sou · GQB399d1 · 2003-01-01 00:00:00 — I är bortfallet så stort att det inte har varit lämpligt att beräkna serier för olika skadetyper. För vissa nybildade kommuner har serierna kedjats bakåt med värden från den gamla kommunen. Dessa kedjade värden är nödvändiga för att kunna beräkna trender, men visas inte i diagrammen. Slutligen har trender skattats för serierna. Tidsseriediagram med jämförbara skalor har tagits fram. Kartor för kommuner inom varje län har skapats. Beskrivning av barnskadeatlasens syfte, källmaterial och uppbyggnad Tabeller med jämförbara mått har beräknats länsvis. Tidsserier med antal faktiska skador (åldersstandardiserat antal per 1 000 barn) beror på den underliggande skaderisken. Men även om skaderisken i en viss kommun skulle ligga på samma konstanta nivå , så skulle tidsserien med faktiska skador variera slumpmässigt mellan åren. För små kommuner med få barn blir den slumpmässiga variationen kraftig, medan i stora kommuner med många barn blir slumpvariationen mindre störande. I bild 1–2 nedan illustreras detta. För att inte data avseende faktiska värden skall övertolkas skattas trender för varje serie, och avsikten är att dessa skattade trender beskriver hur skaderisken förändrats . Vägtrafikolyckor, pojkar 0–, faktiska värden och skattade trender Antal skadade per 1000 barn Antal skadade per 1000 barn Hur har vi skattat trenderna? Med endast 14 värden kan inte modeller med många para- metrar skattas på ett tillförlitligt sätt. Med tidsserieanalysprogrammet SEATS skattas trend med hjälp av så kallade ARIMA-modeller. Detta tidsserieprogram används allmänt inom den Europeiska unionen, och rekommenderas av unionens statistikmyndighet, . (klicka på Service to the general public och sedan Software distribution) Alla fyra exempel i bild 1–4 har samma typ av ARIMA-modell med endast en parameter använts. Beroende på seriens karaktär kan den skattade trenden få olika utseende. I bild 1– 2 har vi fått trender med minskning under . I bild 3 har vi fått en trend med nivå , vilket skall tolkas som att skaderisken inte har föränd- rats. I bild 4 slutligen har ARIMA-modellen gett en trend som böljar upp och ned . Beskrivning av barnskadeatlasens syfte, källmaterial och uppbyggnad SOU 2002:99 Vägtrafikolyckor resp. fallolyckor, faktiska värden och skattade trender , flickor 13–, vägtrafik , pojkar 13–, fall Antal skadade per 1000 barn Antal skadade per 1000 barn Hur skall resultaten av analysen tolkas? Med hjälp av tabellerna och diagrammen kan man göra följande jämförelser: Jämför trendens nivå. Den mest aktuella nivån avser . Varför ligger den aktu- ella kommunen över eller under andra jämförbara kommuner? Är trenden i kommunen ökande eller avtagande? Jämför hur trenden förändrats mel- lan 1999 och 2000. Hur har trenden i kommunen utvecklats ? För att stimulera till diskussioner på kommun- och länsnivå om skadeläget redovisas rangordningar av de 30 kommuner med lägst frekvens och de 30 med högst med avseende på aktuell skadenivå . Dessa uppgifter baseras på den tillgängliga statistik som de svenska offentligt drivna sjukhusen/landstingen redovisar. När det gäller den andra redovisade rangordningen av de 10 kommunerna med störst minskning respektive störst ökning av skador bygger den på skillnaden mellan max- och minvärdet i trendserien, 1987–2000, för varje kommuns pojkar och flickor. Om det är en ökning respektive minskning ser man i diagrammen. Dessa rangordningar ger en relativt god bild över utvecklingen av barns skador i de olika kommunerna. Bortfallet i statistiken grundar sig på följande: Till varje diagnoskod för skada och förgiftning (kap. 17 ICD9 (800–999), kap. 19 ICD10 (S00-T9999)) skall anges en yttre orsakskod. Det redovisade bortfallet är således de diagnoskoder som saknar yttre orsakskod. Ett ytterligare bortfallsproblem är att det kan finnas skadefall som inte rapporterats överhuvudtaget. Detta bortfall vet vi dock ingen- ting om. Beskrivning av barnskadeatlasens syfte, källmaterial och uppbyggnad Bortfallet är koncentrerat till några få sjukhus och framförallt kliniker, (exempelvis ). Det finns heller ingen anledning att spekulera i könsmässiga skillnader i bortfall i det totala materialet. En redovisning av bortfallet på nationell-, läns- och kommunnivå finns i tabellbilagorna. 3Kan man göra något åt skadorna? 3.1Samhället har satsat – men mer kan göras Samhället satsar mycket på att främja säkerhet och förebygga skador. I stort sett alla samhällssektorer bedriver någon typ av skadeförebyggande arbete, på internationell, nationell, regional och lokal nivå. Många frivilligorganisationer har säkerhetsfrämjande arbete som en av sina främsta arbetsuppgifter. Ändå tycker vi inte att det räcker till. har beslutat att trafikskadorna skall få större uppmärksamhet. Därför har fattat beslut om Nollvisionen och ålagt att genomföra den. inser många sektorer att de inte kommer att lyckas om de inte samarbetar med andra. inledde därför på mitten av 1980- talet ett nationellt skadeförebyggande program i samarbete med flera andra statliga verk, samt frivilliga organisationer (et al. 1989, Schelp & 1996). Det ansvaret togs därefter över av och av . Men redan på 1970- talet utvecklades sådana tvärsektoriella program i ett antal svenska kommuner med början i – en modell som därefter fått stort nationellt och internationellt intresse (Schelp & 1987, et al. går det konceptet under namnet En Säker och Trygg Kommun- A Safe Community. Vetenskapliga utvärderingar som utförts under har visat 25–30 procentuella nedgångar av skador, i något fall (barn i förskoleåldern). Program som syftar till att förebygga skador bland cyklister har utvärderats och kunnat visa på upp till 60 procents nedgång av huvudskador efter hjälmprogram (Attewell 2001, et al. 1997) och motsvarande utvärderingar finns också gällande skademinskningar för barn i bil (et al. 3.2WHO:s kriterier för Säkra och Trygga kommuner I arbetar nu över 100 kommuner med att förebygga barnskador, ett sjuttiotal av dem mera välorganiserat efter modellen En säker och Trygg Kommun. Samma arbets- sätt sprids nu världen över av under namnet A WHO Safe Community. Av de ca 70-talet erkända och utnämna Safe Communities globalt finns 14 i – de uppfyller de sex kriterierna som uppställts av WHO och som har granskats av experter. Kan man göra något åt skadorna? För att uppfylla WHO:s kriterier för en Säker och Trygg Kommun skall följande gälla: Kommunen skall ha: 1.En infrastruktur baserad på medverkan och samarbete, ledd av en tvärsektoriell grupp som ansvarar för främjande av säkerhet i kommunen. 2.Långsiktiga, varaktiga program för män och kvinnor i alla åldrar, miljöer och situationer. 3.Program som riktas mot högriskgrupper och -miljöer samt program som främjar säkerhet för utsatta grupper. 4.Program som dokumenterar skadors frekvenser och orsaker. 5.Utvärdering för att bedöma programmens processer och effekten av förändringar. 6.Fortlöpande deltagande i nationella och internationella Safe Community nätverk. Det finns många andra initiativ inom det säkerhetsfrämjande området t.ex. inom trafik- sektorn, skolsektorn, barnhälsovården, sjösäkerhetssektorn, räddningstjänsten etc. arbetar dessa inom sin egen sektor och Safe Community modellen är i stort den enda modell där alla sektorer kan samlas i gemensamma insatser för att öka barns säkerhet. Den modellen ger också kommunen det primära ansvaret att leda ett säkerhetsarbete. Det är viktigt att komma ihåg att denna modell inte bara innefattar erfarenheter när det gäller att förebygga skador på grund av olycksfall utan arbetet kan också omfatta vålds- eller självtillfogade skador. Ett av de problem som finns är att utvecklingstakten varit långsam – kanske för långsam – och ännu återstår att fördjupa många program för att förebygga barnskador eller att innefatta alla kommuner i arbetet. Men hur skall man stimulera kommuner och landsting till att i samarbete organisera sådant arbete? Det vi vet är att statistik bearbetad för det egna geografiska området väcker stort intresse och engagemang, och detta faktum ligger bakom intresset för att framställa en barnskadeatlas. Vi har i denna rapport valt att inte ge oss på en fördjupad analys av de olika geografiska områdenas skademönster och skadeutveckling. Vi vill överlåta detta fortsatta arbete till folkhälsoplanerare, politiker, kommunplanerare, forskare, hälso- och sjukvårdspersonal, föräldraorganisationer, enskilda personer m.fl. framför allt på läns- och kommunnivå eftersom orsakerna till skadeutfallet kan variera högst påtagligt från område till område. etablerades i ett från Olyckor (NCO). Detta centrum har bl.a. till uppgift att ge en samlad bild över olycksutvecklingen och säkerhetsarbetet i och kommer att utgöra en resurs för fördjupad analys av orsakssamband (2002). 4Ytterligare information om skadeförebyggande arbete I allmänhet bör man kontakta sitt kommunkontor för att få reda på vilka som ansvarar för skadeförebyggande arbete. I den mån man vill ha en djupare kunskap om möjligheter till att driva skadeförebyggande arbete kan några av nedanstående organisationer/personer hjälpa till: , Nationella skadeförebyggande programmet, 651 80 , fax: , , från Olyckor (NCO) , 691 34 Tfn , fax , , avdelningen för socialmedicin, , 171 76 , Professor , Medicine doktor , Barnsäkerhetsdelegationen, , 103 33 Tfn , fax , Huvudsekreterare, , Ordförande i för Säkra och Trygga Kommuner i är Docent , , De fjorton hitills utnämnda Säkra och Trygga Kommunerna i är: