sou · GQB387d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Reglerna kan tillämpas när en utlänning har utvisats därför att det kan befaras att han kommer att begå eller medverka till brottslig gärning som innefattar våld, hot eller tvång för politiska syften, men utvisningen inte kan verkställas på grund av att utlänningen i så fall skulle löpa allvarlig fara, exempelvis ris- kera dödsstraff eller tortyr. Beträffande en sådan utlänning är det möjligt att anordna husrannsakan eller kroppsvisitation på svagare grunder än annars. Någon konkret brottsmisstanke fordras inte. Det räcker att åtgärden är "av betydelse för att utröna om utlän- ningen eller en organisation eller grupp som han tillhör eller verkar för planlägger eller förbereder någon gärning som innebär våld, hot eller tvång för politiska syften och som innefattar brott för vilket lindrigare straff än fängelse inte är föreskrivet". För sådant ändamål kan också en domstol, om det finns synnerliga skäl, lämna tillstånd till hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning och till kvarhållande och undersökning av post- och telegrafförsändel- ser, paket m. m. som har ställts till utlänningen eller avsänts av ho- nom och som finns hos ett befordringsföretag eller påträffas vid husrannsakan eller kroppsvisitation. 5.1Kalla kriget som historia1 5.1.1Kalla kriget som forskningsområde Det formade 1900-talets andra hälft. Det inleddes åren 1947/48 och pågick sedan i olika former fram , då det of- ficiellt förklarades för avslutat vid ett möte mellan och Sov- jetunionens ledare i . var en säkerhetspolitisk kon- junktur, som i princip omfattade hela världen. Det formade inte bara utrikes- och försvarspolitik utan även inrikespolitik och sam- hällskultur. Begreppet kallt krig myntades av den engelske författaren , men det var först genom den ameri- kanske journalisten bok som uttrycket vann spridning.2 Kallt krig kom att betyda ett krigsliknande tillstånd präglat av stark spänning mellan öst och väst, där de stridande parterna använde alla medel utom direkt mili- tär konfrontation för att bekämpa varandra. Men även om inte ledde till något hett krig i , ledde det till direk- ta eller indirekta väpnade konfrontationer i andra delar av världen, i , , och . hade många dimensioner. Det hade sitt geopolitiska ursprung i det maktvakuum som uppstod i efter militära kollaps . Det blev också ett kapprustningskrig, där de stridande med hjälp av olika vapenteknologiska system sökte försätta motparten i militärt underläge. Ur dessa aspekter kan kalla 1Detta avsnitt, författat av kommissionsmedlemmen , ger en allmän bak- grund till som internationell konflikt utifrån nyare forskning. 2Anders , Fourteen Notes on the Cold War i Gearóid Ó Tuathail and (ed), Rethinking Geopolitics 1998 s. 65. kriget ses som ett utslag av traditionell maktpolitisk rivalitet. Men primärt måste ses som en ideologisk konflikt, som for- made sig till en kamp mellan två sociala och ekonomiska modeller, kapitalism och kommunism, och mellan två politiska ordningssy- stem, demokrati och diktatur. Den ryska revolutionen innebar en utmaning inte bara mot kapitalismen som ekonomisk ordning utan även mot den bor- gerliga värld som växt fram . Det var denna sy- stemkonflikt som gav dess stundom nästan religiösa in- tensitet. Historiska processer kan tolkas på olika sätt beroende på natio- nellt perspektiv, ideologiska preferenser och forskningens allmänna nivå. kan analyseras både utifrån dess uppkomst och utifrån dess slut. har blivit historia på ett annat sätt . Den asymmetri som tidigare förelåg såtillvida att det på västsidan fanns ett relativt rikligt källmaterial, medan de sov- jetiska arkiven var stängda, har förändrats. Forskarna har delvis fått tillgång till sovjetryskt material, men är centrala arkiv (exempelvis det s.k. ) stängda. Bedömningar av be- slutsprocesser och motiv på den sovjetiska sidan vilar därför fortfa- rande på ett i vissa avseenden bräckligt underlag. De tolkningsramar som drogs upp medan ännu på- gick har inte förlorat sin relevans, även om nya aspekter tillkommit. Den vetenskapliga historieforskningen om var tidigare i hög grad präglad av ett realistiskt perspektiv, dvs. relationerna mellan stater sågs främst som en kamp om makt, medan ideologis- ka argument avfärdades som efterhandsrationaliseringar. Det som skett är att idéerna, aktörernas världsbilder, lyfts fram som viktiga förklaringsfaktorer.3 Alla övergripande historiska tolkningar har en moralisk- ideologisk dimension även om den inte är explicit uttalad. Den s.k. traditionella eller ortodoxa tolkningen av , som betonade politiska och militära expansionism som upphov kan ses som en högertolkning, medan den s.k. revisionistiska sko- lan som lyfte fram de expansiva tendenserna i den amerikanska ka- pitalismen är en vänstertolkning. Den s.k. postrevisionistiska sko- lan som framträdde , kan betecknas som en eklektisk teori som sökte kombinera element från de tidigare skolorna, men som i skuldfrågan närmast anslöt sig till den ortodoxa linjen. 3 , Introduction i (red) Reviewing the Cold War, Ap- proaches, Interpretation, Theories, 2000 s. 1 the Cold War was more about ideas and beliefs than about anything else. modern forskning finns en tendens att komma bort från kalla kri- get som ett nollsummespel, där den ena sidans aggressivitet mötts av den andra sidans defensiva hållning och vice versa. Istället fram- träder en strävan att betona interaktionen mellan de fientliga blocken.4 5.1.2Kalla kriget som ideologisk konflikt Det kan i vidaste mening ses som västerlandets svar på den ryska revolutionen. En regim framträdde med ambitionen att krossa det existerande ekonomiska och sociala systemet och införa en ny maktordning. Det var det motstånd dessa ambitioner fram- kallade som ytterst förorsakade . En antikommunistisk hållning framträdde i den europeiska poli- tiken och i . skulle denna hållning temporärt överflyglas av det nazistiska hotet. Det hot som utgjorde både mot det liberala västerlandet och det bolsjevikiska skapade en latent intressegemen- skap mellan väst och öst. Det var emellertid först efter det tyska anfallet mot som denna intressegemenskap fick en fastare form. kamp mot de nazistiska in- kräktarna fyllde många i västerlandet med beundran, men efter kri- gets slut väcktes den antikommunistiska impulsen ånyo till liv. I den bemärkelsen kan sägas vara ett uttryck för väster- ländsk liberal självhävdelse, en vägran att acceptera något annat sy- stem vid sin sida. Ledarna i väst insåg att lett till en sådan förstärkning av maktställning att de kan- ske skulle bli tvingade att samarbeta, men de ville det inte. De visste att ett fortsatt samarbete mellan krigstidens allierade endast skulle bidra till att ge det sovjetiska systemet legitimitet och därmed för- stärka kommunismens styrka och attraktionskraft. Containment, en politik syftande till inneslutning och begränsning, blev den of- ficiella beteckningen på den amerikanska politiken efter kriget; denna hållning hade emellertid varit en levande realitet redan åren 1918/19 och spelat en viktig roll vid fredskongressen i . Som den amerikanske sociologen uttryckte det: 4 Se , How (not) to Study the Origins of the Cold War i (2000) s. 75. önskan att hålla tillbaka bolsjevismen stod inte i fredsavtalet; det var snarare det pergament på vilket det var skrivet.5 Antikommunismen var i mycket en reaktion på den fientlighet mot det borgerliga samhället som kom till uttryck i bolsjevikernas proklamationer. En uppfattning om denna fientlighet ger ett studi- um av Kominterns, den kommunistiska internationalens, pro- grammatiska skrifter. Här framgår klart att kommunismen strävade efter att krossa det liberal-kapitalistiska systemet genom revolu- tion. Följande citat är ett programmatiskt uttalande från Komin- terns 6:e kongress : Proletariatets erövring av makten är ingen fredlig erövring av den färdiga borgerliga statsapparaten genom uppnåendet av par- lamentsmajoriteten. Bourgeoisien använder alla våldets och ter- rorns medel för att skydda och befästa sin rövade egendom och sitt politiska välde. Liksom feodaladeln kan inte heller bourgeoisien lämna sin historiska plats åt den nya klassen utan den mest förtvivlade och förbittrade kamp. Bour- geoisiens våld kan därför brytas endast genom proletariatets stränga våld. Proletariatets erövring av makten är det våldsamma störtandet av den borgerliga makten, krossandet av den kapita- listiska statsapparaten (den borgerliga hären, polisen, ämbets- mannahierarkin, domstolarna, parlamentet osv.) och dess ersät- tande med den proletära maktens nya organ, vilka framför allt är redskap för att undertrycka utsugarna. Att retorik av detta slag måste framkalla häftiga reaktioner från de institutioner (försvarsmakten, polisen, ämbetsmännen, domstolar- na, parlamentet etc.) som skulle drabbas av det revolutionära våldet överraskar inte. Båda sidor var övertygade om den andra sidans oblidkeliga fient- lighet och detta skapade det spänningstillstånd som karaktäriserar . De ideologiska föreställningarna formade i sin tur hot- bilderna. var en ideokrati, en stat behärskad av en ideologi. Den marxist-leninistiska ideologin i utformning höll samman det sovjetiska imperiet; det var också denna ideologi, som bestämde tolkning av situationen i världen efter . Den marxist-leninistiska teorin förutsatte att det kapitalistiska systemet bar på fröet till sin egen undergång. 5Arno ; Politics of Diplomacy and Peacemaking. Containment and at 1918-1919, 1967 s. 29. från , kommunistiska parti 1939-1945, 1974 s. 245. riktning mot socialism. Denna determinism medförde att den sov- jetiska politiken alltid kunde vara opportunistisk. Dess uppgift var att notera och utnyttja de växande motsättningarna inom det kapi- talistiska systemet allteftersom de framträdde. Ideologin förut- spådde det socialistiska systemets seger, men detta var en process som kunde ta avsevärd tid. Eftersom var en diktatur och systemets herre kunde han vara passiv, försiktig, åter- hållsam, stödja eller inte stödja de kommunistiska partierna i väst i förvissningen att kommunismen som idé och det kapitalistiska sy- stemets inre motsättningar ändå verkade i historien. Det primära för honom var att säkra den socialistiska landvinning som Sovjet- unionen utgjorde. Den sovjetiska politiken underblåste motsättningarna mellan de kapitalistiska staterna och stödde de krafter i väst som ansågs gyn- na sovjetiska intressen, men i grunden var politiken försiktig; den sökte trygga de säkerhetspolitiska vinster uppnått genom segern över . Men denna nya maktposition och det sätt varpå staterna i östra inkorporerades i den sovjetiska maktsfären blev en utmaning som det liberala västerlandet inte kunde acceptera. Att skulle starta ett nytt krig ome- delbart efter att ha utstått det kanske mest ohyggliga kriget i världshistorien, framstår i efterhand som föga troligt. Övertygelsen att var beredd att med militära medel utsträcka sitt välde och att det fanns en plan för världserövring var emellertid le- vande i väst . Men även de sovjetiska ledarna insåg att kampen för socialismen bäst befrämjades genom att demonstrera det egna systemets funktionsduglighet och förmå- ga att skapa materiellt välstånd. Det var misslyckandet på detta om- råde som ledde till kommunismens sammanbrott. Realpolitiskt fruktade mest ett återuppståndet . Efter hade det endast dröjt innan ånyo börjat upprusta. Det var en upprepning av detta Sta- lin ville undvika. Ett delat var inte hans första önskemål. Hans förhoppning efter kriget tycks ha varit att de allierade ge- mensamt skulle enas om hur skulle hållas under kontroll och att sedan kommunismen som ideologi, med dess attraktions- kraft på massorna, skulle bidra till att föra närmare det sovjetiska lägret.7 Detta var en illusion, lika väl som den amerikans- ke diplomaten (konstruktören av contain- mentdoktrinen) förhoppningar att det skulle gå att finna en diplo- Geschichte des Kalten Krieges 1941-1955, DTV 2000 s. matisk lösning för efterkrigsvärlden: Kennan trodde att amerika- nerna skulle kunna klargöra för ryssarna att de i och med nått den definitiva gränsen för sin militärpolitiska ex- pansion. När detta klargjorts och accepterats skulle de amerikanska ledarna sätta sig vid förhandlingsbordet för att utröna whether we could not get their agreement to some sort of a workable unders- tanding about the future of the continent.8 Detta tillvägagångssätt skulle möjligen ha tilltalat , men var främmande för västsidans ledare. Huvudproblemet för dem var egentligen inte ut- vidgning av sitt maktområde under utan hur man skulle säkra det liberalkapitalistiska systemets överlevnad i - och i världen. 1930-talskrisen var ännu levande i beslutsfattarnas minnen, och 1945 rådde ekonomiskt kaos och hungersnöd i stora delar av , särskilt i . hade det sovjetiska systemet vunnit i prestige genom den styrka det visat i kampen mot . framstod som den otvetydigt star- kaste militära makten i . Det var denna nya maktställning i kombination med fruktan för att kommunismen skulle kunna pro- fitera på det rådande nödläget, som utlöste den antikommunistiska impulsen. 5.1.3Den marxistiska utopin som utmaning För att förstå det hot som kommunismen konstituerade måste man ha en uppfattning om den vision som bar upp denna rörelse. Kom- munismen byggde på marxistisk teori. Dess mål var att upprätta en värld i frihet och jämlikhet. Det kommunistiska frihetsbegreppet var kollektivistiskt. Det handlade inte primärt om människans in- dividuella frihet utan om mänsklighetens frigörelse. Genom om- vandling av samhällets organisation skulle människan befrias från beroendet av alla opersonliga krafter (marknad, kapitalism, lönesla- veri och penninghushållning) som förtryckte, förnedrade och kränkte henne i det existerande samhället. Det som kallade människans främlingsskap inför sig själv (alienation) i det kapitalis- tiska samhället skulle upphävas. Människan skulle bli ett med sin sanna natur. En sådan utveckling krävde dock total kontroll över människans sociala och ekonomiska miljö. Den totala kontrollen var ett nödvändigt steg mot den fullständiga friheten. 8 , , From World War to Cold War, American Heritage, De- cember 1995 s. 66. kärnan i den marxistiska utopin.9 Hur tvång och frihet skulle för- enas var ett problem som lämnades olöst. Det som gav denna fram- tidsvision konkretion var att den förbands med en historieteori och en ekonomisk analys som klargjorde det kapitalistiska systemets tendens till självdestruktion. Socialismen växte fram ur det kapita- listiska systemet genom att produktionen fick en alltmer försam- hälleligad karaktär. Kommunisternas uppgift var att underblåsa motsättningarna i det kapitalistiska systemet och skapa insikt hos arbetarklassen om systemomvandlingens ofrånkomlighet. Själva den historiska utvecklingen upplevdes således vara på kommunis- ternas sida. Föreställningen om alla människors jämlikhet och alie- nationens upphävande gav kommunismen ett messianskt drag. Marxismen som kommunism blev en form av upplyst falsk transcen- dens. Den var upplyst eftersom den genomskådat det kapitalistiska systemet, den var falsk eftersom den uppställde transcendenta löf- ten (ny värld, ny människa) som den aldrig förmådde förverkliga. Tvärtom blev den realt existerande socialismen en karikatyr av den marxistiska utopin. Men den suggestionskraft som utgick från denna bidrog till att göra kommunismen till ett hot i den borgerliga världens ögon. En fruktan uppstod att massorna, särskilt om det kapitalistiska systemet hamnade i kris, skulle vända sig till kommu- nismen. Till detta bidrog att den sovjetiska modellen, statskontroll och planhushållning, ännu långt in för många fram- stod som ett trovärdigt alternativ till det liberal-kapitalistiska sy- stemet i förmågan att skapa välstånd för alla. 5.1.4Kalla kriget som ekonomisk och social systemkonflikt var en kamp mellan två sociala och ekonomiska sy- stem; å ena sidan statskontroll och planhushållning; å andra sidan marknad och kapitalism. Den västerländska liberala självförståelsen byggde på att den individuella egendomens bevarande krävde privat äganderätt även till produktionsmedlen. Demokrati och marknads- ekonomi knöts hårt till varandra. Det var de liberala krafternas förmåga att göra detta samband trovärdigt som bar upp det liberal- kapitalistiska systemet. Kommunisterna å sin sida menade att upp- hävandet av den privata äganderätten till produktionsmedlen var en förutsättning för att utsugningen av arbetarklassen skulle upphöra. Ingenting torde i så hög grad som hotet mot den privata äganderät- 9 , Marxism and the Leap to the Kingdom of Freedom, 1995. ten ha bidragit till föreställningen om som en kamp på liv och död. 5.1.5Kalla kriget som en kamp mellan två politiska ordningssystem Nära knuten till som ekonomisk systemkamp var före- ställningen om som en politisk systemkonflikt, som en kamp mellan demokrati och diktatur, mellan frihet och slaveri. Som den svensk-amerikanske forskaren påpekat hade denna typ av dikotomier djupa rötter i amerikansk politisk re- torik. hade alltid sett sig som den fria världen även om, som uttrycker det, not everyonewas born free in the land of the free.10 Sitt emblematiska uttryck skulle denna fri- hetsretorik få i Trumandoktrinen . Valet i världen, hävdade den amerikanske presidenten, stod mellan två livsformer, den ena baserad på individuell frihet, majoritetsstyre, fria institu- tioner och fria val, den andra byggande på terror, förtryck, manipu- lerade val och en kontrollerad press. politik måste vara att stödja fria folk som vägrade att underkasta sig beväpnade minori- teter eller påtryckningar utifrån. Väpnade minoriteter syftade i detta fall på den kommunistiska sidan i det inbördeskrig som på- gick i . Alla regimer som stod emot kommunismen räkna- des således till gruppen fria folk. Frihet-mot-slaveri-metaforen återkom i det dokument där etos kanske tydligast kommer till uttryck, i det s.k. NSC- 68-dokumentet , som lade grunden till politik under kalla kriget.11 Enligt detta aktstycke som utarbetats av Na- tional Policy Planning Staff under ledning av , befann sig i en apokalyptisk kamp mellan frihet och slaveri; upp- gift var att visa frihetsidéns överlägsenhet över slaveriet och om- kullkasta Kremls plan (design) för världsherravälde. var, slog NSC-68 fast, en totalitär stat. Totalita- rismbegreppet skulle dominera analysen av sov- jetsystemet. Totalitära stater strävade efter total kontroll över in- dividerna och utmärktes av ledarkult, enpartisystem, en samlande ideologi och fullständig kontroll av medier och kommunikations- 10Anders , or Death: The Cold War as US ideology, i (red), Reviewing the Cold War Approaches, Interpretations, Theory, 2000 s. 11Trumandoktrinen och NSC-68 finns i sin helhet på internet. Detta analysschema applicerades på såväl det nazistiska som på Sovjetunionen.12 Kommunism och nazism blev utbytbara storheter. Någon skillnad dem emellan som system fanns inte - att de sett varandra som dödsfiender spelade inte någon roll, eftersom varje totalitär stat strävade efter att krossa varje kraft som hindrade dess strävan efter världsvälde. Nazismens aggressivitet och mordiskhet kunde således motståndslöst överföras på sovjetsy- stemet. I NSC-68 hette det vidare: Vårt fria samhälle, ställt inför ett hot mot sina grundläggande värden, måste naturligtvis vidta sådana åtgärder, inklusive an- vändandet av militärt våld, som krävs för att skydda dessa vär- den. Sammanhållningen i vårt system kan inte hotas av några åt- gärder, dolda eller öppna, våldsamma eller icke-våldsamma, som tjänar syftet att korsa Kremls plan. Här formulerades det kommunistiska hotet i vidast möjliga termer; NSC-68 proklamerade att inte fick rygga tillbaka från någon åtgärd. Allt som bidrog till att försvaga det ondskefulla sovjetiska systemet var därför legitimt. Det var inte blott vad företog sig som bestämde världsbilden, existens var ett hot i sig. I detta dokument formulerades en amerikansk ideologi väl så universalistisk som den kommunistiska. Både och blev stater med en världsmission - konfrontationen var oundviklig. Fientligheten var sprungen ur tvenne universalistiska ideologier, den riktade sig inte så mycket mot fiendens fysiska gränser som mot hans hjärta och sinnelag. När det under femtiota- let stod klart att kommunismen inte utgjorde ett allvarligt inrikes- politiskt hot mot de europeiska demokratierna minskade också spänningen i det . Genom att omvandla det ideologiska hot som kommunismen utgjorde till ett militärt hot och förbinda all kommunis- tisk verksamhet med , skapades i västvärlden förut- sättningar för en nationell mobilisering av massorna och olika for- mer av åtgärder (varierande från land till land) mot de nationella kommunistiska partierna. 12 Gleason, Totalitarianism, The Inner History of the Cold War, 1995. Kommunistiska internationalen (Komintern) som hot Hotbilder har ofta en eftersläpande karaktär. De hålls mera vid liv av historiska händelser än aktuella företeelser. När det gäller Sov- jetunionen som hot spelade tre företeelser en central roll: Den kommunistiska internationalen (Komintern), terrorn och sovjetis- ka interventionsförsök utomlands. Komintern framträdde vid sitt bildande som en ny inter- national för alla socialistiska partier, men i realiteten blev den en in- ternational enbart för de kommunistiska partierna. Redan vid mit- ten av stod det klart att det sovjetiska , ytterst , hade omvandlat Komintern till ett lydigt redskap för sovjetisk utrikespolitik. Forskningen har klargjort att kommunist- partierna hade ett visst nationellt handlingsutrymme, men utveck- lingen åren 1928/29 och 1934/35 visade att kommunistpartierna i stora drag underkastade sig de strategiska riktlinjer som uppdrogs i Moskva.13 Komintern gjorde anspråk på att vara ett världsparti, där de nationella kommunistiska partierna ingick som sektioner. Det gemensamma syftet var att åstadkomma världsrevolution. När man i väst läste Kominterns program var den givna slutsatsen att här fanns en organisation som syftade till att med alla medel destabili- sera de demokratisk-liberala kapitalistiska staterna, uppegga mas- sorna mot statsmakten och underblåsa ekonomisk kris och oord- ning. I efterhand kan man se att kommunisternas drömmar om världsrevolution hade gått i graven , att proletariatet aldrig var den revolutionära kraft som och andra trott och att det liberal-kapitalistiska systemets motståndskraft var en helt an- nan än kommunisterna föreställt sig. Det förelåg i själva verket en fundamental missuppfattning på kommunistiskt håll om kapitalis- mens utvecklingsstadium. Den hade inte, som hävdat, nått sitt sista stadium utan befann sig tvärtom i sitt mest dynamiska ut- vecklingsskede. Komintern var ett centralt inslag i den kommunistiska hotbilden. Den skapade en föreställning att de nationella kommunistpartierna var ombud för främmande intressen. 13 Se , Recent Literature on the Comintern Problems of Interpretation i , (ed) Centre and Periphery. The History of the Comintern in the Light of new Documents, 1997. tern-agent blev en stående figur i tidens politiska föreställnings- värld. Denna saknade inte helt realism, även om Komintern framför allt var en ideologisk-politisk organisation, som i skiftande lägen sökte formulera en politisk strategi för den världskommunistiska rörelsen. Den retorik som Komintern utvecklade var revolutionär och våldsinriktad särskilt . Ännu långt efter det att Komintern upplösts (1943) kvarstod bilden av de na- kommunistpartierna som agenter för sovjetiska intressen. När Kominform bildades tolkades detta som en nyuppstånden Komintern. Kominternstereotypen kom under ef- terkrigstiden också att överföras på de sovjetiska säkerhets- och underrättelseorganen, KGB och GRU och den subversiva verk- samhet som dessa ansågs involverade i. KGB-agenten och Komin- tern/Kominform-agenten blev utbytbara storheter.