sou · GQB358d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Detta skapar utrymme för ovan nämnda skattesänkningar genom regeländringar på i genom- snitt , vilket medför en viss sänkning av skattekvoten under den första delperioden jämfört med nivå (se diagram 21). Inkomster och utgifter i offentlig sektor Källor: och . Sammantaget sänks skatternas andel av BNP från 2002 till . En sådan sänkning av skattekvoten synes vara angelägen med hänsyn till att den fort- gående internationella integrationen successivt ökar de svenska skattebasernas känslighet för svenska skattesatser. Svenska skatte- satser kan behöva nedjusteras för att undvika alltför stora sned- vridningar av olika slag. Det är t.ex. inte sannolikt att skatterna på alkohol och tobak kan öka i takt med inflationen utan att det leder till stora inköp i utlandet i stället för i när införselbegräns- ningarna slopas. Även när det gäller beskattning av andra varor och tjänster samt mera generellt beskattningen av arbete och kapital torde det finnas många områden där skattesatserna behöver ned- justeras . Detta för att undvika att de samhällsekonomiska snedvridningarna blir alltför stora när de svenska skattebaserna blir alltmera känsliga för de svenska skatte- satserna. Tabell 10 och 11 visar att trots att utgifterna för den offentliga konsumtionen utgör en förhållandevis andel av BNP är den volymmässiga utvecklingen betydligt svagare. Detta beror på att offentlig konsumtion såsom den mäts i nationalräkenskaperna till stor del utgörs av arbetade timmar i offentlig verksamhet och att priset för offentlig konsumtion därmed utvecklas nästan i takt med löneökningarna, dvs. det relativa priset för offentlig konsum- tion stiger trendmässigt. Som framgår av tabell 10 ökar den offentliga konsumtionen med ackumulerat –2020. Detta är förhållandevis mycket med hänsyn till att det totala antalet arbe- tade timmar minskar med ackumulerat (se tabell 9), men torde ändå vara restriktivt i förhållande till den demografiska utvecklingen. Utvecklingen av den egentliga servicenivån för bl.a. skola, vård och omsorg beror även på produktivitetsutvecklingen inom offent- lig verksamhet. Denna mäts emellertid inte i nationalräkenskaperna och framgår därför inte heller i tabell 10. REF2 avviker från REF1 genom att medelarbetstiden inte förkortas genom kollektivavtal. Medelarbetstiden är därför kon- stant i stället för att sjunka . Som framgår av tabell 12 leder detta till att antalet arbetade timmar utvecklas något starkare och att BNP ökar snabbare än i REF1. Här liksom i senare beräkningar antas att förkortningar av arbetstiden inte har någon varaktig effekt på varken produktionen eller arbetslösheten. Arbetade timmar och BNP i REF2 Årlig procentuell förändring respektive procentuell förändring –0,1 –0,1 –0,5 –0,1 –0,6 Eftersom produktionen utvecklas i samma takt som i REF1 sett över hela perioden ökar även den reala timlönen i samma takt. En i stället för sjunkande medelarbetstid innebär därför att reallönen växer snabbare än i REF1. Löntagarna får således fullt utbyte lönemässigt av den jäm- fört med REF1 längre arbetstiden. I det reformerade pensionssystemet är ålderspensionerna indexe- rade till inkomstutvecklingen för personer i yrkesaktiv ålder. Då inkomsten per sysselsatt ökar med mer än i REF1 blir ökningstakten i ålderspensionerna lika mycket högre. Även övriga transfereringar ökar något snabbare eftersom bl.a. sjuk- och föräldraförsäkringarna är relaterade till inkomsten. Den något högre tillväxten medför emellertid att även under- lagen för bl.a. arbetsgivaravgifter, inkomstskatt och mervärdesskatt växer något snabbare. De skattesänkningar som följer av att det offentliga sparandet ska vara lika med målsatta av BNP blir därför något högre än i REF1 och uppgår till i genomsnitt istället för 9,2 miljarder som i REF1. Inne- börden av detta är att löntagarna liksom övriga skattebetalare får betala en del av de avtalade arbetstidsförkortningen i REF1 i form av uteblivna skattesänkningar. I övriga avseenden, som t.ex. hushållens sparande, kapitalkvot samt konsumtion och investeringar som andel av BNP, är REF2- scenariot förhållandevis nära den i diagrammen ovan redovisade utvecklingen i REF1. 4.5Långsiktiga effekter av arbetstidsförkortning I detta delkapitel redovisas de långsiktiga effekterna, dvs. effek- terna 2020, av de fyra alternativen med lagfäst arbetstidsförkort- ning jämfört med REF1. Av de skäl som angetts ovan avser redo- visningen fallet då förkortningen av standardarbetstiden får 80 pro- cents genomslag på den faktiska arbetstiden. Effekterna jämfört med REF2 liksom den sammantagna makroekonomiska utveck- lingen vid arbetstidsförkortningarna i kombination med de två referensscenarierna redovisas främst i tabellbilagan. Dock bör här påpekas att de avvikelser från REF2 som uppstår i de olika scena- rierna för arbetstidsförkortning är identiska med de avvikelser som redovisas i Tabell 13 och 14 gentemot REF1. Det första fallet med förkortning av arbetstiden från normalt 40 leder, som redovisas i tabell 1 ovan, till att medel- arbetstiden reduceras och framåt. Då arbetstidsförkortningen inte antas påverka varken arbetslösheten eller sysselsättningen på lång sikt, blir den långsiktiga effekten av AT38 att såväl medelarbetstiden som antal arbetade timmar minskar . är en liten öppen ekonomi som är starkt integrerad med omvärlden inte minst när det gäller kapitalmarknaden. Svenska och internationella placerare kan välja att placera sitt kapital i många olika länder. Avkastningen på fysiska investeringar i kan därför inte på lång sikt avvika från avkastningen på motsvarande investeringar i omvärlden. I ett långsiktigt perspektiv är därför avkastningen på investeringar i bestämd av kapitalavkast- ningen i omvärlden. Innebörden är att en arbetstidsförkortning i på lång sikt inte till någon del drabbar varken svenska eller internationella kapitalägare.31 På lång sikt antas således avkastningen på fysiska investeringar i vara densamma vid som utan lagfäst arbetstidsförkortning. För att detta ska uppnås måste kapitalvolymen reduceras i samma utsträckning som antalet arbetade timmar. Kapitalintensiteten, dvs. kapitalmängden per arbetad timme, blir då opåverkad av arbets- tidsförkortningen, vilket krävs för att kapitalavkastningen ska vara opåverkad vid förhållandevis standardmässiga antaganden. På lång sikt leder då minskningen av antalet arbetade timmar i AT38 till att även kapitalvolymen sjunker . Om både arbets- och kapitalinsatserna reduceras är det rimligt att räkna med att även BNP blir 3,6 pro- cent lägre som en följd av arbetstidsförkortningen. Detta gäller under antagandet att arbetstidsförkortningen inte påverkar pro- duktiviteten på lång sikt, vilket diskuteras närmare i nästa kapitel. Motsvarande resultat för de långsiktiga effekterna av övriga tre alternativ med lagfäst arbetstidsförkortning redovisas i tabell 13. 31 På kort sikt kan däremot en oväntad arbetstidsförkortning delvis resultera i en lägre kapitalavkastning, vilket diskuteras närmare i senare delkapitel. Långsiktiga effekter på arbetade timmar och BNP Avvikelse i procent mot REF1 –3,6 –9,1 –1,2 –1,5 –3,6 –9,1 –1,2 –1,5 –3,6 –9,1 –1,2 –1,5 Den genom arbetstidstidsförkortningen lägre BNP , jämfört med REF1, fördelas förhållandevis jämnt mellan olika användningsområden, vilket visas i tabell 14. Den lägre produktio- nen reducerar således den offentliga liksom den privata konsum- tionen i ungefär samma utsträckning. Därmed kan de skattesatser som behövs för att finansiera den offentliga konsumtionen vara ungefär desamma som vid frånvaro av en lagfäst arbetstidsförkort- ning. Arbetstidsförkortningen får då inte heller någon större effekt på fördelningen av det totala antalet arbetade timmar mellan privat och offentlig sektor. En slutsats är således att arbetstidsförkortningen leder till lägre offentlig konsumtion och därmed lägre offentlig servicenivå än i REF1. I stället för en ackumulerad volymökning på begränsas volymökningen till i AT38 och i AT35, vilket synes vara mycket restriktivt med hänsyn till den demografiska utvecklingen. Långsiktiga effekter för olika delar av BNP Avvikelse i procent mot REF1 –3,6 –9,1 –1,2 –1,5 –3,7 –8,8 –1,2 –1,5 –4,1 –8,1 –1,2 –1,6 –3,6 –8,1 –1,0 –1,4 Som nämnts ovan antas arbetstidsförkortningen inte ha någon effekt på produktionen på lång sikt. Arbets- tidsförkortningen har då inte heller någon långsiktig effekt på real- Därmed leder arbetstidsförkortningen till att reallönen reduceras i samma grad som medelarbetstiden eller för AT38 jämfört med REF1. Löntagarna får såle- des på lång sikt bära hela arbetstidsförkortningen genom mot- svarande lägre årslön medan kapitalägarna skyddas genom den på lång sikt internationellt bestämda kapitalavkastningen. Arbetstidsförkortningarna leder till att det offentliga sparandet övergångsvis underskrider det målsatta sparandet på . Den offentliga konsumtionen och transfereringarna anpassas efter hand så att det målsatta sparandet uppnås inom något eller . Lägre årslöner medför lägre kommunala skatteinkomster och där- med lägre konsumtion. Sammantaget beräknas arbets- tidsförkortningarna, som framgår av tabell 15, leda till att den offentliga konsumtionen som andel av BNP reduceras något på lång sikt. Arbetstidsförkortningarna leder även till lägre transfereringar. Eftersom pensionerna i det nya ålderspensionssystemet är indexe- rade till inkomstutvecklingen leder förkortad arbetstid till en mot- svarande reduktion av de inkomstindexerade ålderspensionerna. Arbetstidförkortning enligt AT38 leder således till att ålderspen- sionerna på lång sikt blir lägre än i REF1. Även utgif- terna för bl.a. sjuk- och föräldraförsäkringarna reduceras automa- tiskt eftersom de är relaterade till inkomsterna. De sammanlagda transfereringarna till hushållen beräknas sjunka ungefär lika mycket som BNP till följd av arbetstidsförkortningen, dvs. transfere- ringarna andel av BNP blir ungefär densamma som i REF1 (se tabell 15). Även andra offentliga utgifter som t.ex. u-landsbiståndet och avgifterna till EU blir lägre när BNP blir lägre. Sammantaget beräknas de offentliga utgifternas andel av BNP på lång sikt bli ungefär densamma som vid frånvaro av lagfäst arbets- tidsförkortning, dvs. arbetstidsförkortningar medför lägre offentlig servicenivå och lägre transfereringar i ungefär samma grad som arbetstiden reduceras. SOU 2002:58 Bilaga 2 De offentliga finanserna på lång sikt Eftersom de offentliga utgifternas andel av BNP är relativt lika vid arbetstidsförkortning som i REF1 och det finansiella sparandet är lika med saldomålet på så är också skattekvoten ungefär densamma (se tabell 15). Därav följer att de genomsnittliga årliga skattesänkningarna –2020 är ungefär lika stora som i REF1, dvs. de uppgår till ca . I AT35 begränsas dock den genomsnittliga årliga skattesänkningen till . Dessa resultat beror givetvis på beräkningsförutsättningarna. Exempelvis antas det bli besparingar i offentlig verksamhet och offentliga transfereringar när det offentliga sparandet understiger saldomålet som en följd av arbetstidsförkortningarna utan att dessa besparingar reverseras när saldomålet uppnåtts. Även i övrigt antas offentlig verksamhet och offentliga transfereringar reduceras i ungefär samma grad som produktionen reduceras genom arbets- tidsförkortningarna. Resultaten skulle givetvis ha blivit annorlunda om beräkningarna i stället hade förutsatt att skatterna höjs när det offentliga sparan- det understiger saldomålet eller att t.ex. den kommunala konsum- tionsutvecklingen för skola, vård och omsorg bestäms enbart av demografiska faktorer, så att kommunalskattesatserna höjs vid en lägre tillväxt. Vid dessa alternativa förutsättningar skulle det beräk- nade skattesänkningsutrymmet ha blivit lägre och skattekvoten högre . En sådan utveckling bedöms dock vara förknippad med bety- dande problem med hänsyn till att den tilltagande internationella integrationen ökar de svenska skattebasernas känslighet för svenska skattesatser. Som diskuterats ovan talar detta för att skattesatserna bör kunna sänkas åtminstone i den utsträckning som sker i REF1. Detta begränsar möjligheterna att genom skattehöjningar skydda offentlig verksamhet från att reduceras . Mera allmänt synes det vara mera rimligt att reducerad produktion leder till reduktioner inom alla användningsområden. I annat fall synes det område som tar hela neddragningen varit rela- tivt överdimensionerat vid frånvaro av arbetstidsförkortningen. De resultat som kan vara av störst intresse för att utvärdera de långsiktiga välfärdseffekterna av en lagfäst förkortning av arbets- tiden är sammanställda i tabell 16. Långsiktiga effekter på medelarbetstid och konsumtion Avvikelser i procent mot REF1 –3,6 –9,1 –1,2 –1,5 –3,7 –8,8 –1,2 –1,5 –4,1 –8,1 –1,0 –1,6 En förkortning av arbetstiden enligt alternativ AT38 beräknas såle- des leda till att såväl medelarbetstiden som hushållens konsumtion och den offentliga konsumtionen reduceras med 3,5–jämfört med REF1. En grov uppskattning av välfärdseffekterna av arbetstidsförkortningen fås genom att väga de negativa välfärds- effekterna av lägre privat och offentlig konsumtion mot den ökade fritiden på lång sikt. Om den ökade fritiden värderas utifrån lönen efter skatt blir slutsatsen att värdet av den längre fritiden under- stiger värdet av den lägre privata och offentliga konsumtionen. Därmed innebär förkortningen av arbetstiden en samhällsekono- misk förlust på lång sikt.32 Detta följer av att stora skattekilar gör (obeskattad) fritid relativt billig jämfört med privat och offentlig konsumtion. Välfärdseffekterna för de olika alternativen visas i tabell 17, både i miljarder kronor samt som procent av BNP 2020. För AT38 och AT35 är den långsiktiga välfärdsförlusten bety- dande. Alternativa utgångspunkter för värdering av den lägre 32 Vid beräkningen av värdet av ökad fritid har en marginalskattesats på använts. arbetstiden kan givetvis ge annorlunda resultat. En mer detaljerad välfärdsanalys av en förkortad arbetstid ligger utanför ramen för uppdrag. Långsiktiga välfärdseffekter av arbetstidsförkortning Avvikelser mot REF1 i miljarder kronor (priser) –62,6 –148,9 –20,3 –25,4 –34,5 –68,1 –8,4 –13,5 –63,4 –130,6 –17,0 –24,4 –2,1 –4,2 –0,5 –0,8 4.6Effekter av arbetstidsförkortning under anpassningsförloppet I detta delkapitel analyseras de ekonomiska effekterna av arbets- tidsförkortningarna under anpassningsförloppet . Som redovisats ovan innebär samtliga fyra alternativ att arbets- tiden förkortas . Som diskuteras i kapitel 3 kan arbetsgivarna på kort sikt åtminstone delvis väntas kompensera den kortare arbetstiden genom att anställa fler personer för att mot- verka minskningen av det totala antalet arbetade timmar. Därmed blir sysselsättningen högre på kort sikt, vilket leder till högre nominella timlöneökningar jämfört med ett läge utan arbets- tidsförkortning. Anpassningen på kort sikt kan även beskrivas som att arbets- tidsförkortningen reducerar arbetsutbudet mätt i timmar, vilket tenderar att skapa brist på arbetskraft och därmed högre nominella timlöneökningar. Detta kan också uttryckas som att löntagarna försöker begränsa effekten på årsslönen av kortare arbetstid genom att kräva högre ökning av timlönen jämfört med ett läge utan arbetstidsförkortning. Om detta lyckas kommer kostnaden för arbetstidsförkortningen på kort sikt delvis att bäras av arbets- givarna, vilket kan förklara att arbetsgivare ofta är negativa till en lagfäst förkortning av arbetstiden. Slutsatsen är att en arbets- tidsförkortning leder till högre sysselsättning och högre real timlön på kort sikt. Mot bl.a. denna bakgrund beräknas en arbetstidsförkortning –2007 enligt alternativ AT38 leda till lägre arbetslöshet och högre nominell timlöneökning 2004 och 2005 jämfört med REF1 (se diagram 22 och 23). De högre timlöneökningarna ökar inflationstrycket och därmed prognoser för framtida inflation vid oförändrad repo- ränta, varvid höjer reporäntan (se diagram 24). Repo- räntan höjs i en sådan utsträckning att inflationen ned- bringas till den målsatta nivån på . Eftersom arbets- tidsförkortningen delvis kom som en överraskning för kan den inte undvika att inflationen övergångsvis överstiger (se diagram 25). Den högre reporäntan dämpar tillväxten i en sådan utsträckning att inflationen nedbringas till . Den lägre tillväxten leder till en stigande arbetslöshet, som i sin tur dämpar de nomi- nella löneökningarna. Vid arbetstidsförkortning enligt alternativ AT38 beräknas arbetslösheten nå den högsta nivån 2006 (se dia- gram 22). Den på kort sikt högre reallönen innebär att arbetsgi- varna inledningsvis delvis bär en del av kostnaden för arbetstids- förkortningen (se diagram 26). Detta minskar avkastningen på kapital i jämfört med utlandet, vilket leder till lägre investeringar i . Nedgången av investeringarna påskyndas av och utgör också en förklaring till att den högre reporäntan medför lägre tillväxt. Som diskuterats ovan reduceras investeringarna så att kapitalvolymen 2020 reduceras i samma grad som antalet arbetade timmar eller vid den nu studerade arbetstids- förkortningen. Källa: Konjunkturinstituet. Då arbetstidsförkortningen inte har någon långsiktig effekt på den reala timlönen, måste den på kort sikt högre reala timlönen därför balanseras genom en övergångsvis svagare ökning av den reala timlönen. Därmed återställs kapitalavkastningen till den på lång sikt internationellt bestämda nivån. Eftersom inflationen överstiger endast kräver detta en övergångs- period med löneökningar som är något lägre än i REF1 (se diagram 23). Efter det att arbetstidsförkortningen enligt alternativ AT38 genomförts fullt ut anpassas såväl arbetslösheten som löne- ökningstakten successivt till samma nivåer som i REF1. Effekterna på BNP, privat konsumtion, offentlig konsumtion och investe- ringar anpassas därmed successivt mot de ovan beskrivna långsiktiga effekterna . Alternativ AT35, SEML och LBL Anpassningsförloppen för de tre övriga alternativen med arbets- tidsförkortning redovisas på motsvarande sätt i diagram 27, 28, 29 och 30. Då AT35 innebär att arbetstiden förkortas alltmer blir anpassningsförloppet mera utdraget än vid övriga alternativ. Eftersom arbetstidsförkortningarna är olika stora även på kort sikt blir även effekterna på arbetslösheten, lönerna och priserna olika. Utvecklingen av BNP i de olika alternativen redovisas i diagram 31. Anpassning vid ett EMU-medlemskap Arbetstidsförkortningen leder, som tidigare nämnts, till högre sysselsättning och högre real timlön på kort sikt, vilket ökar infla- tionstrycket i ekonomin. Vid ett medlemskap i kommer penningpolitiken inte längre att reagera på inhemska inflations- impulser, då den Europeiska styrräntor sätts utifrån en inflationsbedömning för hela EMU-området. Därmed kommer penningpolitiken inte att kunna spela en stabiliserande roll i anpassningsförloppet. För att hålla nere inflationstrycket, som uppstår som en följd av arbetstidsförkortningen, tvingas troligen regeringen att ta till en finanspolitisk åtstramning med högre skatter och lägre offentliga utgifter som följd. Då finanspolitiken är mindre flexibel och stabili- seringseffekten är mer svårförutsägbar än för penningpolitik kom- mer inflationen initialt att stiga mer än vad som vore fallet utanför EMU. Eftersom inga räntehöjningar dämpar tillväxten faller arbetslösheten kraftigt, som löneökningarna tar fart. På lite leder de ökande lönekostnaderna till att före- tagens kostnader relativt utländska konkurrenter ökar. faller exportefterfrågan som svenska producenter får svårare att konkurrera på hemmamarknaden, vilket får som följd att arbetslösheten börjar stiga som investeringar och tillväxt faller. Den stigande arbetslösheten pressar ner löneökningstakten under konkurrentländernas så att svenska företags kostnadsläge anpassas till omvärlden. I ett långsiktigt perspektiv är arbetslöshet och inflation tillbaka i utgångsläget, precis som var fallet utanför EMU. På samma sätt blir de långsiktiga effekterna på BNP, syssel- sättning och offentliga finanser av en arbetstidsförkortning lika- dana vare sig är utanför eller med i . Skillnaden är att anpassningsprocessen blir långsammare och leder till större fluk- tuationer när en nationell penningpolitik inte finns att tillgå. 4.7Effekt på potentiell tillväxt Ett sätt att beskriva kostnaden för arbetstidsförkortningarna är att ange hur stor del av den potentiella tillväxten som tas i anspråk . Alternativ AT38, SEML och LBL genomförs –2007 medan AT35 genomför – 2013. Den potentiella tillväxten under dessa genomförandeperioder antas vara lika med den genomsnittliga tillväxten i 2002– 2011, dvs. Alternativ AT38 minskar medelarbetstiden och den potentiella tillväxten fördelat , dvs. med 0,9 pro- centenheter . Den potentiella tillväxten reduceras därmed från . Av den potentiella tillväxten används såle- des nästan hälften för att förkorta arbetstiden. Då sysselsättningen ökar med i genomsnitt –2011 växer potentiell BNP per sysselsatt med 1,8 , varav exakt hälften används till att förkorta arbetstiden enligt AT38. Det för hela befolkningen mest relevanta måttet är effekten på potentiell BNP per person. AT38 reducerar denna tillväxt från , dvs. drygt hälften av den potentiella tillväxten tas i anspråk för arbetstidsförkortning. Motsvarande resultat för övriga alternativ med lagfäst arbets- tidsförkortning redovisas i tabell 18. Potentiell BNP per sysselsatt Potentiell BNP per person På lång sikt beräknas en förkortad arbetstid reducera årslönen i samma utsträckning som arbetstiden, dvs. Den långsiktiga kapitalavkastningen påverkas inte eftersom kapital- ägare har fullgoda alternativ i form av investeringar i andra länder. Detta utgör ett exempel på den mera generella regeln att den som är fullständigt flexibel inte behöver bära någon del av ett produk- tionsbortfall. Sett ur fördelningsperspektivet mellan kapital och arbete bärs således på lång sikt hela produktionsbortfallet av arbetskraften medan kapitalägarna blir skadelösa. får arbetskraften nytta av den lägre arbetstiden i form av mera fritid. Den lägre produktionen och den lägre lönen medför att baserna för bl.a. arbetsgivaravgifterna, inkomstskatterna och mervärdes- skatten blir lägre. Därmed blir skatteintäkterna och följaktligen transfereringarna och den offentliga konsumtionen lägre. Bördan av produktionsbortfallet sprids därmed till alla befolkningsgrupper. Ålderspensionerna reduceras automatiskt genom inkomstindexe- ringen och även t.ex. sjuk- och föräldraledighetsersättningen anpassas automatiskt. Stora befolkningsgrupper påverkas också av att den lägre kommunala konsumtionen innebär lägre standard för bl.a. skola, vård och omsorg. Eftersom antalet arbetade timmar inom verksamhet reduceras i ungefär samma utsträck- ning som det totala antalet arbetade timmar så kan effekterna tyd- liggöras genom att antalet arbetade timmar inom skola, vård och omsorg reduceras med vid AT38 jämfört med REF1. Slutsatsen är att produktionsbortfallet vid en arbetstidsförkort- ning på lång sikt skulle fördelas över hela befolkningen i form av lägre årslöner, lägre transfereringar och lägre offentlig konsumtion medan såväl svenska som utländska kapitalägare hålls skadelösa. Löntagarna men inte övriga befolkningsgrupper får nytta av den lägre arbetstiden i form av mera fritid. En arbetstidsförkort- ning resulterar på detta sätt i en omfördelning till nackdel för bl.a. pensionärer och studerande. Även om gruppen löntagare påverkas på ett förhållandevis lik- artat sätt kan ett antal skillnader noteras. För det första får reduk- tionen av årslönen i AT38 ett förhållandevis mindre genomslag på den disponibla inkomsten för personer med hög marginalskatt, dvs. för personer som har så hög inkomst att de betalat statlig inkomstskatt på förvärvsinkomster. På samma sätt blir genomslaget förhållandevis mindre för hushåll med inkomst- beroende bostadsbidrag, eftersom inkomstbortfallet delvis balan- seras av högre bostadsbidrag.