sou · GQB3121d6 · 2003-01-01 00:00:00 — Han skall också hålla sig väl förtrogen med det dagliga arbetet i skolan och har ett ansvar för att den arbetsmiljö som skolan erbjuder elever och lärare tillfredsställande. I detta ansvar får anses ligga en skyldighet att ingripa, om rektor får veta att en maskin som elever använder i undervisningen är bristfällig. I samband med skyddsronderna upprättades skriftliga protokoll, som sändes till rektor för kännedom. Någon anmärkning om säkerheten för den aktuella maskinen framkom inte. Eftersom bristerna inte anmälts i skyddsrondsprotokollet eller på annat sätt till rektor, kan denne inte anses ha åsidosatt sina skyl- digheter att förebygga arbetsolycka. Åtalet om arbetsmiljöbrott ogillades. Rektor hade inte fått någon uttrycklig delegering om skyldighe- ten att rapportera arbetsolyckor till yrkesinspektionen, varför dröjsmålet med detta inte kan anses som oaktsamhet. Även denna åtalspunkt ogillades. Någon uppgift om att yrkesläraren överklagat sin dom föreligger inte. Förutom att betala avgift () till brottsofferfonden dömdes han till 50 dagsböter à samt att till staten åter- betala kostnaden för sitt försvar och muntliga bevisning (). I fråga om rektors ansvar bygger hovrätten praktiskt taget hela sitt domsskäl på avsaknaden av delegation, befattningsbeskriv- ningar och annan skriftlig dokumentation, som uttryckligen ger rektor ansvaret för arbetsmiljöfrågorna i skolan. Bortsett från rättsinstansernas domar ger beskrivningen av bak- grunden till olyckan anledning till ett antal reflektioner, dels när det gäller kommunens organisation av skolledning, dels hur synen på säkerhet kan te sig på den enskilda skolan. I det aktuella fallet var skolledningen uppdelad på fem personer som sinsemellan tycks ha gjort upp om hur det pedagogiska ansva- ret skulle fördelas. En av studierektorerna skulle under rektor sköta skyddsronder, skyddskommittémöten m.m. Vid en omorganisation blev studierektorerna även rektorer delvis, och den tilltalade rektorn fick ett utökat rektorsansvar och tillika samordningsansvar. Vem som hade det yttersta ansvaret var uppenbarligen oklart, men han trodde det var skolchefen. Vem som hade ansvaret för att bedriva det systematiska arbetsmiljöarbetet enligt internkontroll- föreskrifterna kände han inte till, skriftliga instruktioner saknades på detta område och inte heller fanns det någon befattnings- beskrivning för rektorstjänsten. Skyddsronderna sköttes fortfar- ande av en av de andra studierektorerna. Förvaltningschefen uppger inför tingsrätten att det finns ett gammalt beslut om delegation av arbetsmiljöansva- ret från utbildningsnämnden till förvaltningschefen med vidarede- legation till rektor inom hans ansvarsområde. Rektor har alltså arbetsmiljöansvaret inom sitt ansvarsområde, slog tingsrätten fast. Delegationen av arbetsmiljöansvaret måste fungera hela vägen. Om förvaltningschefen innan olyckshändelsen dele- gerat arbetsmiljöansvaret till dåvarande rektor och denne givit delegation vidare till studierektorerna eller gjort en uppgiftsfördel- ning i enlighet med kraven på systematiskt arbetsmiljöarbete, så omintetgjorde omorganisationen förmodligen grunden för den delegationen. Arbetsuppgifterna för studierektorerna förändrades, och den rektor som fått delegationen var uppenbarligen inte längre på samma tjänst, eftersom samordningsansvaret övergått till den Om det eventuellt funnits befattningsbe- skrivningar och andra dokument för uppdragen tidigare, gällde dessa inte längre de förhållanden som rådde. Oavsett omorganisa- tioner är det viktigt att delegationer, befattningsbeskrivningar och andra liknande dokument blir föremål för en årlig översyn, då även små förändringar kan påverka ansvarsförhållandena. Föreskrifter om interkontroll/systematiskt arbetsmiljöarbete har varit i kraft och kraven på arbetsmiljöpo- licy med uppgiftsfördelning har funnits med . Kraven på att arbetsmiljöpolicy och uppgiftsfördelning skulle vara skriftlig är beroende av verksamhetens storlek. En gymnasieskola får dock anses vara tillräckligt stor, för att kravet på skriftlighet skall vara befogat. Såväl personal som elever har rätt att få del av besluten. I de nya föreskrifterna är kraven på skriftlig dokumentation absoluta. Yrkesläraren hade många års erfarenhet i yrket. Den aktuella borrmaskinen hade funnit på skolan . Vid olyckstillfället hade han under en lektion haft genomgång av 29 roterande maskiner med 15 elever i första årskursen på gymnasiet , dvs. efter det att eleverna hade gått i gymnasieskolan . Någon genomgång av den aktuella borrmaskinen hade inte skett enligt den skadade eleven. kan man knappast förvänta sig att elever skall kunna byta kugghjul i en borrmaskin och vara medvetna om säkerhetsaspekterna. Läraren säger sig inte ha gett direkta säkerhetsinstruktioner men sagt till eleverna att de inte fick starta maskinen förrän han kom tillbaka. Han gick för att instruera några andra elever. Han hade slagit av huvudströmbryta- ren. Eleverna har inte uppfattat att de inte fick manipulera maski- nen med huvudströmbrytaren på utan slog till denna. När en kam- rat till den skadade eleven av misstag kom åt en vippströmbrytare, var olyckan ett faktum. Det är ganska uppenbart att det på skolan finns brister i det systematiska arbetsmiljöarbetet. Olycksfallet med en minderårig elev visar också på att man åsidosatt kraven i 2 § minderårigföre- skrifterna (AFS 1996:1). Denna paragraf gäller i alla situationer där en minderårig utför arbete eller genomgår utbildning. 2 § Arbetsuppgifter för minderåriga skall väljas med stor omsorg. Särskild hänsyn skall tas till den minderåriges fysiska och psykiska förutsättningar för arbetet. Betryggande säkerhet skall ges mot olycks- fall, belastningsskador, överansträngning, extrema klimatförhållanden, skador från buller och vibrationer och andra förhållanden som kan medföra skadlig inverkan på den minderåriges hälsa eller utveckling i fysiskt, psykiskt eller social avseende. Den minderårige skall ha genomgått den utbildning och ha till- godogjort sig den instruktion och fått de upplysningar om det aktuella arbetet som behövs från skyddssynpunkt och med hänsyn till den minderåriges ålder och mognad. Den som anlitar en minderårig skall se till att arbetet sker under ledning och tillsyn av lämplig person samt försäkra sig om att det finns tillfredsställande rutiner för hur minderåriga skall introduceras och handledas. Föreskrifterna kräver betryggande säkerhet mot olycksfall. Det är rimligt, att en elev skall kunna gå igenom sin utbildning utan att skadas så allvarligt att det uppstår framtida men som kan påverka den minderårige också psykiskt och socialt och kanske även få kon- sekvenser genom att t.ex. begränsa yrkesval och ekonomisk utveckling. Det finns krav som innebär, att den som ger instruktio- ner också skall försäkra sig om att den minderårige förstått och tagit till sig vad han behöver veta från skyddssynpunkt. Informa- tionen måste anpassas till den minderåriges ålder och mognad. Det skall finnas tillfredsställande rutiner för hur den minderårige skall introduceras och handledas. Detta har uppenbarligen inte fungerat i det aktuella fallet. Enligt domen har yrkesläraren anfört att det inte kan krävas att han skulle övervaka samtliga elever i slöjdsalen under lektionen. Vad som ligger i övervaka framgår inte, men enligt kraven i 2 § måste organisationen vara sådan att det inte uppstår förhållanden som kan skada den minderåriges hälsa och utveckling i något avse- ende. I minderårigföreskrifterna finns i anslutning till 5 § en Bilaga 1 med förteckning över vissa riskfyllda arbetsuppgifter som är för- bjudna. Bland dessa riskfyllda arbetsuppgifter finns arbete med pelarborrmaskin. Denna paragraf skall tillämpas i utbildningen. 5 § En minderårig, som arbetar som arbetstagare, företagare eller på annat sätt eller genomgår utbildning , får inte anlitas till eller utföra sådana arbetsuppgifter som anges i bilaga 1. Detta förbud gäller dock inte i följande fall. Om arbetsuppgifterna ingår i lärarledd undervisning som är för- lagd till skollokal eller annan plats som är anordnad särskilt för undervisning. Om den minderårige har fullgjort sin skolplikt och fyller minst under kalenderåret samt antingen a)arbetsuppgifterna ingår i yrkesutbildning och sker under direkt ledning av särskilt utsedd instruktör eller b)den minderårige har fullgjort yrkesutbildning för den ifrågava- rande arbetsuppgiften. Undantagen i 1 och 2 gäller endast om innehållet i utbildningen är reglerat i kursplan som godkänts av utbildningsansvarig myndighet eller av arbetsgivarorganisation gemensamt med fackförbund eller jämförlig arbetstagarorganisation. Där det anges i bilaga 1 gäller undantagen under 1 och 2 endast om läkare har bedömt att den minderårige kan anlitas till arbetet utan risk för överansträngning eller annan skadlig inverkan på hälsa eller utveckling. I det aktuella fallet är det 5 § 2 a som är tillämplig – arbetsupp- giften ingår i yrkesutbildning och sker under direkt ledning av utsedd instruktör. I 6 § minderårigföreskrifterna finns krav på den instruktör som utses. 6 § Den som utses till instruktör enligt 5 § 2 a skall ha god känne- dom om arbetet och dess risker. Han skall fortlöpande se till att eleven arbetar på ett säkert sätt och har kunskap om riskerna i arbetet. Han skall ha tillräcklig tid avsatt för att fullgöra uppgiften som instruktör. Det finns således möjlighet att kräva att riskfyllda arbetsuppgif- ter som ingår i utbildningen skall ske under ledning av särskilt utsedd instruktör eller lärare. 2 § är inte straffbelagd, vilket däremot är fallet med bestämmel- serna i 5 § vilka är grundade på 5 kap. 3 § andra stycket AML. Det förefaller angeläget att skolan inom ramen för läroplanens skrivningar om grundläggande värden i omsorg om den enskildes välbefinnande försöker förebygga ohälsa och olycksfall i utbild- ningen. Tillsammans med skrivningar om respeken för vår gemen- samma miljö borde det även finnas en skrivning om respekt och kunskap för vad som gäller för arbetsmiljön, som är en angelägen faktor för eleven i det dagliga skolarbetet. En bra arbetsmiljö och kunskap om vad detta innebär torde också ingå i elevens rättigheter och skyldigheter. Det är dessutom ett sätt att förbereda eleven för att leva och verka i samhälle och arbetsliv och en övning i demo- kratiska arbetsformer. Det är också ett sätt att skapa de bästa sam- lade betingelserna för elevernas bildning, tänkande och kunskaps- utveckling. Det ger en osökt anledning till aktivt samspel mellan skolans personal och elever samt med vårdnadshavarna och det omgivande samhället. Målet inför tingsrätten (Mål B 145-98) gällde åtal mot fyra lärare i ett arbetslag som hade ansvar för två klasser i årskurs 5. efter höstterminens början gjorde lärarna tillsammans med en assisten en badutflykt med 34 elever till en badstrand. Två flickor omkom under bad. Målsägare är dessa flickors föräldrar. Åklagaren åberopade 3 kap. 2 § AML som kräver att arbetsgivaren skall vidta alla åtgärder som behövs för att förebygga att arbetstaga- ren utsätts för ohälsa eller olycksfall. Vidare åberopas 2 kap. 2 och 3 §§ AML som anger att arbete skall planläggas och anordnas så att det kan utföras i en sund och säker miljö samt att arbetslokal skall vara så utformad och inredd att den är lämplig från arbetsmiljösyn- punkt. Åklagaren yrkar ansvar för de tilltalade för vållande till annans död och för att var och en av de tilltalade av oaktsamhet vållat de båda flickornas död. Åklagaren anser att de tilltalade i egenskap av lärare för de omkomna eleverna haft skyldighet att genom förebyggande åtgär- der undvika ohälsa eller olycksfall. Genom att låta eleverna bada i havet har de brustit i denna skyldighet eftersom de känt till de omkomna flickornas bristande simkunnighet, inte följt skolans plan för elevers och lärares skyldigheter utan- för skolan, inte fördelat ansvaret sinsemellan vid utflykten, inte förvissat sig om platsens och vädrets lämplighet för bad samt inte tillräckligt aktivt övervakat de badande. 15–20 barn var i vattnet . Lärarna övervakade badet från stranden. Instruktioner hade givits till barnen var de fick bada. Vattnet gick där en bit upp på benen på barnen. Alla lärarna över- vakade inte badet , eftersom även de elever som befann sig på stranden behövde hjälp med olika saker. Plötsligt upptäckte två av lärarna att omkring ett halvt dussin elever förflyttat sig mot en del av hamnbassängen där de inte skulle vara, och en av lärarna simmade ut för att hämta tillbaka eleverna. fördes några av eleverna ut mot havet mycket snabbt. Ytterligare två lärare gick i vattnet och den lärare som var ledare för arbetslaget kallade upp alla eleverna ur vattnet. Två elever saknades då. påträffa- des den ena flickan. Återupplivningsförsök gav inget resultat. Inte heller sedan räddningstjänsten, som tillkallades från ett närbeläget hus, kommit till platsen. Den andra flickan påträffades först föl- jande dags förmiddag i närhet av den plats där hon försvann. En av lärarna brukade bada på denna plats med sina barn och någon olycka är inte känd på denna badplats. Fiskare som känner till platsen berättade om strömförhållanden som är bekanta endast för en begränsad krets av yrkesfiskare, sportfiskare och sportdy- kare. Eftersom åtalet gäller vållande till annans död, prövar tingsrätten om de tilltalade brustit i omsorg vid planeringen och genomföran- det av utflykten så att de kan göras ansvariga för de båda elevernas död. Vid en sådan prövning beaktas de direktiv de tilltalade haft att följa och vilka kunskaper de borde haft. Försvaret har uttalat att ansvaret enligt den av åklagaren åbero- pade arbetsmiljölagen vilar på arbetsgivaren och att delegation av detta ansvar inte skett till de tilltalade. Efter en dödsolycka i ett inomhusbad inom samma kommun utfärdade skolans rektor en PM för åtgärder vid utflykter (alt. lämnande av skolan). Det gick i korthet ut på att arbetslaget skulle komma överens om gemensamma regler vid utfärd. Beroende på resmål, färdväg och elevsammansättning skulle arbetslaget bedöma hur många pedagoger som skulle delta i utflykten. Eleverna skulle delas in två och två och ha ansvar för varandra. Minst två vuxna per klass skulle följa med vid bad. De skulle vistas uppe på bassängkanten för att ha uppsikt. Arbetsfördelningen hade gjorts av arbetslagets ledare och de andra hade godtagit dessa bedömningar och åtgärder. Ingen hade klart för sig den olycksrisk som föreligger på den aktuella badplat- sen, som är livligt frekventerad av badande. Med tanke på brister i simkunnigheten hos åtta av eleverna gavs instruktioner och anvisningar på ett säkert badområde. Tingsrätten anser, att det då var viktigt att övervaka att eleverna verkligen följde anvisningarna. Innehållet i rektors PM ansågs mycket magert som direktiv. Dock hade det inte följts, eftersom eleverna inte uppdelats i par. Rektors PM gällde som föreskrifter inom skolan. Inte heller bedömdes en uppdelning av eleverna två och två kunnat förhindra olyckan. Detta var närmast en åtgärd för att försäkra sig om att alla elever skulle komma med vid transporter o.d. Rektors PM har till- kommit som direktiv vid inomhusbad och anger att två vuxna per klass skall vistas på bassängkanten. Då bästa uppsikten i det aktu- ella fallet skedde från stranden, är det inte rimligt att någon av lärarna istället skulle befinna sig på en pirarm i närheten av badplat- sen. Att inte lärarna fördelat ansvaret för tillsynen av de badande mellan sig anser inte tingsrätten som någon försummelse under förutsättning att den samfällda tillsynen var tillräcklig. Alla reage- rade snabbt när eleverna drogs ut med strömmen, och tingsrätten finner inte någon försummelse styrkt. Vid en samlad bedömning finner tingsrätten det inte styrkt att lärarna brustit i tillsyn så att de kan göras ansvariga för vållande till annans död. Åtalet lämnades utan bifall av tingsrätten. Domen överklagades till hovrätten (Mål nr 292-99) som fast- ställde tingsrättens dom. Brottsrubriceringen var den samma. De bestämmelser som åberopas i hovrätten är i huvudsak de samma som i tingsrätten. De skrivningar som finns i de åberopade paragraferna i arbetsmiljölagen innehåller inte några konkreta säkerhet- eller skyddsföreskrifter utan anger mera allmänt formule- rade skyldigheter för arbetsgivaren att vidta alla åtgärder som erfordras för att förebygga att arbetstagaren utsätts för ohälsa eller olycksfall. Dessa paragrafer är inte heller straffbelagda. De utgör inte någon ledning för att avgöra om det föreligger ett straffbart vållande. Rektor har haft det primära arbetsgivaransvaret för arbetsmiljö- frågor inom den aktuella skolan. Det har också funnits möjlighet att delegera delar av detta ansvar vidare. Utredningen visar inte att rektor tagit initiativ till någon mer inträngande diskussion om vilka säkerhetsföreskrifter som bör iakttagas vid skolutflykter med bad, vilka är vanliga. Frågan om att skaffa mobiltelefon har inte tagits upp och inte heller om man skall ha med sig räddningsutrustning. Lärarna hade inte fått någon utbildning i frågorna. Promemorian kan inte anses som en delegation av arbetsgivaransvaret från rektor till lärarna. Hovrätten hänvisar till förarbetena till arbetsmiljölagen, som understryker vikten av att det vid delegering av arbetsmiljöansvaret klargörs, vem som i olika avseenden bär ansvaret för att arbetsmil- jölagens bestämmelser följs. Det skall inte kunna komma i fråga, att arbetsmiljöansvar delegeras till någon som inte är medveten om att han eller hon har detta speciella ansvar och om vad det innebär. Hovrätten finner inte att någon av de tilltalade brustit i erforder- lig tillsyn eller övervakning av barnen och lämnar överklagandet utan bifall. Valet av åtalspunkter, de lagrum som åtalet baseras på samt vilka som ställs till ansvar är av betydelse för rättens bedömning. Liksom det föregående rättsfallet blottar domarna brister i det systematiska arbetsmiljöarbetet, framför allt då det gäller en tydlig uppgiftsför- delning och en klar och en tydlig dokumentation. Med de arbets- metoder som tillämpas i skolan, där ett arbetslag i stora delar tar ansvar för verksamheten för ett antal elever, ställs stora krav på att det klart och tydligt anges vilka arbetslagets uppgifter är, vilka befogenheter de har inom olika områden samt vilka resurser som står till deras disposition. Det gäller tid, pengar, material men framför allt kunskap på arbetsmiljöområdet. Delegationen måste fungera från förvaltningen och till rektor, och rektor bör i sin dele- gationsordning få klart för sig vilka uppgifter som i sin tur kan delegeras vidare. Generellt gäller att endast uppgifterna med befogenheter och resurser kan delegeras. Ansvaret kan inte delegeras vidare. Ansvarsfrågan i det enskilda fallet avgörs av domstol. Det är som synes viktig att skolan tar det systematiska arbetsmiljöarbetet på allvar och upprättar sådana rutiner för detta att det inte blir avhängigt några personer som kanske arbetar isolerat med arbets- miljöfrågorna. Rörligheten på arbetsmarknaden gör det viktigt att garantera kontinuitet i arbetsmiljöarbetet. Liksom i det föregående rättsfallet har skolan brustit i tillämp- ningen av 2 § minderårigföreskrifterna. Betryggande säkerhet har inte tillförsäkrats eleverna. Man har inte försäkrat sig om att de för- stått och tagit till sig instruktionerna. skall i likhet med andra föreskrifter som är relevanta för verksam- heten följas inom ramen för det systematiska arbetsmiljöarbetet enligt föreskrifterna om systematiskt arbetsmiljöarbete. 3.72 § i arbetsmiljöförordningen Enligt 2 § AMF är arbetsgivaren skyldig att kontakta vid olycksfall eller allvarligt tillbud. 2 § Har olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbete föranlett dödsfall eller svårare personskada eller drabbat flera arbets- tagare, skall arbetsgivaren utan dröjsmål underrätta Arbetsmiljöver- ket. Detsamma gäller vid tillbud som har inneburit allvarlig fara för liv eller hälsa. Om anmälan om arbetsskada föreskrives även i förordningen (1977:284) om arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd. Denna skyldighet att underrätta gäller olycksfall och tillbud hos såväl personal som elever oavsett eleven inte omfattas av arbetsskadeförsäkringen. 4 Eleven i arbetsmiljölagstiftningen I förarbetena till arbetsmiljölag (Regeringens proposition 1976/77:149) finns under rubriken 4.1, Gällande bestämmelser, en redovisning av tillämpningen av den gällande arbetarskyddslagen. Beträffande eleverna sägs följande (s. 37): I viss utsträckning gäller arbetarskyddslagen också arbete som utförs av två eller flera personer för gemensam räkning, av elever vid vissa skolor, av värnpliktiga eller av dem som är intagna på vissa vårdanstal- ter (2 §). I kungörelsen (1963:662) om tillämpning av arbetarskyddsla- gen å arbete vid vissa undervisnings- och utbildningsanstalter (elev- kungörelsen, ändrad 1971:55) finns en förteckning över de skolor som avses i lagens bestämmelse om elevarbete. Enligt kungörelsen omfattas endast visst praktiskt arbete. Arbetarskyddslagen är inte tilllämplig på sådant arbete som utförs av s.k. pryoelever (elever som utför praktisk yrkesorientering). Arbetarskyddslagens bestämmelser om bland annat arbetstidens förläggning, samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare hade inte tillämpning på elever. Med avseende på tillämpningen av arbetarskyddslagen på elev- området lämnades följande synpunkter (s. 41): Den avgränsning av personkretsen som elevskyddet har inom den nuvarande arbetarskyddslagstiftningen kan enligt utredningens upp- fattning knappast anses ändamålsenlig. En åtskillnad görs mellan prak- tiskt och teoretiskt arbete som inte står i samklang med arbetar- skyddslagen i övrigt och som även leder till gränsdragningssvårigheter vid tillämpningen. Det har dessutom visat sig att förteckningen i elev- kungörelsen blir inaktuell genom att utbildningsanstalter upphör och utbildningslinjer och skolor, vilkas elever bör omfattas av arbetarskyddslagen, tillkommer. Utredningen anser därför att en mera generell lösning är att föredra. Det påpekas vidare att det är angeläget från utbildningssynpunkt, att elevarbete sker under former som i skyddsfrågor så nära som möjligt ansluter sig till arbetslivet. Det finns också områden, sär- skilt för elever på högre nivåer, där dessa inte kan dra nytta av vad som görs för personalen på arbetarskyddsområdet. Enligt utredningens åsikt talar alltså övervägande skäl för att i stor utsträckning föra in såväl praktiskt som teoretiskt elevarbete under arbetsmiljölagen. Enligt utredningsförslaget likställs elever fr.o.m. årskurs 7 i med arbetstagare vid tillämpning av de före- skrifter i arbetsmiljölagen som behandlar arbetsmiljölagens beskaffen- het, allmänna skyldigheter för arbetsgivare m.fl., farligt arbete av minderårig, tillsyn, sanktioner och fullföljd av talan. under- stryks vikten av att arbetsmiljölagens regler om samverkan anpassade till elevområdets speciella villkor ges vidaste möjliga tillämpning på elevområdet. Detta anses särskilt viktigt inom området för vuxenut- bildningen. (s. 42) Förslaget innebär att även arbete som elev utför under praktisk yrkesorientering skall omfattas av arbetsmiljölagen. Arbetsgivaren som driver den verksamhet där eleven får sin yrkesorientering skall ha skyddsansvaret, men skolmyndigheten har kvar sitt ansvar som utbildningsmyndighet, när det gäller att välja lämpliga arbetsmiljöer för yrkesorientering. Beträffande frågor som rör elevområdet i kapitlet 20.2.4, Arbetsmiljölagens tillämpningsområde, påpekar utredaren att skolmyndigheten har ett direktansvar för att skolarbetet bedrivs i sådana former och under sådana förhållanden att elevernas hälsa inte äventyras. Både dåvarande och dåvarande tillstyrkte utredarens samtliga förslag på elevområdet. Bland annat och Skola tyckte, att man borde låta lagen omfatta även eleverna i de lägsta årskur- serna. Utredarens skäl till att undanta dessa elever var att barn normalt inte får anlitas till arbete.