sou · GQB392d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Och det kanske är lika bra att jag säger det på en gång. För det var ju en ömtålig affär i det hänseendet. Därför när svenska forskningsanstalten, , den fick annex utav amerikanerna, den hade rätt att komma åt vissa tekniska kunskaper. Och vi hade mycket god kontakt mellan FOA och de tekniska delarna ute i . Men i det här sammanhanget så ställde då när de lämnade ut sedan för tillverkning på svensk industri något som innehöll teknologi så ställde amerikanerna krav att skulle svara för att inte denna teknologi fördes vidare till tredje man. Hela min tid på militära sidan och sedan också jag var i näringslivet, så var vi ytterst noga med att näringslivet, de olika före- tagen de skall inte kontrolleras, eller garanteras vad de gör utav regeringen. Och det där blev ju en ömtålig fråga. Och den här ledde så till, och , att fick hand om IB. Och det var helt enkelt så att man heller inte ville sätta på att vara inne och titta i olika industrier. Synnergren förmedlade inför en starkt förenklad bild av IB:s verksamhet. Som nämnts tidigare (se avsnitt 5.2, 1957) var det dock av helt andra skäl som man inte ville ha säkerhetspolisen inne på industrierna. Dessutom är det fel att hävda att avtalet – eller det amerikanska kravet som det också kallats – ledde till att Grupp B/IB skapades – utvecklades är ett bättre uttryck. 49 Förhör med . Andra förklaringar till Grupp B/IB:s ursprung berättade 1998 att 1960 eller 1961 – torde ha varit det senare – i en kvalificerat hemlig skivelse framförde meddelande att bar ansvaret för att de försvarstekniska kunskaper och vapen som köpt eller på annat sätt erhållit från , inte kom till främmande makts kännedom. Enligt Synnergren skulle en särskild enhet skapas för samverkan mellan i denna fråga eftersom industrin själv inte ville att polisens blandades in.50 menar att Synnergrens redogörelse inför är en i stort riktig beskrivning av hur Grupp B kom till men tillägger att det också fanns ett nationellt egenintresse involve- rat.51 Inför FUN nämnde han att , som en förutsättning för att också skulle få teknisk kunskap och inhandla vapen, krävt att det skulle vara rent inom vissa industrier. Också menar att (e)tt samarbete mellan SAF, LO och Försvars- staben etablerades. I FUN:s rapport framgår dock inte vilken tid- punkt talar om men nämnden tycks i alla fall tro att han lägger det i anslutning till Grupp B:s bildande / 1958.52 Uppgifterna om att amerikanernas krav på kommunistfria industrier skulle ha lett till bildandet av Grupp B i slutet av 1950- talet kan således knappast vara riktigt. Däremot kan konstateras att diskussionerna med amerikanerna påverkade arbetet inom försvarsstabens inrikesavdelning och därmed indirekt också Grupp B:s utveckling. Inom försvarsstaben var man exempelvis –1959 mycket orolig för kommunistisk verksamhet ute på industrierna. Att denna oro inte skulle ha ett samband med de samtidiga diskussionerna med måste betrak- tas som uteslutet. Utformningen av det militära säkerhetsskyddet bör dock ha varit upp till svenskarna själva och amerikanerna kan knappast ha haft några idéer om detta så länge de fick garantier om att deras teknik åtnjöt ett fullständigt skydd. Sådana garantier upplevde man från amerikanskt håll att man fick . Några särskilda krav från sida på inrättandet av en avdelning av Grupp B:s typ och med de kontakter byrån hade, kan knappast ha ställts. Då en amerikansk delegation besökte försvarsstaben i Redovisning av vissa uppgifter om den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten. Dnr FO 98/2531/EC/RC. 51Elmérs brev till författaren . Redovisning av vissa uppgifter om den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten. Dnr FO 98/2531/EC/RC. Andra förklaringar till Grupp B/IB:s ursprung fanns endast ett embryo till Grupp B:s verksamhet. Den mer intensiva kartläggningen av kommunister kom igång först vilket också det pekar på ett samband med den amerikanska teknikexporten. med rörande handeln slöts 1961. Vid försvarsstaben skrev man då att p.g.a. säkerhetsavtal med viss främmande makt hade man vid försvars- staben infört särskilda arbetsuppgifter av tidigare ej förekommande art. Vad man här anspelar på är säker- ligen Grupp B och möjligen också hela det särskilda kartläggnings- projekt rörande svensk kommunism som etablerades inom Fst/In och som hade till uppgift att definiera det kommunistiska hotet i förhållande till det svenska försvaret. har i olika sammanhang hävdat att det finns ett formellt beslut rörande den s.k. trepartsöverenskommel- sen – som uppgörelsen mellan militär-SAP/LO-SAF kommit att kallas. Synnergren, som själv säger sig ha sett trepartsöverens- kommelsen, hävdar att den innefattar endast några korta rader som säger att inom försvarsstaben har bildats en särskild detalj och samarbete i det fallet har skett med SAF och LO. Något närmare om verksamhetens art anges inte enligt Synnergren. Dokumentet skall ha signerats av dåvarande överbefälhavaren och försvarsstabschefen Det förefaller osannolikt att ett avtal i egentlig mening rörande Grupp B skulle ha upprättats. Det är dock lika svårt att tro att uppgifterna är helt gripna ur luften. I förhör med SÄKO hävdar att det omkring 1960 fanns en skrivelse enligt vilken den ansvarade för att kunskap om vapen och teknik som köpt eller fått från inte kom till tredje makts kännedom. Skrivelsen skapade oro inom regeringen och detta skulle ha lett till överenskommelsen mellan , och om samarbete till skydd för sådana hemliga uppgifter. Synnergren skulle ha läst överenskommelsen i slutet av 1960-talet.54 Det är emellertid fullt möjligt att det Synnergren här talar om är ett dokument som upprättats i anslutning till sekretessavtal med . Dock, det är efter Grupp B:s till- komst. 53Förfs samtal med . Andra förklaringar till Grupp B/IB:s ursprung säger i förhör inför SÄKO att han baserar sina uppgifter om trepartsöverenskommelsen på vad han hört av förre försvarsministern som sagt att jag lyckades få LO och SAF att ställa upp. Trepartsöverenskommel- sen är enligt en kvalificerat hemlig ÖB-order som Synnergren en gång våldsamt upprörd viftade med framför ögon. Upprördheten hade sin förklaring i att satte sådana känsliga uppgifter på papper. Eventuellt för- varades handlingen i skåp där Synnergren fann det. Möjligen var också involverad i detta. Synnergrens uppfattning är att hans efterträdare tuggat hand- lingen.55 Uppgifterna om trepartsöverenskommelsen har cirkulerat . förnekade då i en tidningsintervju att han skulle ha haft någon kännedom om IB före avslöjandet av och 1973. menade att inte var införstådd med att det handlade om IB. I stället hänvisade till de här tidigare angivna strukturerna inom Folk och Försvar och att det var dessa varit en del av.56 hävdade i en intervju att det fanns en ÖB- order och att den borde avhemligas.57 efterträdare har i förhör inför SÄKO upprepat Kugel- bergs dementi. Han menar i stället att det är tänkbart att den påstådda uppgörelsen skulle ha gällt stay behind-verksam- heten. Denna var såväl LO som SAF involverade i eftersom det var viktigt att brett förankra en sådan rörelse i samhället.58 Ännu en person är inne på detta nämligen som i förhör inför FUN menar att den s.k. trepartsöverenskommelsen egent- ligen avser stay behind.59 Thunborg har i förhör inför SÄKO sagt att stay behind-organisationen innefattade företrädare för riks- polisstyrelsen, , LO och SAF.60 Dessa uppgifter från och stämmer också bättre över- ens med den av Synnergren påstådda regeringsoron rörande Rapps dokument med överenskommelsen. Det stämmer också bättre överens med uppgift om att Synnergren våldsamt upp- Redovisning av vissa uppgifter om den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten. Dnr FO 98/2531/EC/RC. Andra förklaringar till Grupp B/IB:s ursprung rörd skulle viftat med papperet, i irritation över att hans företrädare satt sådana hemligheter på pränt. Förvisso hade ett papper om samarbete mellan SAF och LO rörande amerikanska krav på säkra industrier, gjort regeringen darrig om ett sådant funnits. Dock torde det varit än mer uppseendeväckande om man dokumenterat olika organisatoriska överenskommelser rörande stay behind, bland det hemligaste av allt hemligt. Någon trepartsöverenskommelse 1961 torde för övrigt inte ha medfört någon förändring vad Grupp B beträffar; de nödvändiga kontakterna och förankringarna var redan på plats. Den mest sannolika förklaringen till ryktet om trepartsöverens- kommelsen är således sammanblandning av uppgifter, huvudsak- ligen från sida. Bland de företeelser som sannolikt givit upphov till förvirringen finns följande. SUpprättandet av hemliga brev med instruktioner till statspolisen beträffande registrering och utlämnande av upp- gifter ur registret. Enligt de nya föreskrifterna, som utformats i enlighet med förslag års industriskyddskommitté, skulle statspolisintendenten samråda med företrädare för , TCO och SAF i vissa frågor. Företrädarna skulle vara när- varande vid de sammanträden i samrådsnämnden då frågor om avskedande eller annan ingripande åtgärd i anställningsför- hållande behandlades. Det är möjligt att bestämmelser fick konsekvenser för Grupp B men då endast i form av en personalrekrytering. Vid Grupp B anställdes nämligen [], en socialdemokrat aktiv inom TCO. Det har uppgivits att syftet var att personen skulle utgöra Grupp B:s kanal ut i tjänstemannarörelsen på samma sätt som och skötte byråns kontakter mot arbetarrörelsen. Mannen kom dock att arbeta endast . Han har själv uppgivit att det inte fanns några kommunistiskt verksamma TCO:are.61 SEn överenskommelse , möjligen satt på pränt av , rörande stay behind involverande bl.a. ÖB, och . SDokument som upprättats i anslutning till säkerhetsavtalet mellan och . 61 Samtal nr 238. 16 "Krigs-IB" Som nämnts hade en viss funktion in- om försäkringsdirektören stay behind-organi- sation, d.v.s. förberedelsen för en underjordisk motståndsrörelse i händelse av ockupation. Då tvingades lämna T-kontoret till förmån för ville inte lägga också stay behind-delen under . Men på sätt och vis kom ändå att utföra visst arbete för Lindencrona om man ska tro de uppgifter han lämnade till . blev , troligen strax efter sammanslagningen 1965, kontaktad av som då verkade inom Lindencronas organisa- tion. Han gav inför intryck av att vara orolig för vissa inslag i stay behind-organisationen som gick ut på att denna var alltför högerinriktad. upplevde att talat med någon och kommit fram till att det behövdes balans – i en motstånds- rörelse kan man ju inte komma med en försäkringsdirektör och bankdirektör. För att få tag på personer kände då att det var hans ansvar att ta kontakt med dåvarande LO-ordföranden och få carte att jag fick plocka ett och annat vettigt folk däri- från, t. ex. , och det gjorde jag. Och de puttade man inte in i den ordinarie stay behind-organisationen, de ingick i och i personalreserven, så att de fanns aldrig redo- visade på IB som sådant. Vad alltså vill säga är att han hade till uppgift att söka rätt på personer inom exempelvis LO för att utbilda dessa i stay behind- verksamhet eftersom sådana personer var dåligt representerade inom Lindencronas verksamhet. I och med att rekryterade dessa, knöts de inte till den ordinarie stay behind-organisationen utan krigsplacerades vid IB eller personalreserven.1 har i annat sammanhang beskrivit verksamheten som att man kan kalla det vad man vill, krigs-IB eller annat är mest en lek med ord, krigsmakten hade i vilket fall en verksamhet som i händelse av krig skulle fungera som en motståndsrörelse. Den ska inte blandas samman med Lindencronas organisation. Krigsmakten har, enligt , kvar öar eller dynamiska enheter i ett ockuperat land. Dess uppgift är att jävlas så mycket som möjligt med ockupan- ten. De som ingick i denna verksamhet var, i motsats till Lindencronas organisation, personer på lokal och regional nivå och här fanns kontakter över hela parti- och samhällsspektrat.2 Uttrycket användes inte offentligt förr- än 1988 då förre informationschefen vid , , skrev en artikel om säkerhetspolisen och IB, troligen med anledning av den då aktuella . Falken- stam hävdar att en initierad källa uppgivit att varken säkerhets- polisen eller IB låg bakom sjukhusaffär utan IB:s krigs- organisation, men någon närmare förklaring gavs inte i artikeln.3 efter artikel avslöjades Krigs-IB i flera stora artiklar i . kom, enligt uppgifter han i förhör lämnat till SÄKO, tidigt i kontakt med någon form av motståndsverksamhet i IB:s regi. Han upplevde sig ha blivit krigsplacerad av IB i ett stabskompani och som partisekreterare fick han ett uppdrag som kom från IB och . ombads resa till mark för att träffa en del personer som under kriget varit engage- rade i den danska motståndsrörelsen, bl.a. . skulle bara träffa dem och tala om det här. hade inget uppdrag att diskutera Krigs-IB men han tar för givet att även om man för neutralitetspolitik så riskerar man att bli indragen i krig. Då måste man i förväg ha en aning om hur man organiserar en motståndsrörelse. Kunskap om Krigs-IB fick han av Synnergren först . Under den borgerliga regeringen hade Krönmark informerat om IB, kanske också Krigs-IB. träffade i samband med detta uppe hos varvid sa tala du om för dem som skickat hit dig att om dom inte håller måttet så bildar vi en egen organisation. Avsikten med detta uttalande var emellertid inte att verkligen bilda 2Förfs samtal med . en egen motståndsrörelse, utan att få att förstå att det fanns högre värden än partipolitiska, vilket också förstod. uppger att han aldrig haft till uppgift att bilda en motståndsrörelse.4 har för kommissionen uppgivit att Krigs-IB i stort sett endast bestod av ett antal listor i en pärm. Personer som tillhörde Krigs-IB var krigsplacerade vid Grupp B vilket också ska framgå av en notering på deras stamkort. Det inne- bar helt enkelt att man stod till Elmérs förfogande i händelse av mobilisering. Många skulle vara kvar på sina vanliga jobb där de i händelse av krig skulle rapportera om läget via brev, telefon och besök. Motsvarande fanns för T-kontoret och 1965 slogs dessa båda ihop till omkring 200 personer totalt och den siffran hölls . En och annan kallades in för repövning. Då 1974 tog över IB var han i behov av goda råd rörande Krigs-IB och han kallade till sig till på . Där hade man en lista på ett 20-tal namn som undrade vad man skulle göra med. kände endast igen ett namn – en avlägsen släkting – som knappast var socialdemokrat – och han tror att strök en del namn eller alla på listan. En av de första som placerades bland namnen på listan (i slutat av ) var . och fanns enligt på denna lista redan då Grupp B bildades . följde efter Thunborg. Vad som skulle göras i händelse av krig var att bedriva underrättelsetjänst och göteborgarna utgör ett exempel på det. Fram till ockupation skulle de inte bedriva någon verksamhet gentemot svenska medlöpare. Det handlade inte om att utöva motståndsverksamhet som är något annat. I stället vill man ha informationer om hur det går med försörjningen, läget för civilbe- folkningen osv. IB hade ingen planerad verksamhet efter ockupa- tion enligt . Inte heller hade någon koppling till utlandet rörande Krigs-IB även om menar att Synnergren påstår något annat. – verksam inom Industridepartementet – är ett bra exempel på en placering inom Krigs-IB. har skrivit in eller tagit initiativ till att skriva in folk. Det var huvudsakligen ute i landet som man behövde folk till organisationen. Utöver politiskt aktiva kunde Krigs-IB utgöras av exempelvis Folkets Hus-chefer, kommunalråd, socialchefer och liknande. Rörande socialdemokrater känner endast till 4 Förhör med . dem som han själv lagt in i organisationen, har säkert lagt in andra. , som var internationell sekreterare i partiet, är ett exempel. Denne hade för övrigt enligt en speciell relation till Grupp B – han var den ende utomstående som fick besöka han tjänstgjorde där. kan endast erinra sig socialdemokrater i beredskapsenheten.5 menar vidare att de som var krigsplacerade i under- rättelsetjänstens personalreserv aldrig haft en väl definierad krigs- tida uppgift. Den enda uppgiften var att de skulle stanna kvar på den plats där de bodde. En helt annan sak är den s.k. Lindencronas organisation, vilken följaktligen inte ska förväxlas med IB:s krigs- organisation på något sätt.6 Detta har för övrigt nämnt i en insändare i då Lindencronas organisation avslöjades i samma tidning.7 16.2Augusti 1975 – leder repövning i hade 1958, som ombudsman i Norr- botten, flyttat till och i kretsen av unga socialdemokrater i hade han bl.a. lärt känna som då var aktiv inom SSU. uppger för JK att när han flyttade till Bommersvik 1964 tog han åter upp kontakten med som då flyttat till där han var aktiv i parti- distrikt.8 förstod att hade vissa kontakter med militär säkerhetstjänst, men mycket mer än 6Förfs samtal med . 7Engmans artikel: . Artiklar om Lindencronas orga- nisation: samt , båda av . vill i förhör inför SÄKO återknyta till följande uttalande angående underrättelsetjänstens personalreserv: , som var chef för för- svarsstabens adjutanturavdelning, säger att det – åtminstone han kan över- blicka – fanns en personalreserv inom underrättelsetjänsten och att ca 200 personer ingick i denna. Dessa 200 var jämnt spridda över riket och bestod av mycket pålitliga personer som hade god lokal- och personkännedom. Vanligtvis rörde det sig, så vitt kan säga, om ordföranden i kommunstyrelsen, fackliga förtroendemän, direktörer m.fl. Som krigsplacerad vid underättelsetjänstens personalreserv var personerna öronmärkta för viss verksamhet beroende på vilken grundutbildning man fått. De skulle i händelse av krig få meddelande om att bege sig till en viss plats och utföra ett visst uppdrag. Det var, enligt , inte fråga om en regelrätt motståndsrörelse, utan om personer som i krisläge skulle bege sig till en viss plats och rapportera om läget. LOL samtal med publicerat i C- uppsatsen och sjukhusaffären i . 8JK:s utredning om den s.k. sjukhusspionen i , bakgrunds- materialet (JK:s samtal med ). så framgick inte. Han såg huvudsakligen som en partikamrat. 1964–1965, försökte , som då var aktiv inom Grupp B, att värva till verksamheten, men denne tackade nej vid två olika tillfällen.9 som sedan följde hade och även andra socialdemokrater kontakt med och , som kom på regelbundna besök till . Enligt fördes huvudsak- ligen allmänna samtal om dagsaktuell politik, så som man gör med bekanta som också är partikamrater: Jag kände dem . Jag visste att de höll på med något med säkerhet och försvaret. De hade kontakter med folk som jobbade inom sjöfarten, de berättade om Suezkrisen, jag kunde träffa dem , vi talade om politik och om saker i partiet, det gör vi fortfarande. Det var mest vänskapliga kontakter. var socialdemokrat, jag tror att han var organiserad. De har säkert ut- nyttjat kunskaper som vi hade om den politiska situationen i , man har blivit medvetet eller omedvetet utnyttjad. T ex i samband med hur de de fackliga valen förlupit i . De visade dock inget intresse för sjukvårdsförvaltningen, inte mer än att på kursen, då berättade jag om det här sabotaget (strömavbrottet, LOL). Sådana här saker diskuterade vi med och då de var i och jag har säkert diskuterat r-arna med 20-30 gånger fram till sjukhusaffären.10 rekommenderade att hålla kontakt med bl.a. , som var ordförande i stadsklubb i Göteborg.11 Parallellt med detta hade både och kontakt med Axel och andra befattnings- havare inom säkerhetspolisen. Alla tre förnekar dock att det fanns en samordning mellan kontakterna med , och berättar att han kom i kontakt med och omkring 1973 och han förstod att det handlade om militär underrättelseverksamhet. existerade sedan i ett sorts nätverk där, förutom och även metalls chefsjurist , chefen vid m.fl. ingick. kan inte erinra sig att det ingick någon person utanför ramarna för det socialdemokratiska partiet eller fackföreningsrörelsen. 9Förfs samtal med . 10Förfs samtal med . 11Förfs samtal med . 12Förfs samtal med , Axel samt . möten man hade med och diskuterades huvudsakligen förhållandena på arbetsplatserna i med hänsyn till de vänsterextrema rörelserna. Man diskuterade inte enskilda personer så mycket utan det var rörelserna och grupperingarna som sådana som var av intresse. Man talade vidare om hur det gick i de fackliga valen, förekomsten av vilda strejker, eventuella kontakter mellan vänsterextrema rörelser och utländska terrorgrupper, cellbildningar på arbetsplatserna, om det fanns kännedom om olaglig verksamhet. Diskussionerna rörde sig också specifikt om Kfml(r), hur deras verksamhet finansierades och om det fanns ett inflytande utifrån i det sammanhanget m.m. uppskattar att man träffade och ungefär en gång . Han anser att han inte hade någon anledning att fråga varför och ville ha dessa olika uppgifter eller vad informationen skulle användas till. hävdar också att det inte handlade om vad som var till gagn för partiet utan för rikets säkerhet. Han menar att dessa kontakter var för hans vidkommande avsedda att öka skyddet för demokratin och han såg aldrig något tvivelaktigt i detta. Han säger att detta förhållningssätt även präglade den kontakt han hade med säkerhetspolisen, där han hade förbindelse med Axel , kommissarien som även hade kontakter med . menar också att man i det här sammanhanget måste se till den speciella tidsanda som rådde i . Han pekar på det faktum att även om r-arna är harm- lösa så fanns det tecken som tydde på att de inte var det då och det förekom en mycket hård agitation från deras sida mot socialdemokraterna och de fackliga företrädarna.13 I utredningssammanhang dök upp först i samband med JK utredning om sjukhusaffären. Troligen gick det till så att den förre chefen för säkerhetspolisen runt julen 1977 nämnde för JK att är en gammal IB-man.14 frågade om dennes IB-kontakter och sade då att han inte hade någon erfarenhet av IB mer än att han var bekant med och genom denne också 13Förfs samtal med . 14JK:s utredning om den s.k. sjukhusspionen i , s 43. Dnr 2520- 77-20. men han känner dem endast som vänner och partibröder. sade också att han träffat dem på en kurs som anord- nades av försvarsstaben.15 De som först nämnde krigsorganisa- tionen för JK var sedan samt då denne talade med . sade bl.a. att var betydelsefull för krigsorg enbart som politiker (sic).16 använde inte uttrycket utan bara krigsorganisationen och sade att berättat för att han hade någon slags uppgift i denna. Sedan avslutade samtalet med att hävda att han aldrig haft någon misstanke ens om att IB bedrivit någon verksamhet genom Andersson.17 gick alltså en kurs i försvarsstabens regi . hävdade i samtal med JK att jag har som pensionär och specialist hållit kurser. var på en `motståndshistoria´ efter efter Göteborgshistorien. sade också att kursen var i augusti 1975.18 konfronterades i nytt förhör med uppgifterna och säger då att Den tidigare omtalade kursen i leddes av . Det var endast tre deltagare. Han vet inte varför han togs ut till kursen. På kursen diskuterades erfarenheter av motståndsrörelsen i under kriget och hur man skulle utnyttja den svenska arbetar- rörelsen i en motsvarande situation. Han hade inte anledning att – trots en direkt fråga av JK - namnge de två övriga kursdeltagarna.19 hörde härefter, , den nytill- trädde chefen för , . Denne sade sig aldrig ha hört talas om före sjukhusaffären offentliggjordes. Uppenbarligen fick inte heller av reda på vilka de andra två deltagarna var. nämnde endast att kursen var veckolång, att deltagit i den och att inte var den ende läraren.20 Ungefär samtalade med den f.d. IB-medarbetaren som sade att namnen på kursdeltagarna tydligen väldigt känsliga, men mer än så fick inte reda på.21 Han kontaktade då den nye överbefäl- havaren och krävde att få reda på namnen. 16Ibid., JK:s samtal med . 17Ibid., JK:s samtal med . 18Ibid., JK:s samtal med . 19Ibid., JK:s samtal med . 20Ibid., s 45. 21Ibid., JK:s samtal med .