sou · GQB340d5 · 2003-01-01 00:00:00 — In the case of FPS in the same structure basically existed before, but the new form has given FPS more freedom to operate like a company and at the same time more accountability in terms of financial re- sponsibility. There is no doubt that the profit, and thereby the return to the state has gradually improved with the new organisation, but to measure the synergy effects between protected area management and commercial management has not been possible. , (SkogD), , (F.D.), , SLU , (SkogD), ETOUR, i Människan har utnyttjat Jordens resurser för att leva ett så gott liv som möjligt. Tillgången på dessa resurser har varierat över ti- den. har industriländernas befolkning erhållit en allt högre materiell levnadsstandard, i vissa fall till priset av en mer begränsad tillgång eller kvalitet på miljö- och naturresurser. Annor- lunda uttryckt skulle man kunna säga att industriländerna har gått från ett tillstånd av relativ knapphet på materiell välfärd och god till- gång på miljö- och naturresurser, till en situation där förhållandena är omkastade. har också genomgått denna utveckling på många områden. Skogsresursen utgör ett exempel, där andra nyttjandeformer än virkes- produktion har fått större utrymme i samhällsdebatten. Begreppen skogsresurs och nyttjandeformer bör i denna bilaga förstås i ordens allra vidaste mening, det vill säga allt från ren virkes- produktion till bärproduktion, svampproduktion, jakt, lavproduk- tion, renskötsel, biologisk mångfald, koldioxidassimilation, rekrea- tion, turism med mera. I sammanhanget kan det också vara värdefullt att erinra sig att den relativa betydelse som tillmäts skogsresursens olika nyttjandeformer förändras över tiden. Chefen för , , skrev i en offentlig rapport (, 1852) att i , , och (län) skogsbrist redan är för hand; att denna närmar sig med stora steg i , och Marie- stads län; att skogarna i och ännu ungefär motsvara länens egna behov; att stora trakter äro blottade på skog i , Östergöt- lands, och ; att de återstående skogarna i sist- nämnda fyra län, ävensom i och , samt äro starkt medtagna, ehuru ännu motsvarande länens egna behov och med- givande avsättning till andra orter; att brist på grov timmerskog börjar förmärkas i , och , i vilka, liksom i , Väst- manlands och , fastän skoglösa orter däri finnas, tillgångarna eljest äro goda, och att endast samt äro så rika på skog samt fattiga på invånare eller verk och inrättningar, vilkas drift fordra starkt an- litande av skogen, att denna ännu i en lång rad av år kan äga bestånd, utan behov av en förbättrad skogshushållning. Som en följd härav vågar jag tro, att därest ej denna hushållning införes mycket allmännare än allt för otillräckligt skett, , i sin helhet taget, kommer att lida av skogsbrist. Statistiskt säkerställda skattningar av virkesförrådet saknades . (1981, s. 216) analys av befintliga uppgifter antyder att skogstillståndet kanske inte var fullt så katastro- falt som det tidigare citatet vill låta påskina. var av rikets invånare bosatta på landsbygden (SCB, 1914). Bergsbruk och en växande befolkning var några faktorer som påverkade virkestillgångarna. I allmänhetens ögon var nog knappast skogen någon resurs att vårda, utan snarare ett hinder för den agrara näringen. Vissa, inte minst hovjägmästaren , betonade ändå behovet av en organiserad skogshus- hållning i . Av detta följde bland annat inrättandet av en jäg- mästarutbildning , tillkomsten av 1859 samt en skogsvårdslag med tydliga återväxtkrav 1903 (, 1978; , , 1990). Resultatet av dessa och lik- nande insatser ser vi . När skrev sin rapport låg bruttoavverkningen i medan motsvarande siffra är . har ökat med sedan systematiska in- venteringar började genomföras (, 2001). har avverkningsnivån underskridit skogarnas till- växt. På virkesförrådsskalan har vi alltså gått från en situation med skogsbrist till en situation där skog finns i riklig mängd. I efterhand går det alltid att diskutera huruvida en vald politik egentligen varit den bästa för landet. Under alla omständigheter kan man skönja en framsynthet bakom skogshushållningens utveckling . Man insåg tidigt skogsresursens betydelse, trots att virkesför- brukningen för industriell användning var tämligen liten inlednings- vis (, 1981, s. 12). är situationen annorlunda på många sätt, exempelvis bor av befolkningen i tätorter (SCB, 1996). Skogsnäringen och den därtill kopplade virkesproduktionen är fortfarande av stor bety- delse för landets ekonomi. gör sig en mängd andra nyttjan- deformer av skogen gällande i ökande grad. Skogspolitikens jämstäl- lande av produktionsmål och miljömål är en återspegling av detta (, 1994). Data sammanställs och analyser görs kring de alternativa nyttjande- formerna av flera olika myndigheter och organisationer, bland annat SLU, , , , och . Kunskapen om de ekologiska och ekonomiska interaktionerna mellan skogens olika funktioner och med samhället i stort har därför vuxit . I den samhällsekonomiska forskningen har man studerat skogsre- sursen som producent av varor och tjänster, vilka bara delvis och ib- land inte alls är prissatta på marknaden. Beroende på metodval och avgränsningar kommer forskarna ofta fram till olika resultat. Forsk- ningen visar ändå att rekreation, turism, bär- och svampplockning, jakt, lavproduktion, biologisk mångfald med mera är betydelsefulla för samhället i stort. Kriström & Skånberg (2001) redovisar exempel- vis en preliminär uppskattning av olika skogliga nyttjandeformers samhällsekonomiska betydelse. Resultaten sammanfattas i tabell 1. Uppskattning av de svenska skogarnas årliga produktionsvärde (Miljoner Euro i 1999/penningvärde,1 Euro=SEK 8.50.) Värde av uttaget virke Delsumma 1 (varuproduktion) Koldioxidassimilation*** Delsumma 2 (tjänster) Förändring av övrigt kapital**** markkemiskt tillstånd***** Delsumma 3 (förändringar) -403-363 Källa: Kriström & Skånberg (2001). *Bär, svamp, viltkött och lav. **Promenera/åka skidor, löpa/jogga, studera växter och djur, plocka bär och svamp, vandra, jaga m.m. ***förändring värderad med koldioxidskatten. ****Bär, svamp och lav. *****Försurning. Siffrorna i tabell 1 bör tolkas med viss försiktighet, eftersom den un- derliggande forskningen är under utveckling. Man kan ändå sluta sig till att många nyttjandeformer är av icke försumbar be- tydelse för samhället. Rekreationsvärdet är exempelvis enligt denna kalkyl i samma storleksordning som virkesproduktionen. Kunskap om de alternativa nyttjandeformerna och deras betydelse är därför potentiellt viktig för att kunna fatta goda beslut om hanteringen av skogsresursen. Rimligen bör den framtida förvaltningen av skogsresursen omfatta alla nyttjandeformer på ett adekvat sätt. Precis som krävs det också stor framsynthet hos beslutsfattare och myndig- heter för att lyckas väl med denna uppgift. Möjligen har uppgiften blivit mer delikat på grund av den omfattande avvägningsproblema- tik som framskymtar i tabell 1. Syftet med denna bilaga är att belysa betydelsen av skogens alternativa nyt- tjandeformer genom att redogöra för ett urval aktuella forskningsresultat, även om vi inte kan täcka in alla delposter som redovisas i tabell 1. Dessa resultat presenteras i avsnitt 2-6. En avslutande diskussion kring alternativa nyttjandeformer och mångbruk ges i avsnitt 7. , ETOUR, och , Skogen utgör en resurs för rekreation, både för allmänhetens frilufts- liv och som förutsättning och bas för turistiskt företagande. Friluftsliv i de nordiska länderna är enkelt, okomplicerat och utförs av en stor majoritet av befolkningen. har de vanligaste fritids- sysslorna bland svenskarna varit kopplade till naturen, såsom prome- nader, bär och svampplockning, cykelutflykter, jakt, fiske och annat friluftsliv. Detta har bekräftats vid upprepade intervjuundersök- ningar. är det framför allt bad och promenader i skogen man ägnar sig åt, medan vinteraktiviteterna domineras av pro- menader och skidåkning (SCB, 1993; SCB, 1997; SOU, 1964). anger att de vistas i skogen , en siffra som varit relativt . Andelen personer som säger sig besöka skogen eller mer har ökat, från av de tillfrågade 1991/92. Intresset för att ströva i skog och mark har varit lågt för yngre personer . I åldersinterval- let är såväl män som kvinnor mycket friluftsaktiva, i synner- het gäller det (SCB, 2000). Intresset för fri- luftsaktiviteter växer dessutom inom denna grupp. Svenskarnas motiv för att besöka naturen har studerats av m. fl. (Uddenberg, 1995) med hjälp av djupintervjuer och en omfattande enkätundersökning. Resultaten visar att en majoritet kän- ner en personlig längtan efter naturupplevelser. Medan drygt 60 pro- cent vill ut i naturen för att motionera och hålla kroppen i trim, upp- lever att de blir avspända och harmoniska av att vistas där. Ett besök i naturen upplevs alltså som givande för själen, något som uttrycker som att de under vistelsen känner kontakt med tillvarons sammanhang. Det finns experimentella belägg för att kontakt med naturen har positiv inverkan på den mänskliga organismen. Man återhämtar sig bland annat snabbare mentalt i naturmiljöer än i inomhus- eller stadsmiljöer (m.fl., 1991). Dagisbarn som leker i naturmiljöer har färre sjukdagar, bättre fysik och färre konflikter med varandra än barn som leker på vanliga lekplatser (, 1997). Skogen används som rekreationsmiljö på flera olika sätt: som ströv- område nära bostaden, som utflyktsmål för turister och mer långväga besökare och inte minst som en visuell del i landskapet. För utövare av olika skogsrelaterade aktiviteter som jakt, fiske, orientering och vandringar är det ofta själva vistelsen i skogsmiljön som värderas högst. medför den rika tillgången på skogsmark i förhål- lande till folkmängden, liksom en väl etablerad allemansrätt, att till- gång till skogen betraktas som en självklarhet för många. De flesta besöken görs i skogar som ligger i eller i anslutning till tät- orter. av alla skogsbesök uppskattas ske i sådana tät- ortsnära skogar (Kardell, 1985). Om besöken ska vara täta bör skogen ligga inom promenadavstånd. Ju längre avståndet är mellan bostaden och den närmaste rekreationsskogen, desto färre besök görs (Hörn- sten & , 2000; Hörnsten, 2000). Besöksfrekvensen i de områ- den som primärt används för rekreation, vilket inbegriper både tät- ortsnära skogar och andra rekreationsområden, uppskattas vara 250 gånger högre jämfört med vanlig skog. Sammantaget utgör sådana rekreationsskogar av all skogsmark i (Skogssty- relsen, 1991). Människor uppskattar skogsmiljön utifrån dess olika egenskaper (, 1983a; Kardell, 1988; , 1983). Skogsbruket har betydelse för denna uppskattning genom inverkan på skogsmiljöns egenskaper. Upplevelsen av ett skogsbesök kan delas upp på ett flertal sätt. Tabell 2 sammanfattar resultaten från fem enkätstudier rörande skogens betydelse för allmänhet och turister. Man har i dessa stuier tillämpat den så kallade contingent valuation metoden (, 1989) för att även få fram respondenternas ekonomiska vär- dering av skogsnaturen. I enkätform frågar man t.ex. om en hypote- tisk maximal betalningsvilja för att: erhålla en högre miljökvalitet, bibehålla nuvarande nivå, eller att förhindra miljöförsämringar. Allmänheten utgörs i tabell 2 av ett slumpmässigt urval västerbott- ningar i åldrarna . Turister är kunder till turistföretagare (sportfiske-, jakt-, upplevelseturism med mera) i respektive område. Tabellens första kolumn visar olika komponenter i ett skogsbesök för den genomsnittliga västerbottningen. Renodlad rekreation i form av promenader, camping, vandring och liknande utgör nästan hälften av upplevelsen, och bärplockning cirka en femtedel. Sammanlagt ut- gör dessa aktiviteter cirka två tredjedelar av den totala upplevelsen, vilket indikerar allemansrättens betydelse. Landskapsupplevelsen för- utsätter däremot inte att man vistas i skogen som sådan, utan den kan i princip erhållas genom visuell betraktelse utifrån. Återstoden av tabellen har en snävare avgränsning då den återspeg- lar preferenserna hos olika grupper av turister, dvs. inte någon ge- nomsnittlig medborgare. är avgränsningen vidare i den me- ningen att man i dessa studier har betraktat skogsnaturen som en del i en totalupplevelse, som också innefattar andra naturtyper och annan form av konsumtion. Studierna i , Harasjömåla och Risebo fångar in hela besö- ket i respektive område. Skogsnaturens relativa betydelse varierar här mellan och . Upplevelsen av annan natur utgör mellan och av den totala upplevelsen. Övrig konsumtion i form av boende, service med mera uppgår till 30–av upplevelsen. Skillnaderna mellan de olika områdena på- verkas av geografisk belägenhet och naturgivna förutsättningar. Ur turistföretagarens synvinkel är det huvudsakligen möjligt att på- verka övrig konsumtion. Skillnaderna i procentsatser kan möjligtvis indikera att man kan göra en hel del med övrig konsumtion för att styra totalupplevelsen av ett turistbesök i ett givet område. Relativ betydelse av upplevelser i skogsnaturen för rekreation och turism Risebo**** inland/fjäll*** camping, vandring, (fiske, boende, service, etc.) aSlumpmässigt urval av västerbottningar i åldrarna 17–. Kunder hos turistföretagare i respektive område. *, 1993. **Bostedt & , 1995; m.fl., 1995. ***m.fl., 2001. ****Bostedt & , 1991. Bland de kvaliteter som rekreationsskogen bör ha värderas tystnad ofta högt. Tolkningen av detta blir emellertid ganska komplex efter- som olika individer lägger olika betydelser i begreppet (, 1997). gjordes en omfattande studie över allmänhe- tens bedömning av skogsmiljöers lämplighet för friluftsliv (, 1983a). Slutsatsen blev följande: Man föredrar skogsmiljöer som innehåller äldre träd och som är relativt glesa, gärna med inslag av luckor och gläntor. Lövbestånd bedöms ofta mer positivt än motsva- rande barrbestånd. En god framkomlighet är viktig för att miljön ska anses lämplig för friluftsliv. Den skall därför vara fri från ris, grenar och vindfällda träd. Om en stig eller stickväg går genom beståndet medför detta en relativt sett hög bedömning. En studie av skogslandskapets rekreationsvärde i visar att högsta värdet erhålls då andelen gran är , andelen tall och resterande del utgörs av lövträd (, Mindre uppskattade skogstyper som kalhyggen och ungskogar kan ha en positiv effekt och bidra till variationen då de uppträder i begränsad omfattning (, 1990). Däremot är den typiska urskogen, med gott om döda träd och snå- rig terräng, inte speciellt attraktiv i dessa sammanhang, även om an- delen som uppskattar den sortens miljö har ökat (, 2000). Blädningsskog är ett exempel på ur- skogsliknande skogslandskap (ojämn ålders-, höjd- och diameterför- delning), som åsätts ett relativt lågt värde i (1994) re- kreationsstudie. Stigar upplevs i regel positivt och en klar majoritet av alla skogsbesökare håller sig också till dem (Kardell, 1998). I (1993, se tabell 2) studie uppgav den genomsnitt- lige respondenten en årlig betalningsvilja motsvarande (penningvärde) för möjligheten att fortsätta att nyttja och uppleva skogarna i för rekreation på det sätt som man normalt gör. För det genomsnittliga turistbesöket i , , inland/fjäll samt Risebo (se tabell 2) var betalningsvil- jan för skogsdelen i besöket 469, 430, 1 170, samt (penningvärde)1. Även om skogsnaturen ofta är given ur turistföretagarens synvinkel är den i högsta grad påverkbar ur skogsbrukets synvinkel. Följaktligen är det av intresse att utröna hur rekreationsupplevelsen påverkas av olika skogslandskap. (1994) konstaterar att allmänhetens rekreation i Väs- terbottens skogar påverkas positivt av: Färre kalhyggen med efterföljande plantering, till förmån för na- turlig föryngring med fröträd, skärmar och dylikt. En mindre granandel och en större lövträdsandel. Turisterna i ansåg att upplevelsen av skogsnaturen skulle på- verkas positivt av (Bostedt & , 1995): Större andel lövträd. Mindre storlek på kalhyggen, även om de hade varit fler. Ökad tillgänglighet genom fler vägar etc. 1 Nominella belopp från enkätåren , 1992 och 2000 har omräknats till reala belopp penningvärde, baserat på statistik från (2001; ser/Kpi80sv.asp) angående konsumentprisindex (KPI). Konsumentpriserna har stigit med en faktor (260.7/227.2)= 1,147447 och med en faktor (260.7/232.4)= 1,121773 . Turisterna i Harasjömåla respektive Risebo ansåg att upplevelsen av skogsnaturen skulle påverkas positivt av (Bostedt & , 1991; Bostedt & , 1995): Större andel lövträd. Mindre storlek på kalhyggen, även om de hade varit fler. Några gemensamma drag i studierna är tydliga, även om det är vansk- ligt att dra generella slutsatser. Kalhyggen upplevs inte som särskilt positiva och de uppfattas dessutom ofta som för stora. Lövträd tycks också vara något av en bristvara ur turist- och rekreationssynpunkt. Ett urskogsliknande skogslandskap tillhör inte heller de högst vär- derade ur ren rekreationssynpunkt. I en analys baserad på (1994) visar Holgén, Matts- son & Li (2000) att rekreationsvärdet av ett givet skogslandskap varie- rar i olika faser av omloppstiden. Genom skogsskötselåtgärder är det i viss mån möjligt att allokera en större del av omloppstiden till de fa- ser som är mest attraktiva för rekreation. Exempelvis kan man i högre grad låta trädgenerationerna överlappa varandra, genom att till- lämpa olika typer av beståndsföryngring och på så sätt begränsa hyg- gesfasen. Sammanfattningsvis är det viktigt att poängtera att alla typer av skogsskötselsystem, från trakthyggesbruk till beståndsföryngring, är betydelsefulla för rekreationen. Tillämpningen av dessa system och rum bör dock förändras om man vill öka skogsresursens rekrea- tionsvärde (, Li & , 1995). De redovisade studierna identifierar vissa faktorer som då är betydelsefulla att beakta. Det finns många bär- och svamparter som människan kan nyttja till föda, men historiskt har svamp mötts med skepsis och av bären är det få sorter som använts som livsmedel i större utsträckning (, 2001). Lingon har dock använts av allmogen över större delen av lan- det, medan hjortron framför allt plockats i norrlandslänen. Att plocka blåbär för att sylta och safta hör däremot i huvudsak till. plockas blåbär och lingon för husbehov och avsalu. Detsamma gäller mindre mängder hjortron och vilda hallon. Produktionen av bär (blåbär, hallon, lingon, och nypon) fluktuerar relativt mycket år . Enligt en studie på en fastighet i (Kardell, 1993) går detta inte att förklara med klimatdata. Under slu- tet av inventerades bärproduktionen i samband med riks- skogstaxeringen. Slutsatserna blev att den årliga tillgången på blåbär och lingon varierar mellan , varav 75–80 pro- cent var möjliga att ta tillvara (, 1997). Skattad produktion av blåbär, lingon, hjortron samt viss matsvamp (milj kg/år) (kg/ hektar) Matsvamp*** 40 **** *et al., 1979. **Kardell & 1982. ***Kardell et al., 1980. ****De mest attraktiva arterna kantarell, stensopp och smörsopp utgjorde /ha. Tabell 3 redovisar skattningar av produktionen av blåbär, lingon, hjortron samt viss matsvamp. Skogsbrukets negativa inverkan på pro- duktionen är enligt (1983b) ringa. Hur olika skogsskötselåt- gärder inverkar på produktionen av blåbär och lingon har studerats av Kardell & (1995). Blåbären ökar efter kvävegödsling och gallring men minskar vid slutavverkning och markberedning. Lingon- produktionen är störst på hyggen, men påverkas negativt av markbe- redning. Lingonproduktionen minskar med ökande ålder och täthet på skogsbeståndet, efter gallring ökar produktionen. Dikning minskar hjortronproduktionen på skogsmark och på myrmark (Kardell & , 1982). (1983b) beskriver att den enskilde plockar bär och svamp för att dryga ut hushållskassan och för att få fina smakupplevelser. Själva plockandet ger tillfälle till samvaro med vänner och familj, nå- got som en mycket stor grupp i en enkätundersökning angav som sitt främsta skäl till att idka friluftsliv. föreslår därför att bär- och svampplockning ska ses som ett viktigt inslag i friskvården. (1983b) uppskattade att hushållen för eget bruk tog tillvara av blåbären och av lingonen, sett över hela landet. I togs en högre andel tillvara av blåbären och av lingo- nen. av den vuxna befolkningen uppgav att de plockade bär 1977. Andelen bärplockare ökade norrut. konstaterade (2000) att bär- plockningen för det egna hushållet drastiskt minskat både avseende andelen som plockar bär och volymerna som plockas per person. Ex- empelvis minskade andelen som plockade både blåbär och lingon i från 1997. Svampplockningen uppskattades uppgå till av den totala svampproduktionen (, 1983b). En tredjedel av den vuxna befolkningen plockade svamp, enligt Hult- man. Högst deltagande fanns i och lägst i . Ande- len som plockar svamp har inte förändrats (, 2000). Kommersiell plockning av bär redovisas inte i officiell statistik i , men i en beskrivning av branschen (, ma- nuskript) skattas kvantiteten insamlade bär för kommersiell använd- ning till . Enligt (1995), som jämför med de plockade mängderna i , finns det en potential att öka uttaget av bär och svamp från de svenska skogarna. och redovisar att bär och svamp genererar in- komster till plockare, uppköpare samt till förädlingsindustrin. Avnä- mare för de svenska skogsbären finns i huvudsak inom livsmedelsin- dustrin och inom den ökande hälsoproduktindustrin. Bär och svamp skulle i större utsträckning kunna bli extrainkomst för personer bo- satta i skogsbygderna om fler svenskar var beredda att plocka vilda bär för försäljning. De flesta personer som plockar vilda bär för försäljning i är bosatta utomlands. Enligt en uppgiftslämnare till och Udds- tål skulle fördelningen motsvara svenska och 80 pro- cent utländska plockare. Enligt samma uppgiftslämnare skulle de svenska plockarna stå för endast ca 5–av den kommersi- ella bärskörden. I och skattas de utländska bärplockarnas bidrag till turismen i till per person och dygn, vilket kan jämföras med att en svensk under ett fricampingdygn, dvs. gratis bo- ende i tält eller husvagn, beräknas spendera . Med detta antagande spenderade plockarna i under bärsäsongen 2000. Bärproduktionen kan stimuleras genom olika skötselåtgärder och tanken att odla bär i kommersiellt syfte ter sig inte helt främmande för Kardell och (1982). Bär och svamp är en gemensam nytta som inte exklusivt tillfaller markägaren, men det är tänkbart att allmänhetens bärplockning kan begränsas på mark där särskilda åtgär- der gjorts för att öka bärproduktionen, eftersom allmän plockning då skulle störa pågående markanvändning. Bärproduktionens värde motsvarade av virkesproduktio- nens värde vid en beräkning på en fastighet i (Kardell & , 1982). I har värdet av bär och matsvamp motsvarat 3–av virkesproduktionens värde under några decennier (, 1995; , 1983). , , och , ETOUR Jakten har lång tradition i . Från att tidigare ha bidragit till för- sörjningen hos stora delar av landets befolkning har den under mo- dern tid övergått till en utpräglad fritidssysselsättning. För jägaren har vilt ett värde som kan sägas bestå av köttets värde samt värdet av själva jaktupplevelsen, ett rekreationsvärde. Viltet är också en viktig del av naturmiljön och har ett värde för upplevelserna vid annan rekreation. orsakar viltet skador i skogs- och jordbruket, liksom vid trafikolyckor (, 1990). Viltets ekonomiska och rekreativa värde har ökat i betydelse, vilket bland annat märks i ökade arrende- priser (Bogelius, m.fl., 1996). Att se viltet som en del av markutnytt- jandet har därmed blivit vanligare förekommande. är, efter , det land i som har flest jägare i för- hållande till folkmängden (, 2000). Från samhällets sida har man gett uttryck för att vilja behålla denna tradition, bland annat ge- nom att öka antalet jakttillfällen. Jakt bedrivs framför allt av äldre och medelålders män. Andelen kvinnor utgör (Bogelius m.fl., 1996). Den genomsnittlige jägaren jagar (, 1990). Antalet som löser statligt jaktkort har varit rela- tivt , på en nivå runt 300 000. Förutom statligt jaktkort måste en jägare också ha jägarexamen samt tillgång till jaktmark och vapen- licens.