sou · GQB3120d1 · 2003-01-01 00:00:00 — I sammanhanget skall bl.a. nämnas den stora satsning som sker inom ramen för Europeiska Socialfondens Växtkraft Mål 3. har be- tydelsen av den arbetslivsrelaterade vidareutbildningen tilltagit. konstaterar dock att företagen inte alltid lyckas genom- föra den vidareutbildning som de behöver och att medvetenheten hos både företag och anställda om vidareutbildningens betydelse borde öka.36 En undersökning från LO37 av den totala mängden personal- utbildning visar att denna ökade kraftigt . Personalutbildningen är dock ojämnt fördelad mellan grupper av anställda. Det centrala mått som använts är tid för personalutbildning i procent av total arbetstid. Denna andel visade sig vara för LO, för TCO och för . Mest går till dem som redan har den högsta utbildningen och det finns dessutom en skillnad mellan arbets- givare med olika arbetsgivare. Statligt anställda och landstings- anställda får mest personalutbildning, därefter följer kommunalt anställda och allra sist privat anställda. I en uppsats38 om just in time learning och livslångt lärande framhåller behovet av länkar mellan kortsiktigt och långsiktigt lärande i arbetet. De institutionella förändringar vi ser i arbetslivet är till stor del en anpassning till allt snabbare processer och en snabbt ökande kunskaps- mängd. Hanteringen av data, information och kunskaper inriktas mot just-in-time snarare än mot just-in-case. Mycket tyder på att vad som kan verka problematiskt är det långsiktiga lärandet och länkarna 35Se t.ex. bidrag, Just in time learning och livslångt lärande, i antologin , kompetens och arbete, (2002), Redaktör m.fl. Student- litteratur. 36Kompetens – en bristvara, , R 2000:14. 37Personalutbildning , Löne- och välfärdsenheten. och , LO, . 38Just in time learning och livslångt lärande, i antologin , kompetens och arbete, (2002), Redaktör m.fl. . Arbetslivets framtida behov av kompetens mellan det kort- och långsiktiga lärandet i arbetslivet. Det kortsiktiga lärandet synes behöva stödjas av ett mer långsiktigt, reflekterande och kontextuellt lärande. Ett sådant lärande sker under utbildning inom skola, högskola och universitet inom skola, högskola och uni- versitet och möjligheterna till formell utbildning och fördjupning av efterfrågade kunskapselement i arbetslivet har snarare försvårats än förbättrats. Dock borde även sådan fortbildning och fördjupning ske just-in-time snarare än just-in-case dvs. vid behov i själva arbets- livet. Avsaknaden av strukturer och mekanismer som stöder en sådan utveckling kan försvåra att det mer effektiva kortsiktiga lärandet också skapar förutsättningar för att implementera livslångt lärande i arbets- livet. Vuxnas lärandemöjligheter är relativt väl utbyggda i jämfört med andra länder, både i och utanför arbetslivet. Bland forskare finns en enighet om att vi vet relativt lite om kompetens- utvecklingens kvalitet och dess privat- och samhällsekonomiska effekter. Social kompetens är ett begrepp som varit vanligt förekommande i bl.a. platsannonser. I Agenda 2000 definieras begreppet så här: Social kompetens kan definieras som förmåga och vilja att skapa meningsfulla relationer till andra människor, att på olika sätt kunna kommunicera med andra, att kunna fungera socialt med andra och att ha fungerande sociala nätverk.39 Arbetslivsforskare har i stort sett undvikit att arbeta med be- greppet, något som forskaren , menar kan bero på dess obehagliga närhet till anpassning och disciplin. Det finns beskrivningar av social kompetens som dels individens förmåga att hantera sitt sociala liv generellt, dels som en förmåga att identifiera sig med arbetsgivarens mål, en slags samspelsteknik. En förklaring till att social kompetens tillmäts allt högre betydelse i arbetslivet kan enligt vara att tjänstearbete upptar allt högre del av förädlingsvärdet också för produkter, som det utvecklas nya former för service kopplat till produkter. 39Agenda 2000, Den fortsatta kompetensutvecklingen, Ds 1994:11. 40Ann-Katrin (2002) Social kompetens- en ny konkurrensparameter. Ingår i antologin , kompetens och arbete, red. m.fl. Student- litteratur. Arbetslivets framtida behov av kompetens i arbetet kan vara manuellt men de extra funktionerna ställer högre krav på god kommunikativ förmåga. Varje anställd måste kunna representera företagets image. Vid sidan av de praktiska arbets- uppgifterna måste alla vara inställda på att marknadsföra företagets tjänster och förväntas också ha idéer om förändring av de sålda tjänsterna. Generellt sett har det skett stora förändringar i hur man orga- niserar arbetet på företagen. Genomgående ställs nya och högre krav på medarbetarnas förmåga till helhetssyn, initiativförmåga, att vara drivande och kreativ och att ta ansvar för sin egen kompe- tensutveckling. Arbetet organiseras allt oftare i team eller projekt- form och verksamheterna är i allmänhet mer kundnära. För att arbeta i projekt och teamen fordras en förmåga att etablera ömse- sidiga samarbetsstrategier men också att personerna i teamet är självgående och kan leva upp till förpliktelserna även när kontrollen är indirekt eller på avstånd.41 Kommitténs uppfattning är att det ter sig svårt att konstruera en enhetlig definition på begreppet social kompetens. När företrädare för arbetslivet uppmanats att definiera vad som avses med be- greppet nämns t.ex. förmåga till samarbete, att passa in i arbets- laget, ansvarstagande, kunna umgås med kunder, inge förtroende samt att vara utåtriktad och serviceinriktad.42 uppfattar kom- mittén att man allt oftare talar om vikten av kommunikations- förmåga samt behovet av att rekrytera hela människor för att arbetsplatsen skall fungera. 4.11Är generell kunskap och utbildning svaren på morgondagens frågor? Om man ser ett yrke är det uppenbart att det sker stora förändringar i innehåll, kunskapskrav och uppgiftsprofil. I många yrken – med undantag för dem med krav på licens eller behörighet – kan de yrkesspecifika kunskaperna läras på plats, men en bra och grundläggande utbildning är nödvändig för att kunna ta till sig dem effektivt och för att den enskilde skall kunna utveckla sitt jobb. Otvetydigt är att behovet av generella kunskaper ökar, dock inte i samma takt och med samma kompetensprofil inom alla yrken eller 41Jfr , Just in time learning, (2002) Utbildning, kompetens och arbete, Stu- dentlitteratur. 42Jfr Kompetens en bristvara, , R2000:14. Arbetslivets framtida behov av kompetens Stora delar av service-, underhålls- och hantverkssek- torerna präglas av enmans- eller fåmansföretag där det även i fram- tiden att krävas en hög grad av specialisering av den enskilde. Vad säger då den aktuella forskningen om i vilken utsträckning det är generella kunskaper och utbildningar eller om det är spe- cialistkunskaper och s.k. situerat lärande som är svaret på morgon- dagens behov? har nedan listat det som talar för generella kunskaper, men har visat på riskerna med en alltför ensidig satsning på det generella.43 Det som, enligt , talar för en ökad betoning av generella kunskaper och utbildningar är att; N dagens och morgondagens arbetsliv och samhälle kräver mer av generella kunskaper, överblick och sammanhang N kunskaperna omvandlas snabbt i arbetsliv och samhällsliv N goda basfärdigheter och generella kunskaper behövs för att främja livslångt lärande och en varvning mellan arbete, studier och annat arbete N det behövs ett sammanhängande bildningskoncept, en världs- bild och en moralisk kod för att människan ska kunna söka sig själv och förstå världen omkring henne N den generella utbildningen är ett sätt att skapa en gemensam sektor i kunskapssamhället så att grupper med olika bakgrund bättre kan kommunicera med varandra N generell kunskap och utbildning främjar jämlikhet och rättvisa och minskar risken för att individen ska hamna i yrkesmässiga eller sociala återvändsgränder N generell kunskap, kulturell orientering och fördjupad språk- kompetens behövs för att kunna fungera i en alltmer globa- liserad värld. behövs s.k. situerat lärande, dvs. specialistkunskaper, för- trogenhet och kompetens satt i sitt sammanhang. Det är ibland mer pedagogiskt att få någon att förstå helheten genom att utgå från delen och specialiteten och låta eleven förvärva kunskaper i genuina situationer. En för kraftig betoning på de generella kunskaperna riskerar leda till pedagogiska bakslag, bristande motivation och intresse. varnar också för att låta försumma den praktiskt estetiska kunskapen, individens skapande förmåga och 43 Från klosterskola till klusterskola, . Arbetslivets framtida behov av kompetens kulturella uttryckssätt, om den generella utbildningen får ta alltför stor plats. Hög ekonomisk tillväxt har inte visat sig utgöra någon självklar garanti mot arbetslöshet och låga inkomster om undersyssel- sättningen bottnar i en obalans mellan arbetskraftens kvalifika- tioner och företagens efterfrågan. Det är i skenet av denna ut- veckling som frågan om arbetskraftens utbildningsnivå blir viktig såväl utifrån ett tillväxt- som ett individperspektiv. För lite, eller för smal utbildning leder till sårbarhet och risk för att hamna vid sidan av arbetsmarknaden. I ett föränderligt arbetsliv där gymnasieskolan är en av byggbitarna i det livslånga lärandet talar mycket, enligt kommitténs uppfattning, för att bildningsperspektivet och den personliga ut- vecklingen måste ha en framskjuten position i den framtida gymnasieskolan. Det finns inget utrymme för att göra avkall på skolans uppdrag att förmedla ämnes- och yrkeskunskaper. Kommittén har i sitt arbete fått starkt stöd från arbetslivet när det gäller behovet goda kunskaper i bl.a. kärnämnena. Det sistnämnda har, tillsammans med goda yrkeskunskaper, blivit allt viktigare om man ser till hur kunskapskraven i arbetslivet höjts. som utvecklingen går mot att en allt större del av yrkesutbildningen blir eftergymnasial, kommer gymnasieskolan även att ha stor betydelse för att försörja en betydande del av arbetsmarknaden med nyutbildade ungdomar. Givet att gymnasieutbildningen skall ge en god grund för etableringen på arbetsmarknaden är det viktigt att ungdomarna får med sig breda, generaliserbara kunskaper som är påbyggbara. Detta behöver inte stå i motsatsförhållande till ungdomarnas behov av att få specia- lisera sig inom ett område som de är intresserade av. Resultaten av dagens arbetslivsforskning talar dock för att den framtida gymna- siala yrkesutbildningen i allmänhet bör förbereda eleverna för ett yrkesområde snarare än för ett speciellt yrke. Sammanfattningsvis konstaterar kommittén att den framtida gymnasieskolan måste; N ge en grund för bredare kompetensområden N erbjuda grundläggande yrkesutbildning som leder till anställ- ningsbarhet inom ett yrkesområde N stimulera eleverna att sikta mot specialistkompetens, t.ex. inom naturvetenskap och teknik Arbetslivets framtida behov av kompetens N motverka social snedrekrytering och stärka insatserna vad gäller att se till att så många ungdomar som möjligt slutför en gym- nasieutbildning N förmå beakta och förutse förändringar i arbetslivet som har konsekvenser för människans behov av kompetens N ha ett utrymme för lokala variationer N erbjuda alla elever möjligheter att lära i arbetslivet N förbereda och skapa förutsättningar för ett livslångt lärande. Gymnasieskolan har länge varit den skärningspunkt där grund- utbildning, vidareutbildning och arbetsmarknad möts. Den för- väntas därigenom bära upp olika syften som är sammanflätade och svåra att särskilja. Kommittén avser i det följande att diskutera det uppdrag som gymnasieskolan har , enligt läroplanen (Lpf 94), och om det finns skäl att ändra detsamma utifrån hur samhälls- och arbetsliv förändrats under senare år.1 Den framtida gymnasieskolan skall, enligt utredningsdirektiven, kvalificera eleverna för: N ett demokratiskt samhällsliv, N ett utvecklande arbetsliv N ett livslångt lärande Med utgångspunkt i dessa punkter diskuteras nedan hur kommit- tén ser på om gymnasieskolans uppdrag förändrats i något avseende och om samhälls- och arbetslivsutvecklingen lett till att något av syftena bör väga tyngre än de övriga i den framtida gymnasie- skolan. Man får inte glömma bort att gymnasieskolans viktigaste uppdrag kommer från eleverna. Skolan skall således finnas till för, och utgå från, eleverna. 5.1Gymnasieskolan som en del av ungdomsskolan Gymnasieskolans uppgifter framgår av läroplan för de fri- villiga skolformerna. Till stora delar överensstämmer dessa med läroplan för den obligatoriska skolan. I likhet med den 1 Kommittén har i diskussionen om gymnasieskolans uppdrag haft god användning av en opublicerad uppsats – Metakognition, metateorier och studiestrategier, nya forsknings- perspektiv på gymnasieelevers lärande – som skrivit för . har medverkat i, och bidragit till, kommitténs arbete fram till sin bortgång . obligatoriska skolan har gymnasieskolan samhällets uppdrag att till det uppväxande släktet överföra de grundläggande demokratiska värderingar på vilket det svenska samhället vilar. Skolans verksam- het skall i alla delar utgå från dessa värderingar. Människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet mellan kvinnor och män samt solidaritet med svaga och utsatta är de värden som skolan skall för- medla och gestalta. Både den obligatoriska och den frivilliga delen av ungdomsskolan har ansvar för elevernas personliga utveckling. Den obligatoriska skolan skall främja elevernas harmoniska utveckling och den frivilliga skolan elevernas allsidiga utveckling. Det finns knappast någon anledning att analysera dessa skillnader i läroplanerna för de båda delarna av ungdomsskolan. läroplaner ser ungdomar- na som elever enbart. De unga människor som tillbringar en viktig del av livet i den framtida gymnasieskolan bör få möjlighet att utvecklas i alla avseenden. Gymnasieskolans övergripande kunskapsuppdrag är att aktivt skapa förutsättningar för att eleverna skall tillägna sig och utveckla kunskaper. I denna del skiljer sig inte uppdraget för de olika nivåerna av ungdomsskolan. Uppdraget skiljer sig inte heller i de fyra perspektiv som enligt läroplanerna skall prägla undervisningen både i de obligatoriska och de frivilliga skolformerna, nämligen det etiska perspektivet, miljöperspektivet, det historiska och det inter- nationella perspektivet. Dessa är relevanta också för den framtida gymnasieskolan. Genom samhällförändringar och teknikutveckling har förutsättningarna att inhämta fakta, att utveckla förståelse, färdigheter och förtrogenhet, förändrats. Därigenom har också arbetet för både lärare och elever påverkats, något som lett till att skolans kunskapsuppdrag kan behöva revideras. 5.2Gymnasial nivå på kunskaper Gymnasieskolans uppdrag, särskilt kunskapsuppdraget, går utöver det som gäller för den obligatoriska skolan, nämligen att vara en direkt förberedelse för arbete eller studier efter gymnasieskolan. Gymnasieskolans särskilda uppgift är, enligt läroplanen, att med den obligatoriska skolan som grund fördjupa och utveckla elever- nas kunskaper som förberedelse för yrkesverksamhet och studier vid universitet och högskolor samt som förberedelse för vuxenlivet som samhällsmedborgare och ansvariga för sina egna liv. I dessa avseenden finns det, som framgått av de tidigare kapitlen i betän- kandet, skäl att förtydliga hur långt den framtida gymnasieskolans uppdrag skall sträcka sig. Allt flera uppgifter i arbetslivet kräver såväl en breddning som fördjupning av yrkeskompetensen utöver vad som ges i en gymnasieutbildning. Detta har tydligt framkommit vid diskus- sionerna med arbetslivets företrädare. Ett problem är att nytt stoff tillkommer utan att något äldre tas bort. Allt kan därför inte rymmas utan måste hänföras till vidareutbildning i arbetslivet eller eftergymnasial yrkesutbildning. Ett önskemål om bredare utbildningar i gymnasieskolan måste rimligen leda till att eleverna inte når lika långt i specialisering. Är det då möjligt att urskilja en naturlig gymnasial nivå för utbildning? När det gäller de studieförberedande programmen är det nog lättare mot bakgrund av dessa ämnens långa tradition och att det finns behörighetsregler och en fortsättning i högskolan. Men systemet är inte logiskt, i några fall ligger ämnenas nybörjar- nivåer i , i flertalet fall i gymnasieskolan men ibland finns nybörjarnivån även på högskolenivå, trots att ämnet före- kommer även i lägre utbildningsformer. När det gäller majoriteten av ämnen och kurser i program med yrkesämnen är det inte möjligt att lokalisera någon gymnasial nivå. Flertalet kurser och ämnen inom yrkesutbildningen förekommer endast i gymnasieskolan och i de fall utbildningar finns i komvux eller kvalificerad yrkesutbildning erbjuds inte hela grundläggande yrkesutbildningar. Högskolans utbud inom ramen för kortare yrkesexamina är mycket få. Kommittén ser ett behov av ett bredare utbud av eftergymnasial yrkesinriktad utbildning. Vad som är gymnasialt blir här det man bestämmer sig för att definiera som gymnasialt och som normalt ryms inom tidsrymden . Det tar emellertid inte precis att lära sig alla yrken och vi måste acceptera att eleverna når olika långt i specialisering. I den brytningstid mellan barndom och vuxenliv som gymnasie- åldern representerar är ungdomarnas identitetssökande påfallande. Livsåskådningsfrågor, moral och etik är områden som står i fokus. Självkännedom och tillit till sin egen förmåga är viktiga ingredien- ser både för framgångsrika studier och annan framgång i livet. Genom att utveckla elevernas intressen och talanger kan skolan stärka dessa egenskaper och underlätta såväl mognadsprocess som lärande. Det är värt att notera att den personliga utvecklingen i stort sett alltid lyfts fram som gymnasieskolans viktigaste uppdrag vid kommitténs möten med företrädare för olika avnämare, bl.a. arbetslivet. Arbetslivets krav på hela, självständiga människor avviker inte från vad vi behöver för att leva ett fullvärdigt liv utanför arbetet och för en vidareutveckling av våra demokratiska institutioner. Den största utmaningen för skolan ligger sannolikt i en tanke- vända kring skolans roll i samhället. Skoltiden är en stor och viktig del av elevernas liv och de har berättigade krav på livskvalitet och personlig utveckling också i skolan. Idén om livslångt lärande kan endast uppnås om skolan kan göras till en plats dit eleverna är ivriga att gå. Madsén uttrycker detta på följande sätt. Om skolan skall vara en bra förberedelse måste den sluta upp att enbart vara en förberedelse! När barn och ungdomar tillbringar allt i utbildningsinstitutioner, blir det också uppenbart att det som sker där måste vara meningsfullt här och – det eleverna sysslar med måste ha ett bruksvärde i nuet.2 I en föränderlig omvärld är sådant som självkännedom och själv- tillit oundgängligt, liksom att inte ta saker för givna och att regel- bundet fundera över om det finns bättre vägar att pröva. Detta ställer delvis nya krav på skolan som måste vara mindre förutsäg- bar, och i större utsträckning än , erbjuda ett ämnesöver- gripande arbetssätt som ökar elevernas förmåga till lärande. Kunskapsinhämtandet är en viktig del – men inte allt. Hur man utvecklas som människa – som ung kvinna eller man – och vilka nya erfarenheter man gör är lika viktiga för ung- domarnas mognad och växande. Det är kommitténs uppfattning att den personliga utvecklingen bör nämnas särskilt i samband med att gymnasieskolans uppdrag läggs fast i den nya skollagen. 2 Madsén, a.a. 5.4Att förbereda för ett aktivt demokratiskt samhällsliv Samhällsförhållandena ändras och ställer allt högre krav på kun- skaper och engagemang hos alla medborgare. Det behövs kun- skaper för att man skall kunna ta till vara sin rätt som medborgare och delta i samhällsdebatten med egna åsikter. Den centrala kärnan av ämnen, kärnämnen, som alla studerar oberoende av studievägens inriktning är ett utslag av detta. För en mer utförlig diskussion om behovet av bildning och bildningsbegreppet hänvisas till kapi- tel 7 Kunskap, kompetens, kärnämnen. Det svenska samhällets förändring i riktning mot ett mång- kulturellt samhälle är fortfarande ett, jämfört med många andra länder, relativt nytt fenomen. Genom att ungdomar med olika bakgrund och förutsättningar undervisas i en sammanhållen gym- nasieskola får de möjlighet att mötas och ta del av varandras erfarenheter. Om dessa möten präglas av en ömsesidig respekt blir mångfalden en tillgång i samhället. Att erbjuda en utbildning som förbereder eleverna för sin roll som medborgare i ett demokratiskt och pluralistiskt samhälle är ett uppdrag för gymnasieskolan som fått en allt starkare ställning. I läroplanerna framträder demokratiuppdraget i form av grundläggande värden och riktlinjer, vilka skall genomsyra all verksamhet i skolan. De grundläggande värden som räknas upp är människovärdets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet mellan kvinnor och män samt solidaritet med svaga och utsatta. Uppdraget har både en inne- hållslig aspekt, dvs. det som ingår i undervisningen, och en aspekt som avser lärares respektive elevers attityder och förhållningssätt. Slutligen handlar det om organisation, t.ex. hur skolan främjar ett elevdemokratiskt arbete och hur elevers och andras krav på in- flytande organiseras. Uppdraget går således ut på att ge och att tillämpa demokrati samt att till eleverna förmedla den grund- läggande värderingen att demokrati är något positivt och värdefullt. Mot bakgrund av de omvälvande förändringar som skett och sker i såväl arbets- som samhällsliv, med ökande segregation och osäkerhet på arbetsmarknaden, är det enligt kommitténs uppfatt- ning naturligt att bildnings- och demokratiuppdraget har en fortsatt framskjuten position i såväl som gymnasie- skolan. 5.5Att förbereda för ett utvecklande arbetsliv Gymnasieskolans traditioner har sina rötter i ett helt annorlunda samhällsuppdrag än dagens och morgondagens. I industrisamhällets skola kunde man genom en grundutbildning i ungdomsåren lära sig vad man sedan behövde använda i resten av sitt yrkesaktiva liv, något som inte är möjligt . En viktig skillnad jämfört med tidigare är att utbildningssyste- met förväntas svara för den reproduktionsprocess som tidigare ägde rum i produktionen. Reproduktionsprocessen består av två delar där den ena – socialisationen – går ut på att grundlägga normer och värderingar, exempelvis att utveckla etik och moral. Den andra – kvalificeringen – handlar om att utveckla sådana kun- skaper och färdigheter som man behöver för att kunna delta i produktionen och i samhället i övrigt, exempelvis förmågan att läsa och skriva. Det konkreta innehållet i socialisationen och kvalifika- tionen förändras således över tiden. Om det, som , ställs ökade krav på att skolan måste förändras, kan detta bero på nya kvali- fikationskrav, som i sin tur innebär att processerna behöver orga- niseras på ett delvis nytt sätt eller att innehållet behöver förnyas. Madsén beskriver hur påverkan mellan kvalifikationskrav och skola kan se ut. I ett relativt statiskt och auktoritärt samhälle gällde det att tillägna sig vissa fastlagda kunskaper och färdigheter, som man lärde sig anpassning och underordning under auktoriteter. Fokus i kvalifice- ringen låg då på att kunna utföra vissa specifika uppgifter på ett föreskrivet sätt. Själva ämneskunnandet blev därmed mycket viktigt. lever vi i ett samhälle som karaktäriseras av en enorm föränd- ringstakt. På alla områden ställs därmed krav på en ständig förnyelse av kunskaper och färdigheter. Intresset förskjuts då också delvis från specifika ämneskunskaper till mera generella kvalifikationer.3 Som arbetslivet har utvecklats (se föregående kapitel för mer utförlig diskussion), efterfrågas i allt högre utsträckning problem- lösningsförmåga, kreativitet, flexibilitet, självständighet och ansvarsförmåga.