sou · GQB389 · 2003-01-01 00:00:00 — För varje område utsågs en övervakningschef som skulle hjäl- pa statspolisintendenten att samordna säkerhetspolisens verksamhet. Övervakningscheferna kom emellertid inte att delta i den operativa verksamheten och beslöt regeringen att dessa endast skulle medverka i säkerhetspolisens arbete därest beredskapsläget så påkal- lar (ämbetsskrivelse från till Spi den 25/9 1952 samt ämbetsskrivelse från till Spi . Spi:s arkiv E I vol. Övervak- ningschefsinstitutionen återupplivades enligt ett förslag från statspolisintendenten . Re- dovisning av Kungl Maj:ts uppdrag den 7/7 1950 ang säkerhetstjänstens organisation under skärpt läge. PM från statspolisintendenten till regeringen den 1/2 1951, s. 30. HD nr 33/1950. 26PM (odaterad) i HSC nr 1096/58. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 hållit en synnerligen låg aktivitetsnivå.27 Att döma av det material som återfunnits i inskränktes denna till att framföra åsikter om de militära skyddsområdenas storlek samt i vad mån statspolisintendenten skulle medverka i den militära personalkon- trollen.28 När regeringen i hemliga ämbetsskrivelser före- skrev att säkerhetspolisens medverkan i den militära personalkon- trollen skulle utökas fick samrådsnämnden en mer framträdande roll inom verksamheten. förstärktes nämnden då riks- dagsmännen () och () utsågs till ledamöter. Då i Luttra från bondeförbundet tog plats i nämnden blev alla riksdagspartier utom kommunistiska () representerade i samrådsnämnden. En- ligt regeringens föreskrifter skulle utlämnande av uppgifter från sä- kerhetspolisens register endast kunna ske om nämnden enhälligt tillstyrkte beslutet. Nämnden skulle därmed fungera som ett poli- tiskt kontrollorgan för verksamheten. Sammanträdena där minst två ledamöter skulle vara närvarande då personalkontrollärenden föredrogs skulle protokollföras. I protokollen antecknades namnen på de personer som efter registerslagning ansågs vara så pass poli- tiskt belastade att deras ärenden skulle föredragas inför i personalkontrollen. Protokollen anger också vilket beslut som fattades i respektive ärende.29 När perso- nalkontrollen expanderade till att även om- fatta försvarsviktiga delar av den civila samhällssektorn ökade ar- betsbelastningen på samrådsnämnden. Antalet sammanträden upp- gick till elva stycken för att ha stigit till över 20 per år.30 27Ämbetsskrivelse från till överståthållarämbetet den 27/9 1946. Spi:s arkiv E I vol. 28Liksom statspolisintendenten var ytterst skeptisk till att polisen skulle medverka i att kontrollera svenska medborgares politiska pålitlighet vid tjänstetillsättningar. I ett in- ternt remissyttrande formulerade han sin inställning på följande vis: En sådan verksamhet kommer ovillkorligen att omfatta även partiets fullt lagliga verksamhet samt personer, vilka icke äro misstänkta för brott eller skäligen kunna misstänkas för att planera sådana. Det blir politisk övervakning. Sådan bör enligt min mening icke ingå i polisens uppgifter. S nr 17 ½ den 31/10 1946. Ang statspolisintendentens inställning till frågan se , : Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969. (SOU 2002:88). anförde i en skrivelse till statspolisintendenten att de militära skyddsområdena omfattade alltför stora områden, särskilt i . till den 16/8 1947. Sp 3:s arkiv F II, vol. 29Nämnden hördes även angående statspolisintendentens framställan till regeringen om att skulle få befogenhet att utföra personalkontroll. Spi till regeringen den 19/4 1950. S nr 169/50. Se även ärende S nr 538/50. 30Sammanträdesstatistik finns i Spi:s arkiv, samrådsnämnden serie FI vol. 1 och F II, vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 I enlighet med ett förslag års industriskyddskommitté beslutade regeringen att arbetsmarknadsorganisatio- nerna TCO, LO och SAF skulle få ha varsin representant i sam- rådsnämnden. Dessa skulle kunna kallas till samrådsnämndens sammanträden för att diskutera personalkontrollärenden som kun- de resultera i avskedande eller annan förändring i anställnings- förhållande.31 hölls endast ett samman- träde mellan statspolisintendenten och samtliga arbetsmarknadsre- presentanter. Detta ägde rum den 9 oktober 1962.32 året därefter träffade statspolisintendenten LO:s repre- sentant för enskilda överläggningar.33 Några protokoll som belyser vad som diskuterades vid dessa möten har inte återfunnits. När statspolisens tredje rotel övertog ansvaret för bekämpandet av spioneri- och sabotagebrott inrättades 59 polis- tjänster (radioavdelningen (avd R) ej inräknad) inom den nya orga- nisationen. Av dessa placerades 51 poliser i och de öv- riga i , och . utökades antalet poliser vid tredje roteln till 109 och 1950 var siffran uppe i 144. Under des- sa år ökade också antalet lokala avdelningar markant. fanns det polisiära representanter för statspolisens tredje rotel i 18 städer.34 Tredje rotelns avdelning i delades upp i fem byråer: radiokontrollavdelningen, kanslibyrån samt första, andra, tredje by- rån. För övervakningen av de svenska kommunisterna hade första och tredje byrån särskilt viktiga uppgifter. Andra byrån ansvarade för övervakningen av nazister. Vid kanslibyrån fördes säkerhetspolisens centralregister och där sköttes också handläggningen av personalkontrollen. Centralregist- ret - som i viss mån gallrats efter kriget som det gjordes om från ett kort- till ett flexoregister - upptog vid slu- 31Eliasson, : Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969. (SOU 2002:88). Se även SOU 1968:4, s. 47-48. 32Förutom deltog (SAF), (LO) samt (TCO) i mötet. Spi:s arkiv F II, vol. 33Spi:s arkiv F II, vol. 34Vid avd R arbetade 17 poliser 1947 och 31 poliser 1949 medan antalet skrivbiträden upp- gick till 26 respektive 40. Se bilagor till anslagsäskanden i SP 3:s arkiv F II (S-skrivelser). Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 tet av 350 000 personer.35 hade antalet regi- strerade personer ökat till mellan 430 000 och 450 000.36 Under ledning av kommissarie ansvarade första byrån för bekämpningen av landsskadliga brott till förmån för Sovjetuni- onen samt länderna inom dess närmaste intressesfär. Byrån ägnade sig också åt övervakningen av de svenska kommunisterna. Det sist- nämnda arbetet ökade avsevärt i omfattning då regi- streringen och personalkontrollen som endast omfattat de svenska nazisterna riktades om mot de svenska kommunisterna. Enligt en beskrivning av första byråns verksamhet var kommunistövervakningen uppdelad på tre grupper inom roteln: en expeditionsgrupp, en grupp för övervakning av den kommunis- tiska partiledningen samt en grupp som arbetade med registre- ringen. Expeditionsgruppen bestod av fem kriminalkonstaplar. Av dessa var en kriminalkonstapel närmast ansvarig för det rent expeditio- nella arbetet, förhör, utredningar etc., medan en annan var särskilt avdelad för övervakning av och spaning mot kommunistiska orga- nisationer och dessas verksamhet. Den sistnämnde ledde och ut- vecklade tillämpningen av speciella spaningsmetoder mot de kommunistiska organisationerna. Han fick ofta samarbeta med och leda personal vid rotelns landsortsavdelningar. I hans arbetsupp- gifter ingick också att följa den kommunistiska pressen och litte- raturen om kommunismen och med ledning av detta material sam- manställa och utarbeta redogörelser såväl för orientering av vissa myndigheter som för rotelns eget behov. Gruppen för övervakning av den kommunistiska partiledningen bestod av två överkonstaplar och åtta kriminalkonstaplar. En av överkonstaplarna var så gott som ständigt sysselsatt med inom- husarbete och sålunda undandragen övervakningstjänsten. 35PM till Herr statssekreteraren . Sp 3:s arkiv B IV, diverse PM 1947-1949 (nr 31), vol. uppgick antalet registrerade personer till 390 000. PM till Thunborg (nr 149) den 25/10 1951 av . Sp 3:s arkiv Ö I, Thunborgs arbetspapper. I samband med omläggningen från kort- till flexosystem gallrades åtskilligt arkivmaterial från allmänna säkerhetstjänstens tid (bl.a. handlingar rörande Förbundet krati och ). genomfördes ytterligare en gallring av arkivmaterialet. Förteckning över akter/ärenden, från vilka registreringarna skulle utgå enligt anvisningarna för gallringen 1948 i samband med övergång från kortregister till flexosystem. samt PM ang utgallring av material ur centralregistret vid den särskilda polisverksamheten. av den 10/4 1959. Underbilagor i HSC nr 175/66 samt JWK 5:770, löpnr 5, s. 174/5. Systemet med flexoremsorna (och papperslappar) un- derlättade registerslagningen. 36Sammanfattande redogörelse och historik över personalkontrollen. Spi:s arkiv, samrådsnämn- den serie vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 nalkonstapel arbetade - enligt en intern beskriv- ning - med det ansvarsfulla och synnerligen grannlaga uppdraget att hålla kontakt med meddelare och informatörer, tillgodogöra ro- teln dessa uppgifter och odla nya kontakter.37 Gruppen för kommunistregistreringen bestod av två överkon- staplar och åtta kriminalkonstaplar. En kriminalkonstapel var ut- sedd för särskilda uppgifter vilket - enligt beskrivning - bl.a. bestod i förandet och handhavandet av ett speciellt register av ytterligt konfidentiell natur samt för vidmakthållandet och odlan- det av nya kontakter, särskilt inom industrikretsar.38 Tredje byrån leddes av kommissarie och skötte handläggningen av misstänkta fall av sabotage.39 övertog tredje byrån de kontakter med de krigsviktiga indu- strierna som tidigare upprätthållits av försvarsstabens inrikesavdel- ning.40 besökte byråchefen ett stort antal industrier i landet med syftet att få dessa att medverka i sä- kerhetspolisens kartläggning av svenska kommunister.41 omfördelades arbetsuppgifterna mellan by- råerna. Spaningen mot den sovjetiska ambassaden och dess perso- nal flyttades då över till andra byrån. Uppgiften att övervaka den svenska nationalsocialistiska rörelsen flyttades över till första byrån. Den första byråns spaningsverksamhet kom således därefter att omfatta övervakningen av svenska kommunister och nazister.42 Övervakningen av nazisterna torde emellertid inte ha va- rit alltför arbetskrävande då det enligt byråchefen huvudsak- ligen var begränsat till teoriarbete och främst bestod i s.k. inre spaning med hjälp av öppna källor och tillgängligt registermaterial. 37PM angående uppvärdering av vissa kriminalkonstapelstjänster vid statspolisens 3:e rotel till överkonstapelsbefattningar. från , ordf i krim. pol. förening till statspolis- intendenten . S nr 159. Det ytterst hemliga registret var möjligen säkerhetspolisens beredskapsregister. Det- ta register återkommer jag till nedan. Se även Tablå över fördelning av tjänster på 1:a byrån. av den 10/6 1954. S nr 167/54. bearbetade byrån - som ibland omnämns som sabotagekommissio- nen - inkommande rapporter om industribränder. SP 3:s arkiv B V vol. Se även , , : Det i personarkivens spegel. i Arkiv, samhälle och forskning. 1999:1, s. 9-11. 40Statspolisintendentens cirkulär nr 2 den 11/2 1949. S nr 51/49. 41Eliasson, : Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969. (SOU 2002:88). 42Meddelande den 1/10 1952. S nr 471/52. Se även PM till av den 26/4 1954. S nr 167/54. I ärende S nr 167/54 återfinns även översikter över de olika arbetsuppgifterna inom första byrån. Nazistövervakningen ombe- sörjdes av en polisman. avdelades ytterligare en polisman för uppgiften. PM med anledning av statförslaget för AS 1 1957/58 av den 25/1 1956. S nr 840/55. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 Yttre spaning (fältövervakning) utövades i synnerligen liten ut- sträckning.43 Den genomförda arbetsfördelningen mellan första och andra byrån avspeglade säkerhetspolisen uppdelning av verksamheten mot dels en yttre front, dels en inre front. Den yttre fronten representerades av de utländska legationernas perso- nal som kunde misstänkas vara uppdragsgivare till personer som ägnade sig åt illegal verksamhet och till den inre fronten räknades de organisationer och personer som kunde misstänkas vara föremål för rekrytering.44 Statspolisens särskilda polisverksamhet 1957-1964 Som nämnts ansåg statspolisintendenten att säker- hetspolisens formella organisation led av vissa brister vad gäller möjligheter att effektivt leda verksamheten. En annan svaghet, som uppmärksammades vid mitten , var personalbristen. I statspolisintendentens förslag till anslagsäskande till regeringen framhölls särskilt tre områden som blivit ef- tersatta på grund av personalbrist. För det första var den metodiska bearbetningen av inkommande material till centralregistret inte tillräcklig. Därmed blev en mängd uppgifter rörande personer och sakförhållanden, som i kombina- tion med gamla registeruppgifter kunde vara betydelsefulla, inte ef- fektivt utnyttjade för det inre spaningsarbetet. För det andra behövdes mer personal för att utföra personunder- sökningar för personalkontrollen, utlänningskontrollen och andra säkerhetsärenden. Det tredje området som krävde ytterligare resurser var övervak- ningen av nazisterna. De nazistiska aktiviteterna hade, enligt Thu- lin, sedan krigsslutet icke ansetts motivera någon mera betydande insats i övervakningshänseende. Men eftersom det nu noterats en ökad nazistisk verksamhet krävdes viss uppmärksamhet från sä- kerhetspolisens sida. föreslog därför att det skulle avdelas åtminstone en befattningshavare med huvuduppgift att samla ma- terial rörande nazismens utbredning och verksamhet i landet.45 43Lönn till 25/1 1956. S nr 840/55. 44För en beskrivning av denna uppdelning se Hasselrot till den 7/5 1957. S nr 6/57. 45Förslag till anslagsäskande för /58, s. 20-23. Statspolisintendenten till re- geringen den 14/7 1956. S nr 300/56. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 Medan de två sistnämnda problemen kunde lösas med en omför- delning eller utökning av personalresurserna betraktades svårighe- terna med bearbetningen som en organisatorisk fråga. fastställde statspolisintendenten en ny arbetsordning för säkerhetspolisen.46 Begreppet tredje roteln avskaffades och verksamheten skulle fortsättningsvis betecknas den särskilda po- lisverksamheten för uppdagande av spioneri m.m. eller förkortat den särskilda polisverksamheten. Den särskilda polisverksamhe- ten i delades upp i två avdelningar. Avdelning II (riks- avdelningen) stod under Andermarks chefskap och för avdelning III (Stockholmsavdelningen) ansvarade och Per . Formellt var chefen för avdelning III underställd polismästaren i medan chefen för avdelning II lydde direkt under statspolisintendenten. Avdelningarna delades in i rotlar, sektioner och grupper/detaljer.47 inordnades de lokala avdelningarna i sex olika regioner.48 Organisationsförändringen resulterade inte i att säkerhetspolisen tillfördes nya arbetsuppgifter eller några förändringar i verksam- hetens inriktning. Istället var den främst avsedd att skapa klarare ordervägar och bättre fördelning och utnyttjande av de tillgängliga resurserna. Särskilt skulle den nya organisationen - genom inrät- tandet av en riksavdelning - befrämja den inre spaningen och bear- betningen av registeruppgifterna. Statspolisintendenten beskrev förändringen på följande sätt: Riksavdelningen skall utgöra en gemensam tillgång för rikets polismyndigheter och stats- polisavdelningar, jämväl för , i form av viss specialkompetens och sakkunskap, var- jämte vid riksavdelningen på olika sätt, i högre grad än tidigare kunnat ske, genom bearbet- ningar, analyser och sammanställningar samt 46En beskrivning av denna organisation återfinns i statspolisintendentens cirkulär HA nr 6 den 12/5 1958 (HA-pärmen. Se även Meddelande nr 26. (HS nr 33/1957. ) samt Förslag till anslagsäskande för /59 från statspolisintendenten till reger- ingen den 15/7 1957 (HK nr 10/57. 47Statspolisens avdelning I ägnade sig åt den allmänna polisverksamheten. Arbetsordning för statspolisintendenten, fastställd . HK nr 129/60. För sektio- nernas arbetsuppgifter se förslag till anslagsäskande (med bilagor) för budgetåren 1958/1959, 1959/60. HK nr 10/57 och 83/58. 48Regionerna hade följande huvudorter: , , , , och . och tillhörde inte någon region utan betecknades som fristående (se cirkulär nr HS 126/58). HSC nr 190/62. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 s.k. inre spaning skall kunna tillvaratagas det genom den särskilda polisverksamheten in- samlade materialet.49 Till riksavdelningen överfördes de uppgifter rörande centralregist- ret och personalkontrollen som tidigare handlagts av tredje rotelns kansli. Där placerades också arbetet med bearbetning och analyser av registermaterialet, tekniska frågor samt industriskyddsarbetet.50 överfördes det sistnämnda arbetet och delar av polisperso- nalen till en nyinrättad industriskyddsdetalj vid försvarsstabens in- rikesavdelning. Till chef för industriskyddsdetaljen utsågs kommis- sarie Det övervakningsarbete som riktats mot de svenska kommunis- terna vid kommissarie första byrå inordnades i Stockholms- avdelningen. Därefter kom byrån att benämnas som rotel III D.52 stod det klart att polisväsendet skulle för- statligas. Därmed kom ett förslag som flera statliga polisutred- ningar förespråkat att realiseras. Beslutet välkom- nades av säkerhetspolisen och gjorde två kommissa- rier en inventering av de organisatoriska problem som eventuellt 49Förslag till anslagsäskande för /59 från statspolisintendenten till regering- en den 15/7 1957. s. 12. HK nr 10/57. 50Förslag till anslagsäskande för /62 från statspolisintendenten till regering- en den 1/7 1960, s. 24. HK nr 129/60. Se även PM ang anslagsäskanden för /65. Rotel II A. av den 25/3 1963 (HSC nr 60/63. ) samt statspolis- intendenten till regeringen den 11/6 1960. HSC nr 720/60. 51Vid industriskyddsdetaljen som inrättades enligt ett förslag års industriskydds- kommitté stationerades 5 poliser (Särskilda polisverksamheten i . Polissekreterare den 12/11 1960. HSC nr 1172/60. Den 1/12 1962 efterträddes Söder- ström av på posten som chef för industriskyddsdetaljen (HA 19 den 10/12 1962. Mellan industriskyddsdetaljen och säkerhets- polisen upprätthölls täta kontakter. För andra förändringar i arbetsfördelningen inom rotel II B se Motivering till anslagsäskande för /64 beträffande rotel II B (HSC nr 12/62. ), Motivering till anslagsäskande för /1965 beträffande rotel II B. av den 10/4 1963 (HSC nr 60/63. ) samt av PM angående form för central bearbetning vid den särskilda polisverksamheten. av den 28/5 1963 (Sp 3:s ar- kiv F VI vol. 52En beskrivning av avdelningens uppgifter återfinns i Organisationsplan av G den 29/6 1957. S nr 343/57. 53Beskrivningen är baserad på Förslag till organisation av den särskilda polisverksamheten den 15/12 1964. HK nr 150/64, Organisationsplan RPS/Säk den 9/6 1965. HK nr 80/65. Ang namn på byrå- och rotelchefer se bl.a. PM den 27/10 1964. Pärm med telefonlistor. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 kunde lösas vid ett förstatligande. Personalens kritiska synpunkter handlade framförallt om samordningsfrågor, bristande samarbete samt om oklara befäls- och ansvarsförhållanden. Uppdelningen i en riks- och en lokalavdelning hade resulterat i ett konkurrensförhål- lande mellan avdelningarna vilket bedömdes ha inverkat negativt på personalandan. Organisationsformen hade också medfört dubbel- arbete och svårigheter att samordna arbetsuppgifterna. Inför för- statligandet fanns därför förhoppningar om att den nya organisationen skulle få en enhetlig och effektiv ledning som kan skapa gemensamhetskänsla och ansvar för hela verksam- hetens arbetsresultat.54 - före förstatligandet - inrättades riks- polisstyrelsen (RPS) och rikspolischefen efterträdde då statspolis- intendenten som högste chef för säkerhetspolisen. Enligt regering- ens direktiv skulle styrelsen utöva ledningen av den särskilda po- lisverksamheten för hindrande och uppdagande av brott mot rikets säkerhet m.m..55 Säkerhetspolisen överfördes till och organiserades som en avdelning inom den nya myndigheten med namnet avdelning D eller säkerhetsavdelningen (RPS/Säk). I styrelse ingick förutom rikspolischefen och chefen för säkerhetsavdelningen Per bl.a. de fem parlamentariker (samrådsnämnden) som skulle utöva viss kontroll över säkerhetspolisens verksamhet. särskilda funktion vid handläggningen av personalkontrollärenden överfördes till dessa s.k. lekmannarepresentanter. trädde den av rikspolischefen fastställda provisoriska arbetsordningen för säkerhetsavdelningen i kraft. Ar- betsordningen reglerade avdelningschefens förhållande till rikspo- lischefen, befälsförhållandena inom säkerhetsavdelningen samt dess organisatoriska uppbyggnad med byråer och rotlar. Avdelnings- chefen skulle under rikspolischefen leda och samordna den sär- skilda polisverksamheten för hindrande och uppdagande av brott mot rikets säkerhet och han ålades att underrätta rikspolischefen om det löpande arbetet samt om frågor av principiell betydelse. ansvarade för vissa centrala uppgifter be- träffande budgetärenden, personalärenden, utlandskorrespondens, vissa specialutredningar, totalförsvarsfrågor, tjänsteföreskrifter samt samordning av skyddsåtgärder vid statsbesök. 54Odaterad PM samt Ang förslag till organisation avseende säkerhetsavdel- ning. Sp 3:s arkiv F VI vol. 55Detta föreskrevs i § 4 i SFS 1964:403 samt 1965:674. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 också föra säkerhetsavdelningens centralregister vilket bl.a. bestod av ungefär 475 00056 personregistreringar. Under avdelningschefen tjänstgjorde två byråchefer och vid avdelningen fanns det en militärassistent. Såväl avdelningschefen som byråche- ferna skulle biträdas av en polisintendent. Byråcheferna ansvarade för verksamheten inom respektive byrå och var skyldiga att hålla avdelningschefen underrättad i ärenden av vikt eller eljest av prin- cipiell betydelse.57 Drygt , , utfärdades en ny ar- betsordning av . I denna återfinns - i jämförelse med den tidigare provisoriska arbetsordningen - mer detaljerade fö- reskrifter om befälsordningen. Kontakterna mellan de ledande be- fattningshavarna inom säkerhetspolisen reglerades med föreskrifter om regelbundna sammanträden. Avdelningschefen skulle samman- träda med byråcheferna och polisintendenterna en gång och en gång skulle även rotelcheferna delta i dessa sam- manträden. Sammanträden mellan avdelningschefen och förestån- darna för de lokala säkerhetssektionerna skulle äga rum två gånger om året.58 Till arbetsordningen bifogades också en beskrivning av säker- hetspolisens organisation. RPS/Säk i bestod av avdel- ningschefens kansli samt två byråer (A och B). De lokala avdel- ningarna, vars antal successivt utökats till 24, benämndes säkerhets- sektioner. Säkerhetsavdelningen i samt sektionerna i , , , och hade en samord- nande funktion inom sina respektive regioner.59 Ett försök av att bryta upp byråindelningen och istället ställa flera enheter direkt under avdelningschefen presente- rades . Detta försök att avskaffa byråcheferna av- bröts emellertid efter en chefskonferens i . Vid konferensen medverkade bl.a. byråchefen och 56I planerades att 75 000 personer skulle gallras ur registret. Se PM till från registerroteln, bilaga 5 den 27/10 1965 (HSC 340/65. ) samt PM den 2/5 1969 (HK nr 43/69. 57Provisorisk arbetsordning för . Fastställd av rikspolische- fen . HSC nr 311/64. Se även Förslag till organisation av den särskilda polisverksamheten på central och högre regional nivå m.m. HK nr 150/64. 58Alla sammanträden skulle protokollföras. Protokollen från byråchefssammanträdena, som är ytterst kortfattade återfinns i RPS/Säk:s arkiv A I vol. 1 och A III vol. 59Arbetsordning för den 27/10 1966. HK nr 145/66. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 rikspolischefen beskriver sin egen re- aktion på organisationsförslag på följande sätt: Jag blev förvånad över förslaget och undrade vart han ville komma. Jag sade nej direkt, utan tvekan. Jag såg en viss risk i att låta alla trådar löpa genom en mans händer.