sou · GQB395d2 · 2003-01-01 00:00:00 — avslöjade att säkerhetspolisen hade en agent placerad inom . Det- ta var naturligtvis uppseendeväckande i sig, men då justitieminister offentligt förnekade uppgifterna, började rykten cirkulera om att den hemliga militära underättelset- jänsten IB tillsammans med personer inom det socialdemokratiska partiet var involverade. Efter någon vecka gjordes den första utred- ningen som slog fast att det trots allt var säkerhetspolisen som låg bakom agenten och att orsaken varit att undersöka kopplingar mel- lan vissa sjukvårdsanställda och utländska terror-organisationer. hade händelsen anmälts till justitieombudsmannen . lade JO fram sin utredning. Han fann att det var sant att begärt att få en kontaktman vid förvalt- ningen men kunde i övrigt inte skapa full klarhet kring händelserna. Han ansåg sig dock inte kunna rikta någon kritik mot de inblanda- de tjänstemännen. Efter viss debatt i massmedia utreddes saken på nytt, av justitiekansler . Resultatet, som presenterades , gav enligt utredaren själv inte ett tillfreds- ställande svar på frågorna om vad som egentligen hade utspelats i 1 Huvuddelen av underlaget till denna studie utgörs av uppgifter som författaren redovisar i C-uppsatsen och sjukhusaffären i (1997). Denna bygger huvudsakligen på uppgifter som förekommer i JO:s utredning om sjukhusaffären, JK:s utredning av densamma samt uppgifter som en del av de inblandade lämnade i intervjuer med författaren. I den utsträckning ytterligare uppgifter tillkommit under arbete, redovisas detta i separata noter. En bilaga till utredningen, som behandlade eventuell IB- inblandning, hemligstämplades. JK begärde nya bredare direktiv av regeringen i syfte att skapa klarhet. Ett nytt utredningsdirektiv kom bara en månad senare, men uppdraget gick inte till utan till en juristkommitté bestående av tre personer. Utredningen fick i uppgift att utreda de frågor som JK lämnat efter sig rörande den militära underrättelsetjänsten och dess eventuella koppling till sjukhusaffären. Kommittén kunde konstatera att inget fram- kommit som tydde på militär inblandning i affären. Trots att sjukhusaffären således granskats av fyra utredningar och dessutom också varit uppe i konstitutionsutskott och i riksdagsdebatter, har ingen bild framkommit som övertygat om vad som egentligen förevarit. De stora frågorna kring sjukhusaffären har främst kretsat kring den s.k. sjukhusspionens, d.v.s. Var det , IB eller det socialdemokratiska partiet? Det fanns, märkligt nog, fog för misstankar i alla riktningar. 2Affärens förlopp – – Huvudaktören i sjukhusaffären är , socialdemokrat i och bl.a. vice ordförande i sjukvårdsstyrel- sen. hade väl inarbetade kontakter med både säkerhetspolisen och IB. uppsöktes av en av dessa personer, Axel vid säkerhetspoli- sens sektion i . hade med sig en lista som han gav till . Listan upptog namnen på 10-15 personer aktiva inom KFML(r). ville att skulle lokalisera per- sonerna så att säkerhetspolisen kunde få reda på fullständiga per- sonnummer, hemadresser samt var de arbetade. gjorde därefter några till synes halvhjärtade försök att ta reda på uppgif- terna innan han fann att han saknade möjligheter att fullgöra upp- draget. återkom någon tid senare och bad då rekommendera någon person inom förvaltningen som säkerhetspo- lisen kunde vända sig till. nämnde då förvaltningens planeringschef , en person som kunde sjukvården utan och innan och var dess allt-i-allo. träffades Anderssson, och för ett samtal som skulle bli avgörande för den kommande utvecklingen. Vid mötet gick emellertid kommunikationen dåligt mellan och . Den senare ska främst ha utgjutit sig över förvaltningens problem med r-are och olika misstänkta sa- botage vid sjukhusen medan istället bredde på rätt tjockt om palestinaläkarna för att få att koncentrera sig på det uppdrag som säkerhetspolisen ville ha hjälp med. Mötet hos slutade emellertid med att än en gång fick lämna sjuk- vårdsförvaltningen utan kontaktman eftersom inte ansåg sig kunna ställa upp. Under mötet blev dock mer och mer uppskrämd och alarmerad av att stå och höra på samtalet mel- lan och . fick en idé. Han drog slutsat- sen att säkerhetschefen vid förvaltningen var oförmögen att skydda sjukhusen från allt det som r-arna kunde tänkas ställa till med - exempelvis sabotage och vilda strejker. son att r-arna också hade kontakter med den palestinska organi- sationen som vid av säkerhetspolisen betrakta- des som en terrororganisation. tankar vandrade iväg till Svarta , Münchenmassakern och blodbadet på 1972. Han blev allvarligt oroad av dessa sina tankar och insåg att säkerhetstjänsten inom sjukvårdsförvaltningen måste rätas upp. 2.1Vänta , jag känner kanske någon som skulle passa. Det är här gör entré. kände till att denne 27-åring sökt en tjänst vid sjukvårdsförvaltningens ekonomiavdelning. visste också att var re- servofficer och möjligen hade genomgått någon form av säkerhets- utbildning. Och, inte minst, var partikamrat med An- dersson. tyckte sig , i slutet av mötet med Tha- lén och , se en möjlighet att slå flera flugor i en smäll; lösa sjukvårdens säkerhetsproblem, tillgodose säkerhetspolisens öns- kemål om en kontaktman och ge ett arbete. Allt som behövdes var att verkligen erhöll det sökta job- bet. presenterade sin idé för och och båda tycks ha nappat på den. åtog sig att göra en koll av . informerade ordföran- den i sjukvårdsstyrelsen Per om säkerhetspro- blemen inom förvaltningen och att man kunde lösa detta genom att ge den aktuella anställningen. De två besökte därefter förvaltningsdirektören . berättade bl.a. om ett av de sabotage som tog upp vid det tidigare mötet. Både och ansåg att man skulle anställa någon för att utreda saken och föreslog . uppfattade att detta var en order av ett enigt presidium och hade således endast att verkställa denna. Han kontaktade förvaltningens chefsjurist , berättade om sabotagemisstankarna och beordrade anställning av . kontaktade också personalchefen och frågade denne om det var riktigt att sökt en tjänst vid förvaltningen. uppstod ett streck i räkningen; bekräftade att sökt en tjänst men att han inte skulle få den eftersom det var alltför många kvalificerade sökande. Då fattade det som sedan visar sig ska bli hans karriärs kanske mest ödesdigra beslut. Han beordrade och att anställa ändå - formerna för anställningen fick de ordna själva. De båda vidtog nu några åtgärder som nästan omgående skulle bidra till att väcka misstankar runt . De tänkte att eftersom sökt, men inte fått, en tjänst på ekonomiavdelningen kunde man placera honom där ändå. Det skulle dessutom innebära, resonerade man, att med tanke på sitt hemliga utredningsuppdrag, kunde röra sig relativt fritt inom förvaltningen. beslutades att skulle ges anställning inom en särskild budget- och redo- visningsavdelning med sidouppgiften att syssla med säkerhetsfrå- gor. 2.2Facket reagerar över anställning Om man hade velat hålla uppmärksamheten borta från och hans dolda uppgifter, skulle det kanske varit en god idé att inte anställa honom på en avdelning vars chef, , året in- nan avslöjats i stort uppslagna artiklar i massmedia som IB-agent och innehavare av ett stort privat åsiktsregister över kommunister. Så skedde emellertid. Till och med själv, för att inte tala om några av hans underlydande, reagerade över anställningen. För att slippa fler höjda ögonbryn kanske man inte skulle anställt Lind- qvist med ett tillvägagångssätt som innebar att alla vanliga anställ- ningsrutiner åsidosattes. Man kanske också skulle ha undvikit att ge fem klasser högre lön än vad som var nivån på den be- fattning som han tidigare sökt men inte fått. Med andra ord; om- ständigheterna runt anställningen av visar att denne redan från början var förlorad. Det märkliga är snarare det tog så - - innan han avslöjades. Då efter introduktion börjat arbeta vid förvalt- ningen tycks han själv haft mycket vaga idéer om hur han skulle gå tillväga för att lösa sina hemliga uppgifter. Själv säger han att han inte på något sätt var införstådd med att han skulle komma att ha kontakter med säkerhetspolisen. Chefsjuristen , som av sjukvårdsdirektören utsetts till närmast ansvarige rörande det hemliga uppdraget, hade också han en diffus bild av vad egentligen skulle göra. har berättat att han inte kunde ge några egentliga direktiv, dels för att jag själv inte fått några, dels med hänsyn till ärendets synnerli- gen komplicerade art och inriktning. om vad han själv fått höra från och , nämligen att skulle utreda misstänkta sabotage. I övrigt var och överens om att den senare skulle se och lyssna. Under den närmaste månaden tycks dock varken ha sett eller hört något anmärkningsvärt. 2.3Februari 1975 - kommer i kontakt med säkerhetspolisen beslöt sig för att introducera Lind- qvist hos säkerhetspolisen. menar att detta var enda sättet att få lite struktur och ordning på hemliga arbete. Ingen hade således beordrat att kontakta säkerhetspolisen, det var helt hans eget initiativ. Det verkade logiskt för honom eftersom han tidigare hört säga att säkerhetspolisen talat med honom om att p.g.a. sabotagemisstankar få en kon- taktman vid förvaltningen. Något senare hade sagt till Sjö- att kontaktmannaproblemet löst sig; man hade funnit en sjöofficer med namnet . Man kan tänka sig att personalen vid säkerhetssektionen i såg fram mot mötet. skulle man äntligen få träffa den kon- taktperson som Axel frågat efter . Det märkliga inträffade dock att ingen av de säker- hetspoliser som närvarade vid mötet förstod att och hade kommit som en följd av önskemål från sektionens sida. Det tycks därför inledningsvis ha varit ett ganska avvaktande och trevande samtal där båda parter måste ha undrat vad den andra egentligen ville. Den säkerhetspolis, Axel , som hade kun- nat upplysa om att man från sektionen diskuterat som kontaktman, var inte närvarande.2 Under mötet gick det dock upp för sektionschefen att var den person som skulle vara den kontaktman som fått i uppdrag att finna. Dock var det endast Synnerman som förstod detta, ingen av de tre andra säkerhetspoliserna som deltog i mötet uppfattade detta. Sektionens vice chef, , som snart skulle ta över efter Synnerman, uppfattade att de två besökarna kom på uppdrag av sjukvårdsdirektionen. 2 gick i pension /1975. Här ska nämnas att den säkerhetspolis, , som på förfrågan lät kolla möjligen kan ha varit införstådd i att skulle vara säkerhetspolisens kontaktman. bekräftade i en av utredningarna om sjukhusaffären att han på förfrågan gjort vissa kontroller rörande , bl.a. med Nya Varvet där varit anställd. berättat att anställts för att vid sidan av sitt arbete som ekonom följa upp vissa egendomliga händelser inom sjukhuset såsom misstänkta cellbildningar och `sabotagedåd´. uppfattade så, att man ville att en diskret undersökning skulle göras. De två andra säkerhetspoliserna uppfattade i likhet med att besökarna inte kommit på säkerhetspolisens initiativ. Den ene av dem menade dock att Synnerman hakade på med anledning av att sektionen hade intresse av att utreda vissa förhållanden inom sjukvårdsförvaltningen. Om man lägger samman alla inblandades berättelser om vad som diskutera- des vid mötet kan man dra slutsatsen att det huvudsakligen rörde sig om misstänka sabotage vid sjukhusen samt om problem med vänsterextremister. Enligt en av säkerhetspoliserna misstänkte och Lind- qvist att r-are låg bakom det befarade sabotaget (som ti- digare tagit upp). Från polisens sida framhölls emellertid det osan- nolika i att r-are skulle göra sig skyldiga till sabotage på ett sjuk- hus. Inom säkerhetspolisen var man också medveten om att `r- are´ brukar få skulden för det mesta i . och ska dock ha vidhållit sin uppfattning att det var r-are som gjort sig skyldiga till det misstänkta sabotaget. Enligt Lind- qvist framhöll att det kunde ligga politiska motiv bakom sabotagen men påpekade att det lika gärna kun- de vara en vettvillings dåd. Från sektionens sida påpekades att man kände till att det fanns r-are anställda men man visste inte var inom förvaltningen de ar- betade. En del kände man endast till namnen. Under mötet togs därför frågan upp om inte säkerhetspolisen kunde få hjälp av Lind- qvist att få reda på `r-arnas´ arbetsplatser inom förvaltningen. Efter en stunds diskuterande uppmanade Synnerman två av sä- kerhetspoliserna att sammanställa en förteckning över r-are som arbetade inom sjukvårdsförvaltningen och lämna förteckningen till . Förteckningen upptog sammanlagt 13 namn av vilka tro- ligen 11 redan fanns registrerade i säkerhetspolisens centralregister. 2.4Det mystiska stickhålet i gummibälgen Vid den här tidpunkten hade det fackliga intresset för anställning tilltagit. Redan från början hade man ju förstått att det var något som inte stämde. 1975 pressade , framstår som det viktigaste från dennes sida att till varje pris dölja säkerhetspolisens inblandning. Därför var man tvungen att iscensätta en charad som i efterhand ter sig tämligen komisk. En av klubbarna vid förvaltningen tillhör- de (). Klubben hade givit en av sina medlemmar, Hans Falklind, i uppdrag att för- söka reda ut hur anställning gått till och också bringa klarhet i de rykten som cirkulerade om att hade ett hem- ligt uppdrag.3 Falklind talade först med som be- kräftade att hade uppgifter vid sidan om sin anställning. sade sig inget veta om dessa uppgifter. Han förklarade emellertid att han själv inte begärt att få anställa någon och att därför dök upp helt överraskande. Falklind sökte nu upp och sa att om inte facket fick en fullständig redovisning av uppgifter skulle man vidta åtgärder för att få honom förflyttad. bad att först få tala med direktören , därefter skulle han återkomma med besked. Dagen därpå, , inställde sig Falklind och en an- nan facklig representant, , hos . Denne be- rättade då att var beredd att informera Falklind och under förutsättning att dessa skrev på en handling där de på heder och samvete lovade att de aldrig så länge vi lever till nå- gon enda människa på något sätt talar om eller antyder vad vi fått reda på. underströk det allvarliga i situationen, bad de båda betänka sitt ansvar och besluta om vi verkligen ville ta emot sådan tung information och han ville också varna för att om de inte kunde hålla sitt tystnadslöfte skulle de inte orka med det an- svar och de följder som skulle orsakas. Om de fackliga företrädarna innan mötet varit fundersamma var det inget mot den oro de kände när de vandrade ut från Sjölenius´ rum. En av dem skrev senare: Vad var det för hemskt och allvarligt vi skulle få veta? Vad var det som var så svårt att bära?.Jag hade svårt att sova den natten. Inte ens i min vildaste fantasi kunde jag föreställa mig vad informationen kunde bestå i. Vad skulle den hårt pressade göra nu? Berätta om säker- hetspolisens inblandning och listan som fått var natur- ligtvis uteslutet. väntade sig de fackliga företrädarna en 3 Enligt SKTF-ledningen var dessa rykten överdrivna. förklaring alldeles utöver det vanliga. Problemet var att man inte hade så värst mycket att komma med. Man tog vad man hade - det misstänkta sabotaget på ett av sjukhusen som man talat om . hade dock ingen särskild kunskap om detta, men han visste däremot att kände till saken. Ett litet pro- blem i sammanhanget var att en elfirma efter sa- botaget utrett saken och kommit fram till att det handlade om helt naturliga förklaringar. kallade ändå till sig och bad honom skriva en rapport om det misstänkta sabotaget. Lind- qvist fick elfirmans rapport och hänvisades i övrigt till . Sjö- ville ha rapporten senast , , då man skulle visa den för de två uppskärrade fackliga företrädarna. Hos fick uppgifter om en del saker som inte fanns med i elfirmans rapport bl.a. att man funnit åverkan i form av ett stickhål i en gummibälg i ett relä. Elfirman, som sett hålet, skulle enligt ha dragit den felaktiga slutsatsen att detta orsakats av ärgning på bälgen. Därutöver nämnde att verktyg stulits . Dagen därpå skulle de fackliga företrädarna äntligen få full insyn i ärendet. , som tycks ha insett det våldsamt över- drivna i saken, inledde mötet med att upphäva den tystnadsplikt som i så dramatiska ordalag ålagt dem dagen innan. Hög- lund sade sedan att han inte var glad att behövt anställa på sätt som skedde men att han inte kunnat göra något annat inför ett enigt presidium. sade att uppgift var att se på sabotagerisken och att det inte handlade om att övervaka r- are. Under mötet plockade faktiskt fram gummibälgen och sade att denna punkterats som ett led i sabotage på . En människas liv hade varit i fara, enligt . För var uppgifterna om bälgen nya och han menade att det- ta visade att det verkligen fanns en sabotagerisk. berättade vidare att expertis undersökt apparaten och konstaterat att felet bara kunde ha uppstått genom att någon medvetet stuckit hål på gummidosan. De fackliga företrädarna lämnade mötet, inte så litet förbryllade. De var framför allt undrande inför att menat att Lind- qvist, en nyanställd ekonom, skulle ha bättre kompetens än polisen att klarlägga vem sabotören var. En sak fick man dock klart för sig; den politiska ledningen för sjukvården i , sjukvårdsstyrel- sens ordförande samt vice ordföranden , hade det yttersta ansvaret för anställningen av Lind- Man beslöt sig för att informera klubbledningarna och avvak- ta med vidare åtgärder. I sin rapport hade , angående det påstådda sabotaget, skrivit att felet har senare visat sig bero på att ett stickhål fanns i en gummibälg. Teknikerna finner detta högst märkligt. Sabotage kan inte uteslutas. Det fanns dock en annan sanning om sabota- get. hade berättat om detta vid mötet då också Axel och deltog. berättade då om ett strömavbrott som inträffat . Vid tillfället skulle egentligen ett reservaggregat ha trätt i funktion. Så skedde dock inte och menade att detta berodde på ett hål som någon stuckit i den gummibälg som reglerade påsla- get. Elfirman som undersökte strömavbrottet nämner i sin rapport dock inget om någon gummibälg med hål på, än mindre något sa- botage. Anledningen till att reservaggregatet inte slog till var enligt firman att ett relä drabbats av oxidation. var väl förtrogen med elfirmans rapport eftersom han själv förvarade den i sin skriv- bordslåda. Enligt kände han inte till elfirmans utredning. rapport och påståendena om sabotaget är uppenbara falsarier. Avsikten framgår av bl.a. har konsekvent skyddat säkerhetspo- lisen. Han kan därför ha sagt till facket att anställdes för utredning om sabota- gehändelser. 2.5Lindqvists första uppdrag för säkerhetspolisen Som nämnts hade vid besöket på säkerhetssektionen fått en lista med 13 namn på personer anställda någonstans inom sjukvårdsförvaltningen. skulle nu ta närmare reda på de- ras arbetsplatser. Omständigheterna kring detta detektivarbete vi- sar hur problematiska följderna kan bli om säkerhetspolisen lämnar ut uppgifter till en kontaktman. talade först med Sjöleni- us om hur han skulle gå till väga för att få fram uppgifterna. Sjöle- nius hänvisade till personalchefen . Enligt denne kom in med en lista med ett 10-tal namn på anställda inom sjukvårdsförvaltningen. ville veta var inom förvaltningen de arbetade. hjälpte honom med detta. fick dock hjälp av fler personer. En av dessa, sjukhusintendenten på , nämnde att sent ringde och uppgav att han hade en lista med 6-10 namn på. Han behövde nu hjälp att få reda på var personerna arbetade. gav i uppgift till en av sina assistenter att skaffa fram uppgifterna som erhöll någon dag därefter. Ytterligare en person, den t.f. säkerhetschefen vid förvaltningen , såg listan. I samband med att den s.k. sjukhusspionen avslöjades motiverade man från offentligt håll verksamhet med att denne skulle bistå säkerhetspolisen med uppgifter om per- sonal vid sjukvårdsförvaltningen som haft och har kontakter med vissa internationellt verkande terrororganisationer. se- nare kunde avslöja att det bl.a. handlade om kontakter med den internationellt kände terroristen . Det är främst den första utredningen om sjukhusaffären, gjord av och , som torgför terroristkopp- lingarna och Carlos-spåret. Av säkerhetspolisens egna handlingar framgår att Centrallasa- rettet i erhöll en försändelse innehål- lande ett antal brev från läkarstationen Lilldal på . Några da- gar senare kontaktade en förtrolig kontaktman vid lasarettet en polis i . Någon vecka senare hade säkerhetssektionen i gjort en undersökning rörande försändelsen. I skrivelse till säkerhetspolisen i redogjorde man för denna. Man anger att breven med största sannolikhet skrivits och sänts till Lill- dal av en läkare vid i . Av brevens in- nehåll framgick, menar man, att [X] i har kamrater och kontakter som har vissa anknytningar med extremistiska ytterlig- hetsgrupper. Från säkerhetspolisen i hade man också fått knapphändiga uppgifter enligt vilka [X:s] namn skulle figure- ra bland anteckningar som anträffats i samband med undersökning- ar i rörande den s.k. Carlos-affären. Avslutningsvis bifogade säkerhetspolisen i kopior av innehållet i försändelsen för kännedom och eventuell undersök- ning. Enligt noteringar på en handling, upprättad inom säkerhets- polisen i , begärde en säkerhetspolis i att om 4 I finns ett antal handlingar inlämnade från säkerhetssektionen i . Här finns en hel del handlingar rörande KFML(r) och i volym 15:4/6A, volym 30, finns uppgifter som rör sjukhusaffären. möjligt få reda på för vem försändelsen till läkarstationen i Lilldal varit avsedd. Säkerhetspolisen i konstaterade att den lämpligaste personen att tala med var en intendent vid . Av noteringarna framgår också att säkerhetspolisen varit i kontakt med handledare som skulle återkomma. Någon har också noterat ett tele- fonnummer och skrivit - i anslutning till det- ta. sammanställde en lista på de läkare som tjänstgjorde vid läkarstationen på under som- maren 1975. Av listans totalt åtta namn var det uppenbarligen en- dast ett som väckte säkerhetspolisens intresse; en kvinna som tjänstgjorde på . samtalade en av de fackliga företrädar- na, Hans Falklind, med . Falklind hade frågat om hade något att göra med de problem som KFML(r) skapade. bekräftade då detta. Därefter gav en bakgrund till varför det var viktigt att hålla reda på kommunister inte minst om de varit på utbildning utomlands. Tha- lén menade att det nästlat sig in personer med dolda syften i sjuk- vårdsförvaltningen. Man hade dock inte kunnat klarlägga om nå- gon av dem var medlem i någon organisation och (d)et är därför är här. Så fort något händer skall han fungera som polisens kontaktman och förmedla hjälp via rätt intendent. 2.7Mitt upp i alltihop - träffar IB-folk och var , tillsammans med två partikamrater från , och , i allra största hem- lighet inkallad till militär repetitionsövning. Förhållandena var dock lite annorlunda än i vanliga fall. Övningen leddes av , tidigare chef för hemliga militära underrättelsetjänst, IB. Vid sin sida hade han som arbetade under med kartläggning och registrering av bl.a. svenska kommunister. Både och hade avslöjats i mängder av tidningar som spioner efter att FiB/Kulturfront i fle- ra artiklar kartlagt IB. Vid övningen, som mer hade karaktären av en lång kurs, diskuterades bl.a. hur motståndsrörelser verkade i olika länder under . Därutöver diskute- rade man den verksamhet som den s.k. extremvänstern i , främst KFML(r), bedrev. under kursdagarna berättade om r-arnas verksamhet inom bl.a. sjukvårdsför- valtningen. lämnade vid tillfället över en namnlista till . Enligt skulle namnlistan ursprungligen ha kommit från Axel men det är mer sanno- likt att fick listan från . Det finns inga uppgifter om ett samband i övrigt mellan kursen och eller sjukvårdsförvaltningen. besöktes vid något till- fälle av SAP:s partisekreterare tillsammans med den nye ordföranden i arbetarekommun ström.5 2.8Jan sista uppdrag för säkerhetspolisen sammanställde kontaktman vid säkerhetspolisen ännu en lista över personer som skulle undersöka. Septemberlistan utgörs totalt av 29 namn.