sou · GQB35d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Den mest påtagliga förändringen är att kommunalt anställda kvinnors sjukfrånvaro utvecklats mycket negativt jämfört med övriga sektorers. 1990 låg sjukfrånvaron i såväl kommuner som landsting betydligt under nivån hos enskilt anställdas. 1995/96 var nivåerna stort sett utjämnade. har de kommunalt anställda kvinnornas sjukfrånvaro ökat markant snabbare än andra sektorers. var skillnaden jämfört med den enskilda sektorn . För landstingsanställda kvinnor har sjukfrånvaron utvecklats i takt med genomsnittet. konstaterade i sitt slutbetänkande (SOU 2000:121) att kommunalt anställda kvinnor i genomsnitt är äldre än enskilt anställda, vilket till stor del kan förklara skillnaderna 2000 och att den främsta förklaringen till negativa utvecklingen inom den kommunala sektorn torde vara att framför allt de kommunalt anställda äldre kvinnornas sjuktal relativt sett försämrats , vilket i sin tur ökat åldersfördelningens inverkan på totalsiffrorna. Uppgiven sjukfrånvaro i olika sektorer 1990-2000. Procent av vanligen arbetad tid. Källa: HpH. Bearbetning av SCB:s arbetskraftsundersökningar. Skillnaderna i sjukfrånvaro för män anställda i olika sektorer har i stort utjämnats . De största relativa förbättringarna redovisas för kommunalt och enskilt anställda män. 4.1.6 Sjukfrånvaron på arbetsställen av olika storlek Sjukfrånvaron ökar tydligt med arbetsplatsens storlek. För samtliga storleksgrupper är sjuktalen högre än 1997. statistiska uppgifterna har hämtats från SCB:s kortperiodiska sysselsättningsstatistik, som bygger på kvartalsvisa uppgifter från ett urval av arbetsgivare. Sjukfrånvaro för kvinnor och män anställda på arbetsplatser av olika storlek inom enskild sektor . Procent av anställda. Källa: HpH Bearbetning av SCB:s kortperiodiska sysselsättningsstatistik. I diagrammet redovisas sjuktalen för åren, 1997, 1998 och 1999. Mellan dessa år ökade sjuktalen markant, framför allt bland kvin- nor. Diagrammet visar att ökningen av sjuktalen också är lägre på de allra minsta arbetsställena. Det föreligger ett tydligt samband mellan sjukfrånvaro och arbetsplatsens storlek. Förklaringen kan vara att de anställda har betydligt större personligt engagemang i de små än i de stora före- tagen. Sambandet mellan närvaro, produktion och anställnings- trygghet kan också vara tydligare för den anställde i ett litet än i ett stort företag. Den officiella statistiken redovisar stora regionala skillnader i utvecklingen av sjukfrånvaron. I följande diagram redovisas hur sjukfrånvaron bland anställda varierar mellan länen. Pågående sjukfall bland anställda i procent av sysselsatta. K v i n n o r Källa: HpH. Bearbetning av material från RFV och SCB. Sjukskrivningsfrekvenserna för kvinnorna varierar från i och till i . Männens tal ligger betydligt lägre och varierar från i till i . HpH noterar att skillnaderna mellan de högsta och lägsta sjuktalen är i det närmaste . Skillnaderna är anmärkningsvärda och kan inte entydigt förklaras. Sjukför- säkringsutredningen konstaterade att de stora skillnaderna kvarstod även efter hänsynstagande till invånarnas ålder och kön, näringslivets struktur och arbetslöshetens utveckling. En möjlig förklaring är då att tradition och inställning till sjukskrivning som ett försörjningsmedel bland medborgare, läkare och försäk- ringskassor varierar över landet. 4.1.8 Sammanfattande analys av sjukfrånvaron HpHs uppdatering av tidigare presenterade basfakta om och analyser av sjukfrånvaron visar att sjukfrånvaron fortsätter att öka och att ohälsa och därmed sammanhängande utstötning från arbetslivet blivit ett mycket allvarligt problem för allt fler människor. var antalet personer som varit sjukskrivna längre än 92 300, mer än en fördubbling jämfört med . Ökningstakten – var . Antalet förtidspensionerade fortsätter att öka. Antalet förtidspensionerade och sjukskrivna uppgick /2001 till 520 000. Utifrån nu gällande prognoser från RFV beräknar HpH att andelen människor 2004 kommer att vara lägre . Denna nivå kommer i så fall att väsentligt understiga den andel som förutsattes vara i arbete när målen om sysselsättning och tillväxt fastställdes. Denna mycket kraftiga negativa utveckling av sjukfrånvaron har skett . Ökningen av antalet av sjukpenningdagar uppgår till mer än 40 miljoner, vilket motsvarar en ökning på . HpHs uppdatering av tidigare presenterat material visar med full tydligt att den förändring som pågår inte är generell. Hur än analysen görs framträder stora skillnader. Kvinnors sjukfrånvaro ökar väsentligt mer än mäns. Analyseras kvinnors sjukfrånvaro ytterligare visar det sig att utvecklingen inom vissa yrkesområden är väsentligt sämre än inom andra. Särskilt höga sjuktal redovisas inom kommunala arbetsområden – vård, skola och omsorg. Men också på denna nivå framträder stora skillnader mellan enskilda kommuner och landsting och mellan olika arbetsplatser inom samma kommun. På samma sätt framträder stora skillnader inom den privata sektorn –mellan branscher, inom branschen och inom det enskilda företaget. Små arbetsplatser/företag har en väsentligt lägre sjukfrånvaro än större och de regionala skillnaderna är mycket stora. Undersökningar presenterade av visar att medarbetarnas upplevda möjlighet till kontroll och eget handlingsutrymme är av stor betydelse för sjukfrånvaron. Dessa faktorer har försämrats på de områden där sjukfrånvaron nu ökar mest. Givetvis beror sjukfrånvaro också på förhållanden utanför arbetslivet. Trafikolyckor och ett stort antal sjukdomar har ingen eller litet samband med arbetslivet. Sociala faktorer helt utanför arbetslivet spelar en stor roll. Individens egna aktiviteter i form av motion och kost är andra exempel. Det finns dock ingenting som tyder på att dessa externa faktorer kan förklara de stora skillnaderna i sjukfrånvaron mellan olika arbetsplatser. Inte heller har de förändrats i en sådan utsträckning att de till någon väsentlig del kan ha påverkat den mycket starka ökning som skett . Det är mot bakgrund av dessa fakta och denna analys som HpH nu lämnar förslag som innebär en stark fokusering på åtgärder på arbetsplatsen. Det är endast i samspelet mellan individen och arbetsplatsen som ohälsa kan bekämpas och ett hälsosamt arbetsliv kan utvecklas. Framtidens arbetsliv måste utformas med hänsyn till individens möjligheter och med ett för den enskilde och arbetsgivaren gemensamt ansvar för ett arbete som är så utformat att medarbetaren orkar arbetstiden och arbetsåren ut. 4.2Prognoser för utvecklingen av sjukfrånvaro och förtidspensionering RFV redovisar i PM till (Dnr 743/2001-435) bl.a. preliminärt utfall för och prognostiserat utfall för och prognoser . I promemorian redovisas ett antal scenarios för utvecklingen. Det scenario som ligger till grund för beräkningarna av anslagsnivåer bygger på förutsättningen att sjukfrånvaron utvecklas med samma ökningstakt som . Därefter antas ökningen avstanna och förändringarna enbart spegla den demografiska utvecklingen och beräknad timlöneökning. Utredningen anser att dessa förutsättningar kan vara väl optimistiska men använder ändå prognoserna som underlag i det följande. Tabell 1.Ersatta dagar och kostnader 2000 – 2006. Källa: HpH. Bearbetade uppgifter från RFV RFV:s prognoser innebär att antalet sjukpenningdagar ökar med ca 16 miljoner eller fram . Antalet ligger därefter på en i stort sett oförändrad nivå. Förtidspensionerna beräknas öka i jämn takt med en stockförändring på ca 12-15 000 . De totala sjukförsäkringskostnaderna antas öka med . För att få en uppfattning om den förväntade sjukfrånvarons påverkan på arbetskraftsutbud och sysselsättning redovisas i nedanstående tabell sjukfrånvaron uttryckt som årsarbetare. Antalet förtidspensionärer har omräknats till heltidsfrånvaro. Antalet sjukpenningdagar har kompletterats med en uppskattning av antalet frånvarodagar inom ramen för sjuklöneperioden. Karensdagar och sjuklönedagar har antagits motsvara av totala antalet sjukfrånvarodagar för anställda. Uppskattningen är grundad på bl.a. SAF:s tidsanvändningsstatistik. Bilaga 1:3 SOU 2002:5 Uppskattat bortfall av arbetskraft på grund av ohälsa, årsarbetare. Källa: HpH. Bearbetning av material från RFV. Tabellen visar att frånvaro från arbetsplatsen på grund av ohälsa motsvarade ca 700 000 årsarbetare vilket motsvarar av befolkningen i åldern . (1997 var motsvarande procenttal 11). har bortfallet vuxit till 820 000 och till 850 000 årsarbetare. Detta betyder att är av befolkningen i åldern frånvarande från arbetet på grund av ohälsa. 4.3Sjukfrånvaro, arbetskraftsutbud, sysselsättning och människor i arbete De stora variationerna i sjukfrånvaron påverkar i hög grad såväl arbetskraftsutbud som faktiskt sysselsatta i arbete. I den mån sysselsättningstalet avser att spegla den egentliga sysselsättningen i produktionen bör därför sjukfrånvaron beaktas. (Motsvarande resonemang skulle kunna föras beträffande vissa arbetsmark- nadsåtgärder.) Regeringen fastställde 1997 mål för sysselsättningen. skulle av befolkningen i åldern vara reguljärt sysselsatt. Som reguljärt sysselsatta räknas sysselsatta exklusive sysselsatta i programmen allmänt anställningsstöd, förstärkt anställningsstöd, särskilt anställningsstöd, offentligt tillfälligt arbete samt de som uppbär bidrag för start av näringsverksamhet. I HpH:s analys av arbetskraftsutvecklingen kompletteras detta tal med människor i arbete, där de sjukfrånvarande har frånräknats. Någon färdig statistik som redovisar utvecklingen av andelen människor i arbete finns inte. HpH har därför, för att kunna belysa denna utveckling, kompletterat den traditionella arbetskrafts- och sysselsättningsstatistiken med faktiskt antal förtidspensionärer och uppskattad sjukfrånvaro uttryckt som årsarbetare. HpH bortser fortsättningsvis från sysselsatta i arbetsmarknadspolitiska program och antar att alla sysselsatta är reguljärt sysselsatta. Befolkning, arbetskraft och sysselsatta i åldern , 1997 och 2000. Källa: HpH. Bearbetning av material från RFV och SCB. Befolknings- och arbetskraftsuppgifter är hämtade från SCB:s arbetskraftsundersökningar. Sjukfrånvarouppgifterna är framtagna av HpH, se tabell 2. uppgick arbetskraften till av befolkningen. Efter avdrag för andelen arbetslösa var andelen sysselsatta . Därifrån avgår sjukfrånvaron, . Faktiskt sysselsatta i arbete kan därmed beräknas till . ökade antalet sysselsatta med 206 900 personer. Ökningen uppkom genom ett arbetskraftstillskott på 69 900 personer och 137 000 färre öppet arbetslösa. Den kraftiga ökningen av sjukfrånvaron innebar dock att sysselsättnings- ökningen endast till en mindre del, eller 81 900 perso- ner, påverkat antalet faktiskt sysselsatta i arbete. Sysselsätt- ningstalet ökade från medan andelen faktiskt sysselsatta människor i arbete endast ökade från . Detta bortfall har i produktionstermer till viss del kom- penserats av att de faktiskt sysselsatt arbetat mer. Befolkningsökningen i uppgår enligt SCB:s befolkningsprognos till ca 50 000. Bort- fallet av arbetskraft på grund av ökat antal förtidspensionärer upp- skattas till ca 50 000. Med en sådan utveckling krävs för att nå sysselsättningsmålet att utöver befolkningsökningen på 50 000 måste 133 900 personer tillföras arbetskraften från de grupper som studerar eller som av andra skäl står utanför arbetsmarknaden (utlandsboende, avtalspensionärer, arbetslösa invandrare som inte är registrerade som arbetssökande, hemarbetande, m.fl.). Dessa grupper uppgick till 300 000 respektive 290 500 personer. Även om kraftfulla åtgärder vidtas är det orealistiskt att minska denna grupp med så stort antal. Utredningens bedömning är att sysselsättningsmålet inte kan uppnås med förväntad utveckling av antalet förtidspensionärer. Inte ens med oförändrad nivå på den permanenta sjukfrånvaron, i form av förtidspension, torde det 80-procentiga sysselsättningsmålet kunna nås. Arbetskraftsutbud och sysselsättning . Källa: HpH. Bearbetning av material från RFV och SCB. Befolknings- och arbetskrafts- uppgifter är hämtade från SCB:s arbetskraftsundersökningar. Sjukfrånvarouppgifterna är framtagna av HpH, se tabell 2. Andelen sysselsatta uppgick då till och sjukfrånvaron motsvarade ca 200 000 årsarbetare eller av befolkningen. Den andel av befolkningen som på årsbasis faktiskt var sysselsatt i arbete var således 70,7 pro-cent. När regeringen satte sysselsättningsmålet förutsattes ingen specifik utveckling av sjukfrånvaron. Om sysselsättningsmålet dock indirekt även skulle kunna tolkas som mål för andelen människor i arbete och andelen sjukfrånvarande då förutsätts vara oförändrad, skulle detta mål vara . Regeringen redovisar i vårbudgetpropositionen 2001 i sin bas- kalkyl för sysselsättningen en prognos som ligger något under målet. Den reguljära sysselsättningsgraden beräknas ligga på av befolkningen. Sysselsättning och människor i arbete. Utgångsläge samt regeringens mål för . Källa: HpH. Bearbetning av material från RFV och SCB. Befolknings- och arbetskrafts- uppgifter är hämtade från SCB:s arbetskraftsundersökningar. Sjukfrånvarouppgifterna är framtagna av HpH, se tabell 2. HpH konstaterar att för att nå ett underförstått mål för människor 2004, 4 miljoner människor, krävs vid en sysselsättningsökning på 155 500 personer att sjukfrånvaron minskar med motsvarande 125 000 årsarbetare. Sysselsättning och människor i arbete. Utgångsläge samt prognos för . Källa: HpH. Bearbetning av material från RFV och SCB. Befolknings - och arbetskraftsuppgifter är hämtade från SCB:s arbetskraftsundersökningar. Sjukfrånvarouppgifterna är framtagna av HpH, se tabell 2. HpH noterar att den förväntade ökningen av sjukfrånvaron till stor del riskerar att ta bort effekterna av den prognostiserade sysselsätt- ningsökningen. Utredningen vill med ovanstående beräkningar understryka de allvarliga konsekvenser den nuvarande utvecklingen av sjuk- frånvaron medför. Sjukfrånvaron är vid sidan av mänskliga och sociala aspekter i hög grad också ett växande arbets- marknadspolitiskt och samhällsekonomiskt problem. Hälsoarbetet i arbetslivet kräver därför extraordinära och sammanhållna insatser över departements-, myndighets- och partsgränser. Utredningen vill också understryka behovet av en förbättrad uppföljning av sjukfrånvaron och dess konsekvenser för arbets- kraftsutbud och faktisk sysselsättning. För att nå en ökad fokusering på här berörda frågor föreslår HpH att ett kvantitativt övergripande mål fastställs för Människor i arbete. Se vidare kapitel 6.1. HpH:s handlingsplan kommer i huvudsak att bygga på tidigare presenterat material och gjorda undersökningar. Inom några områden har utredningen dock funnit det nödvändigt att fördjupa kunskapen och analysen. Ytterligare studium behövs vad gäller företagshälsovårdens förutsättningar att möta en ökad efterfrågan, resultat av köpta tjänster och studier av lång- tidsfriska, långtidssjuka och långtidsarbetslösa. I avsnittet nedan beskrivs de forskningsarbeten som pågår och som kommer att redovisas i samband med den slutliga handlingsplanen. 5.1Företagshälsovårdens förutsättningar att möta en ökad efterfrågan Företagshälsovården har genomgått stora förändringar under 1990- talet och också varit föremål för ett flertal utredningar. I propositionen (1998/99:120) om företagshälsovård förtydligades arbetsgivarens ansvar att tillhandahålla företagshälso- vård och företagshälsovårdens uppgifter renodlades. Utredningen om den arbetslivsinriktade rehabiliteringen före- slog i betänkandet Rehabilitering till arbete (SOU 2000:78) att en kompetensförstärkning med beteendevetenskaplig och arbetsorga- nisatorisk inriktning bör byggas upp inom företagshälso- vården.20 föreslog att företagshälso- vårdens roll skall förstärkas.21 konstaterade att åtgärderna för att minska de långa sjukskrivningarna i första hand måste inriktas på förebyggande insatser och åtgärder i syfte att anpassa arbetsplatser och arbetsorganisation till de anställdas resurser och kapacitet. Insatser på detta område kräver ingående kunskaper om förhållan- 20SOU 2000:78, Rehabilitering till arbete, sid 260 21SOU 2000:121, Sjukfrånvaro och sjukskrivning – fakta och förslag, sid 181 dena på den enskilda arbetsplatsen och bred kompetens inom områdena arbetsmedicin, arbetspsykologi och beteendevetenskap. Företagshälsovården är den enda rikstäckande verksamhet som motsvarar dessa krav. ansåg att före- tagshälsovårdens ställning som en partsobunden specialistresurs i det förebyggande och rehabiliterande arbetet borde förstärkas och förtydligas. Utredningens förslag om att skall tillföras medel som får användas för inköp av tjänster avseende pre- vention och rehabilitering innebär att företagshälsovården kan byggas ut i enlighet med den efterfrågan som uppstår. ansåg vidare att företagshälso- vårdens resurser också bör kunna utnyttjas inom den arbetsrelate- rade sjukvården och föreslog att för sjukfall längre än regelmässigt skall begära och bekosta en samlad utredning där företagshälsovårdens kunskaper om arbets- platsen skall utnyttjas.22 HpH anser det nödvändigt att undersöka företagshälsovårdens förutsättningar att möta en ökad efterfrågan från arbetsgivare och försäkringskassa. Regeringen har, efter förslag från HpH, upp- dragit åt Statskontoret att utreda hur ett mer effektivt utnyttjande av företagshälsovården skall kunna medverka till att förbättra hälsan på arbetsplatserna och påskynda arbetslivsinriktad rehabili- tering. Uppdraget utförs i nära kontakt med HpH. (Se vidare bilaga 3) 5.2Försäkringskassans köp av tjänster När rehabiliteringsreformen trädde i kraft fick ansvar för att samordna de rehabiliteringsinsatser som behövs för att den sjukskrivne skall kunna återfå sin arbets- förmåga. hade tillgång till medel för köp av arbetslivsinriktade rehabiliteringstjänster. köptes sådana tjänster för ca . I direktiven till Utredningen om den arbetslivsinriktade rehabiliteringen (S 1999:08, dir. 1999:44) framförde regeringen bl.a.: Den arbetslivsinriktade rehabiliteringen har sedan reformen genomfördes inte fungerat tillfredsställande. Trots en mängd utredningar, rapporter och utvärderingar, som också har lett till åtgärder, har det varit svårt att få reformen att fungera i enlighet med lagstiftarens intentioner Dessa utredningar visar samtliga på 22 SOU 2000:121, Sjukfrånvaro och sjukskrivning – fakta och förslag, sid 184-185 allvarliga brister i tillämpningen av lagstiftningen hos rehabili- teringsarbetets centrala aktörer, dvs. arbetsgivare och försäkrings- kassan Dessutom går det inte att dra några djupgående slutsatser om resultatet och effekterna av de senaste årens rehabiliterings- satsningar – dvs. det går inte att bedöma huruvida de medel som budgeterats till rehabilitering ger önskat resultat. HpH anser att möjligheterna att friare disponera resurser för preventiva och rehabiliterande insatser (t.ex. köp av tjänster) är en förutsättning för en mer försäkringsmässig utformning av sjukför- säkringen. HpH har därför uppdragit åt Statskontoret att redovisa vilka som får rehabiliteringstjänster och hur väljer ut dessa personer. Vidare skall Statskontoret redovisa vilka tjänster som köper och vilka effekter rehabili- teringen har. Slutligen skall Statskontoret diskutera alternativa gränsdragningar i ansvaret för köp av rehabiliteringstjänster. (Se vidare bilaga 4) Statskontorets rapport till HpH kommer att vara ett viktigt underlag för de kommande förslagen om finansiering, ansvar och ansvarsgränser för rehabilitering. HpH har tillsatt en speciell expertgrupp med representanter från , , och för att fördjupa kunskapen om lång- tidsfriska och långtidssjuka. I dialog mellan HpH och denna forskargrupp har ett antal kunskapsluckor identifierats. Följande delstudier har bedömts möjliga att genomföra under HpH:s utred- ningstid: oRegisterstudie av långtidssjuka, förtidspensionärer, långtids- arbetslösa och långtidsfriska. Hur ser de olika grupperna ut i förhållande till varandra och finns det ett flöde mellan grupperna? oArbetsmiljöbelastning som orsak till ohälsa och arbetslöshet. Vilken påverkan har goda respektive dåliga arbetsvillkor? oAnställdas arbetssituation, hälsa och attityder till pensionering. Under vilka villkor kan och vill olika grupper av anställda arbeta? oArbetsgivares och personalchefers inställning till äldre arbets- kraft. Skiljer sig olika sektorer? Vilka områden behöver ut- vecklas? oLångtidssjukskrivnas villkor och . Intervjuer med lång- tidssjukskrivna. o Långtidsfriska, vad kännetecknar dessa? (Se vidare bilaga 5) Resultatet av dessa studier kommer att vara ett viktigt underlag för utredningens slutliga förslag. 6Punkter i en handlingsplan - förslag till beslut HpH föreslår att regeringen redan nu beslutar att inleda ett program för ökad hälsa i arbetslivet och att regeringen (i förekommande fall ) beslutar om följande punkter i en handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet. Förslagen ligger väl inom ramen för HpH:s vision av ett fullständigt och slutgiltigt förslag till handlingsplan. 6.1Mål för andel människor i arbete regeringen fastställer en vision/ett mål för andelen/antalet människor i arbete. Målet föreslås vara att av befolkningen i åldern 20 – , motsvarande 3,9 miljoner människor, skall vara 2004. När regeringen fastställde sysselsättningsmålet för av befolkningen, uppgick andelen sysselsatta till 74,6 pro-cent och sjukfrånvaron motsvarade ca 200 000 årsarbetare eller av befolkningen. Den andel av befolkningen som på årsbasis faktiskt var sysselsatta i arbete – människor i arbete – var således . När sysselsättningsmålet sattes antogs ingen specifik utveckling av sjukfrånvaron. Om sysselsättningsmålet dock indirekt även skulle kunna tolkas som mål för andelen människor i arbete och andelen sjukfrånvarande då förutsätts vara oförändrad, skulle detta mål vara , vilket motsvarar 4 miljoner människor. Regeringen redovisar i vårbudgetpropositionen en prognos för sysselsättningsgraden för , som ligger på , dvs. något under målet. HpH anser därför att målet för människor 2004 bör anpassas till denna prognos. HpH föreslår att regeringen fastställer ett mål för andelen/antalet människor 2004. Målet föreslås vara av befolkningen eller ca 3 860 000 människor i åldern 20 – . Målet innebär att antalet människor i arbete måste öka med motsvarande 140 000 årsarbetare. Om den prognostiserade ökningen av förtidspensionärer (+50 000) in- träffar måste sjukfrånvaron minska med motsvarande 62 500 års- arbetare (en minskning ). Om däremot antalet förtidspensionärer kan hållas på oförändrad nivå behöver sjukfrån- varon minska med motsvarande 12 500 årsarbetare eller . HpH anser att ett övergripande och tydligt samhällsmål för människor i arbete kommer att påverka hela arbetslivet och utgöra grund för ansvariga aktörers strategier att bidra till ökad hälsa i arbetslivet. Ett sådant mål är lika nödvändigt att fastställa och skulle kunna fungera lika kraftfullt som de mål som satts för sysselsättning och arbetslöshet. 6.2.1Ett väl fungerande informationssystem måste utvecklas HpH föreslår att regeringen uppdrar åt RFV att skyndsamt utveckla och produktionssätta ett adekvat system för löpande handläggning samt uppföljning och redovisning av sjukfrånvarons utveckling och bedömning av olika åtgärders effektivitet. kunde i sitt delbetänkande (SOU 2000:72) konstatera stora brister vad avser den statistiska uppfölj- ningen och analysen av sjukfrånvaron. Avsaknaden av väsentliga data och bristen på enhetlighet i befintliga data gör att det inte finns förutsättningar för en övergripande och fortlöpande analys av sjukfrånvaron och dess orsaker. Utredningen finner det ytterst angeläget att ett så sam- hällsekonomiskt betydelsefullt område som sjukfrånvaron med dess konsekvenser för individer, produktion och ekonomi blir föremål för en fortlöpande heltäckande systematisk analys och uppföljning. bör därför få möjlighet att komplettera sitt sjukdataregister med uppgifter avseende diagnoser, intygsskrivande läkare, arbetsställen och yrken. Vi förutsätter att detta kan ske utan att den enskildes integritet hotas.