sou · GQB3108d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Vidare rapporterades från att den svenska försvarsmakten i allt högre grad fått problem med skadegörelse och sabotage samt med moralen och disciplinen bland de värnpliktiga soldaterna. Den organiserade massjukskrivningen vid I 3 i , av ambassa- den benämnd strejk, åsyftas bland annat i detta sammanhang. Dessa problem, menade man i rapporten, kommer vid ett olämpligt tillfälle för den svenska militären eftersom man redan kämpar med allt knappare budgetära anslag och allt mindre politiskt stöd. Trots att dessa fenomen inte är unika för och förekom även i andra västeuropeiska länder fick det, menade man, allvarligare konsekvenser för den svenska försvarsmakten än för de flesta andra. Anledningen var att den svenska försvarsförmågan i stor utsträckning var baserad på premissen om att snabbt och effektivt kunna mobilisera en stor folkarmé som är både vältränad och välmotiverad. Några stående stridsberedda militära styrkor fanns inte för att kompensera eventuella brister i förmågan att raskt mobilisera det svenska försvaret vid ett hotande läge. Samma problem rörande de militära styrkornas disciplin, moral och all- männa motståndskraft, på grund av ökad frekvens av sabotage inom försvarsmakten och I 3-strejken, rapporterades också från andra källor och kom via amerikanska företrädare i Pentagon de svenska försvarsattachéerna i till del.180 179Intelligence Note, 14 1972, RESN-88, DEF SWE 1970-73, RG 59, Central Files, Box 1798, National Archives 2. 180Stockholm to , , A-497, DEF SWE 1970-1973, RG 59, Central Files, Box 1798, National Archives 2; och Skrivelse från till , 1972- 12-05, dnr. Hbr nr H8 A, , Fst/sek 2, Serie F2:1, Försvarsattachéarkiv Washing- ton, 1972, vol.19. Svensk försvarspolitik och försvarsförmåga Över tid uttrycks ett och samma axiom från norskt håll: det svenska försvarets styrka är avgörande för möjligheter att försvara sig mot en angripare från öst. I det fall en angripare skulle gå runt skulle det norska försvaret kunna kraftsamla till de norra delarna av landet emedan ett eventuellt hot söderifrån skulle balanseras av Natoinsatser. Ett effektivt svenskt försvar blir således till en stark norsk sköld på den norska centralfronten. Vidare skulle man med ett starkt svenskt försvar vinna ytterligare tid att överväga den lämpligaste tidpunkten och formen för allierat bistånd. Det svenska försvarets avgörande betydelse för möjlig- heter till försvar ifrågasätts knappt utredningen har att redovisa, inte heller ifrågasätts intentioner att för- svara sitt territorium i någon större utsträckning. Däremot skiftar uppfattningarna om graden av det svenska försvarets styrka och möjligheten för att sätta sin tilltro till denna. torde den norska tilltron till det svenska försvarets förmåga generellt varit stor.181 Chefen för planerings- och budgetstaben i Forsvarets overkommando, anförde 1971 publicerad artikel i att det under efterkrigsåren betraktats som en truism att har ett starkt försvar. Han uttryckte emellertid oro för det svenska försvaret, som han ansåg riskerade att gå in i en nedgångsperiod. I artikeln uppgavs tre anledningar till att det svenska försvaret kan komma att försämras. För det första kunde andra sektorer i samhället än den militära komma att prioriteras framöver. För det andra innebar den så kallade tekniska fördyrningsfaktorn ett problem, dvs. underhåll och förnyelse av komplicerad teknisk materiel såsom och stridsvagn S. För det tredje innebar nedskärningen av övningstiden svårigheter att upprätthålla en jämn beredskap året runt vilket enligt författaren till viss del redan var fallet år 1971.182 Chefen för planerings- och budgetstabens oro återspeglar, enligt en underrättelseorientering från Försvarsstaben , i mycket She would not fight unless attacked i Kungl Krigsveten- skapsakademiens Handlingar och . 3. häftet 2002. 182Sveriges forsvar i syttiårene av . Artikeln bifogad rapport från försvarsattaché , HP 2 An, . Svensk försvarspolitik och försvarsförmåga många norska militärers uppfattning.183 Liknande negativa ton- gångar fanns anledning att rapportera om även nästkommande år.184 I överbefälhavarens underrättelseorientering avseende rapporterades det, att det vid samtal med norsk stabspersonal framgått, att man var särskilt upptagen med att värdera nedgången av det svenska flygvapnets kapacitet och vad detta kunde komma att betyda beträffande tidiga insatser mot norskt område.185 Året därefter befann sig den svenske chefen för marinen, viceamiral , på besök i där han hade träffade en rad repre- sentanter för norska militärledningen. De hade samstämmigt, och i former som tydde på att man önskade att skulle förmedla deras reaktion till svenska hemmamyndigheter, uttryckt farhågor inför det svenska försvarets gradvisa urholkning. I en promemoria från återges redogörelse för sina intryck från samtalen med de norska militärerna: hade tidigare upplevt det svenska försvaret som ett stöd i ryggen. Man hade knappast alls behövt tänka på sin östgräns och kunnat koncentrera sina styrkor väsentligen till norra . Detta var nu inte längre möjligt. Det svenska försvarets avtagande styrka tedde sig särskilt bekymmersamt mot bakgrunden av utvecklingen i de norra havsområdena. Den sovjetiska Nordflottans ökande närvaro i och hade försämrat Nato:s möjligheter att tillföra norra förstärkning i krig. Man var nu orolig att den allmänt försämrade situationen skulle tvinga fram en debatt i om den norska baspolitiken och om stationering av utländsk trupp. En sådan debatt skulle i sin tur sannolikt medföra ökad spänning i det norsk-sovjetiska förhållandet.186 I de ovan refererade samtalen spelade de norska militära före- trädarna ut ett trumfkort: om försvar inte är tillräckligt avskräckande kan bli tvungen att tänka om beträffande sin baspolitik. I det fall skulle anse det nödvändigt att öka den militära beredskapen i landets norra delar skulle detta, i enlighet med den nordiska balansens logik, leda till sovjetiska motåtgärder, Underrättelseorientering från försvarsstaben , HP 10 An, . Underrättelseorientering från försvarsstaben. publicerar en artikel med titeln forsvaret et nedrustningsforsvar. Kan ikke svensk nöytralitet lenger tas alvorligt? som uppges bygga på kontakter med initierade politiker och militära experter i såväl som HP 10 An, . beträffande det svenska försvaret. HP 1 An, . Svensk försvarspolitik och försvarsförmåga särskilt i , och därigenom ökat politiskt och militärt tryck mot . En finlandisering av skulle kunna bli fallet.187 De argument för en bibehållen hög svensk militär försvarsnivå som marinchefen fick sig till livs blir särskilt intressanta i ljuset av den norsk-amerikanska så kallade Nordflankstudien som presenterades . I studien analyserades förutom norskt kust- försvar, förhandslagring, lufttransporter, arméns eldkraft med mera, även roll i relation till bedömningar av Sovjet- unionens intentioner och förmåga. Gruppen som företog analysen bestod av amerikanska och norska militära bedömare, vilka vid projektets slutförande hade samsyn beträffande de slutsatser som rörde . Således var man eniga om att det svenska försvaret var tillräckligt starkt för att avskräcka från att företa en genommarsch genom norra . Det troligaste scenariot ansågs vara att sovjetiska styrkor skulle komma att gå igenom , men runt Sverige.188 var man från norskt håll särskilt intresserad av det svenska flygvapnets förmåga att hålla rent bakom rygg.189 framfördes uppfattningen från i att det norska försvaret förlitade sig på svensk ryggdekking. Det framhölls att detta blivit både ett axiom och ett dilemma, eftersom den visade tilliten egentligen skulle kräva ett säkerhetspolitiskt och militärt samgående som då var av otänkbart slag.190 Vidare diskuterades nedmonteringen av det svenska försvaret ganska intensivt i och norsk media . Till följd av debatten uttryckte den norska regeringen en önskan om dialog med . Man upplevde ett behov av att bli bättre informerad.191 Det bör emellertid noteras 187Med finlandisering menar man en situation där handlingsfrihet kraftigt skulle begränsas till förmån för sovjetiskt inflytande, särskilt med avseende på säkerhetspolitiskt relaterade spörsmål. The and the Cold War in the High North. : Ad Notam forlag. Efter ett sammanträffande med den amerikanske militär som satt som överordnad ordförande för studien, generalmajor , återger följande i sin dagbok : Man menar uppenbarligen i studien att ett anfall från sovjetisk sida kan ha mål enbart i . Det skulle inte heller vara nödvändigt eller ens önskvärt från sovjetisk sida att i detta sammanhang beröra , såvida vi kan hålla ett rimligt starkt försvar däruppe. 189Samtal med och . , HP 1 An, . Inför ett nytt försvarsbeslut – säkerhetspolitiska situation . , HP 10 An, . 190Norge 1986 – den stora oredans tid PM för utrikesminister . 1986-12- 29, HP 1 An, . 191"Överläggningar med norska kabinettsekreteraren". Bilagd brev från till , HP 1 An, . Svensk försvarspolitik och försvarsförmåga att man från politiskt håll inte tycks ha uttryckt tvivel på den rådande svenska försvarsförmågan.192 ambassadör i gjorde bedömningen att man i vid betraktade det svenska försvaret som en väsentlig del av skyddet av det egna territoriet för angrepp österifrån.193 Det är av intresse att diskutera huruvida de amerikanska respektive norska bedömningarna av den svenska försvarsmaktens kapacitet var rimliga. Låt oss börja med det amerikanska perspektivet. Om man tar de viktigaste dokumenten i tur och ord- ning måste konstateras att analysen visserligen är korrekt så till vida att planerade nedskärningar i försvarsbudgeten riskerade en reducering av den svenska försvarsförmågan, vilket var en tendens som ökade än mer in . Frågan är dock om möjligheter till neutralitet i händelse av krig därmed minskade i samma utsträckning, vilket är argumentet som presen- teras. försvar och säkerhet påverkades av många faktorer, varav flera stod utanför landets kontroll. Marginaldoktrinen var alltjämt rådande, där ett anfall från öster emot rimligtvis endast skulle kunna genomföras med begränsade styrkor eftersom den huvudsakliga anfallsriktningen låg i . Vidare utgjordes de viktigaste svenska front- linjerna för att möta en sovjetisk attack av naturliga hinder, såsom , de svenska fjällområdena och de många älvarna, vilka självklart fortfarande var intakta. Slutligen byggde det svenska försvarets krigsavhållande förmåga inte bara på vår egen styrka utan också implicit på det atlantiska säkerhetssystemets förmåga och skydd under det amerikanska kärnvapenparaplyt. Mycket tyder på att räknade med att politisk och militär hjälp från väst i händelse av en attack emot var en rimlig reaktion från sida, i alla fall i den mån några resurser fanns att avvara, troligen attackflyg och strategiskt bombflyg. 192Försvarsminister konstaterar att han vill velge å forholde meg til de faktiske forhold slik vi står overfor dem her og nå – i stället för att sia om effekterna av neddrag- ningar i . Utdrag ur försvarsdebatten i (promemoria från i ). , HP 1 An, . i ; erfarenheter och intryck. Ambassadör för utrikesminister . , HP 1 An, . Svensk försvarspolitik och försvarsförmåga Vad gäller de tre alternativen, som enligt analysen fanns för i ljuset av ett allt svagare försvar, tyder det mesta på att faktiskt valde och erhöll en kombination av det första och det sista alternativet. NSC 6006/1 och rikt- linjedokument visar att hade en informell amerikanska säkerhetsgaranti även om svenska regeringsföreträdare troligen inte var informerade om detta och att någon sådan utfästelse inte heller gjordes officiellt av regeringen i . Det är vidare inte orimligt att tänka sig att eventuella försvagningar i det svenska försvaret, för amerikansk del kunde kompenseras med förstärk- ningar av den militära kapaciteten i , och ute på . Att försvaret av var ett vitalt intresse i försvaret av Nato:s norra flank står utom allt tvivel. Det var således inte bara som hade behov och intresse av att försvara svenskt territorium. Tanken från amerikansk sida att ett försvagat svenskt försvar skulle få givna återverkningar på neutralitetspolitiken är därmed inte självklar. Tillgängligt källmaterial har visat att den svenska säkerhetspolitiken inte genomgick någon radikal transfor- mering och , åtminstone inte i praktiken. Att det retoriska tonläget i den svenska debatten blev högre i dessa frågor är klart, men orsakerna till detta står att finna i inrikespolitiska faktorer snarare än i ett svagare svenskt försvar. Vad gäller bedömningen av den amerikanska analysen tenderade den möjligen att vara något ytlig och alltför fokuserad på enskilda militära faktorer, där avsaknaden av ett övergripande säkerhetspolitiskt och operativt sammanhang gjorde den något missvisande. I huvudsak fanns tre faktorer som svenska och amerikanska militärer hade skilda uppfattningar om, vilket får till följd att bedömningarna blir så olika. Dessa var möjligheten till förvarning av ett förestående anfall, möjligheten för att snabbt och effektivt mobilisera sina stridskrafter, samt synen på vilken typ av anfall som skulle kunna riktas emot . Värde- ringen av var och en av dessa faktorer hade också en tendens att påverka varandra. För att ta dessa faktorer i omvänd ordning var antagandet från svensk sida att ett isolerat anfall på inte var troligt och att inte heller ett oprovocerat och överraskande anfall mot var ett särskilt rimligt alternativ. Från detta an- tagande följde logiskt att ett eventuellt krig skulle föregås av förhöjd spänning i omvärlden, vilket skulle ge förvarning och nödvändig tid att mobilisera. Den svenska beredskapen be- Svensk försvarspolitik och försvarsförmåga hövde därmed inte vara så hög eftersom det kommer att finnas tid att bygga upp vår slagkraft. Huruvida antagandet om ett över- raskande kuppanfall mot , med minimal tid för det svenska försvaret att mobilisera, är korrekt eller inte är inte möjligt att få definitiv klarhet om, men faktum kvarstår att den svenska rege- ringen var mer kritisk till ett sådant scenario än amerikanska militära bedömare. Det finns också enstaka detaljer i resonemangen amerikanska analys som kräver ytterligare belysning. Kritiken mot liberala semesterregler som gör det svenska försvaret sårbart , samt jul- och nyårshelgerna utgår även den från att förvarning inte kan förväntas. I den mån förvarning är möjligt, som ju är svenskarnas bedömning, är det inte svårt att tänka sig att semestrar, vid ökande hot mot landet, läggs om eller återkallas. Alltså, kritiken är något statisk och räknar inte med svensk flexibilitet i händelse av krigshot. Vad gäller den dåliga beredskapen inom marinen , kan noteras att ett anfall är mindre troligt , samt att problemen med isläggningen också drabbar den anfallande statens styrkor. Påståendet att den svenska mobiliseringsplanen är orealistisk är inte lätt att värdera och i praktiken kan effektiviteten i mobilise- ringen endast fastställas i en verklig krigssituation. Tanken som framförs, att det svenska försvaret skulle kräva för att vara fullt stridsberett och kapabelt att möta anfall från en stormakt förbisåg helt den svenska goda förmågan till politisk och militär förvarning. I dessa sammanhang finns så många osäkra variabler, att några definitiva svar är svåra att ge. En försvårande omständighet rörande möjligheten till en effektiv mobilisering, och som också nämns i dokumentet, är de minskade resurser som det svenska försvaret satsade på utbildning och övning av sina officerare, värnpliktiga soldater och sjömän . Med rådande budgetramar var det svårt att klara av ökade löner till fast anställda, allt högre kostnader för materielinköp, och ha resurser över för utbildning och övningar. Dessa tillkortakom- manden tillsammans med en medveten låg beredskap, var dock ett pris den svenska statsmakten var beredd att betala, för att ha tillgång till de senaste och slagkraftigaste vapensystemen, samt en stor värnpliktsarmé som vid hot utifrån kunde mobilisera och inom rimlig tid växa sig stark och motståndskraftig. Den av State Department drivna tesen rörande sambandet mellan det försvagade svenska försvaret och en Svensk försvarspolitik och försvarsförmåga urholkning av den traditionella neutralitetspolitiken, har indirekt redan berörts i diskussionen ovan och här räcker det med att kommentera ett par av de övriga frågorna som tas upp i denna studie av svensk försvarsförmåga. Först måste slås fast att analysen ger en tämligen träffande beskrivning av den allmänpolitiska ram som fanns kring försvarspolitiken . Viljan att spendera pengar på vapen och utbildning av soldater, i av internationell avspänning, var sjunkande bland de breda folklagren och hos majoriteten av politikerna. Istället ville man prioritera olika sociala välfärdsprogram. Den konsensus som tidigare funnits bland socialdemokraterna och de borgerliga partierna rörande den svenska försvarspolitiken var också i avtagande, vilket troligen resulterade i större nedskärningar än vad som annars blivit fallet. Vidare finns nog fog för påståendet att idén om det neutrala med ett starkt försvar, utgörande en vital del av den nor- diska balansen, var en populär och politiskt opportun föreställning som tenderade att leva kvar i folks medvetande oberoende av de verkliga resurserna. Det var ibland lätt att glömma att ett starkt svenskt försvar krävde nödvändiga resurser för att upprätthållas. Trots dessa upplysande klargöranden går det inte att komma ifrån det faktum att studien har brister vad gäller dynamik över tiden som faktiskt är en viktig faktor i sammanhanget. Många av de problem som tas upp inträffade egentligen inte förrän , medan vissa problem snart övervanns och var endast övergående fenomen. Vad gäller eventuella problem med moralen bland de värnpliktiga i den svenska försvarsmakten är det helt korrekt att dessa år var en orolig tid med troliga återverkningar på den svenska beredskapen och möjligheten att snabbt och effektivt kunna mobilisera vid ett akut krigshot. Antalet skadegörelser och protester var dock ganska begränsade i ett internationellt perspektiv och avtog tämligen snart . Oroligheterna bland svenska värnpliktiga och ledde även till en hel del reformer som förbättrade deras situation och förmåner vilket också tenderade att stärka moralen och återställa ordningen . Nämnda förhållanden med skadegörelser, organiserade protester och bristande disciplin blev alltså bara ett temporärt fenomen som endast påverkade den svenska försvarskapaciteten negativt. Den amerikanska synen på den svenska försvarsförmågan överensstämmer till viss del med den norska. Svensk försvarspolitik och försvarsförmåga belysts angående den norska perceptionen kan konstateras att försvarsförmåga var av stor betydelse för 1989. Likt ändrar synen på det svenska försvaret . Från att ha betraktat försvaret som starkt i brytpunkten mellan sextio- och sjuttiotalet, ser man tecken på oro inom det norska försvaret beträffande försvarsförmåga. Det kan dock vara värt att notera att det svenska försvaret i realtid inte döms ut av norrmännen, det är i stället framtida försvarsförmåga som ifrågasätts. Ett starkt argument för att denna uppfattning bör kunna tillskrivas norska militärer är slutsatserna från den bilaterala Nordflankstudien, vari konstaterades att försvar troligtvis var tillräckligt avskräckande för att få en angripare från öst att avstå att utnyttja svenskt territorium. Rimligtvis borde man i ha delat denna uppfattning.194 En samlad bedömning ger vid handen att man i även fram igenom uppfattade det svenska försvaret som ett väsentligt del av skyddet vid ett angrepp från öst. 194 För fortsatta studier om bedömning av försvarsförmåga kan följande artikel vara av intresse: Canby, . Swedish Defence, Survival, /1981, s. 116 123.