sou · GQB390d1 · 2003-01-01 00:00:00 — I den femte och sista punkten framhölls att på kommunistiska fackklub- bar i hade cirkulerat listor där arbetarna kunde skriva under för AMSA. avslutade sin PM med att i en bila- ga redovisa vad som var känt om dem som undertecknat AMSA- uppropet. Merparten var redan kända som uppriktiga pacifister men där fanns även flera kommunistsympatisörer. Tillsammans med de ovan uppräknade fem punkterna gav detta enligt anledning att i fortsättningen noggrant följa AMSA:s verksam- het.272 Kriminalassistent punktvis uppställda lista föranleder vissa kommentarer. Mest iögonenfallande är att ingen av punkterna egentligen handlade direkt om AMSA. Istället var det omvärlden som agerade på ett visst sätt eller intog viss ståndpunkt vilket i sin tur innebar att AMSA kom i blickfånget. Av den sammanställning som gjort framgick vidare att flertalet av de 21 ursprung- liga AMSA-medlemmarna redan var kända av säkerhetspolisen. En handfull hade också deltagit i någon aktivitet i regi. Kommunismen som hotbild framträder också i några av de fåta- liga övervakningsrapporter som bevarats. över- vakades ett i i . Kriminal- assistent från övervakningen innehåller anmärk- ningsvärt nog inga som helst uppgifter om vad som sades på mötet. Däremot nämns att en känd representant från , , fanns bland åhörarna, samt att kommunisten före mötet hade synts utanför Konserthuset.273 Axel an- togs på goda grunder vara den inom SKP som särskilt ansvarade för fredsrörelsen. 272PM ang Aktionsgruppen mot svensk atombomb - AMSA. 12/11 1958. Akt 250:09/10, löpnr 1. 273PM av 16/3 1959. Akt 250:09/10, löpnr 1. I en PM från säkerhetspolisen i , författad vid ungefär , hävdas att stadens kommunister visat stort intresse för AMSA och försöker vinna visst inflytande där framför allt genom sina täckorganisationer SKV och DU. Som belägg för detta an- fördes två tidningsartiklar med referat från ett i Gö- teborg. skrev att både rent kommunistiska och kommuniststyrda organisationer hade dirigerats till mötet som enligt initierade iakttagare till två tred- jedelar bestod av kommunistsympatisörer. På kommunistiskt håll skrevs i en mycket positiv rap- port från samma möte. artikel avslutades med konklusionen att vi kommunister bör ge vårt aktiva stöd åt AMSA:s verksamhet. Som den förts kan den endast vara till gagn för fredens intressen. Säkerhetspolisen hade dock mer in- formation som sannolikt hade kommit in genom telefonavlyssning. Enligt vad sektionen i meddelade så var mycket belåten och hade enligt egen uppgift talat med efter mötetsamt lovat kommunisternas stöd även i fortsättningen.274 Även från militärt håll intresserade man sig för den eventuella kopplingen mellan AMSA och kommunismen. upp- rättades, som tidigare nämnts, på försvarsstabens inrikesavdelning en lista över undertecknare av AMSA med kommunistiska kon- takter. Försvarsstaben räknade till sju personer inom AMSA som ansågs ha eller ha haft kommunistiska kontakter. Som sådant be- tecknades bl.a. att delta som observatör vid , deltagande i WPC:s session i eller i en arbetarbrigad till 1948. Angående Per framhölls att denne rest till 1955 och efteråt vid en sammankomst ordnad av skildrat som ett paradis. En annan av undertecknarna hade deltagit i Östersjöveckan i 1958.275 Om denna lista kan sägas att försvarsstabens uppgifter inte var fullständiga. Betydligt fler än dessa sju av AMSA-undertecknarna kunde sägas ha liknande kommunistisk guilt by association - belastning. Å andra sidan var uppgifterna ofta vaga och ingen hän- 274 PM angående kommunisterna i och Aktionsgruppen mot Svensk Atombomb (AMSA). och 14/3 1959. Akt 15:22/13, löpnr 1. 275 Undertecknare av AMSA med kommunistiska kontakter. Fst/In 22/1 1959. Ö IV vol 61. syn togs till att exempelvis kraftigt tagit avstånd från deltagande i Världsungdomskongressen. Ytterligare en handling från försvarsstabens inrikesavdelning da- terad tar upp frågan om AMSA och kommunismen: AMSA, som tydligen är kommunistdirigerat och organiserar det svenska deltagandet i det kommunistiska firandet i har upp- dragit åt Ungdomens resebyrå att ordna med alla reseformaliteter för de resande till och särskilt hjälpa AMSA:s medlemmar som kommer att hänvisas dit.276 Varför AMSA skulle vara kommunistdirigerat framgår inte och uppgiften att AMSA skulle organisera Östersjöveckan är uppen- barligen ett missförstånd. Veterligen hade AMSA inget med denna att göra. Den militära hotbilden innehåller ytterligare en viktig kom- ponent, nämligen AMSA:s negativa inflytande över det svenska folkets försvarsvilja. Detta var inget unikt utan kan sägas gälla för i stort sett all verksamhet av fredsrörelsekaraktär. I en analys av AMSA:s bildande och verksamhet utvecklade chefen för /In, Fi- lip Grudemark, detta tema på följande vis: Verksamheten riktar sig direkt mot folkets försvarsvilja och underminerar icke blott en hemmafronts utan också krigsmaktens moral. Synliga uttryck kunna bli ökad motvilja betr försvarets budget och ökat antal värnplikts- vägrare (ett fall redan avdömt). Mindre påvis- bar torde bli den uppluckring gentemot den kommunistiska ideologin som kan följa i spå- ren.277 Vi kan alltså konstatera att både den polisiära och den militära sä- kerhetstjänstens hotbilder var förankrade i ett tänkande där kom- munistisk styrning av en verksamhet som AMSA:s framstod som den mest rimliga arbetshypotesen. Om inte denna styrning kunde beläggas så ansågs ändå att AMSA omedvetet gick kommunismens 276PM ang Ungdomens resebyrå. Fst/In Det I. Nr 539 19/7 1960. Ö III, vol 9. 277Kommentar till av Statspolisens särskilda verksamhet utarbetad PM ang Aktionsgruppen mot Svensk Atombomb - AMSA. 22/4 1959. F I vol 8. Se även , : Övrig illegal verksamhet s. 87-92. ärenden genom att bidra till försvagningen av den svenska försvars- viljan. Därtill utgjorde AMSA också ett mycket störande moment för den propaganda som bedrevs från försvarets sida för anskaff- ning av svenska atomvapen. Några konkreta belägg för kommunis- tisk styrning av AMSA lyckades dock varken säkerhetspolisen eller försvarsstaben finna. Det finns heller ingenting i arkivmaterialet som tyder på att så skulle ha varit fallet. Däremot är det klart att planerna på ett svenskt anskaffande av atomvapen var något som oroade . Kampen mot svenskt atomvapen var en av de frågor som togs upp i ett samtal mellan 1:e sekreteraren och ledamoten av SKP:s parti- styrelse, , den 27 juni 1957.278 kunde meddela Sokolov att regeringen väntades fatta beslut i frågan om svenskt atomvapen om fyra-fem dagar.279 senare diskuterades det svenska motståndet mot atom- vapen mellan Sokolov och SKP:s partisekreterare . Enligt den sovjetiska uppteckningen framhöll att SKP in- officiellt stödde kampen mot militarismen men att man inte vill agera alltför öppet eftersom detta kunde resultera i anklagelser om att gå i ledband. Vidare ska ha uppgivit att SKP ställt sig bakom krav på folkomröstning beträffande kärnvapen och även distribuerat en skrivelse till olika fackföreningar med detta budskap.280 underrättades andre sekreteraren vid i , Farafonov, av och två ledamöter i om inrättandet av en specialkommitté för att studera uppfattningar om atomvapen inom den svenska armén.281 Vid ett flertal sammanträffanden redogjorde företrädare för för stämningar inom den svenska fredsrörelsen och den svenska socialdemokratin när det gällde atomvapenfrågan. Så exempelvis då Farafonov sammanträffade med SKP:s partiordförande samt även . redogjorde härvid för olika socialdemokratiska upp- fattningar angående atomvapen och framhöll att det fanns ett mot- stånd inom det socialdemokratiska partiet mot svenska atomvapen. Som exempel framhöll boken utgiven 278Sverige i ryska arkiv, band II s. 252. 279Ibid, s. 253. 280Anteckningar från samtal i samband med lunch, mellan A F Sokolov och SKP:s sekretera- re 16/6 1958. i ryska arkiv, band II s. 254. 281Sverige i ryska arkiv, band II s. 255. Vem som inrättat denna specialkommitté framgår inte av det referat som finns i boken i ryska arkiv. Av anteckningar i framgår att SKP hade kännedom om vad som sagts vid en intern social- demokratisk konferens i som hållits tidigare . informerades nämligen av statspol- isintendenten om vissa saker som framkommit ge- nom telefonavlyssning av SKP. Statspolisintendenten har rapporterat ett par avlyssnade telefonsamtal enligt vilka har resonerat med om inträde i . Det var väl inte så sensationellt och det var inte det andra heller men desto mer ledsamt. och någon mer från har underrättat Ny Dag om överläggningarna i atomfrågan i . De rapporterade, att och deklarerat, att endast över deras lik skulle min linje om uppskov segra.283 Även om det inte kan hållas för omöjligt finns inga belägg för att dessa uppgifter fördes vidare till den sovjetiska legationen. På sov- jetisk sida var man dock uppenbarligen mycket intresserad av upp- gifter om vilka socialdemokrater som var för respektive emot svenskt atomvapen.284 Uppgiften från om att LO:s förre andre ordförande, nu skulle bli medlem i SKP får anses vara en rent partiintern fråga och knappast något som polisen borde ha rapporterat till . Ytterligare ett sammanträffande där atomvapenfrågan diskuter- ades ägde rum i samband med ett middags- samtal mellan den sovjetiske ambassadören och ett flertal ledamöter av bl.a. , , och . framhöll, enligt den sovjetiska uppteckningen, att frågan om svenska kärnvapen var en stor fråga för SKP. I övrigt rapporterade mest om hur frå- gan behandlades av regeringen och det socialdemokratiska partiet. ska också ha sagt att AMSA officiellt arbetade oberoende 282Ibid, s. 266. 283Tage 14/7 1959. 284Se t.ex. anteckning från samtal mellan Farafonov och . i ryska arkiv, band II s. 266. och förnekade förbindelserna med SKP.285 Det sista skulle onekligen kunna tolkas som att kopplingen mel- lan AMSA och SKP var starkare än vad som framkommit i det svenska källmaterialet. En annan möjlig tolkning är att i själva verket försökte imponera på den sovjetiske ambassadören med att mer eller mindre antyda att partiet kontrollerade AMSA. avtog AMSA:s verksamhet och gruppen var sliten och utarbetad som Per uttrycker det.286 Som spår av verksamheten 1961 finns endast ett par livstecken sparade i akter och nya organisationer stod för dörren. hade AMSA drabbats av vissa inre mot- sättningar. offentliggjordes bildandet av ett nytt svenskt parti, Framstegsunionen. I partiprogrammet som inne- höll 17 punkter förklarade sig det nya partiet stå på de demokra- tiska friheternas grund samt tog avstånd från kom-munismen som ideologi. Däremot krävdes för mänsklighetens fortlevnad upprättandet av en förtroendefull samexistens mellan den kom- munistiska delen av världen och den icke-kommunistiska. De gamla klasskampsidéerna både marxistiska och borgerliga, förkla- rades ha spelat ut sin roll i det nya samhälle som Framstegs- unionen ville bygga. I programmet fanns också frågor som ökat bi- stånd och förbättrad jämställdhet mellan män och kvinnor. På ett internationellt plan strävade partiet efter inrättandet av en federal världsregering där det europeiska samarbetet sågs som ett steg på vägen. Framför allt handlade dock Framstegsunionen om atom- vapenfrågan. Av de 17 programpunkterna handlade fyra direkt om kärnvapen och Framstegsunionen kom i hög grad att framstå som ett enfrågeparti.287 Framstegsunionen var till viss del sprungen ur kretsarna kring AMSA som bidragit med tre medlemmar till det nya partiet. Där- emot stod inte AMSA som sådant bakom den nya partibildningen. Tvärtom uppfattade man den nya partibildningen som problema- tisk och något som riskerade splittra antikärnvapenopinionen.288 285Sverige i ryska arkiv, band II s. 267. 286Fogelström, Per : Kampen för fred, s. 263. 287Partiprogrammet publicerades i sin helhet i tidningen nr 1/1959. Akt 100:46, löpnr 1. 288Fogelström, Per : Kampen för fred, s. 262-263. Det mest tongivande namnet i Framstegsunionen var som inte bara var initiativtagare och ordförande utan också stod som första namn på partiets valsedlar års val. Som andra namn på valsedlarna stod rektor , känd från olika initiativkommittéer i Svenska Fredskommitténs regi. I Framstegsunionens ledning ingick också den ur försvarets syn- punkt besvärlige kapten . , som var an- ställd inom arméstaben, hade efter hand kommit att allt mer enga- gera sig i kärnvapenmotståndet vilket fick till följd att han av för- svarsstaben betraktades som en säkerhetsrisk.289 I övrigt bestod partiet av personer som i många fall fostrats inom fredsrörelsen eller varit aktiva i , socialdemokrat- erna eller . Tre medlemmar tillhörde SSU- klubben i men tvingades lämna Framstegsunionen efter hot om uteslutning ur SSU.290 Säkerhetspolisen noterade tidigt partiets bildande och övervakades ett opinionsmöte i lilla sal av två säkerhetspoliser. I den PM som därefter upprättades be- skrivs tämligen neutralt de olika anföranden som hölls under kväl- len. Dessutom noteras att endast en känd kommunist sågs samt även två representanter för Världsmedborgarrörelsen.291 I samband med de franska kärnvapenproven i tog Fram- stegsunionen initiativ till demonstrationer utanför den franska am- bassaden i . Ordningspolisen som inte beviljade tillstånd för demonstrationen kontaktade intendent som gav order om utredning i frågan. Vad som speciellt intresserade säker- hetspolisen i detta var relationerna mellan Demo-kratisk Ungdom, Framstegsunionen och . Genom telefonavlyssningen av DU hade framkommit stort intresse för att delta i protesterna vilket bl.a. skulle ha handlat om att hjälpa SSU . Över huvud taget hade säkerhetspolisen genom telefon- avlyssningen kunnat konstatera det goda samarbetet mellan DU och ordförande vilken betecknades som en i själ och hjärta övertygad kommunist. Ur säkerhetspolisens synvinkel var det också mycket intressant att den person som för Framstegs- unionens räkning ansökt om tillstånd för demonstrationen var en av dem som hotats med uteslutning ur SSU för sin medverkan i 289Om se , : Övrig illegal verksamhet, s. 124-133 samt handbrev Fi- lip Grudemark till C Kungl reg Öv A 4/4 1962. CFst/Säk handbrev och PM t.o.m 1973. Ö VIII vol 1. 290Se handlingar i Framstegsunionens akt nr 100:41. 291PM ang det nybildade politiska partiet Framstegsunionen. och 1/12 1959. Däremot kunde man inte konstatera någon di- rekt samverkan mellan . Det var istället som var den förenande länken.292 kom också att engagera sig i Sydafrikafrågan och stod tillsammans med bl.a. författare som Per , och som initiativtagare till ett fackeltåg mot rasförtrycket . Fackeltåget över- vakades av från säkerhetspolisen som letade kom- munister och fotograferade deltagarna. Bl.a. finns en bild av och tagen på nära håll.293 Framstegsunionen deltog i valet till andra kammaren 1960 dock utan framgång. Endast ett par tusen röster lär ha inregistrerats för det nya partiet. I samband med valet övervakades vissa vallokaler på samt södra förorter av två säkerhetspoliser. Särskilt intresserade man sig för de nya partierna Reformekonom- erna, Vänsterradikala och Framstegsunionen. Reformekonomernas valsedel fanns utlagd i de flesta vallokaler, men någon valsedelsutdelare sågs ej. Vänsterradikala hade även sina valsedlar utlagda i vallokalerna på Sö- dermalm och i någon lokal i förorterna. Valse- delsutdelare för detta parti förekom endast vid vallokalen i kommunala Flicksko- la vid . Framstegsunionen hade valsedelsutdelare vid de flesta vallokaler och där det ej fanns någon utdelare var valsed- lar utlagda i lokalen.294 Förutom de nya partierna ägnade sig säkerhetspolisen åt att identi- fiera de kommunistiska valsedelsutdelarna. Försvarsstaben tycks, till skillnad från hur man betraktade AMSA, endast ägnat Fram- stegsunionen ett marginellt intresse. I har endast återfunnit ett par PM rörande Framstegsunionen. 292Handlingar om detta finns i akt 100:42, löpnr 1. 293PM ang fackeltåg (mot rasförtrycket i ). Akt 100:42, löpnr 1. 294PM ang viss övervakning av vallokalerna inom och Södra förorterna i samband med 2:a kammarvalet den . A 27/9 1960. Akt 100: 41, löpnr 1. rapport från ett möte med föredrag av kapten över ämnet Småstatens försvar i atomåldern.295 Framstegsunionen blev ett kortlivat parti. Det sista livstecknet som säkerhetspolisen noterat är en skrivelse från till medlemmar och sympatisörer samt Unionens prenumeranter daterad . I skrivelsen berättar att många har undrat varför Framstegsunionen inte gör någonting och när nästa nummer av . Problemet är brist på pengar förklarar och står man utan lokal. Svahnströms botemedel var inte överraskande att be medlemmarna dels att betala sina medlemsavgifter, dels att värva nya medlemmar. Förmodligen blev gensvaret klent; i alla händelser synes partiet ha gått i graven . Att denna skrivelse finns i tyder på att säkerhetspolisen genom bulvan antingen var medlem av Framstegsunionen eller åtminstone pre- numererade på dess tidning. Detta förhållande styrks också av fö- rekomsten av ett exemplar av Unionen med adressaten bortriven.296 Kampanjen mot atomvapen (KMA) var AMSA avsomnat och existerade mest på pappret och som en namnskylt i entrén på . Framstegs- unionen som bildats hade inte haft någon större lycka i valet och förde en tynande tillvaro. I övriga däremot hade en livaktig antikärnvapenrörelse börjat växa fram och 1960 höll CND297 sin första påskmarsch till Aldermaston med flera svenskar som deltagare. Att starta någonting liknande i låg i tiden och bildades Kampanjen mot atomvapen med Ber- til Svahnström som ordförande. inkom till säkerhetspolisen meddelande från att Svenska Fredskommitténs verkställande utskott skulle hålla sammanträde . kunde vidare meddela att till detta sammanträde var särskilt inbjud- en.298 Något protokoll från sammanträdet har inte åter- funnits men det är uppenbart att vad som avhandlades och motive- rade närvaro var det förestående bildandet av en 295Anteckningar från Framstegsunionens möte 6/12 1960 . Ö III, vol 9. 296Skrivelsen finns i akt 100:41 och Unionen i 100:46. 297CND eller Campaign for Nuclear Disarmament bildades i . Om detta se , : Against the Bomb. The British Peace Movement 1958-1965. Clarendon Press, 1988. 298Johan 22/4 1961. Akt 15:222/13, löpnr 29. Två och en halv vecka senare bilda- des KMA vid ett möte vid på Söder- malm i . Vid sammankomsten vid antogs också ett pro- gram där KMA förklarades vara en partipolitiskt obunden sam- manslutning som skulle i AMSA:s anda och i samarbete med denna grupp på bredast möjliga basis arbeta mot kärnvapenrust- ningar samt för uppbyggandet av en fredligare värld.299 KMA skil- de sig från AMSA på åtminstone tre viktiga punkter. För det första ingick inte nedrustning i det ursprungliga programmet som endast talade om kärnvapen. För det andra liknade KMA mera en vanlig organisation med arbetsutskott, sekreterare och kassör. För det tredje gjorde man inga försök att hålla kommunister borta från verksamheten. Tvärtom, det finns skäl att anta att KMA bildades i samförstånd med vars sekreterare, , nu också blev sekreterare i . I arbetsutskottet in- gick vidare bl.a. , och från . KMA:s första stora aktion var Ursviksmarschen den 23-24 septem- ber 1961. Målet för marschen var väl valt. I Ursvik hade FOA an- läggningar och här bedrevs merparten av skyddsforskningen kring kärnvapen.300 På militär sida hade marschen uppmärksammats ge- nom en notis i . Försvarssta- bens inrikesavdelning kontaktade nu de två organ för inhämtning av säkerhetsunderrättelser som fanns att tillgå; säker-hetspolisen respektive grupp B. Det inrikesavdelningen önskade veta var helt enkelt vilka står bakom marschen?301 Vid ett telefonsamtal förklarade kapten på inrikesavdelningen att man på FOA var särskilt oroade eftersom det var dit marschen skulle gå. ville nu veta hur säkerhetspolisen tänkte age- ra. Kommissarie kunde omgående meddela att säker- hetspolisen skulle övervaka marschen och i detta samråda med poli- sen i och Sundbyberg.302 I en PM ställd till Fst/In kunde en knapp vecka senare lämna ytterligare information om de 299Ny /5 1961. Klipp i akt 250:09/10, löpnr 2 a. . 300Agrell, : Övrig illegal verksamhet s. 143. 301SvD 5/9 1961 samt anteckningar av på baksidan. Ö III vol 47. 302PM av 7/9 1961. Akt 250:09/10, löpnr 2 a. . internationella marscher som stod som förebild för Ursviksmar- schen samt vilka kopplingar till kom-munistiska organisationer som kunde tänkas förekomma.303 Grupp B var inte lika snabba att ge svar som säkerhetspolisen. Först inkom som svar på frågan ett exemplar av den folder som KMA låtit trycka upp inför marschen. Foldern gav inte bara Fst/In information om vilka som låg bakom marschen utan översändes även till ytterligare ett militärt organ, Militär- psykologiska institutet (MPI), som drogs in i övervaknings- systemet. Från MPI:s sida kom marschen att utgöra ett objekt för deltagande studier utförda av två värnpliktiga psykologer med av- sedd krigsplacering som kliniska psykologer. Resultaten redovis- ades först muntligt och först i skriftlig form. I ett brev daterat förklarar chefen för , docent , för chefen för försvarsstabens inrikesavdelning, överste- löjtnant roll och funktion. Bland det krigsorganiserade militärpsykolog- iska institutets (MPI) uppgifter på det social- psykologiska området ingår bl.a. undersökn- ingar för att utröna anda, moral och mot- ståndsvilja hos krigsmaktens förband samt om- ständigheter ägnade att påverka förbandens motståndsvilja mm. Härutöver har MPI också att studera mass- och gruppsykologiska pro- blem av relevans för krigsmaktens förband och deras möjligheter att genomföra erforderliga operationer. Hit hör t.ex. panikproblemet men också ryktesspridning, psykologisk krigföring och olika subversiva tekniker är av betydelse inom det socialpsykologiska undersöknings- fältetVid arbetet inom det socialpsykol- ogiska området gäller det - liksom inom det stridspsykologiska - att söka tillvarataga de till- fällen till praktiska fältstudier som omständlig- heterna kan möjliggöra. I första hand utnyttjas uppkommande tillfällen inom krigsmakten, men vissa fenomen, t.ex. inom masspsykolo- gins område kan svårligen studeras på militära förband i fred. På sådana punkter kan under- sökningar av civila företeelser vara av stort vär- 303 till Kpt /In ang förfrågan 6/9 1961. 12/9 1961. Akt 250:09/10, löpnr 2 a. . Se även , : Övrig illegal verksamhet s. 148-149. Ett exempel härpå skulle vara att psykolo- giskt inregistrera och interpretera civilbefolk- ningens reaktioner mm vid inträffande kata- strofer av typ och (förslag härom har av medicinalrådet L och mig avgivits till Försvarsmedicinska forsk- ningsutredningen). Ett annat exempel är män- niskors motiv för och reaktioner under de- monstrationer, upplopp o.d. Det är detta sista fall som är aktuellt i form av Ursviks- marschen mot atomvapen. Syftet skulle vara att undersöka med vilka metoder och tekniker, som man kunde få information och överblick över motiv, stämningar, gruppdynamik och re- aktioner dels hos deltagare i marschen och mö- tena dels hos åskådare och medlöpare, allt i akt och mening att möjliggöra snabb och ändå rimligt reliabel kartläggning av aktuella psykologiska massor. Behövliga fakta om själva marschen och dess organisation, ledning mm skulle också inhämtas för att ev möjliggöra lo- kalisation av organiserade eller spontant fram- trädande ledare. Studien av Ursviksmarschen var tänkt som ett pilotprojekt för att försöka skapa bättre metoder för framtida undersökningar av lik- nande företeelser. Därtill fanns naturligtvis syftet att få fram in- formation om vad som egentligen drev pacifisterna och kärnvapen- motståndarna. En kartläggning av detta skulle kunna peka på var och hur motåtgärder skulle sättas in. De två observatörernas rapport är detaljerat beskriven i bok, Övrig illegal verksamhet304, varför anledning saknas att här i detalj gå in på de iakttagelser som gjordes. Emellertid ska ett viktigt förhållande lyftas fram: Mellan de observerande psykologer- na och de ordinarie marschdeltagarna fanns en avsevärd klyfta.