarisering mellan förtrogenhetskunskap och påstående- kunskap. hävdar att om kunskapsutvecklingen verkligen ska vara avsedd för alla i vårt samhälle, så måste vi överväga hur vi kan utforma utbildningarna så att de möter människor utifrån deras olika förutsättningar och behov. Följer vi den traditionella be- toningen på teoretiska studier utesluter vi människor från studie- ovana miljöer eller får dem att känna sig okunniga och minder- värdiga. På finns exempel på hur vidareutbildning kan genomföras utifrån arbetsgivarens och de anställdas behov. Exemplet visar också hur utbildningen kan planeras och genom- föras på ett sådant sätt att förtrogenhetskunskapen utvecklas och tydliggörs. 5.5.4Kontinuerligt lärande under hela yrkeslivet Det finns enligt (SOU 2000:28) många skäl till att livslångt lärande blivit mer betydelsefullt: En fundamental aspekt är att i och med att kunskapsmassan kontinuerligt växer blir det allt orimligare att ens tänka sig att man i ungdomen ska kunna inhämta mer än en bråkdel av de kunskaper man kommer att behöva under sitt liv. Det mesta av dessa kunskaper finns inte ens utvecklade när man går i ungdomsskolan! Det livslånga lärandet har därför ett värde i sig. Färdigutbildade blir vi aldrig men vi kan alla delta i ett individuellt bildningsprojekt liksom i ett kollektivt. Dessutom har det livslånga lärandet ett praktiskt värde politiskt och kulturellt men naturligtvis också för arbetslivet. I skrift och livsvida lärandet (2000) beskrivs det livslånga lärandet som ett nytt sätt att se på utbildning, lärande och sättet att organisera lärandet på. Nyckel- orden är: individen lär under hela livet, individen har ett större an- svar för sin egen utbildning, lärandet sker i olika miljöer och situa- tioner samt lärande och utbildning är inte bara en fråga för utbild- ningspolitiken. Utgångspunkten, enligt , är insikten om att individer har olika behov och att behoven av utbildning förändras över tiden. i individens livscykel bör det finnas utbildnings- och lärandemöjligheter som är anpassade till individens behov, bakgrund och kompetens. Det är samhällets ansvar att skapa dessa förutsättningar och motivera och stimulera de individer som inte själva tar egna initiativ. Det livslånga lärandet innebär en förskjutning av ansvar från staten till individen. Förverkligande av principen om livslångt lärande är beroende av individens baskunskaper, motivation och förmåga att söka upp och tillgodogöra sig utbildning. Individen måste förbli motiverad och behålla en positiv attityd till utbildning och lärande och ha grundläggande baskunskaper. Till de grund- läggande baskunskaperna hör förmågan att kunna läsa och skriva samt kunna kommunicera på olika språk och kunna använda informations- och kommunikationsteknologi. Lärandet sker i olika miljöer och situationer. Det livslånga läran- det innefattar formellt lärande, icke-formellt lärande och informellt lärande. Med formellt lärande avses organiserad utbildning inom ramen för det formella utbildningssystemet. Icke-formellt lärande är organiserad utbildning vid sidan av det formella utbildningssyste- met. Exempel på icke formellt lärande för vuxna är arbetsmark- nadsutbildning, personalutbildning, folkbildning och annan kurs- verksamhet. Informellt lärande saknar en tydlig utbildningssitua- tion, det äger rum utanför det organiserade utbildningsväsendet. Informellt lärande sker på arbetsplatsen, i föreningslivet, familjen och vardagen. presenterade ett memorandum om livslångt lärande (EU 2000c). Memorandumet innehåller sex centrala budskap om hur man kan genomföra det livslånga lärandet i praktiken. De sex budskapen är: 1) alla ska ha tillgång till grund- läggande färdigheter, 2) öka investeringen i mänskliga resurser, 3) utarbeta effektiva metoder och miljöer för undervisning och inlärning, 4) förbättra de sätt på vilket deltagande i och resultat av lärande uppfattas och värderas, särskilt icke-formellt och informellt lärande, 5) tillgodose att alla har tillgång till information och råd om möjligheter till lärande under hela livet, samt 6) tillhandahålla möjligheter till livslångt lärande så nära inlärarna som möjligt. I kommissionen i meddelande Att förverkliga det europeiska området för livslångt lärande (EU 2001) har de synpunkter som lämnats på kommissionens memorandum sammanställts. I med- delandet uppmanas alla aktörer att samarbeta i partnerskap att föra dagordningen framåt och genomföra det livslånga lärandet. Till stöd för genomförandet kommer kommissionen att bl.a. utarbeta en databas med goda lösningar, information och erfarenheter beträffande livslångt lärande på alla nivåer. Det livslånga lärandet finns med på dagordningen vid i . Utbildningsnivån har i , som tidigare nämnts, tenderat att stiga för varje ny generation, vilket har lett till att yngre människor ofta har mer kvalificerade yrken än äldre. I takt med att en allt högre utbildningsnivå bland befolkningen har kvalifikationskraven ökat på den svenska arbetsmarknaden. vakansstatistik visar bl.a. att andelen lediga arbeten utan utbild- ningskrav har minskat från år . På motsvarande sätt har andelen lediga arbeten med krav på högskola ökat från . av den totala arbetskraften i näringslivet är underutbildad. Det innebär att en stor del av arbetskraften har ett arbete som egentligen kräver högre utbildning än vad man har. av arbetstagarna har ett arbete som motsvarar deras utbildningsbakgrund, men är överutbildade, dvs. har ett arbete som egentligen kräver en lägre utbildning. Äldre är oftare underutbildade än yngre personer. Genomsnittsåldern bland de underutbildade är jämfört med bland de överutbildade. Underutbildade har längre erfarenhet i yrket och har varit på arbetsplatsen än övriga (politiska studier ). God grundutbildning är en viktig förutsättning för att kunna konkurrera på arbetsmarknaden och för att få tillträde till och kunna tillgodogöra sig påbyggnadsutbildning. I åldersgruppen 55 saknar gymnasieutbildning och i gruppen 45 saknar av männen och av kvinnorna gymnasiekompetens. Många av dessa personer har säkerligen tillägnat sig yrkeskompetens och erfarenheter på annat sätt och är väl förankrade på arbetsmarknaden. Problem kan dock uppstå om anställningen upphör och vederbörande ska konkurrera på den öppna arbetsmarknaden. Källa: SCB. Källa: SCB. Mot denna bakgrund är det angeläget att det ges rimliga förut- sättningar för alla att under hela yrkeslivet skaffa sig den grund- utbildning som krävs för att kunna konkurrera på arbetsmarknaden och skaffa sig behörighet till högre utbildning. Stora satsningar har gjorts inom . Dock har förhållandevis få personer i de äldre åldersgrupperna påbörjat studier inom . Av samtliga 208 000 studerande var andelen studerande störst inom åldersgruppen 20 (), jämfört med gruppen (). Äldre deltar även i mindre utsträckning än yngre i personalutbildning. Andelen män och kvinnor som får del av personalutbildning i åldersgruppen 55 är lägre än för personer i åldersgrupperna 35 och 45 (SCB 2000). Samma konstaterande gör LO (LO 2000). Personalutbildningen minskar i åldersgruppen 55 och nedgången är särskilt markant för männen. 5.5.6Varför deltar inte den äldre arbetskraften i utbildnings- insatser? Det kan finnas många förklaringar till att den äldre arbetskraften deltar i mindre utsträckning i utbildningsinsatser trots att de gene- rellt har en lägre utbildningsnivå. Det kan handla om möjligheten att få studiestöd, bristande motivation och bristande information om olika utbildningsvägar. Det kan också handla om studieovana och osäkerhet om utbildningsinsatserna är lönsamma och leder till nya och bättre jobb. Finansiering av studier inom det formella utbildningssystemet regleras i studiestödssystemet. trädde ett nytt studiestödssystem i kraft. Det nya systemet omfattar studerande vid grundskole- och gymnasieskolenivå samt högskolenivå och eftergymnasial nivå. Studiebidrag ska, enligt det nya systemet, få lämnas t.o.m. det kalenderår då den studerande fyller . Efter kan studiebidrag bara komma att beviljas för yrkes- inriktade utbildningar inom sådana områden där det råder eller kan antas komma att råda brist på utbildad arbetskraft. Regeringen fattar beslut om vilka utbildningar detta kan komma att gälla. Bidrag efter kommer att kunna lämnas och längst t.o.m. det år man fyller . Studielån ska få lämnas t.o.m. det kalenderår den studerande fyller . Rätten till studielån ska successivt begränsas från och med det kalenderår då den studerande fyller . Det särskilda utbildningsbidraget (UBS) finns kvar under kun- skapslyftsperioden. Bidraget kan lämnas till arbetslösa mellan 25 och för studier på grundskole- och gymnasienivå och motsvarar ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen. Förslag om individuella kompetenskonton Utredningen om individuellt kompetenssparande (SOU 2000:119) har lagt fram förslag till ett nytt skattesubventionerat individuellt kompetenssparande. Kompetenssparandet ska vara frivilligt och tillgängligt för alla oavsett utbildningsbakgrund, inkomst, ålder eller ställning på arbetsmarknaden. Utredningens förslag innebär att såväl den enskilde som arbetsgivaren ska kunna göra insätt- ningar på kompetenskontot. Arbetsgivare som gör insättningar på anställdas konton föreslås få nedsättning av arbetsgivaravgiften på insatt belopp. Den som gör uttag från kom- petenskontot och genomför godkänd kompetensutveckling före- slås ha rätt till en kompetenspremie i form av en skattereduktion. Om medel finns kvar på kompetenskontot när innehavaren tar ut ålderspension kan kontot omvandlas till individuellt pensionsspa- rande alternativt pensionsförsäkring. Utredningens betänkande är under beredning i . Validering av kunskaper och kompetens I princip finns det inte några åldersgränser för tillträde till det formella utbildningssystemet. Däremot ställs det ofta formella utbildningskrav, som många äldre saknar. Alla vuxna har kompetenser, som inte kan beskrivas eller mätas i ett formellt system. Validering är ett sätt att värdera och erkänna kunskaper och kompetenser som uppnåtts både i och utanför det formella utbildningsväsendet. För individen handlar validering om att stärka självkänslan, få behörighet för vidare stu- dier, att kunna förkorta studietid och att få ett bevis på sin yrkeskompetens. Slutbetänkandet från utredningen om validering av vuxnas kunskaper och kompetens (SOU 2001:78) omfattar bl.a. förslag om att kommunerna får en skyldighet att erbjuda valide- ring. Studiemedel ska kunna beviljas för deltagande i validering. För att stimulera och ge reella möjligheter till personer att genomgå validering föreslås studiemedel kunna utgå utan någon övre åldersgräns. Arbetslivsdelegationen har i sitt slutbetänkande (SOU 1999:69) väckt tanken på en förändring av trygghetssystemen så att de bättre överensstämmer med dagens och morgondagens arbetsliv och bi- drar till större rörlighet på arbetsmarknaden. Bland argumenten för större rörlighet är att det skulle bidra till att minska både utlåsnings- och inlåsningseffekterna. Lång anställningstid på en och samma arbetsplats ger normalt anställningsskydd och ekonomisk trygghet vid arbetslöshet och sjukdom. Den som byter arbetsgivare, lämnar sin anställning för att t.ex. starta eget företag eller för att ta tillfälliga uppdrag förlorar mycket av den bastrygghet som en tillsvidareanställning ger. Den framtida arbetsrätten utreds av på upp- drag av . En utgångspunkt för utrednings- arbetet är att arbetsrätten ska vara ett stöd för den anställde vid olika livsfaser och övergångar i arbetslivet, som t.ex. vid familje- bildning, vid pensionering, vid arbetslöshet och när man startar eget företag. De frågor man ska utreda rör bl.a tidsbegränsade anställningar och samverkan och lojalitet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Utredningen ska redovisa sina förslag . SENIOR 2005 anser: N En naturlig och önskvärd utveckling av arbetslivet är att både arbetsgivare och arbetstagare inser värdet av att fler personer förenar pension med förvärvsarbete. Lagar och avtal som förhindrar, försvårar eller gör det ekonomiskt ointressant för personer som vill kombinera förvärvsarbete med pension måste identifieras och undanröjas. N Vilka förändringar som kan göras i arbetsrätten och skatte- lagstiftningen för att stimulera arbetsgivarna att anställa redan pensionerade personer måste undersökas. N Former för hur kompetens kan överföras från de äldre per- soner som lämnar arbetslivet till de yngre som påbörjar sitt yrkesliv måste utvecklas. Förvärvsarbete för den som redan har pension kan ha ett värde både för den enskilde och arbetsgivaren. För arbetsgivaren kan det innebära att man bland pensionerade medarbetare har tillgång till arbetskraft vid arbetstoppar samt erfarenhet och kunskaper som kan användas för att introducera och handleda nyanställd personal. Att utveckla former för hur kompetens kan föras över från de äldre som lämnar arbetslivet till de yngre som påbörjar sitt yrkesliv är därför en viktig uppgift. Resultaten från forskning visar att det finns en stor grupp människor som kan tänka sig någon form av förvärvs- arbete efter pensioneringen av skäl som kan hänföras till arbetets inre betydelse (1999): När tiden för pensioneringen närmade sig och blev en händelse att på allvar reflektera över, blev också arbetets betydelse klarare för indi- viden. För några betydde arbetet social kontakt och gemenskap, medan arbetet för andra var en inkomstkälla. Arbetet kunde också vara viktigt för att få möjlighet att använda sina kunskaper och erfaren- heter, för att få yttre struktur, för att göra insatser för andra eller bara för att ha något att sysselsätta sig med. En del väljer att bli egna företagare före pensioneringen. Det kan vara ett sätt att använda den kunskap och de kontakter man tidigare skaffat sig och ha kontroll över sin arbets- situation. Andra väljer att göra något helt annat än vad man gjort tidigare. Med pensionen som grundtrygghet kan det vara möjligt att utifrån sina egna intressen pröva möjligheterna att arbeta med sådant som man, av ekonomiska skäl, inte vågat göra tidigare i livet. enkät () visar att uppskattningsvis 120 000 män och 60 000 kvinnor i åldern 50 och som inte har pension eller är långtidssjukskrivna kan tänka sig att arbeta efter normal pensionsålder. Bland de personer som redan är ålderspensionärer eller har beviljats avtalspension är det dock få som är intresserade av att gå tillbaka till arbete trots att många av dem bedömer sin hälsa som god. Gruppen som vill fortsätta arbeta efter normal pensionsålder präglas av människor som har hittat sin nisch i arbetslivet och har möjlighet att styra sin arbetssituation. För personer i denna grupp är karriärmöjligheterna viktiga och de vill gärna fortsätta yrkeslivet som egna företagare. Jämfört med dem som inte vill arbeta efter pensioneringen har, särskilt kvin- norna, bättre arbetsförmåga. Männen är i större utsträckning egna företagare och har oregelbundna arbetstider och de tycker inte att arbetet påverkar familjelivet. Kvinnorna kan tänka sig att arbeta i bemanningsföretag. Männen önskar sig behovsanställningar och expertuppdrag. Karriärmöjligheterna är viktiga för både männen och kvinnorna. Det finns inga formella hinder för personer som har pen- sion att förvärvsarbeta. För att fler ska vilja och ges möjlighet att kombinera arbete och pension bör det vara ekonomiskt lönsamt för både den enskilde och för arbetsgivaren. Det måste dessutom fin- nas en arbetsmarknad dit de personer som har pension kan söka sig. I finns exempel på hur man utvecklat kompe- tensväxling inom olika verksamheter. Vid genomförandet av försöksverksamheterna har man funnit det viktigt att förbereda kompetensväxlingen innan pensioneringen är ett faktum genom att utveckla både arbetsformerna och organisationsformerna. På genomförs ett fadder- företagsprogram där alla studenter har en kontinuerlig kontakt med ett fadderföretag för att lära sig och medverka i utvecklingen av företagets affärsidé och process. Regionen har en åldersfördelning som kommer att ge en påtaglig kompetensbrist inom ledningsfunk- tioner i tillverkande industri. Fadderföretagskonceptet kan ses som en ansats att genom erfarenhets- och kompetensbyte mellan indi- vider grunda ett /lärlingsförhållande för kommande yrkes- roller. Det finns också exempel på hur man på företag försäkrar sig om att överföra och bevara den kompetens som försvinner då äldre medarbetare går i pension. På i Jön- har man prövat ett system där yngre och äldre medarbetare tillsammans dokumenterar sina och gruppens kompetenser och yrkesroller. I bedrivs ett projekt att överföra digi- taliserade röntgenbilder. Genom detta projekt ges en bas för pen- sionerade röntgenologer att från valfri plats vara back office för expertgranskning av röntgenbilder. SENIOR 2005 konstaterar: En ny, samlad syn på demokrati och medborgarskap har börjat ta form. Där ger deltagande i politiska aktiviteter, kulturliv, livs- långt lärande och social ekonomi mervärden för såväl individ som samhälle. Denna syn har dock på många sätt varit ålders- blind. Närmast i förbifarten har statliga utredningar noterat att det finns en tydlig övre åldersgräns för in- flytande och delaktighet. I takt med att åldrandet individualiseras behöver äldre per- soner ses som individer i samhällslivet och inte som en enhetlig grupp. Det behövs också större uppmärksamhet på vad ökande skillnader i bl.a. tillgång till ekonomiska resurser inom och mellan olika åldersgrupper betyder för möjligheterna till infly- tande och delaktighet i samhällslivet. Många parter har ansvar för att bidra till en ändrad syn på äldre personers inflytande och delaktighet. Enskilda människor har själva ett ansvar att engagera sig. Det handlar både om att ges möjlighet till delaktighet och inflytande, och att aktivt vilja använda dessa möjligheter. Föreningar, politiska partier, tros- samfund, myndigheter och företag kan på olika sätt möjliggöra deras engagemang. SENIOR 2005 anser: N I arbetet med att förnya demokrati och medborgarroll får förnyelse inte bli liktydigt med föryngring. Frågor om äldre människors inflytande och delaktighet måste därför bli själv- klara delar av arbetet med att utveckla demokratins och med- borgarrollens olika dimensioner inom politik, kultur och social ekonomi. N Genom förnyelsearbetet bör de åldersnormer som be- gränsar inflytande och delaktighet i samhällslivet synliggöras och omprövas. Ett konkret mål bör vara att öka deltagandet i olika beslutsprocesser bland personer , som är underrepresenterade i valda församlingar. 6.1.1Förnyelse – inte bara föryngring Inom de delar av samhällslivet som vi behandlar i det här kapitlet politiskt inflytande, kultur och social ekonomi finns det mer eller mindre outtalade åldersnormer som förhindrar äldre personers delaktighet och inflytande i samhällslivet. Särskilt betydelsefull tycks pensioneringen vara som gräns för maktutövning och pro- duktion. För att forma flexiblare livsloppsmönster och stärka håll- barhet och ömsesidighet över generationsgränser måste alla berörda aktörer göra upp med detta kategoritänkande. Det här kapitlet ägnas därför främst åt de personer som är på väg att passera eller har passerat de mer eller mindre outtalade åldersstrecken. Det handlar om ett aktivt medborgarskap också efter pensioneringen. För att äldre personers inflytande och delaktighet i samhällslivet ska kunna öka måste dagens åldersnormer synliggöras och ifråga- sättas. Ett konkret mål bör vara att öka deltagandet i olika besluts- processer bland personer , som är underrepre- senterade i valda församlingar. Vi föreslår dock inga nya särskilda lösningar för äldre människors inflytande och delaktighet. Istället pekar vi på att frågor om äldre människors inflytande och delaktig- het måste bli självklara delar av arbetet med att utveckla demo- kratins och medborgarrollens olika dimensioner. Inte minst tror vi att de strävanden som vi ser mot ett mer dynamiskt samspel mellan bl.a. politiskt inflytande, social ekonomi och kultur kan ge fruktbara ingångar. Men då måste förnyelse av demokrati och med- borgarskap få en rikare och djupare innebörd än . stannar det ofta vid krav på föryngring. Det förnyelsearbete vi vill se är många parters ansvar. Enskilda människor har själva ett ansvar att engagera sig. Det handlar både om att ges möjlighet till delaktighet och inflytande, och att aktivt vilja använda dessa möjligheter. Föreningar, politiska partier, tros- samfund, myndigheter och företag kan på olika sätt möjliggöra Regleringar spelar liten roll inom dessa om- råden, men de nationella mål och lagar som finns inom området ger enligt vår bedömning en god grund för det förnyelsearbete som behövs. Ökande rörlighet och individualisering beskriver i sitt slutbetänkande En uthållig demokrati! (SOU 2000:1) bl.a. ökande rörlighet och individualise- ring som viktiga förändringsfaktorer i dagens samhälle. Män- niskornas rörlighet har ersatt stabiliteten, såväl när det gäller män- niskors sociala relationer som deras idéer och tänkesätt. Mer till- fälliga arbetsformer växer fram som alternativ till de stabilare, hierarkiska organisationsformerna. Och med individualiseringen följer en tvekan att låta sig räknas in i något kollektiv eller som medlem i någon grupp. Hävdandet av egna anspråk är avgörande. skriver om en livsstilspolitik, byggd mer på nya kollektiva identiteter än de traditionella klassmönstren. Dessa förändringar går att se även bland de personer som är i 50-års- åldern. kommer förändringarna även att prägla det tidigare till synes så stabila pensionärskollektivet. Skillnader inom och mellan åldersgrupper Utbildningsnivån är betydligt högre bland dem som föddes än bland dem som föddes under tidigare decennier. Sär- skilt bland kvinnor finns det en relativt stor grupp personer med eftergymnasial utbildning. Flertalet studier visar ett samband mellan hög utbildningsnivå och politisk aktivitet, föreningsakti- vitet, frivilligt arbete samt deltagande i folkbildning och kulturliv. Både bland män och kvinnor är det också betydligt större andelar bland dagens 45 64-åringar som har erfarenhet av olika medborger- liga aktiviteter än bland dem som är i åldern 65–. Men det kommer också att finnas många äldre personer under de närmaste decennierna med kort utbildningstid. Många av dessa, inte minst många kvinnor, har också haft arbeten där det egna inflytandet varit mycket litet. Även dessa personer behöver få möjlighet att ut- vecklas och bidra till samhällslivet under de många friska åren efter pensioneringen. En annan förändring som vi pekade på i avsnitt 3.3 är tendensen till ökande skillnader i bl.a. hälsa och ekonomiska resurser mellan personer över respektive . innebär detta nya risker med särlösningar som separerar olika grupper och deras intressen. kan demokratins legitimitet påverkas om en växande andel personer står utanför de vanliga formerna för poli- tiska beslut om samhällsutvecklingen.