sou · GQB356d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Detta får dock i sista hand ankomma på bolaget självt efter- som det är det som bär risken för att tillstånd inte beviljas i rätt tid. Utredningens förslag: Fondförvaltare som inte är fondbolag och som förvaltar fonder med stöd av 3 § lagen om värde- pappersfonder skall, om de vill fortsätta att driva fondverksam- het, ha ett tillstånd enligt lagen om investeringsfonder . Om en sådan fondförvaltare inte har beviljats tillstånd vid den angivna tidpunkten skall det upphöra med sin fondverksamhet. Skälen för förslaget: Enligt lagen om investeringsfonder får endast fondbolag förvalta värdepappersfonder och specialfonder. För de värdepappersbolag som har tillstånd att förvalta nationella fonder enligt 3 § lagen om värdepappersfonder kan olika lösningar tänkas. En lösning är att dessa värdepappersbolag får fortsätta sin verksamhet i enlighet med de tillstånd som lämnats före ikraft- trädandet av lagen om investeringsfonder, men att de inte kan beviljas tillstånd att förvalta ytterligare fonder. En annan lösning är att dessa värdepappersbolag skall ansöka om tillstånd att utöva fondverksamhet enligt lagen om investeringsfonder. Det är givetvis en fördel för värdepappersbolagen att få fortsätta med sin verksamhet. För andelsägarna, som medvetet sökt sig till en viss förvaltare, kan det också finnas ett värde. Om värdepappers- bolagen får fortsätta med sin verksamhet behöver förvaltningen inte heller överlåtas till ett fondbolag. En nackdel är att syftet med de nya reglerna i lagen om investeringsfonder förfelas. De intresse- konflikter som kan uppstå vid en sammanblandning av kollektiv kapitalförvaltning och diskretionär portföljförvaltning återfinns i dessa värdepappersbolag. Det är också mindre lämpligt att ha fondförvaltare som grundar sitt tillstånd på en äldre, upphävd lag. Utredningen förordar därför att en sista tidpunkt sätts för när ett värdepappersbolag måste ha ett tillstånd enligt lagen om invest- eringsfonder för att få fortsätta med sin fondverksamhet. Denna tidpunkt bör bestämmas till för att överensstämma med reglerna för fondbolag. inte får bedriva annan verksamhet än fondförvaltning kan dessa värdepappersbolag komma att nekas tillstånd. Förvaltningen av de nationella fonderna måste då överlåtas till ett fondbolag. Det finns givetvis ingenting som hindrar att värdepappersbolaget bildar ett nytt bolag som uppfyller kraven i lagen om investeringsfonder och till vilket fondförvaltningen överlåts. Utredningens förslag: För värdepappersfonder enligt lagen om värdepappersfonder som skall upphöra skall bestämmelserna om överlåtelse och upphörande i 9 kap. lagen om investeringsfonder tillämpas. Skälen för förslaget: I artikel 2.2 i direktivet med ändring av ucits- direktivet avseende regler vad gäller fondföretags investeringar (2001/108/EG) anges att medlemsstaterna får bevilja fondföretag, som är verksamma vid tiden för direktivets ikraftträdande, en frist om högst från ikraftträdandet för att de skall kunna anpassa sig till den nya nationella lagstiftningen. Med hänsyn till att fondbolagen enligt vad som ovan sagts tillåts driva verksamhet enligt lagen om värdepappersfonder fram till bör de enligt utredningens mening ges en mot- svarande frist för att anpassa sig till den nya lagstiftningen. De nya bestämmelserna i lagen om investeringsfonder som avser en värdepappersfonds placeringar bör dock inte medföra några problem i en övergångsfas. Vill ett fondbolag att en värdepappers- fond skall få möjlighet att placera sina tillgångar enligt de nya bestämmelserna får fondens fondbestämmelser ses över. De nya bestämmelserna om information med bl.a. krav på upp- rättande av informationsblad kan dock ge upphov till frågor i en övergångsfas. Eftersom ett fondbolag skall ansöka om och erhålla nytt tillstånd erfordras dock inga särskilda övergångsbestämmelser avseende fonderna. Vid tillstånds- prövningen skall nämligen bl.a. fondbestämmelserna godkännas av . Det kan dock vara så att en värdepappersfond förvaltas av ett fondbolag som inte ansöker eller beviljas nytt tillstånd. bör i första hand söka överlåta verksamheten till ett annat fond- bolag. I annat fall måste fonden upphöra. Bestämmelserna om överlåtelse och upphörande i 9 kap. lagen om investeringsfonder bör därför bli tillämpliga på sådana värdepappersfonder. Ytterligare en fråga som måste ställas är om de värdepappers- fonder som godkänts enligt de äldre bestämmelserna fritt kan marknadsföras och säljas över gränserna efter det att de nya ucits- direktiven har genomförts inom EU. Enligt utredningens mening måste så vara fallet. Här måste dock uppmärksammas att artikel 2.2 i direktivet om ändring av ucitsdirektivet avseende regler som gäller fondföretags investeringar(2001/108/EG) endast gäller fondföretag som var verksamma för direktivets ikraftträdande, dvs. Detta får till följd att de fonder som bildats enligt lagen om värdepappersfonder efter inte med stöd av reglerna i ucitsdirektivet kan marknadsföras och säljas i andra länder inom EES efter , då de nya bestämmelserna i direktivet skall vara genomförda. För att dessa fonder skall kunna marknadsföras och säljas inom EES måste de således anpassas till de nya reglerna i direktivet. Svenska värdepappersfonder som har godkänts enligt lagen om värdepappersfonder efter kan således komma att hindras av utländska tillsynsmyndigheter om fondbolaget för- söker marknadsföra och sälja andelar efter . Enligt utredningens mening finns det inte skäl att föreskriva att skall hindra marknadsföring och försäljning av andelar i utländska värdepappersfonder som har godkänts enligt de äldre bestämmelserna i ucitsdirektivet, vare sig de godkänts före eller efter . Dessa utländska fonder bör få säljas här fram till . Senast då skall ju fondbolaget enligt tidigare redovisade bestämmelser ha fått ett nytt tillstånd. Utredningens förslag: Fondförvaltare som driver annan när- ingsverksamhet enligt 3 § lagen om värdepappersfonder skall ansöka om godkännande av fondbestämmelserna enligt lagen om investeringsfonder. Om fondbestämmelserna inte har god- känts skall fonden upphöra. För nationella fonder som skall upphöra skall bestämmelserna om överlåtelse och upphörande i 9 kap. lagen om investeringsfonder tillämpas. Skälen för förslaget: De nuvarande nationella fonderna kommer att omfattas av nya bestämmelser. En del av dagens nationella fonder har placeringsramar som faller inom de nya placeringsbestäm- melserna för värdepappersfonder. Det gäller t.ex. vissa indexfonder, fondandelsfonder och fonder som använder sig av derivatinstru- ment. Andra nationella fonder blir specialfonder. Det kan även finnas nationella fonder vars fondbestämmelser inte kan godkännas enligt lagen om investeringsfonder. Det är därför lämpligt att kräva att fondförvaltarna justerar fondbestämmelserna för de nationella fonderna och ger in dessa till för godkännande. kan där- vid godkänna fondbestämmelserna om de uppfyller lagens krav på värdepappersfonder eller på specialfonder. För specialfonder gäller t.ex. att det i fondbestämmelserna skall anges på vilket sätt fonden avviker från bestämmelserna för värdepappersfonder. De nya fondbestämmelserna måste dock godkännas av Finans- inspektionen . Denna övergångstid kan synas lång men är enligt utredningens mening nödvändig för att överensstämma med reglerna för värdepappersfonder. Om ansökan inte görs eller finner att fond- bestämmelserna inte kan godkännas enligt lagen skall antingen för- valtningen överlåtas till ett fondbolag eller de nationella fonderna upplösas. Detsamma gäller om ett fondbolag eller ett värdepappers- bolag inte får nytt tillstånd enligt lagen om investeringsfonder . Förfarandet skall ske enligt bestäm- melserna i 9 kap. lagen om investeringsfonder. Upplösning sker således genom att fondens tillgångar säljs och nettobehållningen i fonden skiftas ut till fondandelsägarna. Det är upp till fondför- valtaren (före ) eller förvaringsinstitutet att bestämma den exakta tidpunkten. För hedgefonder gäller att dessa enligt lagen om investeringsfonder får säljas till allmänheten endast via fondandelsfonder.4 Detta inne- bär att en hedgefond, vars fondbestämmelser godkänts av Finans- inspektionen, måste upphöra med tidigare försäljning. 4 De hedgefonder som har krav på en lägsta insättning om – vilket är mer- parten av det förvaltade kapitalet - kommer inte att beröras av reglerna. Det finns per stycken hedgefonder som vänder sig till allmänheten med stöd av 3 § i lagen om värde- pappersfonder. Det förvaltade kapitalet uppgår till . De fondsparare som redan har innehav i de hedgefonder som berörs av de nya reglerna får ha kvar dessa även efter regel- ändringen, om inte hedgefonden skall upplösas enligt föregående avsnitt. Däremot får fondbolaget inte sälja nya andelar i fonden efter det att lagen har trätt ikraft. Det behövs således inga särskilda övergångsbestämmelser för hedgefonder som berör fondandels- ägarna. Det kan visa sig att en del av de fonder som kallar sig hedgefonder inte kommer att vara det med den nya definitionen som föreslås i lagen om investeringsfonder. Fonderna får – liksom för övriga specialfonder pröva sina fondbestämmelser – hos . 12 Konsekvenser av förslagen Förslagen i utredningen har ingen direkt effekt på det offentliga åtagandet. Förslagen är mestadels en vidareutveckling av befintlig reglering. Förändringarna i förslaget kan dock förhoppningsvis ge en lagstiftning som är bättre anpassad till rådande förhållanden och därmed blir enklare att hantera för marknadens aktörer, vilket skulle i sådana fall leda till effektivitetsvinster. Dessutom innebär regleringen en del förtydliganden som kan minska osäkerheten på marknaden vilket också kan underlätta för marknadens funktion. De nya förslagen kommer emellertid att ställa stora krav på resurser. Fondbolagen kommer att behöva söka nya tillstånd och göra ändringar i fond- bestämmelserna för att kunna verka i enlighet med det nya regel- verket. Detta kommer att vara en omfattande process som Finans- inspektionen kan behöva extra resurser till. Vidare kommer det interna arbetet med att meddela nya före- skrifter att ta extra resurser i anspråk under övergången till de nya reglerna. Ett underlag till det arbetet finns visserligen redan efter- som förslagen är en vidareutveckling av gällande rätt. Föreskrifter kommer dock att behöva arbetas om, och i många fall behöver de kompletteras med nya bestämmelser. Dock finns motsvarande bestämmelser inom andra finansiella områden som kan tjäna som underlag för arbetet. Vissa av förslagen i betänkandet förutsätter att Finansinspek- tionen kan tillförsäkra sig information om vad som sker i fond- bolagen och kan föra en dialog om verksamheterna. Denna materia är inte okomplicerad och kan kräva att måste komplettera sin kompetens i dessa frågor. Fondmarknaden utvecklas dessutom vilket gör att en pågående vidare- utbildning av personal är nödvändig. Konsekvenser av förslagen SOU 2002:00 Det är viktigt att resurser är tillräckligt stora inom området, dels för att följa verksamheterna i fondbo- lagen, dels för att kunna vara en stark motpart till aktörerna. Via regleringen går det inte att förhindra att bolagen missköter sig eller hanterar fondandelsägarnas medel på ett felaktigt sätt. Däremot kan via föreskrifter och tillsyn ställa krav på att fondbolagen har de kunskaper och system som krävs för att bedriva en sund fondverksamhet. Förslagen bygger således på att Finans- inspektionen har de resurser som krävs för att följa fondbolagen och ta tillvara konsumentintresset. verksamhet finansieras via avgifter från till- synsobjekten vilket gör att statens nettoutgifter inte ökar till följd av ökade resurser till . Däremot kan eventuella anspråk från allmänheten på staten i händelser av konkurser eller oaktsamt förfarande i fonderna undvikas om har en tillräckligt bra tillsyn. Även om staten inte har några eko- nomiska skyldigheter gentemot fondspararna kan tveksamma händelser i något fondbolag slå tillbaka på regleraren. För en del fondbolag kommer de större krav som ställs på bevakning av risken i fonderna att innebära en merkostnad i form av system för att bevaka och hantera riskerna (alternativt att de köper tjänsten externt). Det gäller dels fondbolag med fonder som handlar med derivat, dels fondbolag med specialfonder. Många av fondbolagen har emellertid redan system för att klara av de krav som föreslås. Även andra skärpningar i lagstiftningen kommer att medföra ökade kostnader för fondbolagen. De samlade ökade kostnaderna torde dock inte vara större än att de täcks av medel som finns avsatta för utveckling av verksamheten. Fondbolagen får också lättnader i kostnader genom det minskade kravet på information som skall skickas till fondandelsägarna. 12.2Konsekvenser för de mindre fondbolagen Förslagen i utredningen innebär en skärpning av kapitalkraven för att starta fondverksamhet och ställer också högre krav på de personer som driver fondverksamheten. Förslagen innebär också i som nämnts större krav på riskhanteringssystem för att kunna bedriva fondverksamhet. Dessa skärpningar innebär i praktiken att etableringshindren ökar för nya aktörer på marknaden. Dessa skärpningar skall dock vägas mot att skyddet för konsumenterna stärks vilket kan leda till bättre produkter. Hindren är heller inte oöverstigliga och innebär i kostnader en relativt liten del av verksamheten. Fondverksamhet är starkt volymberoende, det krävs många andelsägare för att kunna konkurrera med de avgifter som finns på marknaden. På marginalen är de fasta kostnaderna i fondverksamhet förhållandevis små om tillräcklig volym av fondandelsägare har uppnåtts. De extra kostnader som kommer för den som vill starta fondverksamhet torde inte vara ett avgörande hinder. Några andra effekter på de områden som räknas upp i 15 § kommittéförordningen (1998:1474) finns inte. Några andra negativa effekter på samhällsfunktioner eller samhällsintressen förutses inte heller. 13.1Förslaget till lag om investeringsfonder Verksamhet för kollektiva investeringar kan organiseras på olika sätt. Avsikten är inte att lagen skall förhindra t.ex. aktiesparklubbar eller verksamheten i investmentbolagen. Paragrafen innehåller vissa definitioner som är av central betydelse för bestämmelserna i lagen. I paragrafen beskrivs vad som menas med en värdepappersfond och med en specialfond. Skillnaden mellan dessa fonder tydliggörs därmed. Värdepappersfonder riktar sig till allmänheten och får placera sina medel enligt 5 kap. Specialfonder däremot kan rikta sig till en obestämd krets investerare (se vidare avsnitt 9.7) För special- fonderna gäller också särregleringen i 6 kap. Vad som inte anges här, men som är en följd av skillnaderna mellan de två fondtyperna, är att endast värdepappersfonder får säljas fritt inom EES. Definitionen i punkten 3 anknyter till rubriken på den nya lagen. Termen investeringsfond används här som ett samlingsnamn på de svenska fonder som omfattas av lagen. Härigenom understryks att värdepappersfonder och specialfonder ur lagstiftningssynpunkt är likställda. En stor del av lagens bestämmelser tillämpas också på de Terminologin stämmer också bra överens med den som finns i andra länder I punkterna 7 och 8 definieras vad som menas med överlåtbara värdepapper respektive penningmarknadsinstrument. Dessa defini- tioner är hämtade från ucitsdirektivet i syfte att skapa en enhetlig terminologi (se också avsnitten 8.2 och 8.3). Definitionerna åter- finns i artikel 1 (8) och artikel 1 (9) i ucitsdirektivet. En viss över- lappning uppstår då ett penningmarknadsinstrument i betraktas som en obligation eller annan skuldförbindelse med en löptid understigande 12 månader.1 I punkten 10 intas en definition av koncernbegreppet i syfte att precisera placeringsbestämmelserna i 5 kap. Utredningens över- väganden återfinns i avsnitt 8.3.4. I paragrafens andra stycke återfinns en bestämmelse som reglerar i vilka fall ett fondbolag skall anses ha nära förbindelser med andra. Denna definition, som motsvarar den som återfinns i annan finansiell lagstiftning, har främst betydelse för möjligheter att bedriva en effektiv tillsyn. Utredningens överväg- anden redovisas i avsnitt 7.5. Allmänna bestämmelser om tillståndsplikt Verksamhet i fondbolag får drivas endast efter uttryckliga tillstånd. Tillståndet omfattar enligt den föreslagna lydelsen endast kollektiv förvaltning, dvs. Enligt de äldre bestämmelserna i fick ett fond- bolag förvalta harmoniserade värdepappersfonder (som uppfyllde direktivets bestämmelser i alla avseenden) och andra fonder under vissa förutsättningar. Dessa andra, s.k. nationella fonder (eller med utredningens föreslagna terminologi – specialfonder) skulle t.ex. vara öppna, rikta sig till allmänheten och investera i överlåtbara värdepapper. En motsvarande beskrivning återfinns dock inte i de nya bestämmelserna i ucitsdirektivet. I stället talas om fonder som inte uppfyller ucitsdirektivets krav. Ett tillstånd enligt denna para- 1 Uppfattningen i är att fonder som investerar i penningmarknadsinstrument är att hänföra till kategorin räntefonder. I många länder anses penningmarknadsfonder vara nationella fonder, men det beror i huvudsak på att dessa fonder tillåts placera sina medel i banktillgodohavanden på ett sätt som inte varit möjligt tidigare enligt ucitsdirektivet. graf kan därför mycket väl avse endast förvaltningen av special- fonder, oavsett hur dessa ser ut. Utredningen föreslår också att det i andra stycket intas en ut- trycklig bestämmelse som anger att fondbolag kan få tillstånd att ta emot uppdrag från andra fondbolag och fondförvaltare. Skillnaden mellan att förvalta fonder med stöd av tillståndet enligt första stycket och att förvalta fonder enligt uppdrag med stöd av andra stycket är den att fondbolag enligt första stycket är ansvariga fullt ut för förvaltningen. Möjligheten till, formerna för och konse- kvenserna av sådana uppdragsavtal regleras i 3 kap. 5–7 §§. Utländska förvaltningsbolag och fondföretag 4–7 §§ I dessa paragrafer regleras möjligheten för utländska förvaltnings- bolag och utländska fondföretag att verka i . Regleringen kan te sig något omständlig med en uppdelning mellan förvalt- ningsbolag och fondföretag. Förvaltningsbolag är de bolag som har hand om fondförvaltningen, motsvarande de svenska fondbolagen. Fondföretag kan vara fonder som inte är juridiska personer, som de svenska investeringsfonderna, eller fondföretag som är juridiska personer, såsom franska SICAV:er. En utförligare redogörelse för de juridiska skillnaderna finns i kapitel 3 och 4. finns möjligheten för utländska fondföretag att driva fondverksamhet här. Som en konsekvens av de nya bestämmelserna i ucitsdirektivet föreslår utredningen att det även, parallellt härmed, införs regler som gör det möjligt för utländska förvaltningsbolag att verka i . Den föreslagna regleringen gör det möjligt för förvaltningsbolag som har sin hemvist i ett land inom EES att med stöd av sitt hem- lands auktorisation, även bedriva verksamhet här.2 Det kan ske från hemlandet (gränsöverskridande) eller från filial här. För att dessa förvaltningsbolag skall få sälja fondandelar i fordras dock därutöver att fonderna anmäls till . Denna procedur kan sägas innefatta ett krav på dubbel auktorisation och diskuteras närmare i avsnitt 7.13. 2 Däremot ges inte förvaltningsbolag med hemvist i ett land utanför EES en motsvarande möjlighet, se vidare i avsnitt 9.10.4. Som har utländska fondföretag möjlighet att marknads- föra och sälja sina andelar i . Dessa bestämmelser motsvarar i huvudsak de som finns i 7 a och 7 b §§ lagen om värdepappers- fonder. En skillnad är att de föreslagna paragraferna reglerar möjligheten att marknadsföra och sälja fondandelar här. I lagen om värdepappersfonder angavs möjligheten att driva fondverksamhet respektive driva verksamhet i . Någon materiell ändring åsyftas dock inte; ändringen avser att återspegla den terminologi som används i ucitsdirektivet (artikel 44). Att de utländska fond- företagen därvid skall kunna lösa in andelar, göra utbetalningar och lämna information framgår av lagtexten. Se vidare i avsnitt 7.13 och i avsnitt 9.10. Verksamhet i ett land utanför EES Se nedan under kommentaren till 9–13 §§. Verksamhet i ett land inom EES 9–13 §§ I paragraferna regleras förutsättningarna och proceduren för svenska fondbolag att verka utomlands. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 7.12. Bestämmelsen i 13 § avser de fall då ett fondbolag vill marknads- föra och sälja andelar i en värdepappersfond med stöd av det s.k. produktpasset. I så fall skall underrättas. Para- grafen motsvarar 13 a § i lagen om värdepappersfonder. Fondbolag, eller egentligen verksamheten i ett fondbolag, skall drivas så att förtroendet upprätthålls, enskildas kapitalinsats inte otillbörligen äventyras och i övrigt på ett sunt sätt. I syfte att säkerställa detta uppställs i paragrafen sundhetskrav och uppför- Snarlika bestämmelser återfinns t.ex. i 1 kap. 7 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse. Paragrafen innehåller en bestämmelse om tystnadsplikt och sekre- tess. Den motsvarar 5 § lagen om värdepappersfonder som i sin tur har sin grund i banksekretessen.3 Förutsättningar för tillstånd m.m. 1–3 §§ I paragraferna redogörs för de krav som ställs för att tillstånd skall beviljas. Tillståndet ges svenska aktiebolag med huvudkontor här. Vidare skall fondbestämmelserna godkännas. Dessa krav ställs också i den nuvarande fondlagstiftningen. Nyheter är krav på ägarna och ledningen samt bestämmelsen om en effektiv tillsyn. Dessa villkor är en konsekvens av de nya bestämmelserna i ucitsdirektivet (artikel 5a och artikel 5b) och har sin motsvarighet i annan finansiell näringsrättslig lagstiftning. Se vidare avsnitt 7.4– 7.6. Eftersom fondbolaget skall vara ett svenskt aktiebolag gäller som utgångspunkt att vad som är föreskrivet om aktiebolag i allmänhet skall gälla, om inte annat följer av lagen (3 § andra stycket). föreskrifter, ha ett aktiekapital på . Vilka poster som får ingå i startkapitalet bör regleras av inspektionen (se avsnitt 7.3.1). Bestämmelserna om startkapitalet har ett nära samband med reglerna om kapitalkrav i 7 kap. 1989/90:153, s. 52. 5–7 §§ Paragraferna motsvarar bestämmelserna i 6 a, 6 b och 7 §§ lagen om värdepappersfonder. Bestämmelserna om revisorer och särskild granskare infördes , se närmare om detta i prop. 1995/96:173, s. 107 ff., 127 och 137. När ett fondbolag ansöker om tillstånd skall en verksamhetsplan upprättas och ges in till inspektionen. Motsvarande villkor ställs på andra finansiella företag som söker tillstånd hos inspektionen. Det är svårt att i lagtexten ange det närmare innehållet i planen och det är därför lämpligt att låta inspektionen ange detta i sina före- skrifter. Inspektionen har också utfärdat föreskrifter för andra finansiella företag om vad som skall ingå i verksamhetsplanen. I delar kan säkert de föreskrifterna föras över till att gälla även fond- bolag. Planen för ett fondbolag torde dock inte behöva innehålla allt det som anges för t.ex. värdepappersbolag. Planen bör ha det innehåll som behövs för att underlätta Finans- inspektionens beslut om tillstånd och därvid beskriva fondbolagets organisation och tänkta verksamhet. skall meddela ett beslut från det att en fullständig ansökan har kommit in till inspektionen. Om så inte sker kan fondbolaget enligt föreslagna 11 kap. 1 § fjärde stycket vända sig till kammarrätten för en förklaring om att ärendet uppehålls i onödan. Rättsföljden av inspektionens passivitet blir således inte att fondbolaget kan börja verka. För detta fordras, enligt andra stycket, ett uttryckligt tillstånd. 3 kap. Allmänna bestämmelser för investeringsfonder Paragrafen beskriver investeringsfonden, dvs. såväl värdepappers- fondens som specialfondens, rättsliga ställning. Utredningens för- slag går ut på att bibehålla den kontraktsrättsliga konstruktion som använts i allt sedan 1974 års aktiefondslag. Fonden är inte en juridisk person och kan därför inte förvärva rättigheter eller ikläda sig skyldigheter.