sou · GQB395d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Hon erkänner att hon överlämnat ett paket innehållande vapen från till , men att hon inte kände till innehållet. Efter tre veckors häktning släpps de tre misstänkta och utvisas ur . Den svenska Palestinarörelsens misstankar mot väcktes . Hans antisemitiska utspel och förespråkande av di- rekta aktioner var främmande för den svenska Palestinarörelsen. I en sägs att T.E. betraktade som en sionistagent och att en ledande palestinier i - i - såg hela affären med mordkomplotten i som en aktion från sionisternas si- da för att svartmåla . Ingenting i personakt eller i materialet i övrigt tyder på att svensk säkerhetstjänst var inblandad i Köpenhamnsaf- fären. Däremot kan det inte uteslutas att IB tagit kontakter i fallet , utan att det satt några spår i materialet. I den efterföljande debatten om Köpenhamnsaffären har det också påståtts att hotades till livet, efter det att hans roll i affären blivit känd i palestinska kretsar. I den bilaga till För- svarsutskottets betänkande nr 1973 som skall sammanfatta de informationer som försvarsstabens allmänna byrå fått av - och som i opinionsbildningen användes för att legitimera hans verksamhet - sägs t.ex. (i punkt 19, s. 37) att: Två inom Palestinarörelsen ledande personer meddelade att de betraktade en namngiven svensk som 'sionistagent'. Vederbö- rande anhölls i tillsammans med den kända kvinn- liga flygplanskaparen för attentat mot . Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen härav erfors att svensken befann sig i livsfara. Genom informa- tionerna kunde erforderliga skyddsåtgärder vidtas. Mycket av uppgifterna om mordhotet mot bygger på rapportering och det är därför svårt att bedöma sanningsvärdet. I förhör har påstått att PFLP- ledaren gett pass och bett leta reda på honom så att kunde döda honom. I andra Ekberg-rapporter från tiden strax efter Köpenhamnsaffären talas om att olika palestinska representanter i antytt att inte skulle komma att gå skottfri eller dubbelan- sikten som måste akta sig. Men i en artikel i tid- ning Gnistan 14-20/12 1973 skriver - då gift med och båda verksamma i den svenska Palestinarörelsen - att sökte upp och själv föreslog att de båda skulle leta rätt på och klå upp honom eller hämnas på något sätt. Det finns inga vittnesutsagor om hot mot förut- om dem som kommer från själv. Det är också som påstår att han själv fått uppdraget att spåra upp för likvidering. Den svenska säkerhetstjänsten tycks ha tagit hotbilden mot på allvar. Och om arbetade för - vilket mycket tyder på - så förefaller det inte orimligt att det också fanns ett hot mot hans person. Han bytte efternamn och avled 1997. I kapitel åtta redovisades övervakningsorganens argumentation i samband med framställan om post- och telefonkontroll av bl.a. J.S. och V.S. För både J.S. och V.S. gällde att det s.k. Tjörn-ärendet fanns med i bakgrundsbilden. Tjörn-ärendet åberopades också i diskussionen kring den s.k. sjukhusaffären i . mördades den avhoppade PFLP-representanten av den sedermera mytomspunne terroristen . Bland Moukarbals tillhörigheter återfanns J.S:s namn och adress. I och promemoria i samband med sjukhus- affären i finns en bilaga med , här även kallat Tjörnärendet, i vilken det berättas Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen om att J.S. under täcknamnet Dina skickat fem brev till läkarsta- tionen på , brev vilka var delvis i kryptisk form. Såsom tex- ten i promemorian är utformad leds läsarens tanke till att det skall finnas ett samband mellan Carlos-ärendet och J.S. till de brev som sändes till läkarstationen på . På annan plats i promemo- rian används också påståendet att det s.k. Carlos-ärendet haft en utlöpare till sjukvården i regionen som argument för att det var riktigt att säkerhetspolisen skaffade sig en kontakt på sjukvårdsför- valtningen i . Denne kontaktperson - den s.k. sjukhusagenten - fick också bl.a. i uppgift att ta reda på vilka läkare som denna som- mar tjänstgjorde på läkarstationen på , för att därigenom kunna spåra den tänkta mottagaren till breven. Mottagaren visade sig vara V.S. Vad var det då för brev som skickades till läkarstationen på och vari bestod deras kryptiska form? Finns det något fog för promemorians påståenden om ett samband mellan Carlos-affären och de fem breven? Låt oss först rekapitulera händelseförloppet. mottog läkarstationen på ett mystiskt ku- vert i vilket återfanns ytterligare fem mindre kuvert innehållande maskinskrivna brev. Ett brev var avfattat på svenska medan de res- terande fyra var skrivna på engelska. På de fem kuverten stod fem olika förnamn på personer vilka inte kunde identifieras. Samtliga brev var undertecknade med namnet Dina. Breven hade sänts till läkarstationen på i en försändelse från i . På läkarstationen på öppnade man huvudförsän- delsen, men inte de enskilda kuverten. Försändelsen återsändes därefter till i , som i sin tur kontaktade säkerhetspolisen. Breven var skrivna av J.S. och skickade till läkarstationen på med V.S. som tänkt mottagare. var en av nyckelpersonerna i arbetet med att sända ut svensk sjukvårdsper- sonal till palestinska flyktingläger. Av innehållet i de fem breven - som återfinns i J.S:s personakt - framgår det att breven är avsedda för vänner - svenskar och palestinier - till J.S. som vid tillfället be- fann sig i palestinska flyktingläger. Tanken måste ha varit att V.S. skulle ha distribuerat dessa brev vidare, antingen genom att hon själv skulle åka till området eller genom att hon kunde skicka dem med sjukvårdspersonal som var på väg dit. Brevens innehåll utgör en blandning av personliga och alldagliga saker. Det är däremot utomordentligt svårt att se vari den kryptis- Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen ka form skulle bestå, som och talar om i sin promemoria. Någonstans gick det fel i kommunikationen mellan J.S. och V.S., vilket medförde att brevförsändelsen kom på villovägar. Det är knappast förvånande att fattade misstanke och kontaktade säkerhetspolisen. Även säkerhetspolisens behandling av själva sakärendet förefaller rimlig. Däremot är det knappast möjligt att se något legitimt skäl till att koppla samman terroristen med J.S. och brevförsändelsen till läkarstationen på , på det sätt som görs i och promemoria. I sin bok och hotet mot vår säkerhet berättar om en artikel i , där det avslöjades att Jordani- ens kung fick hjälp av för att få tillgång till ameri- kansk ammunition. hade ett intresse av att kung lyckades nedkämpa den palestinska gerillan, som kung och hade ett gemensamt intresse av att samarbetet de båda parterna emellan inte kom ut. menar att genom eller försökte efterforska källan till artikel, eftersom de var övertygade om att källan måste vara en isra- el. eller kontaktade IB och bad om hjälp. IB vän- de sig i sin tur till och bad honom försöka ta reda på källan. Uppgiften var lätt för . Artikeln i bladet hade nämligen skrivits av hans vän och kamrat i Palestinarö- relsen . frågade om källan och fick av den intet ont anande svaret att det var en man vid namn . vidarebefordrade sedan denna uppgift till is- raelerna. avslutar resonemanget med att påtala att det är lika med grundlagsbrott för svenska myndigheter att forska i källor till svenska tidskriftsartiklar samt att utlämna uppgiften till in- nebär olovlig underrättelseverksamhet. menar att rapport bör finnas i kopia i något arkiv på IB och förespråkar att sakförhållandet måste undersökas av en undersökningskommis- sion.81 rapport i ärendet har rubriken tionstransporter i och återfinns i per- sonakt. berättar där att det var som var 81 (1973) s 133 f. Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen För fullständighetens skull väljer jag här att återge Ek- bergs rapport i sin helhet. och har för källan [.] den 1/9 berättat hur de i 'avslöjat' ammunitionstransporter från till kung i Eilats hamn i . och skulle ha besökt en avspärrad del i Eilats hamn i sin egenskap av journalister. Där hade man träffat på etiopiska sjömän som i förtroende berättat att man fraktade ammunition. Ammunitionen lastades i från ame- rikanska depåer, gick sedan via övriga asiatiska hamnar till , där den lastades av. och , som väl vet att är självförsörjande vad det gäller ammunition för handeldvapen, grubblade mycket över den 'amerikanska' ammunitionen från . träffade man en gammal vän i , en aka- demiker (professor?) vid namn Schahak. Schahak forskar i nå- got tekniskt ämne vid och sägs vara en utomordentligt rik källa när det gäller att få fram uppgifter om israeliskt civilt och militärt liv. Schahak berättade för och att han fått uppgifter från en mycket säker källa att am- munitionen forslats från till och kung armé strax söder om . Transporterna sker med isra- lastbilar. och kopplade genast ihop de två hi- storierna (se vidare tidigare artikel i ). Schahak kommer att inom de flytta till Lon- don för att där verka politiskt mot . Rapporten tycks belägga att verkligen inrapporterade till IB om vem som var och källa. Däremot finns det som vanligt inga dokument som stärker eller försvagar te- sen att informationen skulle ha skickats vidare till . Däremot kan man ju diskutera hur sannolikt det är att IB själv skulle ha till- räckligt starkt intresse av att spåra källa. I en inlaga inlämnad av i samband med att han förhördes för sin roll i IB-affären kommenterar de anklagelser om grundlagsbrott i form av efterforskande av källa som riktat mot honom och IB. skriver där att han: vill minnas att spontant nämnde Shahak som källa i , inte bara till uppgifterna om ammunitions- transporterna. I varje fall nämndes Shahak och ammuni- tionstransporterna till mig av innan artikeln publicerades. Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen Källan var alltså känd och behövde ej efterforskas. (kursi- veringar, U.B.) De flesta detaljerna om transporterna fick dock fram genom eget spionage i . Det är förstås omöjligt att veta huruvida verkligen be- rättade för om Shahak innan artikeln gick i tryck. Trovärdigheten i berättelse försvagas emellertid av att han i sin egen rapport - som citerades utförligt ovan - påstår att och berättade händelseförloppet för honom , d.v.s. nära efter det att artikeln pub- licerats. Min personliga tolkning blir att Mosad eller verkligen bad IB om hjälp med att spåra källan till ar- tikel i och att IB lät genomföra detta uppdrag. I det särskilda betänkande från försvarsutskott (nr 25/1973) som nämndes i kapitel ett och som listade 38 punkter med exempel på viktiga informationer om Palestinarörelsens verk- samhet som levererat är uppgifterna om Björnidet en av punkterna. Och som framgick av kapitel åtta om post- och telefonkontroll mot svenska Palestina-aktivister så lades det Gus- tav till last att han var bekant med personer som var inblan- dade i den s.k. Björnidet-affären. Historien om Björnidet baserar sig på en anonym källa som inrapporterat en sammankomst mellan flera ledande svenska Palestina-aktivister i syfte att i samarbete med nynazister utföra attentat mot judiska mål i . Rapporten om Björnidet beskriver planerna enligt följande: möttes följande personer på en Stockholmsre- staurang: , , , (samt fyra ytterligare namn, U.B.). () Vid mötet planerade man ett träningsläger för svenskar och araber med utbildning i sabotage mot judiska institutioner i . Träningsplatsen skulle för- läggas till ett sommarställe Björnidet vid med telefon Sommarstugan och telefonen innehas av , (adress U.B.). är känd som ledare för (nynazisterna i ). Vid mötet angavs följande objekt som tänkbara mål: en rekreationsplats för judis- Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen ka barn vid Glemsta, nära , synagogor, El Al-kontor, judiska församlingen och israeliska turistkontoret i På dokumentet har någon tillskrivit När- boende till i Björnidet, Ed, har inte märkt någon aktivi- tet. - - under- sökte personal från säkerhetstjänsten området. Fotografier togs och man konstaterade att allt verkade lugnt och normalt. Björnidet och de planer som nämndes i dokumentet ovan återkommer inte vidare i materialet. Rapporten om Björnidet var en uppenbar skröna och det är förvånande att försvarsutskott använde den som ett argument för att legitimera verksam- het som agent i Palestinarörelsen. 9.7Registrering av deltagare i TV-programmet sändes i svensk TV en dramaserie med namnet Det finns inga smålänningar. TV-serien försökte föra över de pales- tinska flyktingarnas situation till en svensk kontext. Den drama- turgiska tanken var att på samma sätt som palestinierna av förvägrades en nationell identitet (titeln anspelar på förra israeliska premiärministern uttalande: Det finns inga palestini- er) skulle smålänningarna - efter att i ett tänkt scenario ockuperats - förvägras sina rättigheter. TV-serien väckte en enorm uppståndelse. Kritikerna menade att serien inte uppfyllde kraven på opartiskhet utan missgynnade . Ett flertal Radionämndsan- mälningar lämnades in. Som ett led i den debatt televisionens visning av Det finns inga smålänningar gav upphov till anordnade TV:s samhällsmagasin Pejling en diskussion om TV-serien och om . I diskussionen medverkade företrädare för olika sidor i konflikten. efter att debatten sänts skickade i (Pejling sändes av ) en framställan till sek- tionen i , där man bad om hjälp att identifiera personer som deltagit i debatten och uttryckt åsikter till stöd för palestinier- na. Skrivelsen är daterad och i texten kan man läsa: 82 MUST, Ö IV-serien, 1971, Vol 326, nr 70:5. Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen i programmet Pejling 810924 inspe- lades på videotejp av OG. Från videoinspelningen fotografera- des några propalestinska ansikten. Sänder en fotobilaga till AS. Ex 2 finns hos OG. Tacksam för hjälp med identifikation.83 OG i texten ovan står för säkerhetspolisens sektion i , medan AS står för sektionen i . Sektionen i var mycket tjänstvilliga och översände ett svar där flera av de från TV:n avfotograferade personerna identifierades. Flera av dem var redan registrerade som en följd av sin verksamhet inom den svens- ka Palestinarörelsen. Men i ett fall är personen oregistrerad. Han registrerades och har - - fortfarande en ogallrad personakt på . I akten finns inga andra anklagelser än att han deltog i SR:s TV-debatt i programmet Pejling 810924 i anslutning till filmen inga smålänningar. () ingick i den pro- palestinska panelen. Foto från OGs videoinspelning bifogas. Vid rotel () är känt, att () har kontakt med Kaloti, , vilken är föremål för tvångsåtgärd. Kaloti var som bekant en ledande före- trädare för den palestinska saken i och vid dessutom chef för (det var i den egenskapen han ut- sattes för tvångsåtgärd, d.v.s. telefonavlyssnades). Kontakt med Kaloti var ingen skälig grund för registrering och åberopades - vad jag kunnat finna - inte i några andra fall. Mannen var vid tillfället för registreringen inte svensk medborgare. Oavsett om mannen var svensk medborgare eller ej förefaller det mig mycket märkligt att i begär identifiering av enskilda personer enbart av det skäl att de som inbjudna gäster uttryckt pro-palestinska åsik- ter i ett debattprogram i TV, samt att de som identifieras och inte tidigare varit registrerade nu registreras. 9.8Registrering av deltagare i ungdomsledarutbildningsresa En annan registrering värd att uppmärksamma äger rum . Vid en ungdomsledarutbildning vid Carlforsska skolan i terås planerade några av eleverna att genomföra sin praktik vid ett palestinskt flyktingläger i . En av eleverna var palestinier och drivande i planerna. Skolstyrelsen i avstyrkte respla- nerna med hänvisning till säkerhetsskäl. Eleverna vägrade emeller- tid acceptera beslutet och valde att åka till och genomför- 83 Kampen mellan araber och judar i . 250:08/6, 51/1483. Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen de sin praktik, bekostat med egna medel. Saken fick stor uppmärk- samhet i bl.a. lokaltidningen . Några månader efter resans avslutande registrerades inte bara den palestinier som varit drivande i planeringsarbetet, utan samtliga elva elever som deltog i resan överhuvudtaget.84 84 Kampen mellan araber och judar i . 250:08/6, 45/1184 ff. Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen 10 Utvärdering och slutsatser Säkerhetstjänsterna i en demokrati måste i sin verksamhet ta hän- syn såväl till demokratins krav på insyn och rättssäkerhet som till kravet på nationell säkerhet, i betydelsen att effektivt förebygga och förhindra olika former av hot mot staten och dess medborgare. I detta kapitel skall jag ge min bedömning av hur de svenska säker- hetstjänsterna i sin övervakning av Palestinarörelsen - 1980 lyckades genomföra balansgången mellan demokratins krav och ett effektivt säkerhetsarbete. Först gör jag en utvärdering av rimlighe- ten i de hotbilder som låg till grund för säkerhetstjänsternas arbete. Därefter utvärderar jag säkerhetstjänsternas agerande med avseende på effektivitet och rättssäkerhet samt diskuterar några förklaringar till säkerhetstjänsternas hotbilder och agerande. I kapitel sex redovisades säkerhetstjänsternas tre huvudsakliga hotbilder rörande händelseutvecklingen i och de olika Palestinagruppernas agerande: oro för terroraktioner i eller mot Sve- rige, oro för att används som bunkringsplats för terrorister samt oro för att enskilda svenskar understödjer terroristisk verksam- het i eller utomlands. När det gällde den första hotbildska- tegorin - oro för terroraktioner i eller mot - visade det sig att den allt överhängande rädslan avsåg aktioner riktade mot israe- liska eller judiska mål i . I materialet finns t.ex. ett mycket stort antal uppgifter om påstådda planer på attentat mot olika israe- liska eller judiska mål i . En stor andel av säkerhetstjänster- nas åtgärder var också inriktade på att avvärja den typen av hot. Däremot diskuteras endast i mycket begränsad utsträckning risken för att palestinska eller arabiska mål i skulle utsättas för nå- gon form av attentat eller att attentat skulle riktas mot svenska mål, i eller i utlandet. Det är inte så konstigt att säkerhetstjänsterna i så stor utsträck- ning fruktade att israeliska eller judiska mål i skulle utsättas för attentat. Den internationella utvecklingen med ett stort antal rivaliserande och på många sätt oförutsägbara palestinska grupper som inte tvekade att använda terrorn som politisk medel gav fog för en sådan oro. Varför skulle just utgöra en frizon, när så många andra stater i inte gjorde det? Hotbilder i form av Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen risk för palestinska attentat mot israeliska eller judiska mål i måste därför i högsta grad bedömas som rimliga. Däremot uppvisar säkerhetstjänsterna alltför sällan en kritisk distans till flera av de mer eller mindre fantasifulla inrapporteringar om påstådda planera- de hot som förekom. Det är förvånande att risken för attentat mot arabiska eller pales- tinska mål i diskuterades så lite i det befintliga materialet. Sannolikheten för sådana attentat var knappast försumbar - inte minst med tanke på att de två enda terrordåd med anknytning till som genomfördes på skandinavisk mark under dessa år var riktade mot araber - brevbomben till samt den israeliska underrättelsetjänstens dödsskjutning av en oskyldig marockan på öppen gata i Lilleham- mer . Splittringen inom den palestinska rörelsen tog sig också på flera håll i världen uttryck i attentat mot palestinier ge- nomförda av andra palestinier. I materialet återfinns inte heller någon större rädsla för attentat riktade mot svenska mål, i eller i utlandet. Även denna frånvaro av hotbild är förvånande, med tanke på att förde en starkt Israelvänlig poli- tik och att i den s.k. terroristlagen offentligt stämplade Svarta som en terroristorganisation. Hotbilden att skulle bli en bunkringsplats för terrorister uppmärksammas däremot och tips om misstänkta palestinska ter- roristers vistelse i landet följs regelmässigt upp. Materialet tillåter inte någon bedömning av i hur stor utsträckning verkligen fungerade som en sådan bunkringsplats. geografiska läge, förekomsten av en palestinsk flyktingkoloni och allmänna utrikespolitiska profil talar dock för att - ur palestinsk syn- vinkel - vore en tänkbar plats att dra sig undan till i syfte att hämta nya krafter på. Risken att enskilda svenskar på ett eller annat sätt skulle under- stödja terroristisk verksamhet kommer ofta till uttryck i materialet. De befarade stödåtgärderna varierar mellan allt från direkt delak- tighet i planering och genomförande av attentat till passanskaffning och erbjudande av logi. Ur ett säkerhetstjänsterspektiv förefaller mig oron för att enskilda svenskar - om än inte organisationer - skulle kunna vara delaktiga i sådana åtgärder inte orimlig. I det av- seendet är hotbilden befogad. Däremot uppvisar materialet - vilket diskuterades i kapitel sex - inte sällan en oförmåga från säkerhets- tjänsternas sida att skilja agnarna från vetet och en oförmåga att förhålla sig kyligt analytisk till flera av de vildvuxna larmrapporter Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen som inrapporterades om vad enskilda svenskar gjorde eller planera- de att göra. Sammantaget gör jag bedömningen att hotbilderna var rimliga (om än något överdrivna) när det gäller oron för terroraktioner mot israeliska/judiska mål i , att skulle användas som bunkringsplats för terrorister samt att enskilda svenskar i någon form skulle understödja terroristisk verksamhet. Däremot menar jag att säkerhetstjänsterna i alltför liten utsträckning uppmärk- sammade risken för attentat mot arabiska och palestinska mål i Sve- rige samt för attentat riktade mot svenska mål, i eller i ut- landet. Det förefaller som om den politiska eller känslomässiga närheten till - d.v.s. uppfattningen att och i nå- gon mening spelade i samma lag - här blev ett hinder för en mer all- sidig och realistisk hotbildsanalys. Hur effektiva var då de åtgärder som säkerhetstjänsterna vidtog i syfte att förebygga eller förhindra terroraktiviteter med anknytning till ? Effektivitetsutvärderingar är alltid vanskliga, eftersom vi inte kan veta vad som hade hänt om vissa åt- gärder inte vidtagits eller om andra åtgärder hade vidtagits i stället. Allt annat lika kan vi emellertid konstatera att i huvudsak förskonades från terroraktioner med anknytning till . behöver det inte alldeles självklart bero på en effektiv säkerhetstjänst. I stället skulle det kunna vara så att hotbilderna visserligen var rimliga i någon allmän mening, men att de palestinska organisationerna av olika skäl valde att inte väva in och det svenska territoriet i sina strategier. Resonemangen om säkerhetstjänstens effektivitet blir därför med nödvändighet av diskuterande slag. I en utvärdering av effektiviteten ligger det i sakens natur att man uppehåller sig mera vid vad som kan kritiseras och vad som borde ha gjorts annorlunda. I fallet med övervakningen av den svenska Palestinarörelsen - 1980 bör man också skilja mellan säkerhetspolisens agerande och IB:s agerande. En första iakttagelse blir att säkerhetspolisen agerat mera organiserat och - i ordets bok- stavliga betydelse - professionellt än vad IB gjort. Säkerhetspolisen har arbetat med traditionella metoder i form av skuggning, infor- mationsinhämntning, uppföljning av tips samt post- och telefon- kontroll. IB har arbetat med mer informella metoder, där improvi- sation och tillfälligheter tycks ha spelat en betydligt större roll. I fyra avseenden finner jag skäl att rikta kritik mot effektiviteten i säkerhetspolisens agerande. För det första levde det i säkerhetspoli- sens bakgrundsbeskrivningar till de palestinska organisationerna Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen länge kvar en bild som inte var självständigt analytisk, utan snarare en kopia av den israeliska propagandabilden. I kapitel sex redovisa- des t.ex. hur oresonliga hat mot på fullt all- var förklarades med att han tidigare varit rättrogen mohamme- dan. Och bilden av PLO som en terrororganisation levde i säker- hetspolisens analyser kvar långt efter det att PLO blivit en interna- tionellt erkänd och accepterad organisation.