sou · GQB356d2 · 2003-01-01 00:00:00 — tillämpas på penningmarknadsinstrument.20 Denna skillnad bör framgå av lagtexten. En värdepappersfond kan, med tillämpning av en kombination av de två nämnda bestämmelserna, från tid till annan inneha onoterade värdepapper som överstiger av fondens värde. Även om detta således är tillåtet kan det i vissa fall vara olämpligt. Det kan tänkas uppkomma fall där en värdepappersfond regel- mässigt ligger i onoterade papper. Detta kan skapa värderingsproblem och rubbar värdepappersfondens karaktär. Där- till är det svårt att bedöma om en fond bör avyttra ett innehav eller inte. I syfte att ge större möjligheter att vidta lämpliga åtgärder föreslås en bestämmelse som ålägger fondbolaget att informera inspektionen i de fall en fond, med stöd av ovan angivna bestämmelser, har placerat av sina till- gångar i onoterade värdepapper. Det är således fråga om ett flaggningsförfarande som ger inspektionen möjlighet att agera. ger fondbolagen in en allmän information om sina innehav till , se t.ex. inspektionens Föreskrifter (FFFS 1998:10) om kvartalsrapporter för fondbolag och värdepappers- fonder. Information om onoterade innehav av fondens tillgångar bör därför inordnas i detta system. Inspektionen bör därför inom ramen för sin tillsyn lämna kompletterande föreskrifter om hur och i vilka intervall sådan information skall lämnas (jfr 3 § 9 förordningen (1990:1123) om värdepappers- fonder). Fondbolaget bör också i fondbestämmelserna ange de värd- eringsprinciper som används vid värderingen av onoterade innehav. 20 I artikel 19.1 (d) talas nämligen endast om överlåtbara värdepapper och inte om penning- marknadsinstrument. Detta innebär en inskränkning från vad som gäller enligt lagen om värdepappersfonder eftersom det i den svenska lagen hänvisas inte till överlåtbara värde- papper utan fondpapper och andra finansiella instrument och som således omfattar även penningmarknadsinstrument. Utredningens förslag: I en värdepappersfond får ingå överlåtbara värdepapper eller penningmarknadsinstrument som utfärdats av samma emittent till högst av fondens värde, eller av fondens värde, om det sammanlagda innehavet av sådana tillgångar uppgår till högst av fondens värde, eller av fondens värde, om de består av obligationer ut- färdade av ett kreditinstitut som har säte i ett land inom EES och som enligt lag är underkastat särskild offentlig tillsyn avsedd att skydda innehavare av institutets obligationer, under förutsättning att det sammanlagda värdet av dessa tillgångar uppgår till högst av fondens värde, eller av fondens värde, om de är utfärdade eller garan- terade av en stat, en kommun eller en statlig eller myndighet i ett land inom EES eller av något allmänt inter- nationellt organ i vilket ett eller flera länder inom EES är medlemmar. En värdepappersfond får dock investera högst av fondens värde i överlåtbara värdepapper och penningmarknads- instrument som utfärdats av samma bolag eller annat bolag i samma koncern. Skälen för förslaget: De riskspridningsregler som tidigare fanns i ucitsdirektivet och som har sina motsvarigheter i lagen om värde- pappersfonder, återfinns även i det nya ucitsdirektivet. Således får en värdepappersfond inte exponera sig mer än (respektive 10, ) av fondens tillgångar (se närmare förslagsrutan). Vidare finns kvar bestämmelsen om vissa obligationer och andra skuldförbindelser (20 § lagen om värdepap- persfonder). De nya bestämmelserna innehåller dock två nyheter. fick en värdepappersfond inte investera mer än 5 pro- cent (etc.) av sina tillgångar i värdepapper med samme utgivare. anges att en värdepappersfond inte får investera av sina tillgångar i värdepapper eller penningmarknadsinstrument som emitterats av samma organ.21 Dessa ändringar bör genomföras. 21 Artikel 22 i ucitsdirektivet. För det första bör därför penningmarknadsinstrument införas i lagtexten. Innebörden bör bli att samtliga innehav med samma utgivare bör tas med vid beräkningen om en fond håller sig inom de procentuella begränsningarna. En värdepappersfond som exempel- vis äger såväl aktier i som penningmarknadsinstrument utfärdade av samma bank, måste således räkna samman dessa olika innehav. För det andra måste lagen anpassas till ucitsdirektivets hänvis- ning till att värdepappren och penningmarknadsinstrumenten ut- färdats av samma organ. Denna terminologi är något otydlig. I den engelska versionen står t.ex. body. Ucitsdirektivet ger dock en definition av begreppet som i princip överensstämmer med kon- cernbegreppet.22 Hänvisning görs nämligen till det s.k. sjunde bolagsdirektivet23. Med samma organ skulle i så fall menas alla de bolag som ingår i samma grupp för sammanställd redovisning enligt det direktivet eller i enlighet med erkända internationella redovis- ningsregler. Den sistnämnda hänvisningen har betydelse för investeringar utanför EES-området. Det sjunde bolagsdirektivet är genomfört bl.a. i årsredovisningslagen (1995:1554). I artikel 1 i sjunde bolagsdirektivet och i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen definieras så koncernföretag. Definitionen motsvarar i huvudsak den som återfinns i 1 kap. 5 § aktiebolagslagen (1975:1385). Utredningen föreslår att det i den svenska lagen hänvisas till koncernbegreppet och att detta definieras särskilt. Den defini- tionen bör omfatta det sjunde bolagsdirektivet och erkända inter- nationella redovisningsprinciper. På så sätt träffas inte bara svenska koncernförhållanden, utan även liknande förhållanden oavsett vilken marknad en fond riktar in sig på. Den nya bestämmelsen i ucitsdirektivet innebär således att begränsningsreglerna träffar värdepapper m.m. utgivna av ett eller flera bolag i samma koncern. Regeln har införts av försiktighets- skäl. Det är nödvändigt att en fond, när det gäller investeringar som utsätter dem för en motpartsrisk, undviker en orimlig koncentra- tion.24 Fondbolaget måste följaktligen i fortsättningen t.ex. kont- 22Artikel 22.5 tredje stycket i ucitsdirektivet. 23Rådets sjunde direktiv /349/EEG av grundat på artikel i för- draget om sammanställd redovisning, EGT L 193, , s. 1 (Celex 31983L0349), senast ändrat genom rådets direktiv /65/EG (EGT L 283, 27.10.2001, s. 28, Celex 32001L0065). 24Punkten 10 i ingressen till direktivet med ändring av ucitsdirektivet vad gäller fondföre- tagets investeringar (2001/108/EG). rollera att de bolag i vilka fonden äger aktier eller andra värde- papper inte ingår i samma koncern. Den nya bestämmelsen träffar investeringar i överlåtbara värde- papper, penningmarknadsinstrument, inlåning i kreditinstitut och i derivatinstrument. Enligt artikel 22.5 fjärde stycket i ucitsdirektivet får emellertid medlemsstaterna tillåta investeringar upp till en gräns på i överlåtbara värdepapper och penningmarknads- instrument inom samma koncern.25 Det kan finnas skäl för att inte koncentrera en fonds invest- eringar till en och samma koncern; koncerninterna transaktioner kan vara svåra att följa. De motpartsrisker som ligger i sådana investeringar motverkas emellertid även av de bestämmelser som gäller för de reglerade marknaderna, genom börsregler etc. Genom- lysningen av sådana bolag torde också ge ett visst skydd. bör en fonds investeringsmöjligheter inte begränsas i onödan. Det är utredningens uppfattning att syftet, att undvika orimlig kon- centration, uppnås även om fonder tillåts investera upp till 20 pro- cent av sina tillgångar i bolag inom samma koncern. 25 I direktivtexten anges egentligen inom samma grupp. I ordet grupp torde dock läggas samma betydelse som koncern, dvs. en grupp av företag med sammanställd redovisning. Utredningens förslag: Värdepappersfonder som enligt fondbe- stämmelserna investerar i aktier eller skuldförbindelser i syfte att efterbilda sammansättningen av ett visst aktieindex eller index för skuldförbindelser får göra avsteg från de placerings- bestämmelser som annars gäller för aktier och skuldförbindelser om detta behövs för att spegla ett index som godkänts för detta ändamål av . Inspektionen får godkänna index som har en tillräckligt diversifierad sammansättning, utgör en lämplig referens för den marknad det hänför sig till och offentliggörs på lämpligt vis. Indexfonder får placera av fondens värde i aktier eller skuldförbindelser som utfärdats av samma bolag eller annat bolag i samma koncern. Med tillstånd får en indexfond placera av fondens värde i värdepapper som utfärdats av samma bolag eller annat bolag i samma koncern. Invest- eringar upp till denna gräns är bara tillåtna för en enda emittent. Tillstånd får lämnas om inspektionen finner att detta är nöd- vändigt med hänsyn till de exceptionella marknadsvillkor som råder på den marknad som indexet refererar till. Skälen för förslaget: De allmänna begränsningsregler som gäller för aktier och räntepapper har tidigare förhindrat s.k. indexfonder där något enskilt värdepapper haft för stor vikt i indexet. Som exempel kan tas Stockholmsbörsens aktieindex OMX Index per där har en vikt på och AstraZeneca PLC har en vikt på 10,48 procent.26 Den allmänna begränsningsregeln om högst i aktier med samme emittent som återfinns i artikel 22.2 i ucitsdirektivet förhindrar således för en värdepappersfond att replikera det indexet.27 I syfte att möjliggöra för indexfonder även i sådana fall tillåter numera ucitsdirektivet för medlemsstaterna att ge särskilt undantag 26Indexet, som består av 30 aktieslag, omviktas kontinuerligt. 27Därtill inryms inte heller alla de aktier med en vikt inom den stadgade 40procent-gränsen i artikel 22.2 i ucitsdirektivet. , AstraZeneca PLC, , Hennes & , och har alla en vikt på över 5procent och har tillsammans en vikt på (per ). från de allmänna begränsningsreglerna.28 Utredningen föreslår att dessa bestämmelser införs i den föreslagna lagen. Indexfonder, dvs. sådana värdepappersfonder som enligt sina fondbestämmelser åsyftar att efterbilda sammansättningen av ett visst index, får investera av fondens tillgångar i en aktie eller skuldförbindelse som utfärdats av samma bolag eller annat bolag i samma koncern.29 Detta innebär att om en indexfond väljer att investera i ett index där ett flertal koncernbolag ingår, får fondbolaget investera maximalt av fondens tillgångar i sådana koncernbolag. Fonden skall syfta till att efterbilda sammansättningen av ett visst index. Detta innebär inte nödvändigtvis att fonden måste äga exakt de aktier eller räntepapper som omfattas av indexet. Genom andra åtgärder, t.ex. innehav av derivatinstrument, kan en mot- svarande sammansättning uppnås. Däremot bör inte Finansinspek- tionen tillåta fondbestämmelser där en fond säger sig syfta till att efterbilda sammansättningen av ett visst index med en del av fondförmögenheten (t.ex. att skall placeras i enlighet med OMX-index och resterande i enskilda aktier). I sådana fall skulle de grundläggande placeringsreglerna kunna kring- gås. I vissa fall kan marknadsförhållandena vara sådana att inte ens en möjlighet att investera i ett värdepapper förslår till att följa ett index. I t.ex. har Nokiaaktien en högre viktning. I artikel 22a.2 i ucitsdirektivet finns en bestämmelse som gör det möjligt för medlemsstaterna att, om det föreligger excep- marknadsvillkor, låta indexfonder placera upp till 35 pro- cent av sina tillgångar i finansiella instrument som utfärdats av ett bolag eller av ett annat koncernbolag. En indexfond får i så fall ha endast ett sådant innehav. Bestämmelsen är något svårtolkad. Det förefaller mindre lämp- ligt att lagstiftaren gör en bedömning om det föreligger excep- marknadsvillkor. I så fall skulle den bedömningen bli 28Artikel 22a i ucitsdirektivet. 29I artikel 22a används skrivningen emitterade av samma organ. Den definition av organ som redovisas i avsnitt 8.3.4 återfinns i artikel 22 och skall användas vid beräkningen av gränserna i [artikel 22]. Det är därför inte alldeles självklart att begränsningsreglerna i artikel 22a skall avse emissioner av samma bolag eller annat bolag i samma koncern. Regeln i artikel 22a är dock formulerad som ett undantag från bestämmelserna i artikel 22 och medlemsstaterna får höja de gränser som anges i artikel 22. Någon annan bedömning än att organ skall tolkas likadant i artikel 22 och i artikel 22a bör därför inte göras. Detta lär dock inte få någon större praktisk betydelse eftersom det nog tillhör ovanligheten att flera koncernbolag ingår i samma index. statisk och svår att justera. Vidare är det oklart om den svenska lagstiftningen i så fall skall bedöma endast den svenska marknaden eller alla tänkbara marknader som svenska indexfonder må tänkas vilja kopplas till. Det kan även diskuteras om det i föreligger sådana exceptionella förhållanden som avses. Ericssonaktien har inte en så hög viktning på marknaden, men har vid tidigare värderingar utgjort en större del av index. Den svenska aktiemarknaden är också relativt liten och kan därför lättare komma att domineras av större bolag. Regeln i ucitsdirektivet synes emellertid inte ha tillkommit med de svenska förhållandena i åtanke. Den lämpligaste ordningen synes vara att i lag medge att Finans- inspektionen kan tillåta en indexfond att för ett enda innehav exponera sig mot ett och samma bolag/koncern. Förutsättningen för detta skulle i så fall vara att inspektionen finner detta nödvändigt med hänsyn till att förhållandena på den marknad som indexet refererar till är exceptionella. Med denna ordning skulle inspektionen kunna godkänna svenska indexfonder som t.ex. avser att replikera ett finskt index, om inspektionen finner de finska marknadsvillkoren vara exceptionella. Regelns svaghet visar sig om den finska finansinspektionen gjort en motsatt bedömning. Effekten skulle därvid kunna bli att de finska fondspararna fick vända sig till svenska fonder för att skaffa sig en indexfond som replikerar den finska börsen. Utredningen ifrågasätter lämpligheten att tillåta indexfonder där ett innehav uppgår till över en tredjedel av fondens värde. Sådana indexfonder skulle möjligtvis kunna tillåtas som specialfonder (kapitel 9), där fondspararna får en särskild fingervisning om att det är fråga om en fond med hög exponering mot ett enskilt innehav. Det är dock svårt, för att inte säga omöjligt, att hindra att sådana typer av indexfonder säljs i . Bestämmelsen i ucitsdirektivet kan bli föremål för olika tolkning i olika medlemsstater och utländska ucitsfonder får som bekant säljas här. Efterfrågar svenska fondsparare sådana indexfonder som har en viktning på lär de också vända sig till sådana utländska indexfonder. Om får en möjlighet att godkänna sådana svenska indexfonder har inspektionen en större möjlighet att i det internationella samarbetet verka för en enhetlig rättstillämpning inom EES. Det är inte alla index som kan användas för indexfonder. Finans- inspektionen skall kontrollera och godkänna de index som en värdepappersfond vill efterbilda. En grundläggande förutsättning är att indexet är tillräckligt diversifierat.30 Det är givetvis inte fråga om att kräva att alla värdepapper som ingår i ett index har en vikt som följer de allmänna begränsningsreglerna. Däremot kan värdepapper med hög viktning ha betydelse om indexet består av ett färre antal värdepapper. Ett index som består av fem värdepapper med vardera 20 procents vikt kan därför komma att anses ha en otillräcklig diversifiering. På samma sätt bör ett index där ett värdepapper har en vikt på bedömas som tillräckligt diversifierat endast om indexets sammansättning i övrigt väger upp det dominerande värdepappret på ett fullgott sätt. Vidare skall indexet utgöra en lämplig referens för den marknad det hänför sig till samt offentliggöras på lämpligt vis. Det är med andra ord endast välkända och erkända index som kan komma ifråga för värdepappersfonder.31 Härigenom underlättas för andels- ägare och andra som vill jämföra olika fonder med varandra. Det förefaller lämpligt att vid sin bedömning av fondbestämmelserna i samband med ett tillståndsärende (eller ärende om ändring av fondbestämmelserna) även gör sina överväg- anden om det index som fonden vill efterspegla. De mer generösa placeringsbestämmelserna som medges för indexfonder innebär emellertid inte någon lättnad i den makt- begränsningsregel som avser att begränsa en fonds ägande av en enskild emittent (se avsnitt 8.12). Följaktligen måste även en indexfond följa t.ex. röstbegränsningsregeln för aktier. 30Jfr utredningens diskussion i avsnitten 5.2, 5.6 och 9.5.2. 31Jfr punkten 14 i ingressen till direktivet med ändring av ucitsdirektivet vad gäller fondföre- tags investeringar (2001/108/EG). 8.5Insättningar hos kreditinstitut m.m. Utredningens förslag: Medel som ingår i en värdepappersfond får sättas in på konton med rätt till omedelbar återbetalning eller konton med högst 12 månaders uppsägningstid hos , utländska kreditinstitut med säte inom EES- området samt andra utländska kreditinstitut om dessa omfattas av tillsynsregler som av anses motsvara dem som fastställs i gemenskapslagstiftningen. En fond får investera högst av sina tillgångar i inlåning i samma kredit- institut eller, om kreditinstitutet ingår i en koncern, i en och samma koncern. En värdepappersfond får därutöver ha de likvida medel som behövs för verksamheten. Skälen för förslaget: Det har förutsatts att värdepappers- fonder investerar i finansiella instrument och att fonden därutöver håller andra likvida medel i syfte att underlätta inlösen av andelar och betalningen av de löpande kostnaderna. En nyhet i det nya ucitsdirektivet är att vissa insättningar hos kreditinstitut likställs med investeringar i finansiella instrument.32 får en värdepappersfond ha de likvida medel som behövs för verksamheten.33 En förutsättning är att dessa medel placeras så att de förräntas, antingen genom insättning på bankräkning eller genom placering i likvida instrument på penningmarknaden och liknande.34 Det finns inte någon gräns för hur mycket likvida medel en fond högst får ha, men enligt tidigare förarbetsuttalanden är inte avsikten att en fond har en likviditetshantering som till omfattning och inriktning kan jämställas med den vanliga placeringsverksam- heten.35 Enligt nya bestämmelser i ucitsdirektivet får nu värdepappers- fonder, som ett led i sin placeringsinriktning, investera i insätt- ningar hos vissa kreditinstitut, dock med den begränsningen att fonden inte får investera av sina tillgångar i inlåning i samma koncern.36 Denna nya bestämmelse är en naturlig 32Artikel 19.1 (f) i ucitsdirektivet. 3318 § femte stycket lagen om värdepappersfonder och artikel 19.4 i ucitsdirektivet. 1989/90:153, s. 64. 1989/90:153. s. 64. 36Artikel 22.1 och 22.5 tredje stycket. Om koncernbegreppet, se utredningens överväganden i avsnitt 8.3.4. följd av genomförandet av den ekonomiska och monetära unionen.37 Utredningen föreslår att ucitsdirektivets bestämmelser införs i den föreslagna lagen. En grundläggande förutsättning för sådana investeringar är att fonden kan avsluta sitt engagemang . Invester- ingen får inte låsas in på . På så sätt säkerställs att investeringen är tillräckligt likvid. Vidare omfattas endast insättningar hos kreditinstitut. Någon närmare beskrivning av vad som menas med kreditinstitut återfinns dock inte i ucitsdirektivet. Vad som avses med kreditinstitut behandlas dock på annat håll inom gemenskapslagstiftningen38 och i annan finansiell lagstiftning. I lagen (1994:2004) om kapital- täckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värde- pappersbolag definieras kreditinstitut som bank, kreditmarknads- företag och . är, enligt lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet, svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening som har fått tillstånd att driva finansieringsverksamhet enligt lagen. Det saknas skäl att i fondlagstiftningen införa någon särskild bestämning som avviker från den allmänna. Insättningar får göras hos kreditinstitutet som har sitt säte i en medlemsstat. I och med innebär detta att kreditinstitut med säte i ett land inom EES kan vara föremål för investering. En värdepappersfond får även i vissa fall investera i insättningar i kreditinstitut med säte utanför EES. Förutsättningen är dock att sådana kreditinstitut omfattas av tillsynsregler som av Finans- inspektionen anses motsvara dem som fastställs i gemenskaps- lagstiftningen. Det finns givetvis även i fortsättningen behov av likvida medel i fondverksamheten, utan att fonden enligt sina fondbestämmelser får investera i inlåning enligt ovan. Behov av att hålla bankmedel kan t.ex. uppstå för löpande och särskilda betalningar, vid försälj- ning av investeringstillgångar till dess fonden återinvesterat medlen samt när det är absolut nödvändigt att uppskjuta investeringar.39 37Punkten 8 i ingressen till irektivet med ändring av ucitsdirektivet vad gäller fondföretags investeringar (2001/108/EG). 38Se t.ex. och Rådets direktiv /12/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut, LGT L 126, 26.5.2000, s. 1 (Celex 32000L0012), senast ändrat genom och Rådets direktiv /28/EG (EGT L 275, 27.10.2000, s. 37, Celex 32000L0028). 39Punkten 9 i ingressen till direktivet med ändring av ucitsdirektivet vad gäller fondföretags investeringar (2001/108/EG). Värdepappersfonder får handla med olika derivatinstrument endast i viss begränsad omfattning. Enligt 25 § lagen om värde- pappersfonder får följaktligen sådan handel ske endast i syfte att effektivisera förvaltningen av fondens tillgångar eller att skydda fondens tillgångar mot valutakursförluster eller andra risker. Med derivatinstrument avses främst optioner och terminer, men även andra liknande finansiella instrument som grundar sig på en under- liggande finansiell tillgång. Däremot omfattas inte derivatinstru- ment som grundar sig på andra tillgångar såsom råvaror eller liknande av regleringen. Valutaderivat godtas dock uttryckligen. Vid införandet av nuvarande fondlagstiftning noterades att optioner och terminer var relativt nya finansiella instrument på den svenska marknaden vilka – rätt hanterade – var utmärkta s.k. risk- avläggningsinstrument.40 Uttrycket effektivisera förvaltningen, hämtat från ucitsdirektivet (artikel 21), omfattade emellertid, enligt förarbetsuttalanden, inte endast situationer där ett innehav gard- eras. Även en åtgärd som syftar till att öka avkastningen på en fonds tillgångar borde omfattas av uttrycket. har också i sina föreskrifter särskilt reglerat handeln med derivat- instrument.41 Utredningens förslag: Medel som ingår i en värdepappersfond får placeras i finansiella derivatinstrument, inklusive motsvar- ande kontantavräknande instrument, som omsätts på en sådan reglerad marknad som avses i avsnitt 8.3.1, om de underliggande tillgångarna utgörs av överlåtbara värdepapper och penning- marknadsinstrument, finansiella index, räntesatser, växelkurser eller utländska valutor. Skälen för förslaget: I nya ucitsdirektivet finns numera möjligheten för värdepappersfonder att handla med olika finansiella derivat- instrument som ett led i deras investeringsstrategi. Det är först fråga om sådana finansiella derivatinstrument som handlas på en 1989/90:153 s.35 f. 41Kapitel 6 i föreskrifter (FFFS 1997:11) om värdepappersfonder. reglerad marknad.42 Med reglerad marknad avses detsamma som för noterade överlåtbara värdepapper och penningmarknadsinstrument i avsnitt 8.3.1. Vilka typer av derivatinstrument som en värdepappersfond får investera i bestäms genom en uppräkning av de underliggande till- gångar som kan komma ifråga. I strikt hänseende skulle finansiella derivatinstrument endast kunna vara sådana instrument som har underliggande finansiella tillgångar. I uppräkningen finns emeller- tid även andra typer av tillgångar som inte alltid räknas till de finansiella, t.ex. räntesatser, växelkurser och utländska valutor. I begreppet finansiella derivatinstrument inkluderas emellertid enligt artikeltexten motsvarande kontantavräknade instrument. Det är således den angivna uppräkningen som är av betydelse. Utred- ningen föreslår att dessa bestämmelser genomförs.