sou · GQB340d5 · 2003-01-01 00:00:00 — Dessa vill inte utan vidare ta på sig risken av att pröva prototyper. Upp- handling av prototyper kan mycket väl ingå som en del i en teknik- upphandling. Det finns både problem och möjligheter för skogsavverkning, bear- betning och transport där teknikupphandling skulle kunna vara ett ef- fektivt instrument. Ett möjligt hinder är att en stor del av den statliga skogsavverkningen sköts per entreprenad. Visserligen har staten däri- genom svårigheter att ställa direkta krav på upphandling av skogsma- skiner, men vissa krav bör dock kunna ställas vid upphandling av en- treprenörer under förutsättning att EU:s konkurrenslagar beaktas. Det borde också ge enskilda entreprenörer en möjlighet att ligga i teknik- utvecklingens framkant. Ytterligare en möjlighet är att staten via utnyttjar sitt medlemskap i gruppen (sammanslutning av maskinägare) vid SkogForsk för att driva på teknikupphandling. Särskilda resurser be- hövs även för en sådan insats. Intervju med , SkogForsk Beställarnas krav styr utvecklingen, en studie om teknikupphand- ling Analys av betydelsen av statligt skogsägande för landets köpsågverk kopplat till sysselsättningen Analys av betydelsen av statligt skogsägande för landets köpsågverk kopplat till sysselsättningen Uppdraget består i att analysera betydelsen av statligt skogsägande för landets köpsågverk kopplat till sysselsättningen, särskilt i Norr- lands inland. Enligt uppdragsbeskrivningen skall belägenhet, storlek och råvaru- behov för köpsågverken tas upp, liksom huvudsaklig produktion, vir- kesbehov och inköpsorganisation. Dessutom skall statens skogsinne- havs betydelse för köpsågverken diskuteras i form av tillgång på vir- kesråvara och det statliga skogsinnehavets betydelse vad gäller syssel- sättningen i inland kopplat till sågverksindustrin. Slutligen ingår i uppdraget att eventuellt lämna förslag till organisation för för- sörjning av sågverken med virke. Vi har valt att geografiskt begränsa undersökningen till köpsågverk, som ej är belägna vid någon kustkommun i , Västerbot- tens, , eller . Dessutom in- räknas de nordligaste kommunerna i , , , och samt i . Den gemensamma nämna- ren för dessa köpsågverk är att de är belägna i skogsbygder norr om . I allmänhet är det även fråga om orter med en svag ar- betsmarknadsutveckling. Uppdraget har utförts av , och Ja- kob vid och Marknader vid . Även andra medarbetare vid institu- tionen har bidragit med mindre insatser. En speciell analys av de sys- selsättningsmässiga effekterna av nedläggning av inlandssågverken har också gjorts av . Arbetet bifogas till denna rapport. Arbetet har bland annat omfattat framställning av grundläggande uppgifter om sågverken främst med hjälp av datamaterial från Såg- verksinventeringen 2000 som regelbundet sammanställs av institutio- nen. Materialet har också bearbetats och jämförelser har gjorts mellan inlandssågverken i inland och andra sågverk. Vi har också gjort litteraturstudier över rapporter om den svenska sågverksnä- ringen. Slutligen har vi kontaktat sågverken och samtalat med andra personer med speciell kunskap i frågan. Följande kapitel innehåller en kortfattad beskrivning över hela lan- dets sågverksnäring . Därefter följer en beskrivning av de en- skilda inlandssågverken. Sågverkens betydelse för sysselsättningen och statsskogsinnehavets betydelse för de olika sågverken tas upp. De svenska sågverkens produktion blev rekordstor, cirka 16,4 milj. m3 (se figur 1). Den dominerande delen, , av sågverkspro- duktionen sker i sågverk med en produktion över . Sågverks- sektorn är dessutom nästan enbart , till , inriktad på barrproduk- tion. Enligt sågverksinventeringen fanns 245 sågverk med en produktion över , vilket betyder att 61 sågverk har minskat produktionen eller lagt ned . Antalet sågverk med en produk- tion över har ökat medan sågverk med en lägre produktion har minskat i antal. Köpsågverken dominerar starkt över de andra ägarkategorierna, bo- lagssågar och sågar ägda av Skogsägarföreningar, visas i tabell 1. För- delningen i riket av antal och produktion samt varje kategoris medel- storlek Andel av antal sågverk och produktion samt medelstorlek, fördelat på ägarkategori, hela Andel av antal, % Andel av produktion, % Tabellen visar att köpsågverken i allmänhet är mindre än de sågverk som tillhör övriga kategorierna. Stordriften börjar emellertid påverka även köpsågverken i det avseendet att man skapar större specialise- rade sågverkskoncerner i en bransch som av tradition uppvisat ett fragmenterat ägande. Totalt sågades 33,8 milj. m3 barrtimmer fub, tall och gran. Nytt 2000 var att några sågverk (61 sågverk) har börjat specialisera sig på endast ett trädslag, tall eller gran. An- skaffningssätt visas i tabell 2. Relativ fördelning av rundvirkesanskaffningen fördelat på anskaffnings- former för olika per ägarkategorier, hela landet Importen har ökat kraftigt från en initialt mycket låg andel, från 1,till 7,. För köpsågverken dominerar leveransvirket i råvaruanskaff- ningen, medan avverkningen från egna skogar förståeligt nog var mycket blygsam. Nedan beskrivs inlandssågverken lite närmare. Där så ansetts lämpligt jämför vi inlandssågverken dels med övriga köpsågverk i , som ej är belägna i inlandet, samt med en sammanslagen kategori av sågar ägda av bolag eller skogsägarrörelse, vilka kan vara belägna både inom och utanför den aktuella geografiska avgränsningen. Geografiska läget för inlandssågverken visas i bilaga 1. Preliminära kartor över det skog- liga skogsinnehavet visas i bilagor 2-4. Grundläggande uppgifter om antal sågverk och genomsnittlig pro- duktion per sågverk redovisas i tabell 3. Redovisning av sågverken per kategori köpsågverk i norra inland, Övriga köpsågverk samt sågverk ägda av bolag och skogsägarrörelse Andel av produktion, % Tabellen visar att inlandssågverken står för av den totala såg- verksproduktionen i . De är i genomsnitt större än köpsågver- ken i övriga men har betydligt lägre genomsnittlig produktion än bolagens eller skogsägarrörelsens sågverk. Vårt urval av inlandssågverken fördelas länsvis på följande sätt (Ta- bell 4). SOU 2002:40 Bilaga 7 (Källa: Sågverksinventeringen) Fördelningen på produktionsklasser av såväl antal som volym visas i tabell 5 och 6. Fördelning av antal sågverk på storleksklasser (procent inom parentes) 4(11) 4(11) 14(39) 9(24) 6(16) Produktionens fördelning på storleksklasser (procent inom parentes) 28(1) 84(4) 538(26) 585(28) 830(40) Av de totalt 37 inlandssågverken tillhör 13 koncerner, d.v.s. företag som äger flera anläggningar. Bland dessa trämekaniska företag åter- finns: Camfore med fyra anläggningar i och . To- tal produktion: 284 t m3 Moelven med två anläggningar i . Total produktion: 207 t m3. Övriga företag är , , Jämtlamell, , Martin- sons och . En stor del av sågverken, 23 sågverk, tillhör inte någon koncern utan fungerar som oberoende en- heter. Vidare finns sex sågverk inom området som ägs av skogsägar-fören- ingar eller bolag. Deras totala produktion uppgick till 708 t m3 – de- ras betydelse är med andra ord relativt liten i förhållande till köpsåg- verken i inlandet. I inlandet står köpsågverken för av den totala produktionen medan motsvarande andel för landet i sin helhet är . Förutom sågade trävaror med olika grad av vidareförädling produce- ras även bisortiment. Deras definitioner och kvantiteter framgår av ta- bell 7. Mestadels till bränsleförsäljning, men även Tills skivindustri, bränsleförsäljning och Mest till egen energiutvinning och bränsle I jämförelse med riksgenomsnittet går en större andel av inlandssågar- nas biprodukter till skivindustrin och den egna bränsleförsörjningen, men mindre andelar till massaindustrin och bränslemarknaden. Mas- saindustrin är trots detta den största köparen. Orsaken till skillna- derna kan vara att inlandssågverken i allmänhet är belägna på längre avstånd från de stora skogsindustrierna som förbrukar flis och spån till massaframställning och från befolkningscentra dit efterfrågan på skogsbränslen är koncentrerad. Förädlade bränslen framställs vid några enstaka anläggningar. Bri- ketter tillverkas på i och Moelven, Notnäs i . Pellettillverkning finns hos Jämtlamell i , . Inlandssågverken torkar sin produktion i högre omfattning än övriga kategorier: torkas ned till fuktkvot 12 och till fuktkvot 6. Motsvarande siffror för övriga köpsågverk är respektive , och för Bolags/respektive . Den torkade andelen ökar vilket också innebär att förädlingsvär- det ökar. Vidareförädling omfattar de processer som vidtas efter sågning och re- guljär nedtorkning. Den kan vara av enkel art, exempelvis hyvling. Det kan även vara mer avancerad som komponenttillverkning till hus- eller möbelindustri hållfasthetssortering eller framställning av limträ. Vidarförädlingen får anses hög för inlandssågverken , att jäm- föra för övriga köpsågverk och för andra ägar- kategorier. Den första skillnaden beror till stor del på skillnader i vir- keskvalité. De vanligaste vidareförädlingsformerna är hyvling och extra nedtorkning. Andra vidareförädlingar är exaktkapning, hållfast- hetssortering, förädling för snickeri- eller möbeltillverkning, embal- lageproduktion, skarvning, limträtillverkning, limfog, impregnering målning eller annan förädling. Vidareförädlad andel har ökar trend- mässigt . Sågutbytet är i medeltal 45,. Motsvarande för övriga köpsågverk är 47,och för bolag/skogsägarägda sågverk 45,. Det kan synas att dessa skillnader är obetydliga men det bör påpekas att varje enskild procent spelar mycket stor roll för det enskilda sågverkets lönsamhet. I allmänhet har stora anläggningar ett lägre sågutbyte. Det relativt låga utbytet för inlandssågverken kan hänga delvis förklaras med att anläggningarna är relativt stora samt att formen hos det lokala virket. Total virkesanskaffning uppgick till 4529 tm3fub, nästan uteslutande barr. För landet i sin helhet är motsvarande siffra . Av de 37 sågverken var två specialiserade på tall och sex på gran, totalt 8 () trädslagsrena sågverk. Olika sätt att organisera för virkesanskaffningen framgår av figur 2 och figur 3 samt tabell 8. Man kan utläsa att inlandssågverken i större utsträckning är beroende av leveransvirke än andra kategorier. Större dominerande markägare finns i dessa områden i jämförelse med trak- terna där övriga köpsågverk är belägna dvs. i eller när- mare kusten. De senare begagnar sig till större del av såväl import- virke som rotposter medan den stora andelen åtkomst från egen skog i kategorin skogsägarföreningar/bolag enbart avspeglar bolagens stora skogsinnehav. Råvaruanskaffning i sågverken enligt sågverksinventeringen Skogsäg./Bolag (Källa: SÅGAB:s hemsida, . ) Bilaga 7 SOU 2002:40 Råvaruanskaffning från statens skogar behovet (%) De statliga skogsförvaltarna svarar för av köpsågverkens totala råvarubehov i de undersökta länen. Statens betydelse som råvaruleverantör är störst i (AB Krekula & , AB , , , ). I ökar beroendet av statlig rå- vara ju längre västerut sågverken är belägna, vilket beror på att staten är den enskilt största skogsägaren i området (, , ). Köpsågverkens råvaruanskaffningen per län och uppdelat på träd- slag redovisas i tabell 7. Råvaruanskaffning till köpsågverk per trädslag uppdelat på län, tm3fub Motsvarande uppdelning på anskaffningssätt visas i tabell 10. Råvaruanskaffning till köpsågverk per anskaffningssätt uppdelat på län, tm3fub Timrets fördelning på kvalitetsklasser i (även kustlan- det) visas i figur 5. Timrets fördelning på kvalitetsklasser (Källa SÅGAB:s hemsida, , Inlandssågarnas exportandel var , vilket är ungefär i nivå med övriga köpsågverk. Exportandelen för sågverken som är ägda av skogsbolag eller skogsägarföreningar var . Leveransernas fördelning på olika kategorier redovisas i tabell 11. Leverans av sågverkens produktion Tabellen visar att inlandssågverken levererar till grossist i en relativt hög utsträckning. Man har en något lägre leveransandel till byggindu- strin men fler leveranser till andra sågverk och hyvlerier. av sågverken har tillgång till e-post och en lika stor an- del har en hemsida för företaget. Det är i nivå med övriga köpsågverk men lägre än för de större bolagen och skogsägarägda sågverken. En- dast ett inlandssågverk tillämpade e-handel . Siffrorna bekräf- tar tidigare erfarenheter att introduktionen av e-handel är sannolikast för större skogsföretag med mer betydande resurser och stora voly- mer. Knappt hälften, , av sågverken har utlastning mot järnväg. Mot- svarande siffra för övriga köpsågverk är och för bolag- och skogs- ägarföreningar, . Av förklarliga orsaker förekommer inte utlast- ning mot båt. För hela landet skedde av utlastningen mot båt. Sågverken i inlandet sysselsatte 1 697 personer. Kvinnoandelen var låg, . Utbildningen var lägre bland de anställda inom inlandssåg- verken än för andra grupper av sågverk, var akademiker och av de anställda hade någon form av eftergymnasial eller yrkesutbild- ning. De anställda i inlandssågverken redovisas i tabell 12. Arbetsproduktiviteten var något högre än för köpsågverken i allmän- het men lägre i jämförelse med bolagssågar eller skogsägarförenings- ägda sågar. Skillnaderna kan delvis förklaras med att köpsågverken ut- för flera vidareförädlande moment, vilket givetvis kräver en större ar- betsinsats. Arbetet fördelades på följande huvudsakliga arbetsmoment: Råva- ruhantering , timmerhantering , sågning , råsortering , torkning/justering/lastning , förädling , försäljning , a ad- ministration , underhåll . Andelarna av köpta tjänster är låg. Man bör dock påpeka att dessa uppgifter om arbetsåtgång kan vara behäftade med viss osäkerhet. Ett sammandrag av strukturen bland sågverken 1995 visas i tabell 13. Antalet sågverk har minskat kraftigt, med 17 stycken, från 53 till 37. Produktionen har ökat som för övriga regioner. Storleksra-tionalise- ringarna har genomdrivits minst lika kraftigt som för branschen i öv- rigt. i norra inland är numer 56 t m3 mot 37 t m3 . Även andelen vidareförädling av total pro-duktion har ökat från till . Enligt uppgifterna i sågverksinventeringen skulle sysselsättningen i inlandssågverken varit i stort sett oförändrad över perioden, knappt 1 700 anställda. Siffran kan förefalla oväntad och kan eventuellt bero på otillförlitliga uppgifter från sågverken. Å andra sidan talar en ökad produktion och högre andel vidareförädling för att arbetsbehovet också kan ha ökat. Svårigheterna inom svensk trämekanisk industri, framför allt såg- verksnäringen, finns bl.a. beskrivna i ECE/FAO (2001) och (2001). Det är fråga om en starkt exportberoende industri. Teknolo- gin är mogen och hindren är inte stora för nya aktörer och länder att gå in på marknaden, åtminstone inte när det gäller bulksegmenten. Dessutom innebär en åldrande befolkning i importländerna i och att efterfrågan kan förhålla sig ganska plan. Inte heller råva- rutillgången utgör någon flaskhals i det avseendet – skogstillgångarna ökar i de flesta länder i närområdet. Följden är en ökad konkurrens på våra främsta marknader både från andra skogsnationer men också från andra material. Branschen har därför brottats med lönsamhets- problem unders senare år. På samma sätt som för verkstadsindustrin går utvecklingen mot mer integrerade värdekedjor med omfattande samarbete och utveck- lingsverksamhet, som i och för sig inte behöver betyda gemensamt ägande. Köparna – byggindustri, byggvaruhus, industrier – vill ha starka leverantörer, som förmår utveckla produkterna och kan upp- fylla olika krav som ursprungligen uppstår av slutkonsu-menternas val. Dessutom ökar kraven på: Mer standardiserade komponenter som möjliggör att stordriftsför- delar kan kombineras med kundanpassning modularisering. Systemlösningar som minskar arbetsbehovet hos användarledet. Kostnadseffektiva flöden – miniimera de sju dödssynderna ur ett flödesekonomiskt perspektiv: Defekter, överproduktion, onödigt lager, onödiga bearbetningsmoment, onödiga transporter, onödig förflyttning av personal, väntetider och produktionsstopp. För att lyckas med detta gäller det att öka processtänkandet, få enheterna att kommunicera bättre som man undviker att omorga- nisera ihjäl sig. Marknadskunskap som möjliggör en gemensam produktutveck- ling. Det räcker inte med att veta hur konsumenten tycker och tän- ker – man måste dessutom kunna påverka attityder och beteenden. Leveranssäkerhet, Just-In-Time. Möjligen kan e-handel bli en kon- kurrensmöjlighet . Men för detta krävs anpassningar i distributionsleden och mer standardiseringar av rutiner. Företagen måste också kunna skräddarsy produkter för stora indu- striella kunder. Vidare bör man använda certifieringsinstrumentet och miljöargu- menten på rätt sätt. Grunden är att det måste finnas substans bakom begreppet – kunderna är välinformerade och skeptiska. Men sen måste man inse hur miljöargumentet fungerar i mark- nadskommunikationen. Man måste också balansera eventuella cer- tifieringsmärken mot det egna varumärket. Utvecklingen mot starka globaliserade företag som föredrar interna- underleverantörer finns även inom träbranschen. , stora byggvaruhandlar och andra multinationella företag som använder trä i sin logistik blir mindre intresserade av små enheter med begränsade resurser för utveckling och med liten flexibilitet. Det kommer givetvis att finnas plats för mindre producenter även . Deras pro- duktion måste emellertid ha ett stort kunskapsinnehåll, vara tydligt nischinriktad mot en marknad med få alternativa leverantörer och/el- ler bygga på en trogen kundkrets. I en jämförelse med trämekanisk industri i (2001) framgick att strukturomvandlingen där har gått längre. De fem största företagen i står för av produktionen, medan mot- svarande siffra för är . I allmänhet har de finska företagen en effektivare produktion och en bättre marknadsföring och distribu- tion. Det senare möjligen en konsekvens av större och mer resurs- starka enheter i vårt östra grannland. Man kan också tillägga att mark- nadsforskningen i har varit svag och fragmenterad medan den har en 40-årig tradition i . Många studenter som specialiserat sig på marknadsfrågor i studier och avhandlingsarbete har snabbt gått vidare till nyckelpositioner inom trämekanisk industri och branschor- ganisationer. Flera av de processer som nämnts ovan pågår också bland inlands- sågverken, ibland på oväntade sätt. Sågverken i och kommer att tillsammans med Hortlaxhus i att producera hus och inredningar för den Japanska marknaden. Ett japanskt företag, , har köpt träindustrierna och kommer att koordinera produktionen med speciellt fokus på den japanska marknaden. Köpsågverken organiserar sig centralt i . I finns en regional förening, – Sågverken ek. för., som i sin tur är en sammanslagning av medlemmarna i och Sågverksför- eningen SÅGAB i . , , och ingår i den regionala föreningen rige. Branschorganisationernas geografiska indelning framgår av figur 6. och regionala föreningar. (Källa: SR:s hemsida, , ) Virkesförsörjning från statens skogar Som man kan se från tabell 8 är inlandssågverken – så som de är defi- nierade i denna undersökning – i olika grad beroende av den virkesrå- vara som kommer från statens skogar. står och faller detta flöde emedan andra – av olika skäl – inte är så beroende av denna råvara. Anledningar till detta kan vara att alternativ råvara från andra källor kan införskaffas. Till syvende och sist är det en prisfråga i vilken mån råvaror från olika geografiska ursprung kan hämtas. Från en marknadsmässig/marknadsteoretisk utgångspunkt – genom vilken varje mellanprodukt kan antas ha/ges ett korrekt/perfekt pris så be- gränsar transportavstånden i hög utsträckning vad som är ett rimligt båtnadsområde för virkesråvara till ett specifikt sågverk. Detta om pri- serna på rot är relativt lika över i de olika geografiska områdena. Ge- nom olika former av kopplingar/avtal – t ex integrerad produktion/ vidareförädling – mellan sågverken och avnämare nedströms så kan båtnadsamrådena variera genom ökad betalningsförmåga för ett eller flera sortiment av råvara. Att priserna för levererat virke – fråndraget själva transportkostna- den – är lika över områden och virkesleverantörer är dock uppenbar- ligen inte vad som gäller. I det sammanhanget är det viktigt att på- peka att många av de intervjuade sågverksägarna/de driftsansvariga konstaterar att AssiDomäns priser inte tillhör de lägre och man me- nar att de genom sina innehav av sågverk i klart bidrar till att rubba vad man kan anse som marknadsmässigt korrekta virkespri- ser. Från statens utgångspunkt – i den mån man vill verka för att be- vara de fristående inlandssågverken – bör detta vara en omständighet som man räknar med. Från ett sådant virkesförsörjningsperspektiv så bör alla sågar som staten levererar råvara till behandlas på en likvärdig basis. Detta kräver att sågverken ägandemässigt och/eller resultatsan- svarsmässigt skiljs från den/de organisation/-er som skall leverera rå- varan. Totalt sett kan man säga att det är svårt att fullt ut skatta beroende- graden av statligt ägd råvara. Det kan bero på var den är placerad i båtnadsområdet och i vilken mån man kan använda denna på mar- ginalen. Klart är dock att de facto försörjningsgraden från de statliga skogarna skiftar påtagligt för de olika sågverken. I det sammanhanget är det viktigt att lyfta fram två åsikter/omstän- digheter som framkom i intervjuerna med sågverksan-svariga/såg- verksägare. Framförallt längst upp i norr så finns det farhågor om att man från statligt håll avser att avsätta en ännu större del av Norrbot- tens län som naturreservat. Man menar/befarar att detta kan komma att rubba den balans som man kan se råda och att en onö- dig utslagning av sågar kan komma att ske. En annan omständighet som förs fram från sågverksägare i framfö- rallt är att man från sida exporterar virke till . Volymerna är betydande i ett lokalt perspektiv. Man menar att detta inte kan stå i samklang med vad som bör vara ett ansvarsfullt statligt ägande och man skräder inte med orden när man beskriver lä- get och konsekvenserna av detta. Från diskussionerna och samtalen med de flesta sågverksägare/drifts- ansvariga i den studerade kategorin så kan man klart urskilja ett antal problem som man har att brottas med, varav virkesförsörjningen är ett av dessa. Men detta problem måste ses/bedömas i sammanhanget tillsammans med de övriga problemen. De bidrar generellt till att sänka likviditeten och soliditeten bland sågverken och gör att det är svårt att skapa kapitalbaser för att kunna utveckla verksamheterna. Alla sågverk är generellt kostnadsmässigt mycket beroende av diffe- rensen/kvoten mellan virkespriset/biproduktspriset. Virkeskostna- derna representerar ofta av den totala kostnadsmassan och bi- produktsintäkterna representerar en stor del av de totala intäkterna. Varje enstaka procents förändring av dessa parametrar har stor bety- delse för lönsamhet och lönsamhetsutveckling. I råder en oli- gopolsituation när det gäller marknaden för cellulosaflis och denna innebär/medför att priset på levererad flis från sågverken inte skiljer sig positivt från priset på massaved. Detta trots att flisen representerar en för cellulosaindustrin förädlad produkt. Flispriset har också sjunkit markant . I en jämförelse med flis- priset i så är det svenska flispriset lägre i relativa termer. Det är ofta som timmerleverantör och cellulosaflisköpare är samma affärsmässiga part vilket innebär att beroendegraden av rela- tioner och avtal med dessa parter ofta är mycket viktiga/avgörande för lönsamheten. Från statens utgångspunkt bör det – om man vill gynna sågverksnäringen tillse att marknadsmässiga villkor i så hög ut- sträckning som möjligt råder i de olika förädlingsleden vilket borde innebära att cellulosaflispriset i relation till massaveden borde vara högre. Detta faktum spelar en mycket stor roll för den generella lönsam- heten/soliditeten/likviditeten för de svenska sågverken generellt och för . Det har generellt sett blivit mycket svårt att bankgarantier/löpande lån för sågverksverksamheten i inland.