sou · GQB35d2 · 2003-01-01 00:00:00 — I de båda rättsfallen AD 1993 nr 96 och 1997 nr 39 fann domstolen att en sådan vägran kan leda till att anställningen kan avslutas efter arbetsgivarens uppsägning. I det första rättsfallet hade sagt upp ett köksbiträde som uppbar sjukbidrag på grund av bröstryggbesvär. anmodade arbetstagaren att inställa sig för arbetsprövning på ett annat sjukhus än det han arbetat vid. Den anställde vägrade inställa sig till arbetsprövningen eftersom han menade att han inte skulle arbetsträna vid annat sjukhus än det där han var anställd. Arbetsdomstolen fann dock att inte var skyldigt att erbjuda arbetstagaren någon annan omplacering än den erbjudna och att det på grund av arbetstagarens vägran förelåg saklig grund för uppsägning. I rättsfallet 1997 nr 39 ansåg AD att arbetsgivaren hade saklig grund för sin uppsägning av en postsorterare när denne inte medverkade till rehabili- teringsåtgärder utan bland annat avstod från att gå erbjuden utbildning under åberopande av att han var tvungen att passa sina barn. Enligt 12 § LAS har en arbetstagare som blivit uppsagd rätt att behålla sin lön och andra anställnings- förmåner, även om han inte får några arbetsuppgifter. Vid en uppsägning är det normala att arbetstagaren arbetar som vanligt och får sin vanliga lön. Vid omplacering till sämre betalt arbete får han eller hon behålla sin gamla lön. Det anses självklart att arbetstagaren inte får någon lön, om han inte inställer sig för att utföra arbetet. I rättsfallet AD 1988 nr 78 gällde frågan om en arbetstagare hade rätt till lön för uppsägningstiden. Arbetsgivaren avsåg att inte ge den uppsagde några arbetsuppgifter . Arbetstagaren var helt sjukskriven. Arbetsdomstolen konstaterade att om en uppsagd arbetstagare vid sådant förhållande skall ha rätt till lön förutsätts att denne likväl står till arbetsgivarens förfogande. Så var enligt domstolen inte fallet om och i den mån arbetstagaren var arbetsoförmögen på grund av sjukdom. Någon rätt till uppsägningslön ansågs inte föreligga i det aktuella målet. Bilaga 8 Särskild konsekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor Om ett förslag i ett betänkande har betydelse för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, skall enligt 15 § kom- mittéförordningen (1998:1474) dessa konsekvenser anges i betänkandet. Analysen skall ske i den omfattning som är påkallad i det enskilda fallet. I 3 § förordningen (1998:1820) om särskild konsekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor anges ett antal frågeställningar som skall ingå i konsekvensanalysen. Några av HpH:s förslag kan inverka på företags villkor. Detta gäller förslagen att arbetsgivare skall upprätta rehabiliterings- underlag (se avsnitt 6.6), att en arbetsgivare skall betala en förseningsavgift om rehabiliteringsunderlag inte lämnas inom före- skriven tid (se avsnitt 6.7), att sjuklöneperioden skall förlängas (se avsnitt 6.8), och att det skall införas obligatoriskt högkostnads- skydd för småföretag (se avsnitt 6.9). Även förslaget om att det skall vara obligatoriskt för en arbetsgivare att i verksamhets- berättelse redovisa sjukfrånvaro (se avsnitt 6.4) kan inverka på företags villkor. Med undantag för förslaget om högkostnadsskydd gäller förslagen alla företag oavsett deras storlek. I det följande görs en konsekvensanalys med avseende på förslagen rörande rehabiliteringsunderlag, sjuklöneperiod, högkost- nadsskydd och obligatorisk redovisning av sjukfrånvaro. Därvid behandlas de frågor som anges i ovannämnda förordning. Arbetsgivarens skyldighet att upprätta rehabiliteringsunderlag Enligt nuvarande bestämmelser i 22 kap. 3 § AFL är en arbetsgivare skyldig att göra en rehabiliteringsutredning, om den försäkrades sjuk-frånvaro överstiger , om den försäkrade har upprepad sjukfrånvaro eller om den försäkrade begär det. Utredningen skall lämnas till . Enligt HpH:s förslag skall i stället för sådan utredning arbetsgivaren lämna ett rehabiliteringsunderlag. HpH föreslår att det i en bestämmelse skall anges vilka uppgifter som skall ingå i underlaget. Detta innebär i huvudsak att rehabiliteringsunderlaget motsvarar den hittillsvarande rehabiliteringsutredningen. I underlaget skall dock alltid ingå ett yttrande från företagshälsovård eller motsvarande. iakttas ofta inte skyldigheten att lämna rehabili- teringsutredning. För att komma till rätta med detta föreslår HpH att skall besluta att en arbetsgivare skall betala en avgift, om ett rehabiliteringsunderlag inte har lämnats inom föreskriven tid till . HpH saknar anledning att i detta sammanhang göra någon bedömning av om små företags villkor påverkas av att de i större utsträckning nödgas att iaktta en utredningsskyldighet som de redan har genom bestämmelser som antog . Beträffande förslaget att arbetsgivare skall upprätta och lämna rehabiliteringsunderlag tar konsekvensanalysen sikte endast på de konsekvenser HpH:s förslag kan få. De effekter som den nuvarande ordningen med att en arbetsgivare skall göra och lämna en rehabiliteringsutredning finns det inte anledning att beröra särskilt i detta sammanhang. Som nämnts inledningsvis ersätter HpH begreppet rehabiliteringsutredning med rehabiliteringsunderlag. Detta inne- bär i sig inte någon utvidgad utredningsskyldighet, vare sig för små eller stora företag. I det följande talas om rehabiliteringsunderlag, vilket i huvudsak motsvarar hittillsvarande rehabilite- ringsutredning. Däremot innebär HpH:s förslag en viss utvidgning av i vilka fall sådant underlag skall upprättas och lämnas till . Undantag skall inte längre göras för fall i vilka det framstår som obehövligt. Å andra sidan skall rehabi- literingsunderlaget på grund av sjukfrånvaro lämnas endast om sjukfallet fortsätter efter sjuklöne- periodens utgång, vilket innebär en begränsning av antalet rehabiliteringsunderlag. (HpH föreslår att sjuklöneperioden skall förlängas .) I sammanhanget bör nämnas att avslutades av sjukfallen . Underlaget skall arbetsgivaren i sådant fall lämna som arbetsgivaren lämnar en anmälan om fortsatt sjukfrånvaro enligt 12 § SjLL. Förslaget innebär en mindre utvidgning av skyldigheten att lämna underlag. Rehabiliteringsunderlag som upprättas på grund av upprepad sjuk-frånvaro eller på begäran av den försäkrade skall enligt HpH:s förslag lämnas mot enligt nuvarande bestämmelser. Det är emellertid inte vanligt att den försäkrade begär att rehabiliteringsutredning skall göras. Förlängd sjuklöneperiod och högkostnadsskydd HpH:s förslag om en förlängning av sjuklöneperioden innebär en ökad riskexponering för de minsta företagen. Upprepad sjukfrånvaro med flera sjuklöneperioder hos någon enstaka anställd kan få genomslag i företagets samlade kostnadsbild. Generellt sett har emellertid små företag lägre sjukfrånvaro än större företag. Oaktat detta kan dock inte bortses från att små företag är mer sårbara för ökade kostnader och ökad administration. HpH:s förslag om ett högkostnadsskydd för sjuklönekostnader för små företag skall ses mot denna bakgrund. Syftet med högkostnadsskyddet är således att minska den oacceptabla riskexponeringen för småföretag och möjliggöra en nödvändig förlängning av sjuklöneperioden. Kombinationen av förlängd sjuklöneperiod och högkostnadsskydd för sjuklöne- kostnader har fördelar för just små företag. Högkostnadsskyddets effekter i form av marginellt ökat administration skall bedömas mot denna bakgrund. Obligatorisk redovisning av sjukfrånvaro i verksamhetsberättelser etc. HpH föreslår att det skall införas en redovisningsskyldighet för arbetsgivare att redovisa sjukfrånvaro samt lägger i denna del fram ett förslag till ändring i årsredovisningslagen (1995:1554), (se avsnitt 6.4 och författningsförslag 3). Vidare förutsätter HpH att motsvarande ändringar görs i de regler som gäller för myndigheter och organisationer som inte omfattas av årsredovisningslagen (ÅRL). Det bör i sammanhanget noteras att de föreslagna bestämmelserna i inte kommer att omfatta de minsta företagen. S.k. 10/24-bolag (företag som har färre än 10 anställda och en balansomslutning som understiger .) omfattas nämligen inte av de föreslagna bestämmelserna i om redo- visning av sjukfrånvaron, eftersom dessa enligt nuvarande bestämmelser inte behöver offentliggöra någon redovisning. Frågor enligt förordningen om särskild konsekvensanalys av regler s effekter för små företags villkor Vilket är problemet och vad händer om någon reglering inte sker? Rehabiliteringsutredning (rehabiliteringsunderlag) görs inte i den utsträckning som behövs för att rehabiliteringsinsatser skall kunna upptäckas och sättas in på ett tidigt stadium. Om någon reglering inte sker för att motverka detta, kommer arbetet med att minska sjuk-frånvaron inte att bli effektivt. Detta kommer i sin tur medföra en fortsatt ökning av sjukfrånvaron och därmed ökade kostnader för samtliga arbetsgivare inklusive små företag. Sjukfrånvaron från arbetet har ökat. Sjuklöneperioden skall enligt HpH:s förslag förlängas dels för att försäkringskassorna skall kunna koncentrera sin verksamhet på de längre sjukskrivningarna, dels för att skapa ett incitament för arbetsgivarna att vidta åtgärder på arbetsplatserna för att motverka sjukfrånvaro. Om sjuklöneperioden inte förlängs, kommer sjuk- frånvaron att fortsätta att stiga. Arbetsgivaravgiften i form av sjukförsäkringsavgiften skall sänkas som kompensation för den förlängda sjuklöneperioden. Detta innebär en omfördelning av kostnader för sjukfrånvaron från arbetsgivare med liten sjukfrån- varo till dem med stor sjukfrånvaro. För ett litet företag med få anställda kan emellertid upprepad sjuk-frånvaro hos någon enstaka anställd medföra att kännbara extra kostnader för sjuklön. HpH föreslår där ett högkostnads- skydd som skall vara obligatoriskt för alla småföretag. Om den nuvarande frivilliga småföretagarförsäkringen behålls kommer det att medföra en dyr försäkringslösning. Det är nämligen främst företag som löper särskild risk att få höga sjuklönekostnader som ansluter sig till försäkringen med påföljd att försäkrings- avgiften efter hand kommer att drivas upp. Den nuvarande frivilliga småföretagarförsäkringen kan således inte ge ett tillfreds- ställande riskskydd. Införs inte ett nytt högkostnadsskydd, kommer små företag att att få en mer utsatt situation med avseende på sjuklönekostnader. Tanken bakom förslaget att det skall vara obligatoriskt för arbetsgivare att redovisa sjukfrånvaron är att sådan information är ett viktigt instrument för att nedbringa sjukfrånvaron samt är av värde för företagets intressenter. En låg sjukfrånvaro är ett tecken på att verksamhet bedrivs effektivt i ett långsiktigt perspektiv, vilket kan vara av intresse för en potentiell kreditgivare. obligatorisk redovisning av sjukfrånvaro möjliggör också en jämförelse mellan olika arbetsgivare, vilket kommer att stimulera till en utveckling mot mer hälsosamma arbetsplatser. Vidare kan redovisning av sjukfrånvaron vara ett stöd i skyddsombudens verksamhet. Det ligger också ett intresse bland arbetssökanden att få kunskap om sjukfrånvaron på olika arbetsplatser. Finns det några alternativa lösningar? Ett alternativ vore att frånta arbetsgivarna det nuvarande ansvaret för utredning av rehabiliteringsbehov och rehabiliteringsinsatser. En sådan lösning förutsätter antingen att det allmänna bygger upp resurser för och ansvarar för rehabiliteringsutredning och rehabiliteringsåtgärder eller att detta ombesörjs via kollektiva eller privata försäkringslösningar. För att ett rehabiliteringsunderlag (utredning) skall vara användbart måste det ingå en bedömning av förhållandena på den försäkrades arbetsplats. Om inte arbets- givarens utredningsansvar effektiviseras, måste externa krafter undersöka arbetsplatsen. En sådan lösning skulle medföra ökade kostnader för sjukförsäkringen, vilka arbetsgivarna skulle få bära i form av höjd sjukförsäkringsavgift. Ett annat alternativ vore att inte förlänga sjuklöneperioden och då heller inte sänka sjukförsäkringsavgiften eller införa ett nytt högkostnadsskydd. En sådan lösning innebär i praktiken att arbetsgivare med låg sjukfrånvaro kommer att via sjukför- säkringsavgiften få svara för kostnaderna för sjukfrånvaron hos företag som har hög sjukfrånvaro. Med hänsyn till att små företag generellt har lägre sjukfrånvaro än stora företag skulle denna lösning missgynna små företag. Vidare kommer försäkrings- kassorna med en sådan lösning att få ägna för mycket tid åt att handlägga korttidssjukfall i vilka det inte finns något rehabili- teringsbehov. Enligt HpH:s förslag skall sjuklöneperioden förlängas i syfte att förbättra hälsan i arbetslivet dels genom att ge arbetsgivarna ökat incitament till åtgärder i detta hänseende, dels genom att ge försäkringskassorna möjlighet att koncentrera sin verksamhet på mer långvariga sjukfall. Med hänsyn till att små företag är mer sårbara för ökade kostnader föreslår HpH ett särskilt högkost- nadsskydd för dem. Ett alternativt förslag vore att exkludera små företag från den förlängda sjuklöneperioden. En sådan lösning är emellertid oacceptabel om man vill uppnå en förbättrad hälsa i Ett sådant förslag skulle medföra att små företag skulle gå miste om den avgiftsreduktionen. Vad gäller förslaget om obligatorisk redovisning av sjukfrånvaro finns det inga andra alternativ som ger arbetsgivaren insikt om sjukfrånvaron i den egna verksamheten än att arbetsgivaren, som en integrerad del av företagets totala verksamhet, själv tar fram uppgifter om sjuk-frånvaron. Vilka administrativa, praktiska eller andra åtgärder måste småföretagen vidta till följd av regleringen? Småföretagen och alla andra företag måste, liksom , hålla sig informerade om sina skyldigheter i rehabiliteringshänseende. Kontakt, i den mån sådan inte redan finns, måste knytas med företagshälsovård eller liknande för att den med kort varsel skall kunna yttra sig om rehabiliteringsbehovet i ett enskilt fall. Det är angeläget att det finns en något bättre beredskap att upprätta rehabiliteringsunderlag. Emellertid gäller detta oavsett de föreslagna bestämmelserna om rehabiliteringsunderlag. Arbets- givaren bör ha rutiner för att snabbt kunna upptäcka om en anställds sjukfrånvaro tenderar att vara upprepad. Små företag torde i allmänhet ha bättre förutsättningar att ha överblick över de anställdas sjukfrånvaro än stora företag. HpH anser inte att småföretaget behöver vidta några särskilda administrativa, praktiska eller andra åtgärder till följd av den föreslagna regleringen angående rehabiliteringsunderlag. Vad gäller den förlängda sjuklöneperioden i sig medför förslaget inte att småföretagen måste vidta några andra administrativa, praktiska eller andra åtgärder. Däremot kan framför allt små företag göra en ekonomisk vinst genom att sätta in åtgärder i syfte att minska sjuk-frånvaron. Åtgärder som sätts in för att minska sjukfrånvaron får direkt effekt på det ekonomiska resultatet. Beträffande högkostnadsskyddet kan följande nämnas. Ersätt- ning förutsätter att ansökan därom görs skriftligen hos . Ansökan skall göras på blankett, som fastställs av RFV. I ansökan skall lämnas sådana uppgifter att har ett underlag för att ta ställning till rätten till ersättning samt i förekommande fall kunna beräkna ersättningens storlek. Uppgifter skall därför lämnas om årlig lönesumma ersättning söks. Ansökan skall göras året efter det att sjuklönekostnaden uppkom och lönesumman bör då vara känd. Vidare skall uppgift lämnas om sjuklönekostnaderna för varje anställd. Det bör ligga i varje företags intresse att oavsett rätten till ersättning ha kontroll på sjuklönekostnaderna. De uppgifter som skall lämnas i en ansökan om ersättning för sjuklönekostnader är sådana som en företagare normalt ändå bör känna till. Det uppkommer därför inte några extra kostnader för att ta fram grunduppgifter för en sådan ansökan. En annan sak är att en företagare kan få ägna någon tid åt beräkningar, om han eller hon vill göra en bedömning av om det finns anledning att ansöka om ersättning. ges med den föreslagna ordningen bättre förutsättningar att aktivt stödja arbetsplatser där det finns hälsoproblem. Ansökan om ersättning för sjuklönekostnader kan fungera som en signal till att kontakta berörd arbetsgivare och ta initiativ till en dialog om de problem som finns och vilka åtgärder som kan vara befogade. Beträffande förslaget om obligatorisk redovisning av sjukfrånvaro kan företagen initialt, beroende nuvarande rutiner för redovisning och informationshållning, behöva bygga upp nya administrativa rutiner. Dessa bör utformas så att det fortlöpande under räkenskapsåret lagras sådan information om sjukfrånvaron som kan läggas till grund för motsvarande uppgifter i årsredovisningen. Detta är emellertid väsentligen en engångsåtgärd. När rutiner för en fortlöpande informationshållning har tagits fram, blir det ett försumbart merarbete att i årsredovisning ta med uppgifter om sjukfrånvaron. Dessutom kan med fog hävdas att det ligger i ett företags eget intresse av att hålla sig med information av aktuellt slag. , med dess brist på arbetskraft, blir det ännu mer angeläget för företag att på ett tidigt stadium sätta in förebyggande insatser mot ohälsa på arbetsplatsen. Den som inte gör det kan nämligen få allvarliga problem med att rekrytera ersätt- ningspersonal för anställda som är sjukskrivna. Information om sjukfrånvaron blir därför ett viktigt instrument för en arbetsgivare att på ett tidigt stadium upptäcka, om det finns behov av att vidta förebyggande och rehabiliterande åtgärder i syfte att hålla sjuk- frånvaron nere. Ett företag som däremot underlåter att se till att ha rutiner för fortlöpande informationshållning beträffande sjukfall kommer att drabbas av ett större merarbete, om det inför varje årsredovisning i efterhand skall inhämta uppgifter om sjukfrånvaron. hänsyn tas till företag som inte tar de anställdas hälsa på allvar, skulle det motverka huvudsyftet med förslagen i denna rapport, nämligen att öka hälsan i arbetslivet. Vilken tidsåtgång kan reglerna föra med sig för småföretagen? Upprättandet av ett rehabiliteringsunderlag kommer normalt sett inte att ta än den hittillsvarande rehabiliteringsutred- ningen. Antalet rehabiliteringsunderlag som skall upprättas kommer att vara något större än antalet rehabiliteringsutredningar som skulle ha gjorts enligt nuvarande regler. Det finns dock anledning att framhålla att en framtida ökning av antalet främst beror på brister i efterlevnaden av det hittillsvarande regelsystemet. Den förlängda sjuklöneperioden medför inte någon märkbar ökad tidsåtgång i administrativt hänseende. Den effektiva tidsåtgången för att upprätta en ansökan om ersättning bör normalt understiga , eftersom erforderliga uppgifter normalt bör finnas tillgängliga för arbetsgivaren och att en förtryckt blankett skall användas. Tidsåtgången för att i årsredovisningen ta med uppgifter om sjuk-frånvaro kommer, som framgår av svaret under fråga 3, att vara försumbar för den som har byggt upp rutiner för fortlöpande rapportering av sjukfrånvaro. Däremot kan det bli tidskrävande för den som saknar sådana rutiner att inför årsredovisningen få fram dessa uppgifter. Detta problem ökar naturligtvis med antalet anställda och utgör således inte något särskilt problem för små företag. Vilka lönekostnader, andra kostnader eller resursbelastning i övrigt för småföretagen kan reglerna leda till? Ökade kostnader kan uppkomma för småföretag och andra företag på grund av att dessa kommer att upprätta rehabiliteringsunderlag i större omfattning än de har gjort rehabiliteringsutredningar. Kostnaden för att upprätta ett rehabiliteringsunderlag kommer dock inte att vara högre än för genomföra en rehabilite- ringsutredning enligt nuvarande regler. Samma gäller tidsåtgången för att upprätta ett sådant underlag. HpH:s förslag att det i underlaget skall ingå yttrande från företagshälsovården (eller motsvarande) kan medföra en extra kostnad vid upprättande av underlaget, om ett företag inte redan har ett sådant avtal med företagshälsovården som inkluderar yttrande angående rehabiliteringsbehov. Kostnaden för ett enskilt yttrande torde normalt uppgå till , för såvitt det inte redan täcks av ett avtal med företagshälsovården. Skyldigheten att göra rehabiliteringsunderlag utökas något genom HpH:s förslag att skyldigheten att upprätta rehabili skall vara ovillkorlig i de tre situationer i vilka det skall påbörjas en rehabiliteringsutredning enligt nuvarande bestämmelser (22 kap. 3 § andra stycket AFL). Någon bedömning skall inte längre göras av om det framstår som obehövligt att påbörja utredning. Detta innebär handfasta regler som begränsar tolkningsutrymmet för när underlag skall upprättas. Den ökning av antalet rehabili- teringsunderlag som detta kommer att medföra gäller underlag av enkel beskaffenhet, eftersom underlaget får anpassas efter omstän- digheterna i det enskilda fallet. (Skulle antalet komplicerade underlag öka, beror det på att nuvarande bestämmelser tillämpats på felaktigt sätt.) Ett företag kan drabbas av ökade kostnader på grund av att en avgift skall tas ut om rehabiliteringsunderlag inte lämnas inom föreskriven tid. Som anges i avsnitt 6.7 skall sådan avgift inte påföras, om det kan anses ursäktligt att underlag inte har lämnats inom föreskriven tid. I den mån en arbetsgivare får ökade sjuklönekostnader på grund av att rehabiliteringsunderlag inte har lämnats inom föreskriven tid är dessa kostnader självvalda. Det finns inte anledning att i detta hänseende ta någon särskild hänsyn till småföretag, eftersom syftet med denna avgift i sådant fall skulle motverkas. Med hänsyn till att små företag har lägre sjukfrånvaro torde, statistiskt sett, ett företag med få anställda inte behöva upprätta rehabiliteringsunderlag . Den förlängda sjuklöneperioden medför ökade kostnader för sjuklön, om det förekommer en sjukfrånvaro som överstiger . Å andra sidan skall enligt HpH:s förslag arbetsgivaravgiften i form av sjukförsäkringsavgift sänkas i motsvarande mån. Syftet med förslaget att förlänga sjuklöneperioden är inte att övervältra kostnaderna för sjukförsäkringen på arbetsgivarna. Det finns tre syften med förslaget att förlänga sjukperioden. Ett syfte är naturligtvis att skapa ett ekonomiskt incitament för arbetsgivarna att vidta sådana åtgärder att sjukfrånvaron hålls på en låg nivå. Vidare innebär förlängningen av sjuklöneperioden att försäkrings- kassan ges möjlighet att koncentrera sin verksamhet på de sjukfall som överstiger . Det är främst i dessa fall det finns behov av rehabiliteringsåtgärder. Det tredje syftet är att omfördela kostnaderna mellan arbetsgivarna. Genom att sänka sjukför- säkringsavgiften som beräknas i förhållande till den totala lönesumman och i stället låta arbetsgivaren betala sjuklön , får arbetsgivare med låg sjukfrånvaro sänkta kostnader. Dessa arbetsgivare kommer att i mindre utsträckning finansiera andra arbetsgivares sjukfrånvaro via sjukförsäkrings- avgiften. En väsentlig omständighet i sammanhanget är att små företag generellt har en lägre sjukfrånvaro än större företag. Gruppen små företag gynnas således av en växling från sjukför- säkringsavgift till sjuklönekostnader. Små företag är i allmänhet emellertid mer ekonomiskt sårbara än stora. För ett litet företag med få anställda kan upprepad sjukfrånvaro hos någon enstaka anställd därför medföra kännbara extra kostnader för sjuklön. HpH föreslår därför att det skall införas ett högkostnadsskydd mot sjuklönekostnader för små företag. Enligt förslaget skall ersättning från högkostnadsskyddet utbetalas årsvis. För att undvika att små företag som drabbats av höga sjuklönekostnader redan inledningsvis av ett kalenderår har HpH föreslagit att det inom högkostnadsskyddet skall finnas en möjlighet att erhålla förskott. Även om högkostnadsskyddet kommer att omfatta alla små företag som uppfyller villkoren för att i detta sammanhang anses som små företag, så är det frivilligt att utnyttja skyddet.