sou · GQB388 · 2003-01-01 00:00:00 — I skrivelsen och i bilagorna framhöll att det getts möjlighe- ter att få del av hemliga forskningsresultat om och konstruktioner av moderna och tidsenliga vapen från västmakterna under förut- sättning att dessa skyddades på så betryggande sätt att de icke kunna komma till annan makts kännedom. Industriskyddet skulle därför enligt tillgodoses genom skapandet av tre nya or- gan. För det första föreslogs att det skulle inrättas ett samarbetsorgan med representanter från regeringen, försvaret, statspolisen, civilför- svarsstyrelsen, industriförbundet eller arbetsgivareföreningen samt landsorganisationen och eventuellt andra sammanslutningar (t.ex. TCO). Huvudpoängen med förslag om att inrätta ett korporativt sammansatt samarbetsorgan var att lösningarna på in- dustrins säkerhetsproblem skulle förankras inom statsförvaltningen och de stora intresseorganisationerna. Samarbetsorganet skulle en- ligt kunna medverka till att skapa förståelse för upprätt- hållandet av säkerheten inom industrierna. För det andra ansåg försvarsstabschefen att det skulle vara av stort värde om det skapades ett särskilt mätningskontor ställt under LO:s ledning. LO skulle därmed effektivt kunna kontrollera de fackliga representanter som utförde mätningar av privata entre- prenörers ackordsarbeten vid försvarsväsendet.173 173 C Fst till regeringen inrättande av en industriskyddsdetalj vid försvarsstaben. den 13/12 1956 med bilagan Förslag till industriskyddsorganisation. Fst/In den 13/12 1956 nr 55:16. Försvarsstabens chefsexpeditions arkiv B I (hemliga och öppna delen). De kommunistiska mätningsmännen hade bl.a. aktualiserats 1954 av privatperson som då upp- sökt kommissarien vid säkerhetspolisen. Om detta informerades därefter försvarsstaben (Sp 3:s arkiv, S nr 462/54. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Om förslagen om samarbetsorganet och mätningskontoret hade en mer skissartad karaktär så var presentationen av idén om det tredje organet - en industriskyddsdetalj inom försvarsstabens inri- kesavdelning - betydligt mer detaljerad och genomarbetad. Åker- man föreslog att industriskyddsdetaljen genom en rad specificerade uppgifter skulle bevaka att säkerheten upprätthölls av försvars- myndigheterna, av de försvarsviktiga industrierna samt av de entre- prenörer som utförde arbeten för försvarets räkning. För det första skulle den sammanställa uppgifter om alla hemliga eller ömtåliga arbeten som försvarets myndigheter beställt av industrier och ent- reprenörer. För det andra skulle den göra bedömningar om käns- lighetsgraden hos de olika beställningarna varefter säkerheten och sekretessen kring de mer betydelsefulla militära beställningarna skulle kontrolleras. För det tredje skulle den utfärda direktiv och ge råd om säkerhetstjänst och sekretess inom de av försvaret anlitade företagen. Detaljen skulle också upprätthålla kontakter med säker- hetspolisen och i viss mån och informera des- sa om vilka industrier som betraktades som mest känsliga ur för- svarssynpunkt. En fjärde uppgift som skulle tilldelas industri- skyddsdetaljen var att den skulle bearbeta uppgifter angående främmande makters underrättelsetjänst och deras arbetsmetoder. Verksamheten skulle ledas av officerare men den underlydande per- sonalen skulle utgöras av polispersonal.174 Precis som de andra föreslagna organen skulle industriskyddsde- taljen underlätta försvarets och polisens samverkan med industrin för skärpta säkerhetsåtgärder. Till stor del handlade de föreslagna arbetsuppgifterna om industrisekretess, besökskontroll, teknisk skyddstjänst (lås- och larmsystem) och brandskydd. Arbetet skulle emellertid också knytas till den politiska övervakningen av svenska medborgare. förslag om att LO skulle kontrollera de s.k. mätningsmännen skulle exempelvis fungera som en garanti för att kommunister inte anförtroddes uppdrag som innebar tillträde till känsliga arbetsplatser. Denna fackliga kommunistkontroll borde enligt dessutom kompletteras genom att ledningarna för de ur försvarssynpunkt mest betydelsefulla industrierna skulle kunna inhämta upplysningar om svenska medborgare som var an- ställda eller skulle anställas i nyckelpositioner som t.ex. mät- ningsmän eller kontrollanter.175 174Förslag till industriskyddsorganisation. (bilaga till skrivelse från C Fst till regeringen, Angå- ende inrättande av en industriskyddsdetalj vid försvarsstaben. Fst/In den 13/12 1956 nr H 55:16). Försvarsstabens chefsexpeditions arkiv (H) B I. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 skrivelse kom att ligga till grund för regeringens beslut vid ett sammanträde att tillsätta en kommit- té för översyn av sekretesskyddet vid vissa industrier m.m.. Vid regeringssammanträdet hade försvarsminister konstaterat att säkerhetsfrågorna inom vissa försvarsviktiga företag icke varit tillfredsställande lösta då dels olämpliga personer varit anställda i befattningar där de kunnat åtkomma hemliga handlingar, dels hemliga ritningar och andra handlingar varit förvarade på olämpligt sätt och mot gällande föreskrifter. Därför var det ange- läget att säkerhetsbestämmelserna för industrier, byggnadsföretag m.fl. i samförstånd med berörda intresse- och personalorganisa- tioner samt fackmyndigheter och under medverkan från parlamen- tariskt håll blev föremål för utredning av en kommitté. Kommit- tén skulle dessutom ta ställning till försvarsstabschefens förslag om en ny industriskyddsorganisation.176 utsågs så landshövdingen (ordförande), riksdagsledamoten , professorn , riksdagsledamoten (), LO:s andre ordförande samt biträdande direktören i SAF till kommittéledamöter. Kommittén, som antog namnet industriskyddskommit- té, kom att arbeta med två frågor som hade särskild relevans för den militära och polisiära säkerhetstjänstens verksamhet. För det första behandlades frågan om vilka nya organ som borde skapas för att förbättra industriskyddet och för det andra behandlades beho- vet av nya bestämmelser för personalkontrollen. Vid ett kommitté- sammanträde , då och polisinten- dent från säkerhetspolisen presenterade personal- kontrollens regelverk och praxis, framhölls att det var angeläget att fackföreningsrörelsen aktivt deltog för lösande av nu aktuella spörsmål och därför tillkallades den socialdemokratiske riksdags- mannen, ordföranden i fackliga centralorganisation (FCO) och ledamoten i statspolisintendentens samrådsnämnd Hans L som expert.177 176Utdrag ur statsrådsprotokollet för försvarsärenden den 28/12 1956 (avskrift i PM ang ordnande av sekretesskyddet vid vissa industrier m.m. den 31/8 1957). YK 2386 (in- dustriskyddskommittés arkiv), vol. 177Enligt regeringsbeslutet skulle kommittén tillsättas . Protokoll från in- dustriskyddskommitténs sammanträde den 7/2 1957. YK nr 2386, vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Försvarsstabschefens förslag om inrättandet av en industri- skyddsdetalj inom försvarsstabens inrikesavdelning behandlades i industriskyddskommitténs första betänkande PM ang ordnande av sekretesskyddet vid vissa industrier m.m. som överlämnades till för- svarsministern . Kommittén ställde sig i huvud- sak positiv till förslag om att inrätta en industriskydds- detalj med de uppgifter som redovisats ovan. och indu- striskyddskommitténs förslag kom emellertid att skilja sig på två väsentliga punkter. För det första ansåg kommittén att industri- skyddsdetaljens arbetsuppgifter skulle utsträckas till att även gälla civila myndigheters hemliga industribeställningar. För det andra menade den att personalen i sin helhet skulle bestå av befattnings- havare från säkerhetspolisen och att verksamheten skulle stå under ledning av en kriminalkommissarie.178 Organisatoriskt skulle emel- lertid detaljen inordnas i försvarsstaben.179 avslutade industriskyddskommittén sitt utred- ningsuppdrag då den överlämnade två promemorior till statsrådet, den ena angående ett samarbetsorgan för sekretessfrågor och inrät- tandet av ett centralt mätningskontor och den andra angående per- sonalkontroll m.m. I PM angående centralt samarbetsorgan för sekretessfrågor och in- rättande av ett centralt mätningskontor m.m. behandlades, som framgår av titeln, de två andra organen som föreslagit förutom industriskyddsdetaljen. Här mötte försvarsstabschefens förslag motstånd från kommittén. Skapandet av ett centralt mätningskontor var enligt kommitténs bedömande icke realiserbart, även om den sade sig i princip vara överens med försvarsstabschefen om att det skulle förbättra pålit- lighetskontrollen av mätningsmännen. Men eftersom mätnings- verksamheten betraktades som en angelägenhet för de lokala fack- liga organisationerna och var helt främmande för det fackliga topplanet skulle förslaget innebära att en förändring av extraor- dinär karaktär helt stridande mot gällande principer vid- togs. Dessutom ansåg kommittén att eftersom mätningskontoret åtminstone skulle behöva omfatta ungefär tio mätningsmän från olika fackförbund skulle det bli tungrott och kräva alltför omfat- tande arbetsinsatser från ledningens sida.180 En annan invändning 178PM ang ordnande av sekretesskyddet vid vissa industrier m.m. den 31/8 1957. YK nr 2386 (industriskyddskommittés arkiv), vol. 180PM ang centralt samarbetsorgan för sekretessfrågor och inrättande av ett centralt mätnings- kontor m.m. den 27/5 1958. YK nr 2386 (industriskyddskommittés arkiv), vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 mot det centrala mätningskontoret som visserligen inte redovisades i promemorian men som framfördes vid ett kommittésammanträde handlade om de risker som var förknippade med förslaget. Efter- som kontoret endast skulle omfatta ungefär tio mätningsmän skul- le dessa känna till allting och därmed löpa risken för att bli utsat- ta för påtryckningar från utländska underrättelsetjänster.181 Beträffande det föreslagna korporativt sammansatta samarbets- organet menade industriskyddskommittén att intresseorganisatio- nernas medverkan i industriskyddet skulle lösas enligt andra linjer. Rådgivning i sekretessfrågor skulle ombesörjas av försvarsstaben i samråd med och statspolisintendenten. I den mån överläggningar skulle hållas mellan beställande myndighet och industrier eller entreprenörer skulle även detta skötas av försvars- staben. ansåg kommittén att det var viktigt att skapa en organisatorisk plattform för intresseorganisationernas medverkan i upprätthållandet av industriskyddet. Detta skulle emellertid lösas genom att SAF, LO och TCO skulle få representation i statspolis- intendentens samrådsnämnd och därmed kunna medverka i beslut om utlämnande av uppgifter för personalkontroll.182 Frågan om att skapa en form för intresseorganisationernas med- verkan i personalkontrollen var en av flera nyordningar inom om- rådet som behandlades i den andra promemorian som presentera- des för regeringen , PM ang personalkontroll m.m. I den första delen av promemorian gjordes en översyn av det gällan- de regelverket för personalkontrollen. Efter det att industriskydds- kommittén haft kontakt med de myndigheter som hade befogenhet att utföra personalkontroll hade den noterat att det fanns vissa svå- righeter att tillämpa bestämmelserna. Detta berodde inte minst på att de - - successivt utfärdade föreskrifterna till militära och civila myndigheter uppvisade olikheter såväl vad gäller vilka uppgifter som fick utlämnas från säkerhetspolisen till respektive myndigheter som beträffande förutsättningarna för att myndighe- terna skulle få utföra personalkontroll.183 För att underlätta och ef- fektivisera personalkontrollen var det därför viktigt att bestämmel- serna omarbetades till en mer enhetlig form. 181Sammanträdesprotokoll den 26/11 1957. YK nr 2386 (industriskyddskommittés arkiv), vol. 182PM ang centralt samarbetsorgan för sekretessfrågor och inrättande av ett centralt mätnings- kontor m.m. den 27/5 1958. YK nr 2386 (industriskyddskommittés arkiv), vol. 183I industriskyddskommitténs PM sammanställdes en tablå över de bestämmelser som ut- färdades för personalkontrollen . Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 för respektive myndighet skulle regleras av två ämbetsskrivelser. Den ena skulle tillställas den myndighet som hade befogenhet att utföra personalkontroll och den andra skulle utfärdas till statspolis- intendenten. Kommittén menade vidare att de gällande föreskrif- terna för statspolisintendenten som reglerade vilka uppgifter som fick utlämnas i personalkontrollen var alltför snävt formulerade. Den föreslog därför att regeringen skulle slopa restriktionerna om att utlämnande av uppgifter om misstänkt medlemskap i ytterlig- hetsorganisation till de civila myndigheterna endast fick ske vid personalkontroll för befattningar av särskild betydelse för rikets säkerhet.184 Dessutom ansåg kommittén att det var nödvändigt att befattningshavare eller anställningssökande tillhörande denna hög- re säkerhetsklass skulle bli föremål för en mer utförlig kontroll än tidigare såväl vad beträffar politiska åsikter som andra personliga förhållanden. Här må såsom exempel anföras att en person utan att vara medlem i viss som farlig ansedd organisation likväl med denna har sådana kon- takter eller för densamma uttryckt sådana sympatier att de kunna åtminstone i det när- maste jämställas med medlemskap. Såsom yt- terligare exempel må framhållas den latenta fara, som kan anses föreligga i att besätta vikti- ga poster med personer hemfallna åt alkohol- missbruk eller vilka till följd av sin läggning el- ler eljest kunna antagas vara mer mottagliga för påverkan - stundom också utpressning t.ex. genom skandalisering - och därför lättare än andra kunna förmås att ställa sig till förfogande för illegal verksamhet.185 Om den befattning som kontrollen avsåg tillhörde denna högre sä- kerhetsklass skulle det åligga den myndighet som begärde perso- nalkontroll att ange detta då den gjorde förfrågan till säkerhetspoli- sen. Bestämmelserna om personalkontroll inom polisväsendet bor- de enligt förslaget bli mer vittgående då även uppgifter om andra 184Detta förbehåll hade tidigare även gällt försvaret med borttagits enligt regeringsbeslut den 2/2 1951. PM angående personalkontroll m.m. InD:s arkiv (H) E I, konseljakt den 3/1 1958. 185PM angående personalkontroll m.m. 27/5 1958. InD:s arkiv (H) E I, konseljakt den 3/1 1958. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 befattningshavare än polismän skulle kunna vara föremål för obe- gränsat utlämnande av uppgifter ur säkerhetspolisens centralregis- ter. Denna föreskrift skulle, enligt kommittén, fastställa den praxis som tillämpades enligt tidigare givna underhandsbesked från inri- kesdepartementet till statspolisintendenten. Slutligen skall nämnas att kommittén föreslog att utlämnandet av spontanuppgifter inte skulle vara begränsat till försvaret utan även utsträckas till att gälla de civila myndigheterna. Spontanuppgifter skulle liksom andra per- sonalkontrolluppgifter endast lämnas ut efter samrådsnämndens enhälliga tillstyrkande. Från denna regel skulle göras undantag be- träffande uppgifter om en person om vars verksamhet eljest såda- na upplysningar föreligga, att han på bärande skäl kan befaras i ett kritiskt läge vara beredd att delta i förberedelser för brott mot ri- kets säkerhet eller handlingar som syftade till att undergräva det demokratiska statsskicket eller påverka rikets ställning som obero- ende stat. Sådana uppgifter skulle endast kunna lämnas ut efter be- slut av regeringen.186 Som nämnts ovan upptog frågan om möjligheterna att omplacera eller avskeda medborgerligt opålitliga befattningshavare en stor del av kommitténs arbete. Denna fråga behandlades i den andra de- len av PM ang personalkontroll m.m. Under rubriken be- träffande opålitliga personer behandlade industriskyddskommit- tén gällande regelverk och anställningsavtal beträffande personer anställda av privata och offentliga arbetsgivare. Den kunde då kon- statera att anställningsreglerna för stats- och kommunalanställda tjänstemän formellt inte innebar något hinder för åtgärder mot an- ställda som betraktades som opålitliga. I praktiken var det emeller- tid svårare: [Det] bör understrykas att det i praxis visat sig svårt för att icke säga omöjligt att bokstavligen tillämpa bestämmelserna. Säkerheten i anställ- ningen är härvidlag liksom eljest i realiteten mycket större än vad själva bestämmelserna synas utvisa.187 För kollektivanställda arbetare gällde olika regler beroende på om de var anställda inom offentlig eller privat sektor. inom den offentliga sektorn ansågs ge särskilt starkt skydd till ar- Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 I promemorian konstaterade kommittén att det var tveksamt om medborgerlig opålitlighet kan anses utgöra ett objek- tivt godtagbart skäl för avskedande. För att illustrera detta erinra- des om det ovan refererade fallet i arbetsdomstolen 1951 angående . Arbetsdomstolen hade då poängterat att dess bedömning om att avskedandet av saknade stöd i kollektivavtalet kunde - under andra omständigheter - ha blivit an- norlunda. För att belysa detta citerades följande stycke ur domskä- len i promemorian: Om nämligen den verksamhet, som ett poli- tiskt ytterlighetsparti bedriver visas taga sådana uttryck, att verksamheten med hänsyn till det politiska och militära läget utgör en påtaglig fara för landets säkerhet, måste enbart ett ak- tivt medlemskap kunna bedömas såsom ett ob- jektivt godtagbart skäl för avskedande från en befattning av den natur som D. innehar.188 Arbetsdomstolens öppning för att tolkningen av kollektivavtalets anställningsskydd för aktiva medlemmar i kunde bli annorlun- da om den inre och yttre hotbilden förändrades påverkade inte de rådande situationen . Någon skärpning av hotbilden hade enligt kommittén inte skett. kan bedöma torde anledning icke finnas till antagande att frågan i dagens läge skulle bedömas annorlunda.189 De kollektivanställda arbetarna inom den privata sektorn hade en något svagare ställning. I föreskrevs att arbetsgivaren hade fri uppsägningsrätt vilket också hade ansetts innebära att nå- got skäl för avskedande ej behövde uppges. Denna princip hade emellertid inskränkts i huvudavtalet mellan LO och SAF där regler om uppsägningsvarsel och samrådsplikt införts. Vid eventuellt missnöje med ett avskedande kunde fackförbundet begära under- sökning av arbetsmarknadsnämnden. 188Industriskyddskommitténs citat ur arbetsdomstolens dom nr 38/1951 den 24/9 1951. PM angående personalkontroll m.m. 27/5 1958, s. 24-25. InD:s arkiv (H) E I, konseljakt den 3/1 1958. 189PM angående personalkontroll m.m. 27/5 1958, s. 25. InD:s arkiv (H) E I, konseljakt den 3/1 1958. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 varen skyldig att uppge skälen för åtgärden och inleda förhandling- ar med facket. De rekommendationer som därefter kunde avges av arbetsmarknadsnämnden betraktades ha sådan tyngd att de i all- mänhet följdes. På tjänstemannasidan fanns en tjänstemarknads- nämnd med motsvarande uppgifter. Med hänvisning till att det i flera riksdagsmotioner hade föreslagits lagstiftning om uppsägningsskydd menade kommittén att svårigheterna att bli av med arbetstagare på grundval av uppgifter som hämtats ur sä- kerhetspolisens register skulle öka. Inte minst med tanke på att uppgifterna inte fick delges fackförbunden utan skulle stanna hos den kontrollerande myndigheten. Det torde vara uppenbart att opålitlighet som uppsägningsgrund i sådana fall där misstanken om opålitlighet utgöres endast av ett medde- lande härom från myndighet av arbetstagarnas organisationer kan komma att anses vara ett icke godtagbart skäl för uppsägning. Med hän- syn till att möjlighet icke föreligger till be- dömning av det bakomliggande materialet tor- de en av organisationen vidtagen aktion kunna komma att leda till att uppsägningen av prö- vande instanser bedömes vara ogrundad. Även om en arbetsgivare, som har fri uppsägnings- rätt utan någon av de begränsningar varom förut talats, kan mot en arbetarorganisations protester fullfölja uppsägningen, synes detta kunna medföra obehag i form av allmänna opi- nionsyttringar och andra liknande åtgärder.190 För att undvika dessa eventuellt uppkommande konflikter och orosmoment för säkerhetstjänsternas industriskyddsverksamhet ansåg kommittén, liksom försvarsstabschefen , att beslut om åtgärder mot medborgerligt opålitliga befattningshavare inom industrin skulle förankras hos fackföreningarna. Som nämnts ovan föreslogs därför en utökning av samrådsnämnden med representan- ter från SAF, LO och TCO då sådana ärenden skulle avgöras. Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Det framstår för kommittén såsom ändamåls- enligt att utöka denna personkrets med repre- sentanter för arbetsmarknadens organisationer, med vilka statspolisintendenten skulle kunna samråda då fråga uppkommer att om en an- ställd person lämna upplysningar av sådant slag att de kunna tänkas medföra ett avskedande el- ler annan ingripande åtgärd.191 Efter det att representanterna deltagit i ett beslut om avskedande eller annan ingripande åtgärd skulle de underrätta den kontrolle- rade personens fackförbund att de åtgärder som skulle vidtas kunde anses vara befogade. Detta för att försäkra sig om att personen, vid eventuellt missnöje, inte skulle få stöd från facket.192 Förslagen går på remiss promemorior remitterades till statspo- lisintendenten, , TCO, SAF, statens avtalsnämnd och civil- försvarsstyrelsen.193 I huvudsak anslöt sig remissinstanserna till de förslag som framförts av industriskyddskommittén. Detta kan knappast betraktas som förvånande då samtliga instanser antingen haft representation i kommittén eller på annat sätt aktivt deltagit i det löpande arbetet och således redan i hög grad kunnat påverka innehållet i promemoriorna.194 Några kommentarer i yttrandena om industriskyddskommitténs förslag i PM ang personalkontroll m.m. är ändå värda att nämnas. påpekade att även om beslut om omplacer- ing eller avskedande som först förankrats inom en med intresseor- ganisationerna utökad samrådsnämnd detta ingalunda var en garan- ti för att fallet inte kunde drivas i arbetsdomstolen. Enligt lagen om arbetsdomstol kunde enskild kollektivanställd arbetstagare driva sin egen sak i arbetsdomstolen om dennes fackförbund vägrade att 193Första delen i PM ang personalkontroll m.m. remitterades bara till statspolisintendenten och ÖB. Till skickades endast PM ang centralt samarbetsorgan för sekre- tessfrågor och inrättande av ett centralt mätningskontor. och statens avtalsnämnd fick bara ytt- ra sig om andra delen i PM ang personalkontroll m.m. Förslag till remissplan den 8/9 1958. InD:s arkiv (H) konseljakt den 30/6 1961. 194Alla remissvar, vilka inkom till regeringen , finns samlade i inrikesde- partementets konseljakt den 30/6 1961. InD:s arkiv (H). Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969 Så hade också skett under de senaste femton åren.195 LO påpekade att även om de fackliga representanterna i sam- rådsnämnden samtyckt till att en person blev omplacerad eller av- skedad så kvarstod rätten att hänskjuta ärendet till arbetsmarknads- eller tjänstemarknadsnämnden.196 ÖB framförde önskemål om att personalkontroll i särskilt moti- verade fall skulle kunna utföras även om en person inte tillhörde de personalkategorier som upptogs i bestämmelserna. Dessutom före- slog han att listan över civila myndigheter med befogenhet att utfö- ra personalkontroll skulle utökas.197 utfärdade regeringen nya hemliga ämbetsskrivel- ser till statspolisintendenten, , civila myndigheter och statliga företag om vilka föreskrifter som skulle gälla för personalkontrol- len.198 De nya bestämmelserna för utlämnande av uppgifter ur sä- kerhetspolisens register gick helt i linje med vad industriskydds- kommittén föreslagit. Utlämnandet av spontanuppgifter skulle fortsättningsvis inte bara gälla försvarets personalkontroll utan även den civila kontrollen.