sou · GQB321 · 2003-01-01 00:00:00 — De i betänkandet föreslagna bestämmelserna om möjligheterna till tvångsinlösen från andra ägare och möjligheten för lantmäterimyndigheten att efter officialinitiativ inlösa fastigheterna till markfastigheten (se 8 kap. 5 § andra stycket och 7 § FBL lagförslaget i betänkandet) är närmast avsedda för undantagsfall. När det gäller ägarlägenheter föreslår vi dessutom ett obligatoriskt medlemskap för lägenhetsägarna i en ägarlägenhetsförening. Det är därför ett rimligt antagande att också dessa ägare kan samverka i frågor som rör åtgärder med anledning av att huset förstörts. För övrigt ankommer det på föreningen att ta ställning till hur man bör förfara med egendom som ingår i en gemensamhetsanläggning. Förutsätt- ningarna torde därmed inte vara sämre för ägarlägenhetsägare än för ägare av vanliga anläggningsfastigheter att frivilligt och i samverkan hitta lämpliga lösningar när ett hus blir förstört. 130 Att bilda ägarlägenheter kan som sagt inte utöva någon bestämmanderätt över de enskilda lägenhetsfastigheterna. Men möjlighet finns till åtgärdsföreläggande (se avsnitt 10.2.2) mot den som vanvårdar sin lägenhet. Det förutsätter att förstörelsen inte är alltför omfattande. För att inte någon enstaka ägare skall kunna blockera rivning och nybyggnation, bör de möjligheter till tvångsinlösen som föreslås gälla för anläggningsfastigheter (se 8 kap. 5 § andra stycket FBL i lagförslaget) även tillämpas på ägarlägenhetsfastigheter. När det gäller lantmäterimyndighetens möjligheter att efter officialinitiativ automatiskt besluta om inlösen av anläggningsfastigheter (se 8 kap. 6 och 7 §§ FBL lagförslaget i betänkandet), erinrar vi om vad som sagts under avsnitt 6.9.2 när det gäller motsvarande bestämmelse för obebyggda ägarlägenhetsfastig- heter. Tillämpningen av regeln torde inte bli omfattande. Och särregler skulle kunna ställa till problem i och med att ägarlägenheter skall kunna förekomma även i hus där tredimensionellt bildade fastigheter för andra ändamål finns. Sammanfattningsvis ansluter vi oss till förslagen i SOU 1996:87 om vilka åtgärder som bör och får vidtas när ett hus eller en tillbyggnad med ägarlägenheter förstörs. 6.11Användning för annat ändamål än bostadsändamål 6.11.1Förslaget i SOU 1996:87 Förslaget i SOU 1996:87 innehåller inte några särskilda regler avseen- de situationen att en anläggningsfastighet används för ett annat ända- mål än det för vilken fastigheten bildats. I sammanhanget bör framhål- las att det inte finns några begränsningar i fråga om de ändamål för vilka en anläggningsfastighet får bildas utom på en punkt. I enlighet med utredningens direktiv anges att en anläggningsfastighet inte får bildas om syftet är att skapa en fastighet för bostadsändamål av en en- skild lägenhet. Vår bedömning: Några särskilda regler för det fallet att en ägarlä- genhet används för ett annat ändamål än bostadsändamål behövs, i vart fall i ett inledningsskede, inte. Att bilda ägarlägenheter 131 I enlighet med våra ställningstaganden tidigare i detta kapitel är skill- naden mellan en vanlig anläggningsfastighet och en ägarlägenhetsfas- tighet att den sistnämnda skall ha bildats för bostadsändamål och för att utgöra en lägenhet. När en anläggningsfastighet per definition utgör en ägarlägenhet utlöses särskilda regler, nämligen de som vi har föreslagit i detta kapitel och som vi i det följande föreslår, t.ex. när det gäller grannerättsliga frågor. De särskilda reglerna innebär bl.a. att det skall krävas minst tre lä- genheter för att ägarlägenheter skall få bildas, att en ägarlägenhetsföre- ning skall finnas och att särskilda regler skall finnas om störningar i boendet (angående det sistnämnda se avsnitt 10.2.3). Man kan då tänka sig att den som har förvärvat en ägarlägenhet önskar använda lägenheten för något annat ändamål än bostadsända- mål. Lägenhetsägaren kan tänkas vilja t.ex. öppna en kvartersbutik. Om inga särskilda bestämmelser införs, torde begränsningen för den som önskar genomföra en sådan ändring ligga i att ändringen inte får strida mot föreskrift i detaljplan och att en ändring av detta slag regel- mässigt kräver bygglov. Bygglov krävs nämligen om man vill ta i an- språk eller inreda byggnader helt eller till viss del för väsentligen annat ändamål än det för vilket byggnaden senast har använts eller för vilket bygglov har lämnats, 8 kap. 1 § första stycket 1 PBL. Och Regerings- rätten har ansett att bygglov krävs bl.a. för inrättande av kaférörelse i en villabyggnad och för omvandling av bostadslägenheter till kontor (RÅ 1969 C 93 och 1985 2:70). Men det är inte otänkbart att ett sådant bygglov ges efter samtycke från grannar osv. Konsekvensen skulle då bli att man har en ägarlägen- het som används för annat än bostadsändamål. Ägarlägenhetsförening- en kommer ändå alltjämt att ha en förvaltningsuppgift för denna lägen- het såvitt avser den samfällighet som lägenhetsfastigheten deltar i. Vi- dare kommer de särskilda reglerna om störningar i boendet att gälla osv. Det kan rent av bli så att alla ägarlägenheterna i en enhet används för annat än bostadsändamål. Enligt vår uppfattning måste det vara möjligt att ändra användning- en av en ägarlägenhet till ett annat ändamål än bostadsändamål, om de legala förutsättningar i övrigt föreligger för en ändrad användning. I annat fall är risken att onödiga låsningar kan uppstå som motverkar ett rationellt användande av befintliga byggnader och förorsaka onödiga kostnader. Man kan då tänka sig att införa en regel om att användning för ett nytt ändamål förutsätter, inte endast bygglov när sådant krävs, utan även någon form av lantmäteriförrättning. Härigenom skulle man så att säga lyfta ut den aktuella lägenhetsfastighetens deltagande i den sam- 132 Att bilda ägarlägenheter fällighet som ägarlägenhetsföreningen förvaltar. Genom förrättningsbe- slutet skulle bekräftas att ändamålet ändrats och att utrymmet inte längre utgör någon ägarlägenhetsfastighet. Ställer man upp ett krav på förrättningsbeslut måste det också sank- tioneras. Annars blir regeln tandlös. Frågan måste emellertid ställas om olägenheterna kan förväntas bli så stora att man måste införa någon särskild sanktion i den aktuella situationen. Vi bedömer att olägenheterna inte blir särskilt stora, om t.ex. någon enstaka lägenhet får en ny användning – vilket givetvis fortfarande skall förutsätta att bygglov har beviljats o.d. – men ansökan om lantmä- teriförrättning inte görs. I andra fall, t.ex. när man vill ändra hela an- vändningen av en byggnad, framstår det som rätt naturligt att en ansö- kan om fastighetsbildningsåtgärder också ges in. Vi föreslår därför inte några särskilda bestämmelser i nu aktuellt hänseende. Däremot anser vi att det är viktigt att man följer utveckling- en. Skulle det visa sig att olägenheter uppstår, får man överväga att införa ytterligare spärrar mot användning av ägarlägenheter för andra ändamål än bostadsändamål. Förvärv av ägarlägenheter 133 7 Förvärv av ägarlägenheter I detta kapitel uppmärksammar vi förvärv av ägarlägenhet. Vi tänker då på det så att säga första förvärvet i samband med uppförandet av lägen- heten. försäljningar – dvs. när den förste förvärvaren avyttrar denna – lämnar vi däremot därhän. Vi kan inte se några sär- skilda problem för ägarlägenheter i dessa fall. För dem bör därför gälla samma regler som för annan fast egendom. Vissa av våra förslag avse- ende entreprenadavtal o.d. kommer att gälla även i senare skeden. Det medför dock, enligt vår mening, inga komplikationer eller liknande som gör att de fallen bör uppmärksammas särskilt. Vi ser flera skäl för att uppmärksamma förvärv av en ägarlägenhet i samband med uppförandet. Följande kan nämnas här. En ägarlägenhet som skall uppföras kommer regelmässigt att vara beroende av att även de andra lägenheterna inklusive samfälld egendom uppförs. När det gäller småhus föreslog i sitt betänkande Konsu- mentskyddet vid småhusbyggande (SOU 2000:110) ett flertal regler för att skydda konsumententer som ingår entreprenadavtal. För bostadsrät- ter finns ett särskilt regelsystem med ekonomiska planer som ytterst är en form av konsumentskydd, avsett att skydda spekulanter på nyprodu- cerade bostadsrätter. För spekulanter på bostadsrätter finns också sär- skilda skyddsregler beträffande förhandsavtal och för det fall förening- en begär förskott av spekulanten. Utredningen har i olika sammanhang förhört sig med företrädare för byggbranschen om hur de bedömer att avyttringen av nyproducerade ägarlägenheter kommer att ske. Olika varianter har därvid nämnts. När det gäller större, kapitalstarka producenter kan en möjlighet vara att med egen finansering mer eller mindre färdigställa ägarlägenheterna och först därefter sälja dessa. En ytterlighet åt andra hållet är att sälja luftfastigheter och låta de blivande lägenhetsägarna genom handpen- ning eller delbetalningar bidra till finanseringen under uppförandet. 134 Förvärv av ägarlägenheter olika varianterna ger i sin tur upphov till olika avtalsmässiga konstruk- tioner. Man kan tänka sig närmast hur många utformningar som helst. Man måste också utgå ifrån att producenterna kommer att föredra olika upplägg under olika tider, beroende på t.ex. förefintliga subventioner, ränteläget eller byggkonjunktur. Vi anser därför att man inledningsvis bör fånga in de teoretiskt grundläggande varianter som kan bli aktuella. Utifrån dessa kan man sedan diskutera om det finns några särskilda risker, framför allt ur ett konsumentperspektiv, och om skäl finns för några särskilda bestäm- melser för ägarlägenheter. De två huvudbeståndsdelarna i förvärvet När det gäller ett småhus kan man i regel dela upp förvärvet i två stora delar. Själva marken, fastigheten, representerar regelmässigt en beak- tansvärd del av de värden som förvärvaren betalar för. Den andra stora delen av betalningen avser byggnaden, huset. På motsvarande sätt kommer den som förvärvar en ägarlägenhet att ha att betala för – något förenklat – en motsvarighet till marken i form av ett tredimensionellt utrymme samt för delar av den fysiska byggnaden. Förvärvet av ägarlägenhetsfastigheten – tre huvudvarianter Om vi då utgår från motsvarigheten till marken, alltså själva ägarlägen- hetsfastigheten, är tre huvudvarianter tänkbara. Förvärv kan bli aktuellt redan innan den aktuella ägarlägenhetsfastigheten är bildad. Fastighe- ten kan vara bebyggd eller obebyggd. Den andra varianten är att en luftfastighet har bildats. Det innebär alltså att en fastighetsindelning har gjorts av ett obebyggt luftrum, se avsnitt 6.6.2. Slutligen kan man tänka sig förvärv av en redan bebyggd, fastighetsbildad ägarlägenhets- fastighet. Sammanfattningsvis är alltså de tre huvudvarianterna 1.ännu inte bildad ägarlägenhetsfastighet (bebyggd eller obebyggd), 2.luftfastighet (obebyggd), och Nämnas bör att när vi här har talat om och i fortsättningen i kapitlet talar om bebyggda och obebyggda fastigheter är detta endast avsett som en förenklad beskrivning. Med bebyggd fastighet avser vi att det inte är aktuellt att träffa avtal om att arbeten skall utföras o.d. Det är alltså motsvarigheten till att ett småhus – på ett fastighetsindelat markområde Förvärv av ägarlägenheter 135 – saluförs när det redan är uppfört och klart. Med obebyggd avser vi då motsatsen. Naturligtvis behöver fastigheten inte vara helt obebyggd. Men sådana distinktioner är i de nu aktuella sammanhangen utan in- tresse. Rent fastighetsköp eller blandat köp Det tredje huvudalternativet innebär att ägarlägenhetsfastigheten redan är bebyggd. Så kan vara fallet även beträffande en ännu inte bildad ägarlägenhetsfastighet enligt alternativ 1. I de fallen rör det sig således regelmässigt om ett renodlat köp av fast egendom (här bortses från by- ten, gåvor m.m.). I de andra fallen blir det emellertid aktuellt också med avtal om uppförande av den fysiska byggnaden, ett entreprenadavtal. Entrepre- nören kan därvid vara densamme som sålde den fasta egendomen men lika gärna vara fristående. Här bortses tills vidare från frågeställningar om huruvida konsumenten kommer att vara den enda byggherren eller om avtal även bör eller kan ingås med ägarlägenhetsföreningen och huruvida avtalen med den enskilde avser även samfälld egendom. Men med ledning av det sagda kan alltså en grov skiljelinje dras mellan de förvärv som avser renodlade fastighetsköp och förvärv som även kräver entreprenadavtal. Både när det gäller bostadsrätter och fast egendom är olika former av föravtal och betalningar som sker före tillträdet omdiskuterade ämnen. Man kan tänka sig sådana avtal och betalningar oavsett vilken av de tre huvudvarianterna som är aktuell. Skäl finns därför att uppmärksamma denna problematik. 7.1.3Bör förvärv kunna ske av obebyggda ägarlägenhetsfastigheter? Vårt förslag: Förvärv skall kunna ske av en obebyggd ägarlägenhets- fastighet. 136 Förvärv av ägarlägenheter Obebyggda ägarlägenhetsfastigheteter bör kunna förvärvas En grundläggande fråga är om förvärv bör kunna ske när ägarlägen- hetsfastigheten ännu inte är bebyggd, dvs. när förvärvet inte är ett ren- odlat fastighetsköp utan en entreprenad också är aktuell. En ordning där endast redan uppförda lägenheter får säljas har vissa nackdelar. För det första kommer möjligheten att uppföra ägarlägenhe- ter under de premisserna stå öppen endast för de mest kapitalstarka byggföretagen, se avsnitt 6.6.2. Det kräver förhållandevis stora finansi- ella resurser för att byggföretaget självt skall kunna finansiera den här aktuella typen av projekt. En sådan ordning har därför en konkurrens- begränsande effekt. Det är givetvis negativt för mindre byggföretag. Men det kan också vara negativt för presumtiva köpare av ägarlägenhe- ter. En sådan ordning motverkar också tankarna om individualiserat bo- endet och stort inflytande över det egna boendet. En del i individualite- ten och inflytandet är nämligen att ta del i lägenhetens utformning i samband med uppförandet. Möjligheterna att påverka den egna lägen- heten blir mindre ju senare förvärvet kan ske. Å andra sidan finns det risker med att låta konsumenter ingå entre- prenadavtal avseende ägarlägenheter och följaktligen bli byggherrar. Vi anser därför att en förutsättning för detta bör vara att ett acceptabelt skydd kan erbjudas. Frågan om denna typ av avtal skall tillåtas är grundläggande och det är därför vi tar upp den först. Vi diskuterar i nästa avsnitt om systemet för bostadsrätter med eko- nomisk plan är lämpligt för ägarlägenheter. Redan här kan nämnas att vi inte anser en sådan ordning lämplig. I det följande avsnittet lämnar vi emellertid förslag till ett färdigställandeskydd för ägarlägenheter, dvs. säkerhet för att en utovad produktion av en ägarlägenhet verkligen fullföljs (avsnitt 7.3). I de två följande avsnitten presenterar vi förslag om byggfelsförsäkring och avtalsskydd i enlighet med Småhusutred- ningens förslag för småhus (avsnitt 7.4–5). Vår bedömning är att de nu nämnda förslagen ger ett så pass gott skydd för konsumenter att skälen för att tillåta saluförande av ännu inte uppförda ägarlägenheter väger över. I de avsnitt som följer på de redan nämnda diskuterar vi frågor om ren- odlade fastighetsköp och om köp av en vid förvärvet ännu inte bildad ägarlägenhetsfastighet (avsnitt 7.6–7). I ett avslutande avsnitt tar vi upp frågor om handpenningavtal o.d. Förvärv av ägarlägenheter 137 7.2Ekonomiskt underlag inför köpet av en ägarlägenhet? För bostadsrätternas del finns det krav på att föreningen skall ha upp- rättat och inregistrerat en ekonomisk plan innan föreningen får upplåta någon bostadsrätt. Här diskuteras lämpligheten av en motsvarande ord- ning för ägarlägenheter. 7.2.1Den ekonomiska planen för bostadsrätter En bostadsrättsförenings ekonomiska plan är en teknisk och ekonomisk beskrivning som skall möjliggöra en bedömning av föreningens verk- samhet. Planen skall vara försedd med intyg av två intygsgivare. De två intygsgivarnas uppgift är enkelt uttryckt att bedöma om bostadsrätts- projektet är ekonomiskt hållbart. Planen och intyget skall sedan ges in till för registrering. Där gör man en formell granskning av att förutsättningarna för registrering är uppfyll- da. Vår bedömning: Någon motsvarighet till de ekonomiska planer som är en förutsättning för upplåtelse av bostadsrätt bör inte införas för ägar- lägenheter. Syftet med ekonomisk plan Inledningsvis bör poängteras att de ekonomiska planerna visserligen är en del av ett system som skall ge ett konsumentskydd. Men syftet vid nybyggnation o.d. är inte att den enskilde med ledning av planen skall kunna bedöma projektet. Planen utgör huvudsakligen ett underlag för intygsgivarnas bedömning av föreningens ekonomiska stabilitet (prop. 1971:12 s. 78, jfr prop. 1990/91:92 s. 78, ang. ombildning se prop. 1981/82:169 s. 34 f.). Med andra ord är tanken att det är intygsgivarna, inte den enskilde, som skall göra bedömningarna. Och bedömningarna skall avse hela projektets ekonomiska hållbarhet. 138 Förvärv av ägarlägenheter Den enskildes möjligheter att göra bedömningar var inriktningen att de ekonomiska planerna också skulle tjäna som underlag för den enskildes bedömningar. I förarbetena till de ändringar av systemet som man då gjorde uttalades att bostadsrättspro- jekten hade blivit allt större med inflyttning successivt (prop. 1971:12 s. 77). Den enskilde ansågs därför inte längre ha möjlighet att själv göra en bedömning av företagets soliditet med hjälp av den ekonomiska planen. Vi tror att lagstiftarens reflektioner var helt riktiga. Det sagda skulle säkert också stämma in på en spekulant på en ägarlägenhet. Den en- skilde har små möjligheter att bedöma hela projektet. Vad innebär prövningen egentligen? Men vad som är än viktigare är att se till vad intygsgivarnas bedömning egentligen innebär. De skall bedöma om bostadsrättsprojektet eller föreningens verksamhet "går ihop". Att bo i ägarlägenhet kommer i och för sig, liksom boende i bostadsrätt, att innebära medlemskap i en före- ning. Men de ekonomiska åtagandena gentemot föreningen torde, bl.a. med hänsyn till att vi har valt en modell med direkt äganderätt, bli klart mindre än en bostadsrättshavares. En bostadsrättshavare är i större ut- sträckning beroende av föreningens ekonomiska stabilitet. Boendekost- naderna är – genom föreningens lån – i större utsträckning relaterade till avgifter till föreningen. Med andra ord finns inte samma förutsätt- ningar för och intresse av en bedömning av projektet som helhet, efter- som det inte kommer att finnas en lika stor "gemensam ekonomi". Det är just i intygsgivarnas bedömning av föreningens ekonomi som det väsentliga skyddet ligger. Det är kärnan i systemet med ekonomiska planer. Överfört till ägarlägenheter går därför en stor del av "poängen" förlorad. Skäl av viss styrka krävs för krav på ekonomisk plan Enligt vår uppfattning är ett krav för införande av ekonomiska planer att man tror på positiva effekter av viss styrka. Systemet med ekono- miska planer kräver ett rätt omfattande regelsystem. Aktörerna måste sätta sig in i systemet. Planerna skall registreras osv. Systemet för dessutom med sig icke obetydliga kostnader. Förvärv av ägarlägenheter 139 Mot bakgrund av vad som sagts är vår bedömning att en motsvarighet till systemet med ekonomiska planer inte kan förväntas stärka den en- skildes skydd vid förvärv av ägarlägenheter. Vi anser därför att någon sådan motsvarighet inte bör införas. I sammanhanget kan nämnas att kom fram till samma slutsats när det gällde frågan om övergång till ägarlägenheter från annan boendeform (se SOU 1982:40 s. 134 ff.). Vi anser därför att man i stället bör undersöka om det konsument- skydd som erbjuds blivande småhusägare kan användas som förebild för ägarlägenheterna. I detta avsnitt överväger vi om någon form av säkerhet för färdigstäl- landet, ett färdigställandeskydd, bör införas för ägarlägenheter. Som en bakgrund till det redovisar vi förslag i betänkan- det Konsumentskyddet vid småhusbyggande (SOU 2000:110) till så- dant skydd för småhus. I bilaga 5 har vi tagit in de lagförslag som ut- redningen presenterade. Utredningen föreslog ett försäkringsrättsligt konsumentskydd vid små- husbyggande. Det kallade utredningen för fullgörandeskydd. Detta fullgörandeskydd består av två delar. Lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring skall för det första kom- pletteras med ett särskilt färdigställandeskydd. Det är en ekonomisk säkerhet för att näringsidkarens åtaganden enligt avtalet med konsu- menten slutförs. Den praktiska betydelsen är att säkerheten utlöses, om entreprenören t.ex. går i konkurs. Den täcker då de merkostnader som uppstår för att fullgöra den avtalade byggnationen. Den andra delen avser en försäkring gällande fel och skador. Vi återkommer till det i nästa avsnitt. Kontrollen av att fullgörandeskydd finns skall, enligt utredningens förslag, göras av den som är utsedd att vara kvalitetsansvarig enligt (1987:10), PBL. Det bör nämnas att motsvarigheter till färdigställandeskyddet också fanns inom ramen för den statliga bostadsfinanseringen. 140 Förvärv av ägarlägenheter subventioner utgick för småhus säkrade man alltså färdigställandet den vägen. Utredningens förslag avser endast sådana mer omfattande bygg- nadsåtgärder för vilka det krävs bygganmälan enligt 9 kap. 2 § första stycket 1 och 3–5 PBL. Det innebär att förslagen gäller avtal om upp- förande eller tillbyggnad av småhus och också sådana mer omfattande ombyggnadsarbeten som påverkar husets konstruktion eller mer vitala installationer som ventilation, eldstäder och VVS. Remissinstanserna var överlag positiva till för- slag om försäkringsrättsligt konsumentskydd. Vissa remissinstanser ifrågasatte dock en del förslag. Det gällde bl.a. förslaget att den kvali- tetsansvarige skall kontrollera att erforderliga försäkringar finns. Mål- sättningen är att ett lagförslag skall bli avlämnat . Vårt förslag: Säkerhet för färdigställandet skall, på motsvarande sätt som föreslagits för småhus, finnas när en konsument är beställare av en ägarlägenhet. Säkerheten skall avse de arbeten som näringsidkaren har åtagit sig enligt avtalet med konsumenten. Säkerheten är avsedd att täcka de vanligare fallen men försäkrings- givaren skall, när säkerhet ställs beträffande en ägarlägenhet, ha rätt att ställa upp ett särskilt undantagsvillkor. Något förenklat innebär undan- taget att säkerheten för färdigställandet inte gäller om ägare till andra lägenheter inte vill få sina lägenheter färdigställda och detta innebär hinder för att färdigställa den lägenhet som säkerheten avser. När det gäller produktion av småhus finns bakåt i tiden gott om exem- pel på fall där entreprenören t.ex. gick i konkurs vilket gav den blivan- de småhusägaren, konsumenten stora problem, inte minst i form av tidsutdräkter och merkostnader. Fördyringarna kunde rent av innebära att konsumenten inte hade råd att fullfölja byggnationen. Enligt vår uppfattning är det därför angeläget att försöka ge någon form av motsvarighet till de former av färdigställandeskydd som har funnits respektive föreslogs av för småhus. Redan här bör framhållas att det finns vissa komplikationer beträffande ägar- lägenheter. Man får därför vara öppen för att lösningen blir något mer komplicerad än för småhus och att valmöjligheterna för aktörerna kan Förvärv av ägarlägenheter 141 bli något mer begränsade. Detta måste då ställas mot alternativet att tillåta endast försäljning av färdiga ägarlägenheter. förslag bör utgöra utgångspunkt Det grundläggande problem som finns med ägarlägenheter jämfört med småhus är att den enskilde, blivande lägenhetsägaren regelmässigt kommer att vara beroende av att de andra lägenhetsägarna – i vart fall i viss utsträckning – fullgör sina åtaganden eller att projektet annars kan ändras. Det går så att säga inte att bygga endast lägenheten längst till vänster på åttonde våningen. Detta beroende kvarstår oavsett vilken lösning man väljer för att åstadkomma ett färdigställandeskydd. Vi anser därför att ett eventuellt färdigställandeskydd så nära som möjligt bör ansluta till Småhusutred- ningens förslag.