sou · GQB39d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Det var inte möjligt att kvantifiera miljöeffekterna av skat- ten, men enligt utvärderingen har skatten bidragit till ett önskat skift från deponering till avfallsminimering, återvinning och för- bränning. Några större negativa effekter eller ekonomiska konse- kvenser påvisades inte. (VROM, 2001) 15.5Sammanfattade erfarenheter av avfallsskatt i andra länder Det finns ett antal studier som utifrån erfarenheter från olika län- der har undersökt hur system med avfallsskatter eller -avgifter fun- gerar som styrmedel. Tillsammans med utvärderingar av skatter och avgifter i enskilda länder ger dessa studier vägledning som kan vara till nytta vid utvärderingar av och inför beslut om system med skatt på avfall. Ett generellt problem är att det i de flesta länder råder brist på data av tillräckligt god kvalitet för att bestämda slutsatser om ef- fekterna av skatter och avgifter på avfall ska kunna dras. Införande av skatter och avgifter kan dock, beroende på hur de utformas, i sig bidra till att förbättra den tillgängliga statistiken. Skatt på avfall i andra länder En utvärdering av nationella studier av avfallsskatter och -avgif- ter i olika länder som utförts på uppdrag av Europeiska kommis- sionen (RIVM, 2000) drar slutsatsen att en avfallsskatt ensamt inte är särskilt effektiv, men att den tillsammans med andra styrmedel kan vara motiverad. Det noteras också att en avfallsskatt ger för- hållandevis stora skatteintäkter eftersom deponering är den domi- nerande metoden att för behandling av avfall. Den anses därför passa väl in inom ramen för grön skatteväxling eller som ett sätt att finansiera åtgärder för att minska avfall eller dess negativa miljöef- fekter. Effekten på de avfallsmängder som lämnas till behandling anses bero på hur avgifterna för hanteringen utformas. (2001) framhåller avgifterna för den lokala avfallshan- teringen. Dessa avgifter anses vara centrala för effekten på mäng- den hushållsavfall. Det konstateras att dessa avgifter inte alltid är kopplade till om det finns en skatt på avfallsbehandling eller inte, utan förekommer i de flesta västländer. Den utvärdering av den brittiska avfallsskatten som refererats ovan ingår i en bred studie av ekonomiska styrmedel på miljöområ- det, som genomförts på uppdrag av Europeiska kommissionen (ECOTEC, 2001). I studien dras, inte förvånande, den generella slutsatsen att utformning och nivå är avgörande för vilka miljöef- fekterna blir av en skatt eller avgift. ECOTEC påtalar att det finns klara kopplingar mellan avgifter och skatter på avfall och andra styrmedel som policies för material- återvinning av bygg- och rivningsavfall och lagstiftning som införts för att implementera förpackningsdirektivet. För hushållsavfall nämns krav att följa avfallshierarkin, som t.ex. det nederländska förbudet mot deponering av specifika avfallsströmmar, och ut- formning och nivå av avgifterna som tas ut för hanteringen av hus- hållsavfall. ECOTEC menar vidare att undantag för sektorer som grundas på konkurrensargument är alltför vanligt förekommande och alltför ofta baserade på statiska kostnadsanalyser som missar potentiella effektivitetseffekter. ECOTEC framhåller också att den förändrade incitamentsstruktur som en skatt eller avgift innebär medför att möjligheterna att undvika skatten eller avgiften kommer att under- sökas, och att resurser därmed kan behöva läggas på att se till att skatten inte får negativa effekter. Detta anses också bekräfta beho- vet av att införa skatter och avgifter som en del av en mix av styr- medel. I ordlistan upptas några begrepp på avfalls- och miljöområdet som används i betänkandet. Begreppen förklaras i många fall mer utför- ligt i aktuella kapitel. Behandling av organiskt avfall med tillgång till syre, exempelvis kompostering. Behandling av organiskt avfall utan tillgång till syre, exempelvis rötning. Varje föremål, ämne eller substans som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med (15 kap. 1 § miljöbal- ken). Återvinning eller bortskaffande av avfall. Verksamhet eller åtgärd som utgörs av insamling, transport, åter- och bortskaffande av avfall (15 kap. 3 § ). I betänkandet avses med avfallsförbränning behandling där avfallet förbränns och den värme som frigörs tas tillvara. Värmen används i huvudsak till uppvärmning och distribueras i fjärrvärmenät. Vär- men kan också användas till att producera el eller högtrycksånga. Bränsle som kommer från växtlighet. Till biobränsle räknas olika former av ved, hyggesrester, energiskog, halm, m.m. räknas normalt inte som biobränsle. Gas som bildas vid syrefri nedbrytning av organiskt material, hu- vudsakligen bestående av metan och koldioxid. Behandling där avfall bryts ner biologiskt för att ge en slutprodukt som är tillräckligt ren för att användas till jordförbättring eller lik- nande, exempelvis kompostering och rötning. Behandlingsformer där material, näringsämnen och energi från av- fallet inte utnyttjas, t.ex. deponering och förbränning utan energi- utnyttjande. Avfall som är en direkt följd av en industriell produktionsprocess. Det kan vara spill och kassationer, men också det avfall som gene- reras när luft- och vattenutsläpp renas. Synonymt med produk- tionsavfall. Avfall som brinner utan energitillskott efter det att förbrännings- processen startat. Avfall som uppkommit vid nybyggnad, tillbyggnad, renovering, ombyggnad eller rivning av byggnad. Kemisk beteckning för koldioxid. Kontrollerad uppläggning av avfall på en särskild plats. Kontrollerat upplag för avfall som inte avses flyttas. Del av deponi avdelad mot kringliggande områden, ofta ämnad för en viss typ av avfall. Samlingsnamn för ca 240 organiska föreningar, varav 17 stycken är mycket giftiga och anrikas i fettvävnad. De innehåller klor eller brom. Utsläpp av ämnen, till exempel svaveldioxid till luft eller ammo- nium till vatten. Kan också vara buller och lukt. Är här samma sak som energiråvaror, t.ex. råolja i oljekällan, kol i kolgruvan, ved i skogen, etc. Icke förnybara energibärare är likty- digt med fossila bränslen, t.ex. olja och kol. Lätt eldningsolja, används bl.a. till värmeproduktion i vanliga villa- pannor. EO 2–5 Tyngre eldningsoljor, används bl.a. till energiproduktion i stora anläggningar. EO 5 är den tyngsta eldningsoljan och den som an- vänds mest. Eten är en gas som hör till gruppen lättflyktiga organiska kolväten (VOC). Total mängd sådana kolväten kan sammantaget mätas som motsvarande eten, i s.k. eten-ekvivalenter. Eutrofiering innebär övergödning. Eutrofierande ämnen är bl.a. växtnäringsämnen och organiska ämnen. Avfall som t.ex. är giftigt, cancerframkallande, explosivt eller brandfarligt. Förbränningsavfall som transporteras med förbränningsgaserna. Försurning innebär att sura ämnen (svaveldioxid, saltsyra, m.m.) leder till en försurning (pH-sänkning) i miljön. Grenar och toppar från träd som används som bränsle. Utvinns som biprodukt i skogsbruket där stamvirket är den huvudsakliga produkten. Hushållsavfall som är tungt eller skrymmande. Förkortning för gigawattimmar. En gigawat- timme är en miljon kilowattimmar eller 3,6 terajoule. Avfall som kommer från hushåll samt därmed jämförligt avfall från annan verksamhet (15 kap. 2 § ). Icke branschspecifikt (industri-)avfall Avfall från industrier som uppkommer oavsett tillverkningspro- cess. Avfall bestående av kasserade produkter, varor, förpackningar och annat avfall som inte är en direkt följd av produktionsproces- sen eller verksamheten. Avfall som inte kan förbrännas även om energi tillförs, t.ex. sten och metaller. Omfattar icke branschspecifikt industriavfall (förbrukningsavfall) och branschspecifikt industriavfall (produktionsavfall). Avfall som inte är en direkt följd av produktionsprocessen. För- packningar, oljeavfall m.m. Motsvarar ungefär begreppet icke branschspecifikt industriavfall. Avfall som inte kan ge upphov till störande reaktioner med ämnen det kommer i kontakt med, exempelvis sten och grus. Uppsamling, sortering eller blandning av avfall för vidare transport. När man viktar ihop olika gasers bidrag till växthuseffekten brukar man uttrycka varje gas bidrag i form av koldioxidekvivalenter. För koldioxid är faktorn 1, för metan ungefär 21, då koldioxidekviva- lenter beräknas i ett hundraårsperspektiv. Biologisk behandling där organiskt avfall bryts ner under förbruk- ning av syre (jämför rötning). Som produkt erhålls en kompost som kan användas som jordförbättringsmedel. Avfall som uppstår vid användning och förbrukning av konsum- tions- och kapitalvaror, även i samband med tjänster. Till konsum- tionsavfall hör hushållsavfall, icke branschspecifikt industriavfall, bygg- och rivningsavfall, park- och trädgårdsavfall, slam från re- ningsverk samt avfall från bilskrotning. Avfall som inte är en direkt följd av en industriell produktionspro- cess. Energianläggning där värme produceras med samtidig generering av el. Förkortning för kiloton som är detsamma som tusen ton. Förkortning för kilowattimme. är tusen wattimmar eller 3,6 megajoule. Förkortning för kraftvärmeverk. Vätska (t.ex. regnvatten) som rinner genom, tränger ut ur eller in- nehålls av avfall under deponering, mellanlagring eller transport. Förkortning av Livscykelanalys. Standardiserad metod för att bedöma miljöpåverkan från en pro- dukt, tjänst eller process i ett från vaggan till graven-perspektiv. Förkortning för lagen (1999:673) om skatt på avfall. Se lättnedbrytbart organiskt avfall. Organiskt avfall som är lämpligt att behandla genom rötning och kompostering, t.ex. matrester, restaurangavfall, slakteriavfall. Ex- empel på organiska avfall som inte är lämpliga att röta är papper och trä. Större delen av det lättnedbrytbara avfallet är också bränn- bart avfall. Användning av material från avfall. Det kan vara inert material som används i konstruktioner, papper som används för nytillverkning av papper, plast som ersätter jungfrulig plast, metaller som återan- vänds i metallindustri, näringsämnen som används i jordbruk m.m. En ekonomisk värdering av emissioner. Denna värdering ska spegla den kostnad som emissionen innebär för samhället. Förkortning för megaton. En megaton är en miljon ton. Förkortning för megawattimme. En megawat- timme är tusen kilowattimmar. är 3,6 megajoule. Kemisk beteckning för kväveoxider. Avfall som innehåller organiskt bundet kol. Exempel på organiska material är matrester, gödsel, trädgårdsavfall, papper, trä, plast, olja, m.m. Omfattar brännbart och lättnedbrytbart organiskt avfall. Vegetabiliskt avfall samt jord och sten från normal skötsel av par- ker och trädgårdar (även hushållens trädgårdar). Innebär att de som tillverkar, säljer eller importerar varor eller för- packningar har ett ansvar att de samlas in, transporteras bort, åter- vinns, återanvänds eller bortskaffas på ett hälso- och miljömässigt godtagbart sätt när de blivit till avfall. Avfall som uppkommer som en direkt följd av tillverkningsindu- strins produktion. Synonymt med branschspecifikt industriavfall. En form av biologisk behandling av lättnedbrytbart organiskt av- fall. Rötningen sker i frånvaro av syre i slutna behållare. Biogas bil- das och kan tas tillvara. Vid förbränning bildas rökgas då materialet brinner. Innebär att rökgasen kyls ned så att fukten i gasen kondenserar ut. Nedkylningen kan ske genom vatteninsprutning eller i olika vär- meväxlare som kyler gasen. En form av biologisk behandling av lättnedbrytbart organiskt av- fall. Rötningen sker i frånvaro av syre i en grop (cell). Enligt LSA räknas cellrötning som deponering. Biologisk behandling där organiskt avfall bryts ned i anaerob miljö, dvs. utan tillgång till syre. Som produkter erhålls en brännbar bio- gas samt en kompostliknande rötrest med stort innehåll av närings- ämnen som kan användas som jordförbättringsmedel. Kemisk beteckning för svaveldioxid. Ordet används inte av avfallsbranschen eller i lagstiftningen. Där- emot används det i energistatistik och avser där avfall som förbränns i avfallsförbränning för utvinning av energi. Material som inte är brännbara eller inte förångas vid förbränning, t.ex. glas, porslin, järnskrot och stenliknande material (grus med mera). Sedan större föremål samt metallrester sorterats bort och materialet siktats får man slaggrus. Svaveldioxid bildas då svavelhaltiga material förbränns. Gasen är starkt sur. Svavel finns i t.ex. olja, kol, gummidäck, m.m. System är något som består av flera olika delar, vilka är beroende av varandra. Metod att systematiskt och med strikt logik beskriva och analysera sammansatta system. Betecknar här i första hand LCA-analyser. Systemgränserna beskriver vad som ingår respektive inte ingår i det system som studeras. Kontroll från myndighet över verksamhet som bedriver viss verk- samhet. Förkortning för terajoule. En terajoule är en bil- jon joule eller en miljon megajoule. är 3,6 mega- joule. En biologisk behandlingsmetod för lättnedbrytbart organiskt av- fall. Sker med god syretillförsel i tunnlar som ger hög temperatur och effektiv nedbrytning året runt. Är ett exempel på sluten kom- postering. Förkortning för terawattimme. är en miljard kilowattimmar. Material, ofta i flera lager, för att dränera lakvatten, förhindra regn- vatten att tränga ner i en deponi och ibland för att hindra avfallet att blåsa iväg. Mellantäckning läggs mellan lager av avfall, sluttäck- ning i ett tjockare lager överst, ibland med en avslutande planter- ing. VOC består av flyktig organisk ämnen (på engelska volatile organic compounds). I begreppet ingår olika lätta kolväten som i normala temperaturer är flyktiga/gasformiga. VOC är fotooxidantbildande och bidrar därmed till bildning av marknära ozon. Förkortning för värmeverk. Energianläggning där värme produceras, vanligen till fjärrvärmenät. Den mängd värme som maximalt kan utvinnas vid fullständig för- bränning. Växthuseffekten innebär att olika gaser i atmosfären skapar ett växthustak over jorden som gör att temperaturen förväntas öka. De mest omtalade växthusgaserna är koldioxid från fossila bräns- len, och metan som uppstår vid deponering av organiskt avfall. Man brukar vikta ihop olika växthusgaser till koldioxidekvivalenter. metan har då ungefär 20 gånger så stor växthuseffekt som koldi- oxid. Behandlingsformer där material, näringsämnen eller energi från avfall tas tillvara. Biologisk behandlingsmetod för biologiskt lättnedbrytbart avfall. Sker med god syretillförsel utomhus. Samma som eutrofiering. Övergödning innebär att näringsämnen som kväve och fosfor tillförs våra sjöar och vattendrag via bl.a. för- orenat avloppsvatten. Ofta uppstår s.k. algblomning med grönt el- ler grumligt vatten som följd. Den ökade tillväxten av alger leder i sin tur till att det döende algmaterialet kommer att tära på botten- vattnets syre när det bryts ned, vilket kan leda till akut syrebrist så att olika fiskarter försvinner. , Dengsøe och Brendstrup (1997). Affaldsafgiften 1987– 1996. En ex-post evaluering af incitamenter og miljøeffekter, Arbetsrapport nr. 96 1997, Miljöstyrelsen, . Arm, M (2000). Egenskaper hos alternativa ballastmaterial – spe- ciellt slaggrus, krossad betong och hyttsten, Licentiatavhandling, miljö, Avdelningen för mark- och vattenresurslära, , . Arm (2001). Personlig kommunikation, , . CESAM (2001). Vurdering af de nordiske slutbehandlingsafgifter på affald – økonomisk værdisætning og evaluering, , . Dahlroth (1998a). – En kunskapssammanställ- ning, STOSEB, . Dahlroth (1998b). – Sanningar, Åsikter, Frågor, STOSEB, . Dahlroth (2001). Personlig kommunikation, , STOSEB, . Danska skatteministeriet (2001). Utkast til rapport om revision af affalds- og råstofavgiftsloven. Dengsøe och (1999). Effekter av den forhøjde affalds- afgift med særligt fokus på erhvervsaffald, Arbetsrapport nr. 22 1999, Miljöstyrelsen, . Utvärdering av energi- skattemodell. (2000a). Energiläget i siffror 1999. (2000b). (2001a). Energiförsörjningen i , Läget 1999, Prognos 2000–2002, EI 2:2001. (2001b). Energiförsörjningen i , Läget 2000, Prognos 2001–2003, EI 5:2001. (2001c). Prisblad för biobränslen, torv m.m. Nr 3/2001. ECOTEC (2001). Study on the Economic and Environmental Implications of the Use of Environmental Taxes and Charges in Union and its Member States. , J (1999). Samhällsekonomisk värdering av behandlings- alternativ för sorterade avfallsfraktioner, Examensarbete 215, In- stitutionen för ekonomi, . Europeiska kommissionen (2001). Europeiska gemenskapens konkurrenspolitik 2000, Generaldirektoratet för konkurrens. , G et. (2000). Life Cycle Assessments of Energy from Solid , Forskningsgruppen för miljöstrategiska studier, /Systemekologi och FOA. (2000). Kommentarer till Naturvårds- verkets kartläggning av hur kommunerna planerar att ta hand om sitt avfall. (2001). Vägen mot en hållbar av- fallspolitik. IVL (2001). Syntes av systemanalyser av avfallshantering – miljö- aspekter. Uppdrags- rapport åt , . Miljövårdsberedningen (2000). Tänk nytt, tänk hållbart! – att bygga och förvalta för framtiden, Rapport från Miljövårdsbered- ningens dialog Bygga/bo. (1997). Miljöskatter i – ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken. (2000a). Naturgrusskatten – utvärdering av skatteeffekterna, Rapport 5077. (2000b). Kartläggning av hur kommunerna pla- nerar att ta hand om sitt avfall, Redovisning av regeringsuppdrag, . (2001a). Deponiskatten – tidiga effekter av ett styrmedel, Rapport 5151. (2001b). Ett ekologiskt hållbart omhänderta- gande av avfall, Redovisning av regeringsuppdrag, , dnr 640-6758-00. Norska (2001). "Vurdering av omlegging av avgiften på sluttbehandling av avfall"; Rapport från en interdepar- temental arbetsgrupp, . (2001). Environmentally related taxes in coun- tries: Issues and Strategies, Environment Directorate, National Policies Division. (1998). Sammansättning och egenskaper hos olika av- fallstyper, , Avdelningen för Energi- systemteknik. , Vikicevic, Retzner och (2001). Plockanalyser av hushållens säck- och kärlavfall. En studie i sex svenska kommuner, . Profu (2001a). Kapacitet för att ta hand om brännbart och orga- niskt avfall. Profu (2001b). Reforsk (2001). Karaktärisering av avfallsflödet från svenska hus- håll. (1988). Samhällsekonomisk metod – för bättre beslutunderlag. (1991). Bättre beslutsunderlag i den offentliga sektorn – en presentationsmodell. (1996). (2001). Dnr 3923-01/590. RIVM (2000). Technical Report on , RIVM report 481505017, . RVF (2000a). Svensk avfallshantering , , . RVF (2000b). Kapacitet för att ta hand om brännbart och orga- niskt avfall, RVF Utveckling Rapport 00:13. RVF (2000c). Avfallsanläggningar med deponering. Statistik 1999, RVF Rapport 00:14, . RVF (2001a). Svensk avfallshantering , , . RVF (2001b). Förbränning av avfall – en kunskapssammanställ- ning om dioxiner, 01:13, . (2001). Rekommendationer vid uttag av skogs- bränsle och kompensationsgödsling, Meddelande nr 2/2001. 1998/99:63. En nationell strategi för avfallshanteringen. SCB (2000a). Miljöskatter och miljöskadliga subventioner, Rap- port 2000:3, . SCB (2000b). Avfall från tillverkningsindustrin och utvinning av mineraler 1998, Statistiska meddelanden MI 28 , Statis- tiska centralbyrån. SCB (2000c). Återvinning och bortskaffande av avfall 1998, Sta- tistiska meddelanden MI 28 , . SCB (2001). Priser på elenergi och elnättjänst 2000-2001, Statis- tiska meddelanden EN 17 , . SGU (2000). , sand och krossberg – Produktion och till- gångar 1999, Geologiska Undersökning. Skatt på avfall. Skatter, miljö och sysselsättning. nr 24 (2000-2001). Regjeringens miljøvernpolitikk og rikets miljøtilstand. 54 (1997-98). , J-O et. (1999). Systemanalys av energiutnyttjande från avfall – utvärdering av energi, miljö och ekonomi. (2001). Avfallsförbränning i – över- gripande miljöutvärdering. (2001). VAV (2001). Fakta om vatten och avlopp. VROM (, Spatial Planning and the Environ- ment). The Environmental Tax on . Questions and Answers. Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas med uppgift att, med beaktande av den korta tid som avfallsskatten varit i kraft, göra en utvärdering av hur systemet med avfallsbeskattningen fungerar. Utredaren skall analysera vilka styreffekter avfallsskatten tillsammans med energi- beskattningen har haft på olika former av omhändertagande av avfall. Utredaren skall även analysera hur systemet med avfallsbe- skattningen förhåller sig till redan uppställda mål inom avfalls- politiken. Dessutom skall utredaren analysera hur avfallsskattens effekter påverkas av andra beslutade styrmedel. Detta gäller t.ex. det gällande kravet på utsortering av brännbart avfall samt de förbud mot deponering av utsorterat brännbart avfall och organiskt avfall som träder 2002 respektive . Utredaren skall i detta sammanhang bedöma effekterna av att eventuella dispenser kan komma att beviljas från de kommande förbuden mot deponering. Utredaren skall vidare utvärdera och analysera de ekonomiska och miljömässiga konsekvenserna av att införa en skatt på för- bränning av avfall. En viktig del av utredarens uppdrag är att bedöma hur en eventuell förbränningsskatt påverkas av och för- håller sig till det kommande kravet på att sortera ut brännbart avfall Bilaga 1 SOU 2002:9 liksom till de kommande förbuden mot deponering av utsorterat brännbart avfall och mot deponering av organiskt avfall. Energibe- skattningens effekter på avfallsförbränningen, särskilt i värmepro- duktionen, skall uppmärksammas. Dessutom skall utredaren särskilt utreda om skattefriheten för avfall och annat material som används för att vidta avslutande täck- ningsåtgärder på avfallsupplagen skall medges direkt vid införseln till avfallsanläggningen. Vidare skall utredaren följa upp vilka effekter avfallsskatten har haft på återföringen av biobränsleaska samt bedöma om biobränsle- aska fortfarande skall omfattas av avfallsskatt eller om deponering är det enda alternativet till omhändertagande av sådan aska. Utred- aren skall även utvärdera avfallsskattens påverkan på användningen av naturgrus. Utredningsarbetet skall vara avslutat . En ny lag om skatt på avfall (avfallsskattelagen) trädde i kraft (prop. 1998/99:84, bet. 1998/99:SkU20, SFS 1999:673). Avsikten är att avfallsskatten skall öka de ekonomiska incitamenten att behandla avfall på ett från miljö- och natur- resurssynpunkt bättre sätt. Skatten skall således styra bort avfall från deponering. Enligt lagen skall skatt betalas för avfall som förs in till en avfallsanläggning där farligt avfall eller annat avfall till en mängd av slutligt förvaras (deponeras) eller förvaras . Skattesatsen är per ton avfall. Avfallsskatten tas ut efter en nettodeponimetod. Detta innebär att skatt tas ut för i princip allt avfall som förs in till en skattepliktig avfallsanläggning. För avfall som sedan förs ut från anläggningen medges avdrag. Skattebefrielse gäller för vissa behandlingsformer, t.ex. kompo- stering och förbränning. Motsvarande gäller också för vissa avfalls- slag. Det rör sig om dels rena naturmaterial, som jord, grus och lera, dels vissa i huvudsak branschspecifika avfall där skatten be- dömts sakna styrande effekt. Som exempel kan nämnas gjuterisand, grönlutslam och avfallssand från gruvindustriell verksamhet. I propositionen om införandet av avfallsskattelagen (prop. 1998/99:84), uttalade regeringen att det inte fanns skäl att låta avfall som går till förbränningsanläggningar omfattas av avfalls- skatten. Det angavs emellertid att frågan kunde behöva analyseras på nytt, om utvecklingen gick mot en omotiverad ökning av avfalls- förbränning. Vidare framgick att regeringen har för avsikt att följa upp och utvärdera hur det nuvarande systemet för av- fallsbeskattning fungerat (s. 24). En fråga för den senare utvärde- ringen är att pröva i vad mån ny och tillgänglig teknik gör att vissa avfallsslag, som är skattefria, inte längre behöver deponeras och att skattebefrielsen då kan upphöra. Andra styrmedel på avfallsområdet Inom EU har medlemsstaterna utvecklat en avfallsstrategi.