sou · GQB393d1 · 2003-01-01 00:00:00 — samtliga inom ifrågavarande kretsar verksamma personer tvi- velsutan redan räknar med möjligheten av att vara utsatta för exempelvis skuggning, telefonavlyssning, brevkontroll m m från myndigheternas sida. Detta gäller t ex , vilken – såsom tidigare framhållits t o m efter sovjetryskt mönster låtit installera en radiomottagare i sitt arbetsrum inom det kommu- nistiska partihögkvarteret , 3 tr, i syfte att försvå- ra samtalsavlyssning via telefonen etc. Även i övrigt gäller inom vissa kretsar den oskrivna regeln att aldrig avhandla några vik- tigare frågor per telefon o s v. Därest vederbörande verkligen skulle kunna förmärka, att han vore föremål för exempelvis skuggning, torde detta i och för sig sålunda knappast komma att verka såsom något sensationellt ur denna synpunkt sett.159 Mercury återkom i en senare rapport till denna misstänksamhet inom partiet. Då upplyste han bl.a. om att man inom högkvarteret förvarade bensindunkar för att snabbt kunna förstöra ömtåliga handlingar. Man hade också bilar i beredskap för att hastigt kunna bortföra dokument.160 Mercury redogjorde vidare för olika centrala funktionärers uppgifter inom partiorganisationen och för deras kontakter med beskickningar. Bland annat noterade han att och fungerade som en sorts arbetsför- medling för anskaffande av arbetskraft till de sovjetiska och övriga östeuropeiska institutionerna i Sverige.161 Som redan framgått är Mercury, jämfört med Toddy, ganska sparsam med att beskylla namngivna kommunister för illegal verk- samhet. När hans meddelarverksamhet avslöjades tvingades Mer- cury uppenbarligen lämna sin anställning och tycks han vistats utomlands.162 Han återkom emellertid i poli- sens tjänst och stannade enligt egen senare uppgift där till september 1969.163 Spår av hans verksamhet inskränker sig till en 80- sidig PM om SKP.164 Efter en kort historisk bakgrund ger denna 15926/5 1953, u. DN, 5:73/156, vol. 160Nedan följer uppgifter om kommunistiska () lämnade omkring 1960. arbetspapper Ö VII, vol. rapport, blyertspåskrift Mercury, 5:73/156, vol. 162PM , u. Th. , personakt, vol. 163Till statsministern, , personakt, vol. 164Nedan följer uppgifter om kommunistiska () lämnade omkring 1960. arbetspapper Ö VII, vol. PM uppgifter om partiets resultat vid de senaste valen och därefter en genomgång av partiets organisation. Man får reda på de olika organens uppgifter och betydelse och vilka som vid kongressen 1957 valdes till olika poster. Vad som är anmärkningsvärt i skildringen är presentationen av en enhet inom organisationen med benämningen Kaderavdel- ningen och sektionen för internationella frågor. Denna leddes en- ligt Mercury av en namngiven medlem av och bestod av ytterligare nio namngivna funktionärer. Till dess uppgif- ter hörde att svara för säkerheten inom partiet och den hade i det syftet särskilda agenter inom alla partiets topporganisationer. Den hade hand om rekryteringen till olika poster inom partiet och tog ut personer för partiskolning. Därtill svarade den för urval av par- timedlemmar och sympatisörer för framtida tjänstgöring inom Sov- jets och de andra underrättelsetjänster. I en not ut- vecklade han påståendet: I samverkan med underrät- telsetjänster har kaderavdelningen skapat ett nät av agentsökare och kontaktmän varefter ett flertal kända kommunister utpekades såsom delaktiga i detta nät. Kaderavdelningen uppgavs vidare utvälja partimedlemmar som ansågs tillräckligt pålitliga för att de skulle kunna anförtros speciel- la uppdrag. Mercury namngav därefter 25 personer om vilka det var känt att de hade specialuppdrag. Om en av dem fick man dessutom reda på att hon tjänstgjorde som kontorist inom ett hemligt kontor som tillhör kaderavdelningen och sektionen för internationella förbindelser och är beläget i . Kaderavdel- ningen tjänstgjorde vidare som arbetsförmedling åt och institutioner. I arkivet efter SKP finns inga spår av en kaderavdelning och annat material visar på att någon sådan förekommit. Däremot förekommer begreppet i generella beskrivningar av nationella kommunistpartier. Sådana förekommer på flera ställen i SÄPO- materialet, dels som översättningar av engelska förlagor, dels som uppsatser producerade av den egna personalen, troligen på basis av internationellt material. I en uppsats med titeln sationen inom ett nationellt, kommunistiskt parti nämns kaderavdel- ningen som en av partiets administrativa avdelningar. Den skulle ha till uppgift att samla in statistiskt material om de anställda inom partiet samt medverka vid urval, utbildning och befordran av funk- tionärer. Men i denna översikt konstateras också att de flesta par- tier har inte någon kaderavdelning.165 I översikter av initierade rapportörer som nämns heller inget om någon kaderavdel- ning inom SKP. Det finns dock inga tecken på att uppgifterna om en kaderavdelning gjorde något intryck på polisen. Mercury gav också en ganska utförlig redogörelse för hur pengar fördes över från och de övriga till SKP. Han beskrev hur de kommunistkontrollerade firmorna an- vändes som mellanhänder. Bl.a. genom att räkningar för t.ex. infö- rande av annonser i kommunistiska och andra tidningar förmedla- des av den kommunistdirigerade Bild- och Textbyrån som fått in- struktioner att debitera kunderna från öst 50 – mer än de faktiska kostnaderna. Resebyråverksamhet utnyttjades på liknande sätt. I krissituationer, då partiets affärer var under isen, användes svenska kommunister, anställda vid någon öststatsinstitution som kurirer för direkt överföring av pengar till SKP. I en not gavs ett konkret exempel på hur detta skulle gått till.166 Meddelaren var anställd inom posten och lämnade uppgifter till säkerhetspolisen dels med anknytning till sin arbetsplats, dels med anknytning till den kommunistiska krets han verkade i. Bland den information som överlämnades fanns in- terna uppgifter om medlemmar och sammanträden i SKP, uppgifter om anställda vid posten som var kommunister eller sympatisörer samt listor över prenumeranter på Ny Dag. Genom sin position inom posten kunde han också rapportera om någon känd kommu- nist fick post som såg ut att vara av intresse. odlade personliga kontakter med , ortodox marxist-leninist och ledare för utbrytarpartiet Sveri- ges (). Han kom även att bli medlem i SKA:s ungdomsklubb Revolt. Revolt uppfattades av SKP-ledningen som en konkurrerande verksamhet, varför SKP uteslöt dem som verkade i klubben. Detta öde drabbade också som därmed också för säkerhetspolisen förlorade en stor del av sitt värde som källa. 165Kommunismen Organisationen inom ett nationellt, kommunistiskt parti, s. 18, (Stencil) Säkerhetspolisen, , E I, 1948-1958, vol. 166Nedan följer uppgifter om kommunistiska () lämnade omkring 1960 , Ö VII, vol. Det som gör särskilt intressant är att han både före och som medlem i SKP verkade i nazistiska kretsar, och att han parallellt med sin verksamhet inom SKP bedrev anti- kommunistisk propaganda. Han var alltså ingen vanlig medlem som kommit på andra tankar utan hade medvetet infiltrerat partiet i av- sikt att skaffa upplysningar. Det finns dock inget som tyder på att detta skall ha skett på säkerhetspolisen uppdrag.167 hade även täcknamnen och . Han var en ut- ländsk journalist med goda kontakter bland de ledande kommunis- terna i . Rapporterna har en klar inriktning mot dagspo- litik och politisk taktik. De rymmer förvisso åtskilligt personskval- ler, men mycket har samma karaktär som dagspressens nyhetsana- lyser. Bilbos rapportering ger en bild av partiets diskussioner i olika dagsaktuella frågor men innehåller inga utpekanden av enskil- da som misstänkta för illegal verksamhet.168 En mycket betydande meddelare av kategorin intern rapportör var . Han hade dock sin karriär bakom sig när efterkrigsti- dens övervakning drog igång. Han hade alltsedan 1933 fortlöpande lämnat upplysningar om partiets verksamhet i men hans engagemang tycks ha upphört när övervakningen av kommunister- na avblåstes vid slut. Han hade haft en månatlig ersättning på som han tydligen hade svårt att avvara. Han tog kontakt för att återuppväcka sin medverkan, men förgä- ves. Hans rapporter har betydelse i detta sammanhang genom att de ger upplysningar om kontakter med under kriget.169 ansågs sådana upplysningar var av stort värde för att bedöma vilka som kunde tänkas vara illegalt verksamma och 1953 finkammades rapporter i det syftet. Även andra till omfånget mindre källserier innehåller liknande material. lämnade rapporter om en släkting, som han delade våning med. 167Se handlingar i akt 5:73/108. 168Se handlingar i akterna 5:73/253, 5:73/280 och 5:73/293. 169LP gick 1953 igenom rapporter för att anteckna namn på personer som varit aktiva under kriget och som kunde vara intressanta att studera igen. terna innehåller referat av personliga samtal och uppgifter av privat natur. Släktingen var från början socialdemokrat men tycks ha gått över till kommunisterna och också fått arbete åt en öststatsbe- skickning i Stockholm.170 Bakgrunden till att blev uppgiftslämnare till säker- hetspolisen tycks vara att en ledande socialdemokrat i vädrat missnöje med att kontrollen av personer som sökte anställning vid olika vägbyggnadsprojekt drog ut trots att det gällde pålitligt folk.171 senare, , inleddes en rapportering som fortsatte under det följande halvåret och sedan återupptogs för att definitivt avslutas . En tjäns- teman hos statspolisen underställde meddelaren namn på personer som fanns med i polisens centralregister. Mel- kerssons uppgift var sedan att kontrollera dessa namn. Melkers- son beskrivs i flera av handlingarna som en tillförlitlig och poli- tiskt omdömesgill kontaktman. Orsaken till att han tillfrågats var ofta att försvarsstabens inri- kesavdelning begärt personalkontroll eftersom vederbörande var aktuell för arbete eller tjänstgöring inom försvaret. I andra fall är orsaken till att anlitades oklar. I de fall registerupp- giften återges handlar den vanligen om att vederbörande haft en eller flera jul-, nyårs- eller förlovningsannonser införda i Norr- skensflamman. Omkring 70 norrbottningar kommenterades på detta sätt av , som uppenbarligen i sin tur vänt sig till ett brett kontaktnät bland politiskt och fackligt aktiva personer. De allra flesta av de undersökta var, enligt , ofarliga eller pålitliga. Om åtskilliga förklarade han att de visserligen var kom- munister, men ändå pålitliga: en var ingen revolutionär, en annan ingen förrädartyp. Om andra konstaterade han kort och gott att de var socialdemokrater.172 1705:73/64. 171Lars , Det grå . Se även 5:73/187, . Genom verkställdes en kontroll av polisens regis- ter med till synes högst oroande resultat. Metoden liknar den som försvarsminister använde för att kontrollera de uppgifter som lett till att hundratals värnpliktiga placerats i arbets- kompanier för kommunister. Resultatet var också detsamma: fler- talet av de utpekade bedömdes vara fullt pålitliga. Erfarenheter som dessa kan ha bidragit till att företrädare för accep- terade att partiets ombud på arbetsplatserna ställdes till försvars- stabens förfogande. och hans kontaktnät var externa meddelare i den meningen att de inte kom från kommunisternas egna led. Det hindrar inte att många av dem kan ha stått de övervakade nära som kamrater på arbetsplatsen eller i det fackliga arbetet. Som framgått torde dock uppgifterna i de flesta fall verkat till den övervakades fördel. Personalkontrollpromemoriorna som drogs i samrådsnämnden som verkade är gallrade hos säkerhets- polisen. Det går därför inte att säga något om hur dessa ärenden handlades.173 Om IB gärna använde sig av socialdemokratiska nätverk i sitt arbe- te vände sig försvarsstabens T-kontor med förkärlek mot konserva- tiva miljöer. Från konservativa studenter i fanns kanaler till , T-kontorets chef. Organisationen mot Kommunismen (KMK) bildades av studenter i . Den verkade även under nam- net Inform – fri politisk informationstjänst och ville motverka kom- munismen genom föredrag och filmer och propagandaveckor. KMK tog bl.a. kontakt med den västtyska organisationen um Unteilbares och med en brittisk ambassadsekrete- rare i , i båda fallen med syfte att få del av informa- tionsmaterial om kommunismen och den antikommunistiska kam- pen. Man sökte också efter utländska finansieringskällor. KMK tog också som sin uppgift att avslöja kommunistinfiltration både i det konservativa studentförbundet och i andra delar av det akademiska livet i . Organisationen drev i det syftet en egen säkerhetsun- 173 , Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969. Promemoriorna skulle i och för sig kunna finnas i . Det skulle dock krävas ganska omfattande arkiv- genomgångar för att finna dessa. Flera av KMK:s medlemmar var med- lemmar av . Personer med anknytning till KMK reste till tivalen i och till 1963 och 1964. De skrev rapporter om sina iakttagelser som antagligen i första hand var avsedda för den egna politiska miljön med som också kom T-kontoret och även säkerhetspolisen till del.174 I vilken mån detta samarbete fortsatte inom ramen för IB efter T-kontorets nedlägg- ning är oklart. I Världsungdomsfestvivalen i deltog också tre andra konservativa studenter, av allt att döma ovetande om att det ytterst var för T-kontorets räkning de deltog. Från den radikala Lunda-miljön bidrog inte minst källan Kan- didaten med upplysningar. Men det var inte främst SKP utan den nya vänstern som upptog hans intresse.175 5.2.8Allmänna synpunkter på bruket av meddelare För övervakarna synvinkel kan en förtrolig meddelare vara en mycket värdefull tillgång. Han kan kanske ge svåråtkomlig infor- mation om en organisations inre liv. Den kan gälla arbetsrutiner, kontaktnät, fraktioner och konflikter. Genom sin ställning som betrodd meningsfrände kan en meddelaren få reda på sådant som de övervakade drar sig för att tala om på telefon. De meddelare som rapporterade om gav, som kommer att framgå nedan, informationer om t.ex. vardagsarbetet inom de olika organi- sationerna, om resor till kommunistländerna och om samarbetet med frontorganisationerna. Dessa vinster uppnåddes till priset av en kränkning av de över- vakades integritet som i flera fall framstår som betydande. Genom- gången av meddelarakterna tyder på att problemet var större än . Flera av de källor som då anlitades gavs uppenbarligen stor frihet att själva avgöra vad de ville rappor- tera vilket tycks ha lett till ett betydande inslag av personrelaterade uppgifter av skvallerkaraktär. Under alla omständigheter är det gi- vetvis en påtaglig integritetskränkning att förtroliga samtal förs vidare till en övervakande myndighet. 174Rapport nr 3096, 26/8 1964. Akt 15:025 löpnr 29. För ytterligare detaljer se Mag- nus , Den farliga fredsrörelsen, s. 268-269. 175Magnus , Den farliga fredsrörelsen, s. 269-274 och , Det grå bröd- raskapet. I litteraturen om politisk övervakning är påpekanden om medde- larsystemets problematiska karaktär vanliga. jämför bru- ket av personkällor med telefonavlyssning och konstaterar att den förra metoden är moraliskt betydligt mer komplicerad eftersom den förutsätter bedrägeri, manipulation och falskhet.176 En liknande bedömning gör de brittiska forskarna . De menar att användandet av personkällor kränker den övervakades rätt till ett skyddat privatliv och undergräver den käns- la av frihet och personlig säkerhet som tillkommer varje medbor- garna i en rättsstat.177 De nämnda författarna påpekar också det paradoxala i att tele- fonavlyssning, som måste bedömas som ett förhållandevis mildare intrång i privatsfären, är omgivet av strikta regler medan bruket av personkällor är oreglerat. Den iakttagelsen äger i det stora hela till- lämpning också på det svenska fallet. Medan telefonavlyssning krävde tillstånd av tingsrätten kunde beslut om användande av meddelare länge fattas självständigt av den enskilde tjänstemannen. Ansvaret för att undvika omotiverade integritetskränkningen vilade på den förtrolige meddelaren själv eller dennes källdrivare. En orsak till detta är den exceptionellt stränga sekretess som omger denna del av säkerhetstjänsternas verksamhet. Normalt har bara en person känt till källans identitet vilket också i många fall är i enlighet med källans uttryckliga krav. Därmed försvåras en konkret granskning av andra personer eller myndigheter. Inom upprättas numera för varje förtrolig meddelare en speciell plan som upptar mål, medel och kostnader. Enligt interna föreskrifter som gällt krävs dessutom i vissa specialfall att beslut om källdrivning fattas av huvudenhets- chef eller av SÄPO-chefen. Dessa specialfall avser följande: 1.Källan ska ta sig in i en viss verksamhet eller eljest närma sig någon i syfte att erhålla upplysningar (infiltration). 2.Källan arbetar för en främmande stat, t.ex. såsom tjänsteman vid en beskickning eller en underrättelsetjänst (dubbelagent). 3.Källan har en betydelsefull position i en sammanslutning som inte är främmande för politiskt motiverat våld. 4.Operationen av andra särskilda skäl bör underställas chef för 176Peter , Policing Politics. Security Intelligence and the Liberal . , Series: Studies in Intelligence, 1994, s 154. 177Laurence Lustgarten och , In from the Cold. 1994, s. 94. Detta innebär givetvis en förstärkt kontroll i förhållande till tidiga- re praxis. Men fortfarande saknas närvaron av kontrollorgan eller andra utomstående myndigheter. I den kanadensiska debatten framfördes ett förslag om att alla personer som får pengar eller andra förmåner från säkerhetstjänsten och som rapporterar regelbundet efter en prövotid skall betraktas som offi- ciella källor. Därmed skulle de också underkastas samma kontroll som gäller för andra övervakningsmetoder. Förslaget vann dock inte gehör.179 meddelade polisen i att en redaktör anhållits misstänkt för stöld av en portfölj. Portföljen tillhörde ombudsmannen i DU och hade stulits under en tågre- sa från till . I portföljen fanns utgåen- de brevkopior, brev till Utberg, fyrsidig adressförteckning samt vissa andra handlingar. Ängelholmspolisen kontaktade nu säker- hetspolisen i som ombesörjde att merparten av innehållet kopierades. Någon egentlig bearbetning av innehållet i breven före- faller inte ha skett utan materialet kom endast till användning i re- gistreringen av namn på kommunister.180 lyckades säkerhetspolisen i fotografera av en stor mängd handlingar tillhörande dels DU i , dels den regionala organisationen för . På detta sätt fick polisen tillgång till Malmöavdelningens interna mötesprotokoll, verksam- hetsberättelser, adressregister och annat liknande material för bear- betning och registrering. Hur säkerhetspolisen i fick tag i handlingarna framgår inte. En möjlighet är att en kontakt med till- gång till lokalen antingen lånat med sig dokumenten eller släppt in polisen i lokalen för avfotografering på plats. Det kan inte uteslutas att säkerhetspolisen i på egen hand tog sig i DU:s lokaler.181 178Beslut av Gd och 19/8 1996. (SH 1/96) ändras. Akt löpnr 2. 179Laurence Lustgarten och , In from the Cold. 1994, s. 180Se handlingar i akt 15:221 spec löpnr 2. 181Arvid och , , till Polisintendent 3/11 1955. Akt 15:221 spec löpnr 7. samlade säkerhetspolisen avfotografe- rade handlingar i tre hängmappar i en meddelarakt med täcknamnet Focus. Bakgrunden var följande. fick polisen en på- ringning från en äldre dam på i . Hon ville lämna vissa upplysningar om en man som var inneboende hos hen- ne. hade velat meddela, att hon har en person inneboende hos sig, vilkens leverne tilldragit sig hennes uppmärksamhet. Han heter och är fd vaktkonstapel från . Han har en omfattande korrespondens från , från och ev från flera länder. Får Sovjet-nytt och broschyrer från svensk- polska och svensk-kinesiska föreningarna.182 lämnade över ärendet till sin kollega som gjorde ett hembesök hos damen ifråga. hade nu mer att berätta: Det händer ofta att K är ute och går ibland di- rekt till arbetet. Hans uppförande i hem är dock klan- derfritt. har inte kunnat undgå att se några av K:s papper, och av dessa framgår det att K fn är kassör i [en lokal kommunistisk] förening. ringer en man och frågar efter K. Denne uppger sig vara J - var säker på att detta namn var fingerat - och då K får bud från denne J att han skall ringa, så går han ut - tydligen för att ringa ostörd på annat håll.183 Den kontakt som Hammerby nu etablerat ledde till att säkerhets- polisen regelbundet besökte den gamla damen på Söder. Vid dessa besök genomgicks K:s privata handlingar såsom korrespondens, anteckningsböcker och fotogra- fier varefter det som antogs ha med kommunistisk verksamhet att göra fotograferades av. Bland det som fotograferades fanns medlemsförteckningar, pro- tokoll, korrespondens, anteckningar, telefonlistor och mängder med handlingar rörande interna förhållanden inom den förening där K verkade. På detta sätt fick säkerhetspolisen fram uppgifter om medlemmar och aktiviteter inom framför allt SKP på Söder- malm i men även rörande SKP och ungdomsförbundet i 182PM av 26/3 1955. 183PM av 28/3 1955. och i landet som helhet. Däremot framkom inget som pekade på att K skulle vara inblandad i något annat än vanlig par- tiverksamhet.184 Ett liknande arbetssätt kan noteras då säkerhetspoli- sen skrev av adressbok och korrespondens tillhörande en ledande person inom VUF och FNL-rörelsen i Sundsvall.185 I samtliga de tre här nämnda fallen var det fråga om ett intrång i privatlivet. I inget fall har något tillstånd från domstol kunnat påträffas. 5.2.10Grupp B/IB bedrev en grupp om två till tre före detta socialdemokratiska partiombudsmän övervakning av kom- munister i försvarsstabens regi. Bakgrunden var att man inom för- svarsstaben upplevt en förstärkt hotbild. dömdes den s.k. radarspionen till straffarbete för grovt spi- oneri och olovlig underrättelseverksamhet. Han hade varit anställd vid L.M. och bl.a. sålt uppgifter om radarkonstruktioner till Sovjet.186 Vidare hade den internationella spänningen ökat sedan slagit ned den ungerska självständig- hetsrörelsen. Till detta kom amerikanska krav på hög säkerhet som villkor för vapenförsäljning och licenstillverkning. I den situationen begärde försvarsstaben medel för en kraftig förstärkning av den militära säkerhetstjänsten. Ett resultat av denna begäran blev att Grupp B kunde inleda sin verksamhet . Den ur- sprungliga avsikten hade varit att gruppen skulle ägna sig åt bear- betning av informationer som andra inhämtat. Bl.a. hade sannolikt en tanke funnits om att den nya gruppen skulle göra sammanställ- ningar baserade på uppgifter från säkerhetspolisen. Detta skall dock ha fallit efter att statspolisintendenten sagt nej till en sådan överenskommelse.187 Lösningen för Grupp B blev att på egen hand skaffa in de upplysningar om svenska kommunister som man ansåg sig behöva. Grupp B leddes av byrådirektören vid försvarsstaben . För det praktiska inhämtningsarbetet anställde han några före detta socialdemokratiska ombudsmän. 184De avfotograferade handlingarna finns i akt 5:73/203 Focus. 185RPS/Säk, till Rps/säk 19/3 1969. Akt 15:1212/6A löpnr 1. 186Ulf , Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969. 187Thede den 9/10 1958. arkiv, KrA. tersson, började . anställdes , och NN. Verksamheten gav upphov till gräns- dragningstvister med polisen. Om de någonsin bilades är oklart men ett resultat av dem blev att Grupp B regelmässigt lämnade rapporter till statspolisen. Där förvarades de under be- teckningarna och . slogs verksamheten inom Grupp B samman med det på utrikes underrättelser inriktade T- kontoret. Den nya avdelningen kom senare att bli känd under namnet IB. Aktiviteten vid Grupp B tycks ha avstannat . I minnesbilder från decenniets slut talas om att det hela gick på tomgång. Efter ingripande från rikspolischefen be- slöts 1969 att IB:s inrikesverksamhet skulle läggas ned. Så skedde också men den återupptogs i begränsad omfattning när åter- anställdes . Men då var det den nya revolutionära väns- tern, främst KFML(r), och inte VPK som var övervakningens hu- vudobjekt.