sou · GQB358d3 · 2003-01-01 00:00:00 — (1987), An integration of trade union models in a sequential bargaining framework, , 97. Marimon, R. och Zilibotti, F. (2000), Employment and distribu- tional effects of restricting working time, , 44. , O. (2001), Arbetstidsförkortning, löner och arbetslöshet – en studie på svenska individdata, Ekonomisk Debatt, 29, 7. Nymoen, R. (1989), Wages and the length of the working day – an empirical test based on Norwegian quarterly manufacturing data, , 91,3. (1985), The economic theory of trade unions, , 87. Differens Sidoscenario AT38 – Differens Sidoscenario AT35 – Differens Sidoscenario SEML – Differens Sidoscenario LBL – Differens Sidoscenario AT38:2 – Tabell 14 Differens Sidoscenario AT35:2 – Tabell 16 Differens Sidoscenario SEML:2 – Differens Sidoscenario LBL:2 – –1,1 –4,9 –0,7 om ej annat anges –0,1 –0,1 –0,2 –0,2 –0,1 –0,1 –0,1 –0,1 –0,1 –0,2 –0,2 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. Bilaga 2 SOU 2002:58 –1,7 –10,1 om ej annat anges –0,1 –0,1 –0,2 –0,2 –0,5 –0,5 –0,1 –0,1 –0,4 –0,4 –0,2 –0,2 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. SOU 2002:58 Bilaga 2 Differens Sidoscenario AT38 – Referensscenario 1 –0,5 –0,4 –0,2 –0,4 –0,1 –0,1 –0,2 –0,3 –0,3 –2,6 –0,1 –0,5 –5,2 om ej annat anges –0,1 –0,2 –0,5 –0,4 –0,4 –0,4 –0,1 –0,6 –0,4 –0,1 –0,9 –0,3 –1,0 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. Bilaga 2 SOU 2002:58 –0,2 –0,2 –3,1 –8,9 –5,2 om ej annat anges –0,1 –0,1 –0,2 –0,2 –0,6 –1,1 –0,6 –0,1 –0,5 –1,2 –0,6 –0,2 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. SOU 2002:58 Bilaga 2 Differens Sidoscenario AT35 – Referensscenario 1 –0,6 –1,0 –0,4 –0,1 –0,3 –0,9 –0,4 –0,3 –0,4 –0,7 –0,7 –2,6 –1,2 –2,0 –4,0 –5,8 om ej annat anges –0,1 –0,2 –0,7 –0,2 –0,5 –1,0 –0,5 –0,5 –1,1 –0,4 –0,1 –0,6 –1,2 –0,3 –0,1 –0,1 –0,1 –0,7 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. Bilaga 2 SOU 2002:58 –2,1 –5,8 om ej annat anges –0,1 –0,1 –0,2 –0,2 –0,3 –0,2 –0,1 –0,1 –0,2 –0,1 –0,2 –0,2 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. SOU 2002:58 Bilaga 2 Differens Sidoscenario SEML – Referensscenario 1 –0,3 –0,2 –0,1 –0,1 –0,1 –0,1 –1,6 –1,0 –0,9 om ej annat anges –0,1 –0,2 –0,1 –0,2 –0,1 –0,3 –0,2 –0,2 –0,8 –0,1 –0,1 –0,4 –0,8 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. Bilaga 2 SOU 2002:58 –2,1 –6,9 om ej annat anges –0,1 –0,1 –0,2 –0,2 –0,3 –0,2 –0,1 –0,1 –0,2 –0,2 –0,2 –0,2 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. SOU 2002:58 Bilaga 2 Differens Sidoscenario LBL – Refernsscenario 1 –0,4 –0,2 –0,2 –0,1 –0,1 –0,1 –2,0 –1,0 –2,0 om ej annat anges –0,1 –0,2 –0,2 –0,1 –0,2 –0,1 –0,1 –0,3 –0,2 –0,1 –0,6 –0,3 –0,8 –0,2 –0,2 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. Bilaga 2 SOU 2002:58 –1,1 –4,9 –0,7 om ej annat anges –0,1 –0,1 –0,2 –0,2 –0,1 –0,1 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. SOU 2002:58 Bilaga 2 –1,7 –10,1 om ej annat anges –0,2 –0,1 –0,2 –0,2 –0,5 –0,4 –0,4 –0,3 –0,2 –0,1 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. Bilaga 2 SOU 2002:58 Differens Sidoscenario AT38:2 – Referensscenario 2 –0,5 –0,4 –0,2 –0,4 –0,1 –0,1 –0,2 –0,3 –0,3 –2,6 –0,1 –0,5 –5,2 om ej annat anges –0,1 –0,2 –0,5 –0,4 –0,4 –0,4 –0,2 –0,2 –0,1 –0,5 –0,5 –0,1 –0,1 –1,0 –0,3 –1,0 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. SOU 2002:58 Bilaga 2 –0,2 –0,2 –1,8 –8,9 –5,2 om ej annat anges –0,1 –0,1 –0,2 –0,2 –0,5 –1,0 –0,5 –0,4 –1,1 –0,5 –0,1 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. Bilaga 2 SOU 2002:58 Differens Sidoscenario AT35:2 – Referensscenario 2 –0,6 –1,0 –0,4 –0,1 –0,3 –0,9 –0,4 –0,3 –0,4 –0,7 –0,7 –2,6 –1,2 –1,5 –4,0 –5,8 om ej annat anges –0,1 –0,2 –0,7 –0,2 –0,5 –1,0 –0,5 –0,5 –1,1 –0,4 –0,2 –0,6 –1,2 –0,3 –0,1 –0,1 –0,1 –0,7 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. SOU 2002:58 Bilaga 2 –1,1 –5,8 om ej annat anges –0,1 –0,2 –0,2 –0,2 –0,2 –0,1 –0,1 –0,1 –0,2 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. Bilaga 2 SOU 2002:58 Differens Sidoscenario SEML:2 – Referensscenario 2 –0,3 –0,2 –0,1 –0,1 –0,1 –0,1 –1,6 –0,7 –0,9 om ej annat anges –0,1 –0,2 –0,1 –0,2 –0,1 –0,1 –0,1 –0,2 –0,1 –0,2 –0,2 –0,8 –0,1 –0,1 –0,4 –0,8 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. SOU 2002:58 Bilaga 2 –1,1 –6,9 om ej annat anges –0,1 –0,1 –0,2 –0,2 –0,3 –0,1 –0,2 –0,1 –0,1 –0,1 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. Bilaga 2 SOU 2002:58 Differens Sidoscenario LBL:2 – Referensscenario 2 –0,4 –0,2 –0,2 –0,1 –0,1 –0,1 –2,0 –0,7 –2,0 om ej annat anges –0,1 –0,2 –0,2 –0,1 –0,2 –0,1 –0,1 –0,1 –0,3 –0,1 –0,1 –0,2 –0,7 –0,3 –0,8 1I procent av arbetskraften. 2I procent av befolkning 16–. Demografisk utveckling – konsekvenser av en åldrande befolkning Faktasammanställning – sekretariatet för Demografisk utveckling – konsekvenser av en åldrande befolkning En lagstiftad arbetstidsförkortning medför att det totala antalet arbetade timmar i kommer att minska. Den demografiska utvecklingen, som innebär en större andel äldre i befolkningen, bidrar sannolikt också till att det totala antalet arbetade timmar i ekonomin minskar. Av denna anledning har arbetstids- och semesterregler (Knas) beaktat konsekvenserna av den demografiska utvecklingen i sitt arbete. I denna bilaga presenteras konsekvenser av en åldrande befolk- ning. Syftet är att ge en överblick över vilka konsekvenser den demografiska utvecklingen förväntas få. Underlaget för samman- ställningen utgörs av information från ett seminarium arrangerat av kommitténs sekretariat , /2000, Kommer det att finnas en hjälpande hand – bilaga till , 40-talisternas uttåg – en om 2000-talets demografiska utmaningar, utträde ur arbetskraften samt en rapport från en arbetsgrupp inom EU om demografisk utveckling. Nedanstående text utgör referat från respektive källa. Det görs ingen självständig analys i denna bilaga. Demografisk utveckling och dess konsekvenser1 Seminariet inleddes med en redogörelse av hur den demografiska utvecklingen kommer att se ut med utgångspunkt från befolkningsprognos samt varför en förändring i befolkningens ålderssammansättning kan medföra problem. 1 Texten baseras på information från ett seminarium , arrangerat av kommitténs sekretariat. Vid seminariet beskrev departementsråd och kansliråd , finanser vid , den demografiska utvecklingen och dess konsekvenser. Befolkningsutvecklingen är av betydelse för arbetskraftens storlek och därmed framtida produktionsmöjligheter. Till den arbetsföra befolkningen räknas vanligen personer . Eftersom olika åldersgrupper i befolkningen är aktiva på arbetsmarknaden i olika stor utsträckning, är inte bara den arbets- föra befolkningens storlek av betydelse utan också dess samman- sättning. Den arbetsföra befolkningen kommer enligt () prognos att fortsätta att växa framöver, men det kommer inte att innebära någon större ökning av antalet arbetade timmar om inte den enskilde individen väljer att öka sitt arbetsutbud. Med utgångspunkt från den demografiska utvecklingen och vid oförändrat beteende, är arbetsutbudet mer eller mindre oförändrat och minskar sedan fram till år 2030.2 Befolkningens ålderssammansättning och förändring 0–19 år 20–64 år 65–79 år Källa: , Befolkningsprognos . Enligt SCB:s befolkningsprognos kommer folkmängden i att öka med omkring 900 000 personer mellan . I tabellen visas hur befolkningsökningen fördelar sig i olika ålders- grupper för samt hur stor förändringen är i respektive åldersgrupp mellan åren 1950–2000 respektive 2000– 2050. Den mest betydande förändringen – 2050 består i att ålderssammansättningen hos befolkningen för- ändras. Ökningen av antalet invånare i landet kommer enligt prognosen i stort sett enbart ske bland personer som är eller äldre. Den förändrade ålderssammansättningen innebär en kraftig ökning av äldrekvoten, dvs. kvoten mellan antalet personer över 2 prognos () bygger på antaganden om att medellivs- längden kommer att fortsätta öka – om än i avtagande takt, födelsetalet ökar från dagens 1,5 till 1,8 per kvinna och att nettoinvandringen uppgår till 18 000 personer . och antalet personer (20–). Äldre- kvoten är ett grovt mått på försörjningsbördan vad gäller den äldre befolkningen. Genom att det svenska välfärdssystemet innehåller en relativt hög grad av ekonomisk försörjning av äldre genom pensioner och även en hög ambitionsnivå vad gäller sjukvård och äldreomsorg, kommer den ökade äldrekvoten att medföra ökade offentliga utgifter. Genom att kombinera befolkningsstatistik med data över arbetskraftsdeltagande och genomsnittlig arbetstid erhålls en bättre indikator för den framtida försörjningsbördan; mängden utfört arbete i relation till totalbefolkningen. Antalet arbetade timmar per capita kan ses som ett alternativt mått på försörjningsbördan, där hänsyn tas till om en person verkligen är i arbete eller inte. Beräkningar visar att de demografiska förändringarnas påverkan på arbetskraftens storlek och sammansättning är så pass omfattande att tämligen stora förändringar i arbetskraftsdeltagande och genomsnittlig arbetstid krävs för att antalet arbetade timmar per capita skall vara kvar på oförändrad nivå. Konsekvenserna av den demografiska utvecklingen kan till viss del mötas med en ökning av produktiviteten, dvs. produktionen per arbetad timme. Utveck- lingen kan dock bli problematisk för sektorer som är arbets- intensiva och därmed har en begränsad produktivitetspotential såsom vård, skola och omsorg. I den senaste utpekades den demografiska utvecklingen som en stor framtida utmaning mot välfärdssamhället. utgick från SCB:s då aktuella befolknings- prognos och gjorde sedan beräkningar fram för att se hur åldersstrukturen hos befolkningen kan komma att påverka utvecklingen i svensk ekonomi. I utredningens huvudbetänkande konstateras att mycket tyder på att den framtida ekonomiska poli- tiken kommer att tvingas hantera spänningar mellan ett krympande utbud av arbetskraft, ökande behov av vård och omsorg samt växande svårigheter att till fullo kunna finansiera välfärdssystemen via skattesystemet. Nedan återges de mest centrala slutsatserna från . 3 SOU 2000:7, /2000. Fler äldre i befolkningen kommer att leda till en ökad efterfrågan på offentligt finansierade välfärdstjänster, särskilt äldreomsorg och sjukvård. Befolkningsförändringar som förväntas äga rum under de närmaste decennierna kommer därför att sätta press på finan- sieringen av de svenska välfärdssystemen. Det är dock möjligt att befolkningen inte bara blir äldre utan också friskare, vilket talar för att kostnaderna för äldreomsorg och sjukvård inte behöver öka i samma takt som antalet äldre. Enligt bedömning kommer den största delen av de offentligt tillhandahållna välfärdstjänsterna även sannolikt att finansieras via skattesystemet. Den till- tagande internationaliseringen av ekonomin sätter gränser för hur höga skatterna kan vara och begränsar därmed möjligheterna att höja skattekvoten för att finansiera efterfrågeökningen på väl- färdstjänster. Internationaliseringen medför således att skatte- inkomsterna fortsättningsvis inte kan växa genom höjda skatte- satser, utan endast i samma takt som tillväxten i ekonomin. analyser tyder på att produktionsmöjlig- heterna kommer att överstiga den förväntade efterfrågeökningen av välfärdstjänster fram . Däremot blir det svårare att finansiera välfärdssystemen till fullo via skatter –2030, åtminstone om nuvarande ambitioner skall bibehållas. En minskning av antalet personer i arbetskraften i kombination med en oförändrad eller lägre skattekvot sätter ett tak för de offentliga inkomsternas tillväxtmöjligheter. Den offentliga sektorn är beroende av antalet arbetade timmar i privat sektor för tillväxt i skatteinkomsterna. påpekar att det därför är viktigt att föra en politik som främjar hög tillväxt och ett gott resursutnyttjande i ekonomin. Ett högt arbets- kraftsdeltagande och en hög sysselsättning, även för den äldre delen av arbetskraften, är därför viktigt. En flexibel pensionsålder tillsammans med ett skattesystem som är inriktat mot att stimulera tillväxten förbättrar förutsättningarna för detta. Mot denna bakgrund är det också angeläget att långsiktigt upprätthålla antalet arbetade timmar genom bibehållen medelarbetstid. Den välfärds- vinst som en förkortad arbetstid medför måste vägas mot de försämrade möjligheter att skattefinansiera olika välfärdstjänster som en sådan förändring skulle innebära, konstaterar . Ytterligare en möjlighet att underlätta finansieringen av välfärdssystemen är att bättre nyttja den reserv av arbetskraft som finns bland många invandrare, som har en svag förankring på arbetsmarknaden. I ett längre perspektiv, när dagens arbetskrafts- reserver utnyttjats i större utsträckning, kan också arbetskrafts- invandring övervägas. Det handlar då om att aktivt locka personer med specifika kunskaper och färdigheter som efterfrågas på arbetsmarknaden att komma till . Om framtida skatteinkomster kan växa med hjälp av högre skattesatser, utan endast i takt med skattebaserna, ökar vikten av hög effektivitet och sänkta kostnader i transfererings- systemen. Här kan alternativa finansieringsvägar utgöra komplement, exempelvis individuella försäkringslösningar och s.k. välfärdskonton. Avslutningsvis anser att förutom ett högt arbetsutbud i ekonomin, underlättar ett högt sparande finan- sieringen av välfärden. Ett högt sparande fram skulle leda till en minskad skuldbörda och lägre ränte- utgifter. När den offentliga sektorns sparmål utformas bör därför en ökad hänsyn tas till den framtida befolkningsutvecklingen. Målet om överskott i de offentliga finanserna kan behöva höjas eller förlängas i tiden för att förbättra möjligheterna att parera ökade konsumtionsbehov . Utvecklingen av den offentliga konsumtionen bör enligt vara måttlig, då de demografiska motiven för ökad konsumtion är svaga. Kommer det att finnas en hjälpande hand – Bilaga 8 till /20004 I anslutning till /2000 publicerades ett antal bilagor som utgör specialstudier inom olika områden. Bilaga 8 till behandlar efterfrågan på vård och omsorg till följd av en åldrande befolkning och skrevs av och . Enligt de beräkningar som Batljan & har gjort, är konsekvenserna för välfärdssystemen av en åldrande befolkning inte så omfattande som en demografisk framskrivning ger intrycket 4 Batljan, I. & , M. [2000], Kommer det att finnas en hjälpande hand, Bilaga 8 till SOU 2000:7, /2000. Om hänsyn tas till de faktiska förbättringar som sker när det gäller äldres hälsa och dödlighet, innebär omfattningen av det vård- behov som fås vid en demografisk framskrivning en överdrift i jäm- förelse med mer rimliga antaganden anser Batljan och . Dessutom anser författarna att vård- och omsorgsutgifterna är förhållandevis små ur ett totalt samhällsekonomiskt perspektiv. I bilagan lyfts frågan om ett högt arbetskraftsdeltagande och de äldres hälsa samt funktionsförmåga fram som mycket viktigare än frågan om hur många äldre det kommer att finnas i befolkningen. Batljan & påpekar att det emellertid finns ett par mycket viktiga faktorer som är avgörande utgångspunkter för den analys som görs i bilagan. I beräkningarna har författarna utgått från höga skattekvoter. Befintliga skattekvoter utgör grunden för beräkningarna, men dessa kvoter är enligt Batljan & troligen inte långsiktigt hållbara i perspektivet av EU-harmoni- sering, globalisering och ökad rörlighet i skattebaserna. Detta faktum kan i sig medföra nedskärningar i välfärdssystemet. I de kalkyler som gjorts i bilagan har arbetstidsförkortningen vidare antagits vara mycket liten och motsvara . Detta innebär att vid en oförändrad andel deltidsarbetande blir den genomsnittliga veckoarbetstiden 2030. Om arbetstiden förkortas mer, förändras hela kalkylen. Kortas exempelvis arbetstiden per arbetsdag , medför det ett behov av en höjd skattekvot med 8–10 procent- enheter. En sådan utveckling skulle därmed framtvinga helt andra lösningar av finansieringen av det sociala välfärdssystemet konsta- terar Batljan & . 40-talisternas uttåg – en om 2000-talets demografiska utmaningar5 I 40-talisternas uttåg – en om 2000-talets demo- grafiska utmaningar beskriver och analyserar nationalekonomen och geografen hur demografi och ekonomi samverkar och konsekvenserna under de närmast 30 åren. Genom att kombinera framskrivningar av befolkningsstrukturen med modeller som beskriver hur ekonomin påverkas av åldersför- 5 , T. & , B. [2000], 40-talisternas uttåg – en om 2000-talets demografiska utmaningar, Ds 2000:13, Rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi. ändringar, fås en bild av hur demografin och ekonomin samverkar. Resultaten pekar på att har en period med god utveckling framför sig . Därefter följer kärvare tider och ser utvecklingsmöjligheterna i betydligt sämre ut. Författarna understryker att utvecklingen kommer att ställa den ekonomiska politiken inför stora utmaningar. En anpassning till ett helt nytt ekonomiskt läge kommer att behövas . Då riskerar förhållandena i att bli liknande situationen ; tillväxten bromsas, bytes- balansen försämras och inflationen ökar. Enligt är det av stor vikt att det inte införs offentliga system som är beroende av en ständig tillväxt i ekonomin. Den försämrade bytesbalansen kan också leda till att det följer en period av kraftig omstrukturering inom näringslivet, när en allt större del av konsumtionsbehovet kommer att täckas genom import. Om barnafödandet fortsätter att vara lika lågt som kommer åldersstrukturen i att bli mycket skev eftersom åldersgrupperna kommer att dominera. De låga födelse- talen som råder bör enligt författarna höjas och stabiliseras på en nivå kring i genomsnitt två barn per kvinna, för att en balans i åldersstrukturen skall uppnås. Ökat antal barn per kvinna medför ökade kostnader för samhället på kort sikt, men på lite bidrar höjda födelsetal till en jämnare åldersstruktur. Genom arbetskraftsinvandring kan antalet i arbetskraften ökas på kort sikt. En bättre arbetsmarknadssituation för utländsk arbets- kraft är dock en förutsättning för att en mer omfattande arbets- kraftsinvandring skall vara verkningsfullt . Det krävs ett förbättrat sysselsättningsläge i kombination med minskad segregation för att vända 1990-talets negativa utveck- ling för många invandrargrupper. Arbetskraftsinvandring medför dessutom sociala kostnader. Ökad invandring är en kortsiktig lösning eftersom de flesta invandrarna är i åldern 20–och relativt snabbt åldras. Enligt rapportens författare räcker det inte med ökad invandring. Det finns även andra alternativ att påverka ekonomin och utvecklingen mot en mer flexibel pensionsålder kan vara en lösning. betonar vikten av att politikerna agerar för att den negativa utvecklingen till följd av åldersstrukturen hos befolkningen skall kunna motverkas. För att påverka de samhällsekonomiska effekterna av den demografiska utvecklingen i ett land på ett genomgripande sätt måste arbetet vara mycket långsiktigt. På kort sikt är demografin i stort sett given och det enda som kan göras är att anpassa den ekonomiska politiken efter situationen. Ju längre framåt i tiden man blickar, desto större betydelse för utvecklingen får emellertid de politiska åtgärder som vidtas . Hur lång fördröjningen är beror delvis på vilken demo- grafisk process som de politiska åtgärderna söker påverka, dels på vilken makroekonomisk faktor6 som är av intresse. Äldres utträde ur arbetskraften – Riksförsäkringsverket7 I rapporten ur arbetskraften behandlar Riks- försäkringsverket problematiken om en åldrande befolkning. I rapporten konstateras att står inför en kraftig ökning av antalet pensionärer i förhållande till antalet yrkesverksamma. Den främsta orsaken till detta är den demografiska situationen med en stigande medellivslängd och ett lågt barnafödande. Enligt beräkningar går det 2,1 yrkesaktiva personer per pensionär. Om utvecklingen fortsätter som kommer det endast att finnas 1,4 yrkesaktiva personer per pensionär . Detta medför en kraftig brist på arbetskraft. Utvecklingen innebär också en ökad press på samhällets resurser och försvårar möjligheterna att upprätthålla välfärden , konstaterar . Parallellt med utvecklingen mot en åldrande befolkning, är det allt fler av de äldre som lämnar arbetskraften. fanns endast fyra av tio män och en fjärdedel av kvinnorna i arbetskraften . anser att detta bland annat beror på påfrestningar i arbetsmiljön, många arbetsgivares negativa inställning till äldre yrkesverksamma och arbetstagarnas värdering av fritiden. Vid en internationell jämförelse har ändå ett högt arbetskraftsdeltagande jämfört med andra europeiska länder. Svenska kvinnor arbetar fler år än kvinnorna i andra . Av dem som lämnar arbetslivet i åldern 55–, gör de flesta det på grund av ohälsa. För att kartlägga orsaken till utträdet från arbetsmarknaden, har studerat vilken typ av inkomst de som lämnar arbetskraften har. 6Författarna lyfter fram ekonomisk tillväxt, inflation och bytesbalans som särskilt relevanta faktorer i anslutning till den demografiska utvecklingen. 7Riksförsäkringsverket [2001], Äldres utträde ur arbetskraften, uppdrag från den parlamen- tariska beredningen Senior 2005 – Äldrepolitik för framtiden, Rapport . vanligaste inkomsten som kunde förknippas med utträde från arbetsmarknaden. Både förtidspension och sjukpenning är vanligare bland kvinnor än bland män och skillnaden har ökat över tiden. ökade andelen förtidspensionärer och omfattade då en tredjedel av 60–64-åringarna. En trolig förklaring till att andelen har minskat är att kraven för att få förtidspension skärptes . Den näst vanligaste utträdesformen från arbetslivet är tjänste- pension. –1999 blev tjänstepension allt vanligare i åldersgruppen 60–. Andelen som lämnade arbets- kraften med tjänstepension ökade från omkring en femtedel till en fjärdedel bland såväl kvinnor som män. beräkningar visar att arbetsutbudet bland äldre måste öka kraftigt för att påverka försörjningskvoten8 och den ekonomiska tillväxten i positiv riktning. Genom beräkningar har funnit att genomsnittsåldern för utträde från arbetsmarknaden skulle kunna höjas med omkring mellan under förutsättning att extrema antaganden om utvecklingen görs. För att denna utveckling skall kunna bli verklighet krävs att andelen som får förtidspension sänks till den lägsta nivå som varit aktuell och arbets- kraftsdeltagandet höjs till en nivå som endast varit aktuell under kraftig högkonjunktur. Den beräknade effekten för såväl försörj- ningskvot som bruttonationalprodukt blir emellertid liten trots dessa extrema antaganden. Slutsatsen av analys är att det krävs att fler utnyttjar sin lagstadgade rätt att stanna kvar i anställning till , för att samhällsekonomin skall kunna fortsätta att utvecklas positivt,. Utvecklingen mot en förbättrad hälsa talar för att det kommer att vara möjligt för fler äldre att arbeta längre än . Vidare innebär det nya pensions- systemet att individen får högre pension om personen väljer att arbeta under fler år eller ökar graden av förvärvsarbete. Möjligheten att ta partiell pension och uppåt ger dessutom många alternativ för dem som vill arbeta, men inte vill arbeta på heltid. För dem som väljer att kombinera partiellt uttag av pension med förvärvsarbete, försämras pensionen inte särskilt mycket när de sedan går i pension på heltid. 8 Försörjningskvoten definieras som antal icke yrkesarbetande i relation till antal yrkes- arbetande. analyserar antal ålderspensionärer och förtidspensionärer i relation till befolkningen i arbetsför ålder. drar slutsatsen att det troligen krävs ett antal förändringar i arbetslivet för att arbetskraftsdeltagandet för dem skall kunna öka. Arbetsklimatet för äldre i arbetslivet behöver förbättras, vilket skulle kunna bidra till att minska antalet förtidspensionärer och antalet långtidssjukskrivna. Detta kommer dock inte att räcka för att upprätthålla försörjnings- kvoten på dagens nivå. En ökad arbetskraftsinvandring kan bidra till lösning av problemet.