sou · GQB373 · 2003-01-01 00:00:00 — Avdrag får göras med högst av inkomsten av näringsverksamhet efter vissa justeringar. Den som gjort en fondavsättning kan när han så önskar återföra denna till beskattning. avsättning måste dock återföras till beskattning senast det sjätte beskattningsåret för vilket avdrag medgetts. Det innebär att högst sex fonder kan innehas . Någon justering av avsättning eller återföring av periodiseringsfond görs inte i HEK. Reglerna ger enskilda näringsidkare och delägare i handelsbolag samma möjligheter som ägare till aktiebolag att expandera verksam- heten med medel som bara beskattas med bolagsskatt, . Bestämmelserna ger också en möjlighet att kvitta underskott mot tidigare vinster genom att vinstår göra avsättningar till expansions- medel och återföra dem förlustår. Man får i regel göra avsättning motsvarande inkomsten i näringsverksamheten, dock med vissa justeringar. betalas expansionsmedelsskatt med 28 pro- cent av avsättningen. Återstoden av skatterna tas ut först vid återföringen av expansionsmedlen. Någon justering av ökning eller minskning av expansionsmedel görs inte i HEK. Nationalräkenskapernas företagarinkomster går, tillsammans med vissa löner, under beteckningen sammansatt förvärvsinkomst, dvs. ett blandat löne- och vinstbegrepp. Det utgörs av inkomster minus förbrukning minus nettot av produktionsskatter och subventioner. Värdet är beräknat före avdrag för egenavgifter och räntekostnader. Beräkningen sker residualt genom att bruttonationalprodukten be- räknas som summa användning av varor och tjänster. Därvid ingår svarta inkomster i begreppet. Enligt de internationella riktlinjerna i SNA och ENS hänförs institutionella enheter, som har fullständig bokföring och som har självständighet i beslutsfattandet och är självständiga juridiska enheter och marknadsproducenter till företagssektorn. Det innebär att handels- och kommanditbolag betraktas som kvasibolag varvid arbetsinkomst för ägarna behandlas som lön i stället för att ingå i den sammansatta förvärvsinkomsten. I beräkningen av disponibel inkomst lyfts allmän löneavgift, särskild löneskatt på förvärvsinkomster och särskild löneskatt på egna och anställdas pensionskostnader ut ur den slutliga skatten. Detsamma gäller för fastighetsskatt för näringsfastigheter. De finns då kvar som negativa poster i den sammansatta förvärvsinkomsten och betraktas som produktionsskatter. Näringsidkarnas egen- avgifter ligger i stället kvar i den slutliga skatten eftersom den sammansatta förvärvsinkomsten redovisas före avdrag för egen- avgifter. Detsamma gäller för räntekostnader i näringen som i stället utgör en negativ post i kapitalinkomstberäkningen. Nationalräkenskaperna utgår från SNA och i sina beräkningar. I båda rapporterna används termen blandad inkomst (mixed income) för inkomst från självständig verksamhet. 1 Detta avsnitt återger beskrivningen av företagarinkomsten i , . on Income Statistics for EU member States - Final Report. PM till manual för EU-SILC, . komst används för att den representerar utkomst från både arbete och kapital. I SNA och är inkomst för egenföretagande begränsad till inkomst som uppkommer från produktion och genereras . Emellertid är definitionen av egen- företagande i sig själv problematisk. Det finns en skillnad mellan den begreppsmässiga konstruktionen utvecklad av national- ekonomer och statistiker och den som används av egenföretagarna själva. Dessutom finns det en viss tvetydighet om vilka delar som skall inkluderas och var delningslinjen mellan affärsverksamhet och privata finanser skall dras. Enligt internationella riktlinjer beräknas nettovinst/-förlust som: Bruttointäkt eller omsättning +marknadsvärdet av varor och service konsumerat av företagarens hushåll –löner och sociala kostnader till anställda –skatter på produktion och import –avskrivning på fasta tillgångar och övriga avskrivningar enligt policy eller alternativt: nettovinst/-förlust +marknadsvärdet av varor och service konsumerat av företagarens hushåll Det kan noteras att denna definition inkluderar produktion för egen konsumtion. Den inkluderar också bruttohyra för byggnader, inklusive lägenheter, men inte arrende, vilket i nationalräken- skaperna klassificeras som kapitalinkomst. I en del länder är hyresinkomster i stället klassificerade som kapitalinkomst i mikro- statistiken med det argumentet att hushåll vanligen äger hyres- fastigheter som en form av investering. Av den anledningen visar Canberrarapporten inkomster från hyror som en separat kategori för att tillåta valfri behandling. Ett alternativt tillvägagångssätt är att använda begreppet egna uttag i stället för nettovinst/-förlust. Motivet till detta är att värdet av pengar och varor uttagna ur företaget för personligt bruk, inklusive marknadsvärdet av varor uttagna för personligt bruk, ger en bättre bild av den ekonomiska välfärden för företagaren. Det kan också förväntas lösa blandningen enligt ovan mellan inkomst och utgift för hushåll som innehåller företagare och kan ofta bli lättare för urvalspersonen att svara på så länge som de har separata bankkonton för sitt arbete och för personliga finanser. Om begreppet nettovinst/-förlust används för att mäta inkomsten, är en ytterligare fråga hur man behandlar negativa inkomster. För nettovinst/-förlust som är härledd från redovis- ningen för taxeringen, kan resultatet vara nettoförlust för mät- perioden. Det finns ett antal möjliga vägar att gå vidare när netto- förlust har redovisats. Förlusten kan räknas som negativ inkomst, vilket kan uppvägas mot andra källor till hushållsinkomsten. Detta kan resultera i en totalt sett negativ inkomst, vilket kan innebära att hushållet har använt kapitaltillgångar eller tagit lån för att klara sig. Ett alternativ är därför att även samla data om egna uttag från företaget. Förmodligen är det bästa sättet att få snedvridning i hela inkomstfördelningen att sätta negativa värden till noll – trots att det är vad som ofta görs i praktiken. Uppbyggnaden av företagarens inkomst i syfte att motsvara begreppet vinst/förlust som vanligen används i affärsredovisning kan se ut enligt följande: Nettovinst/-förlust enligt ovan + avkastningar på tillgångar i företaget Beräkningssättet kanske stämmer bättre överens med vad egen- företagaren verkligen har tillgängligt för egen konsumtion. Emellertid kan ett lån användas såväl privat som för affärsändamål och det är inte alltid möjligt att dela upp räntan. Det gör mätningen av företagarinkomsten problematisk. Således är rekommendationen i EU:s inkomstdefinition att all räntebetalning är samlad under en rubrik och inte ingår i företagarinkomsten. I IoF beräknas ingen separat företagarinkomst. De justeringar som har behandlats berör således inte den totalräknade statistiken. Följande kommentarer berör således endast HEK. I socialförsäkringssystemen beräknas företagarinkomsten med tillägg för pensionssparande med högst ett halvt prisbasbelopp. Kopplingen görs till det normalt maximala belopp som gäller för löntagares avdrag för pensionssparande under allmänna avdrag. Avdragsrätten för näringsidkare är dock utökad och tillåts i vissa fall nå upp till 10,5 prisbasbelopp. Eftersom egenföretagarna inte har några tjänste- eller avtalspensioner vore det mer korrekt att begränsa återföringen av pensionssparande till ett halvt prisbas- belopp såsom det görs i socialförsäkringssystemen. Man skulle emellertid kunna förändra behandlingen av pensions- sparandet så att avdrag tillåts för pensionssparande i konsekvens med att utfallande belopp och skatteeffekten av sparandet påverkar inkomsten. Avdraget för sparande som allmänt avdrag tas upp som negativ transferering i analogi med att utfallande belopp utgör positiv transferering. För att inte pensionssparandet i näring i så fall skall behandlas annorlunda än löntagarnas sparande bör avdraget även fortsättningsvis återföras i näringen och dessutom dras av som negativ transferering. Periodiseringsfonder infördes från och med . Högst sex fonder kan innehas . Det är således först från och med som det första årets avsättning måste återföras. Avsättningen till expansionsmedel har varit större än återföringen under de år SCB har haft tillgång till data, men skall avsättning och återföring gå jämnt upp. De variationer som förekommer kan till viss del hänföras till konjunkturella svängningar. Både periodiserings- och expansionsmedelsfonderna ger en möjlighet att göra reserveringar för att jämna ut resultatet över tiden. Någon sänkning totalt sett av inkomsten är det alltså inte fråga om. Om man eftersträvar att den disponibla inkomsten skall visa hur vinsten ser ut olika år och förändras mellan åren så bör avsättningar och återföringar återställas. Om man däremot strävar efter att utjämna de stora svängningarna av kapitalinkomster när de baseras på reavinster i taxeringsmaterialet så bör man även tillåta att svängningarna inom företagssektorn utjämnas över tiden. När företagaren gör reserveringar är det för att inte konsumera vinsten direkt, utan att få behålla den för att utnyttja i sämre tider. förändring av behandlingen av fonderna skulle då inte behöva göras. Ett annat problem är behandlingen av företagarnas egenavgifter och andra sociala kostnader. Definitionen av företagarinkomsten enligt EU-SILC är nettovinst/-förlust, före avdrag för företagarens sociala kostnader. För att närma inkomststatistikens begrepp mot både nationalräkenskaperna och EU-SILC skulle man kunna låta dem utgöra en tillkommande post vid beräkning av företagar- inkomsten, i stället för som lyfta ut egenavgifterna ur den slutliga skatten. Man bör då inte begränsa sig till enbart de egentliga egenavgifterna, utan även inbegripa allmän löneavgift och särskild löneskatt på förvärvsinkomster från näringsverksamhet och hobbyverksamhet. Allmän löneavgift hänförs enligt kom- munalskattelagen till egenavgifterna. Den särskilda löneskatten på förvärvsinkomster debiteras som alternativ till egenavgifter för dem som antingen har passiv inkomst av näringsverksamhet eller är eller äldre. Dessa grupper betalar en lägre avgift eftersom de inte tar del av samma förmåner som de förvärvsaktiva. Även den särskilda löneskatten på egna pensionskostnader skulle då justeras på samma sätt eftersom de också tillhör företagarens egna sociala kostnader. I nationalräkenskapernas begrepp ingår svarta inkomster. Eftersom beräkningarna i inkomststatistiken görs på individ- och hushållsnivå och man inte vet vilka som arbetar svart finns ingen möjlighet att göra motsvarande beräkningar i inkomststatistiken. Man pekar i EU-SILC på att det rekommenderade beräknings- sättet kan resultera i en negativ inkomst och att ett alternativ skulle kunna vara att samla data om egna uttag från företaget. Detta skulle kunna ge en bättre bild av den ekonomiska välfärden för före- tagaren. I praktiken ställer det sig emellertid svårt att samla in uppgifter om de kontanta uttagen och insättningarna samt uttag av egna varor ur verksamheten. De standardiserade räkenskapsutdragen innehåller visserligen tillräckligt med information för att beräkna nettouttagen ur verksamheten för inkomst av näringsverksamhet med årsbokslut. Däremot är det sämre ställt för företagare som redovisar sitt resultat utan årsbokslut eller för delägare i handels- bolag. Ett test avseende näringsidkare med årsbokslut visar att deras nettouttag var högre än den företagar- inkomst som beräknats för dem i HEK . beräkningar ger emellertid annorlunda resultat. samlades uppgifter in manuellt om kontanta uttag och insättningar samt om varuuttag ur deklarations- bilagorna. Detta gick att göra oavsett redovisningssätt. Tester för inkomståren 1982 och 1983 visar dock att nettouttagen blev mycket blygsamma i jämförelse med den beräknade företagarin- komsten. Att resultaten blir så olika kan möjligen bero på att näringsidkare med årsbokslut är etablerade företagare med en fungerande verksamhet som ger avkastning som kan tas ut för konsumtion. I undersökningen ingår alla de tre redovis- ningstyperna. Bland dem som saknar årsbokslut kan finnas ny- startade verksamheter som under sitt uppbyggnadsskede inte ger någon avkastning som kan tas ut för eget bruk. Eventuella över- skott behålls i företaget i konsolideringssyfte. Alternativt kan privata medel ha tillskjutits verksamheten, vilket sänker totalnivån på uttagen. Rekommendationen i EU:s inkomstdefinition är att all räntebetalning samlas under en rubrik och inte ingår i företagar- inkomsten. Anledningen härtill är att ett lån i näringen kan an- vändas för privata ändamål och att det inte alltid är möjligt att dela upp räntan. I den svenska inkomststatistiken är detta problem emellertid inte så stort. Det finns en regel om räntefördelning som förhindrar att privata ränteutgifter och privata ränteinkomster blir avdragna respektive upptagna i näringsverksamheten. Det innebär att om det finns en nettoskuld i näringsverksamheten på mer än ett visst belopp blir ett avdrag som motsvarar en schablonmässigt beräknad utgiftsränta på skulden flyttad från näringsverksamhet till kapital. Motsvarande gäller om det finns ett positivt kapital i verksamheten på mer än ett visst belopp. Då får man en schablonmässigt beräk- nad avkastning på kapitalet beskattad i inkomstslaget kapital i stället för i näringsverksamhet. I samband med föreliggande genomgång av inkomstbegreppet har även behandlingen av vissa särskilda typer av inkomster m.m. uppmärksammats. Det gäller vissa inkomster som deklareras som övriga inkomster, vissa inkomster för delägare i fåmansbolag, studielån, pensionssparande och periodiskt understöd. Dessa diskuteras i detta avsnitt. Vissa skattepliktiga ersättningar utgör inte underlag för sociala avgifter, varken arbetsgivaravgifter eller egenavgifter, och är således inte heller pensionsgrundande. Dessa ersättningar deklareras som övriga inkomster under inkomst av tjänst. Till dessa ersättningar räknas i allmänhet bl.a. vissa livräntor, utbetalningar från vinstandelsstiftelse samt ärvd royalty om den ursprungliga förvärvskällan varit tjänst. Även tävlingsvinster som inte hänför sig till anställning eller uppdrag samt idrottsutövares ersättningar hör till denna grupp. Till idrottsutövare räknas även tränare, domare och liknande slag av funktionärer. I vissa fall skall en i bosatt person som också har sin hemvist här men arbetar utomlands beskattas här, men tillhöra det andra landets socialförsäkring, (EG:s förordning 1408/71 för medborgare och bosatt i EU- eller EES-land). Dessa löner återfinns också i denna grupp. I inkomststatistiken hänförs dessa ersättningar till positiva transfereringar. Eftersom posten innehåller ett så stort inslag av arbetsinkomster och man kan anta att antalet gränsgångare kommer att öka , borde de flesta av dessa ersättningar i stället utgöra faktorinkomst. I HEK finns vissa möjligheter att med hjälp av intervjun och lämnade kontrolluppgifter göra en fördel- ning mellan transferering och faktorinkomst. Ersättningarna skulle kunna föras in under någon av faktor- inkomstens tre komponenter arbete, kapital eller blandad inkomst. Eftersom ersättningarna innehåller både rena arbetsinkomster och mer arbetsfria inkomster såsom tipsvinster och ärvd royalty synes den blandade inkomsten som mest näraliggande. För delägare i fåmansföretag (aktiebolag och handelsbolag) tillämpas särskilda regler för beskattning av bl.a. utdelning och reavinster på aktier och andelar i fåmansföretag. Lättnad i dubbel- beskattningen av inkomster medges på ägarnivå och innebär en begränsad skattefrihet för utdelning och reavinst på aktier och andelar. Syftet med den begränsade skattefriheten är att främja investeringar i mindre företag genom att kompensera dem för den högre kapitalkostnad de kan antas ha i förhållande till större företag. Den begränsade lättnaden innebär att utdelning och reavinst inom ett visst utrymme är undantaget från beskattning. Över- skjutande belopp, till den del den utgör normalavkastning, be- skattas som inkomst av kapital medan eventuell överutdelning be- skattas som inkomst av tjänst tillsammans med vissa andra förmåner. Denna inkomst, som tidigare även innehöll skattepliktiga för- måner uppkomna på grund av transaktioner mellan företagen och dess delägare, utgör en egen post i faktorinkomsten. Den skulle emellertid med fördel kunna ingå i posten blandad inkomst. Studier vid universitet, högskola eller annan eftergymnasial utbild- ning, ger rätt till studiemedel. I vissa fall kan studiemedel även utgå för studier på gymnasienivå. Studiemedlen består dels av studie- bidrag, som inte behöver betalas igen, dels av studielån. Vuxna som studerar på grundskole- eller gymnasienivå eller genomgår viss högskoleutbildning har kunnat få särskilt vuxenstudiestöd (SVUX), eller särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa (SVUXA). Denna ersättningsform är under upphörande, varvid den ersätts av studiemedel. Lånekostnaden beräknas på olika sätt beroende på när lånet upptagits. I återbetalningen ingår lånekostnaden som an- tingen en beräknad nettoränta eller som uppräkning. Varken räntan eller uppräkningsbeloppet är avdragsgilla vid taxeringen. Det är () som administrerar stöden. I inkomststatistiken, både i HEK och i IoF, räknas hela studie- medlet, dvs. såväl studiebidrag som studielån, som positiva trans- fereringar. I analogi härmed utgör återbetalningen av studielån en negativ transferering. Bakgrunden härtill är att man velat visa hur en student finansierar sitt uppehälle. Nyupplåningen uppgår (1999) till ca 11 mdkr och återbetalningen, inklusive ränta/uppräkning, till ca 5 mdkr. Upplåningen ökar och återbe- talningen minskar den disponibla inkomsten. Någon egentlig transferering är lånet dock inte utan det är ett långfristigt lån. Det talar för att man bör ändra behandlingen av studielån och inte låta lånedelen av studiemedlen ingå i den disponibla inkomsten. Ett annat problem i nuvarande inkomststatistik är att det endast är lån upptagna via CSN som fångas in. Studier som finansieras med hjälp av banklån eller privata lån, t.ex. från anhöriga, hamnar Det förekommer dessutom att lån, även om de är stora, återbetalas , eller med ett större belopp, varvid den disponibla inkomsten blir låg eller i vissa fall negativ. Det kan vidare nämnas att torde vara ensamt om att låta studielån ingå i den disponibla inkomsten i den officiella inkomst- statistiken. I skattelagstiftningen finns särskilda regler om pensionssparande. Avdrag från inkomsten kan få göras för pensionssparandet medan utfallande belopp är skattepliktigt. Sådant pensionssparande kan ske i två former – pensionsförsäkring och pensionssparkonto. Det första är ett kollektivt sparande och det sistnämnda ett individuellt. Det individuella pensionssparandet (IPS) kan ske i form av räntesparande eller fondsparande. Skillnaden mot ett vanligt sparande är att behållningen i ett pensionssparande dels är spärrad fram till , dels är avdragsgill. Avdrag för inbetalningarna erhålls som allmänt avdrag om man har inkomst av tjänst. Den som har inkomst av aktiv näringsverk- samhet får göra avdrag som kostnad i verksamheten. Avdragsrätten som allmänt avdrag är vanligen begränsad till ett halvt prisbas- belopp medan den i näringsverksamhet är betydligt högre. Av- draget får normalt inte medföra underskott vid taxeringen. är pensionssparandet högre än utfallande pensio- ner. Sparandet uppgår 1999 till totalt 13,6 mdkr sammanlagt för löntagare och näringsidkare och utfallande belopp, inklusive avkastning, till 10,5 mdkr. I EU-SILC definieras avkastning från privata, icke anställnings- baserade, pensionsförsäkringar som kapitalavkastning. Canberra- gruppen resonerar om avkastning från allmän pension från marknadsbaserade pensioner eller livförsäkringar (som härrör från reguljär inkomst) som en kapitalavkastning. I båda rekommenda- tionerna lämnas själva sparandet och uttag av det sparade kapitalet utanför beräkningen av disponibel inkomst. Endast socialförsäk- ringar och överföringar mellan hushållen betraktas som transfere- ringar. I nationalräkenskaperna betraktas till och utfall av privat pensionssparande som finansiella transaktioner. Endast direktav- kastningen på sparandet ingår i hushållens disponibla inkomster och då som inkomst av kapital. I inkomststatistiken har vid beräkningen av disponibel inkomst avdrag inte gjorts för pensionssparande. Den minskade skatten som uppkommer på grund av avdraget medför i stället höjd disponibel inkomst. Utfallande belopp utgör en positiv transfere- ring. Det innebär att både sparande och uttag medför att den disponibla inkomsten höjs. Hanteringen är densamma i IoF och HEK sånär som på återföringen av pensionssparande i närings- verksamhet som i HEK återförs i företagarinkomsten. Avsättning till och utfall från pensionssparande är liksom upptagande av studielån och återbetalning en omfördelning i tiden – om än omvänd. Man kan se pensionssparandet som en reserve- ringsmöjlighet, en omfördelning i tiden – en del av arbets- inkomsten fonderas med uppskjuten skatt som följd. Pensions- sparandet skulle dels av den anledningen, dels med hänsyn till behandlingen i nationalräkenskaperna och till internationella rekommendationer kunna lämnas utanför beräkningarna. Det skulle innebära att varken det allmänna avdraget eller utfallande belopp skulle påverka den disponibla inkomsten. Ett annat alternativ är att göra avdrag för pensionssparandet, både det allmänna avdraget och avdraget i företagarinkomsten. Det utfallande beloppet skulle då liksom betraktas som en positiv transferering i likhet med övriga pensioner. Periodiska understöd indelas i legala och frivilliga understöd. Det är endast de legala understöden som är avdragsgilla vid taxeringen. Det vanligaste fallet av avdragsgillt periodiskt understöd gäller understöd till förutvarande maka/make sedan underhållsskyldig- heten reglerats. Regleringen sker normalt genom dom i domstol eller genom skriftligt avtal. Sedan underhållsskyldigheten reglerats är det fråga om ett legalt, inte ett frivilligt understöd. Som villkor att avdrag skall medges för underhållet är att makarna lever åtskilda och att den ekonomiska gemenskapen stadigvarande har upphört. Avdrag medges som allmänt avdrag. Avdragsrätten balanserar mot att mottagaren tar upp understödet som inkomst av tjänst. I nationalräkenskaperna tas det periodiska understödet inte upp som en särskild post vid beräkningen av disponibel inkomst. Det periodiska understödet är i princip en överföring inom hushålls- sektorn. I inkomststatistiken ingår däremot mottaget periodiskt under- stöd som en positiv transferering i beräkningen av disponibel inkomst. Däremot görs inte avdrag för utbetalningen. Skatte- effekten av avdraget höjer dock den disponibla inkomsten. Behand- lingen är densamma i båda undersökningarna. Eftersom utbetal- ningen är en transferering från ett hushåll till ett annat borde den återfinnas på både plus- och minussidan, dvs. både som en positiv och negativ transferering. Nivån på understödet är emellertid blygsamt. är endast upptagna som inkomst. Avdraget är något högre, . Tabellerna återfinns i det tryckta betänkandet. Utredningen har bl.a. i uppdrag att belysa hur inkomstmåtten på ett rättvisande sätt kan justeras för hushållens sammansättning. I detta kapitel redovisas efter inledningen i avsnitt 5.1, vilken kon- sumtionsenhetsskala som används i dagens inkomststatistik (av- snitt 5.2), några av de andra skalor som används i olika samman- hang (avsnitt 5.3), några principiella utgångspunkter för en eventu- ell framtida konsumtionsenhetsskala (avsnitt 5.4) och hur en ny konsumtionsenhetsskala skulle kunna konstrueras och beräknas (avsnitt 5.5). Till kapitlet hör även två bilagor som har skrivits av professor vid : Konsum- tionsenhetsskalor – några principiella synpunkter och exempel (bilaga 2) och Allmänhetens åsikter om miniminivåer och konsum- tionsenhetsskala – en empirisk studie (bilaga 3). En konsumtionsenhetsskala är en uppsättning vikter som gör det möjligt att jämföra inkomster för hushåll med olika struktur.