sou · GQB342 · 2003-01-01 00:00:00 — Kommittén, som i sitt arbete koncentrerade sig på de fyra största valkretsarna, konstaterade i betänkandet Vissa valfrågor att utrymmet för att ändra riksdagsvalkretsarna är begränsat inom ramen för det nuvarande valsystemet.9 Av de mycket ingående valtekniska undersökningar som kommittén hade låtit utföra framgick att det nuvarande valsystemet endast medgav att kommuns eller valkretsar delades i två nya valkretsar. Mera omfattande förändringar i valkretsindelningen krävde ändringar i andra delar av valsystemet. I annat fall vore sådana förändringar enligt kommittén ägnade att leda till från proportionalitetssynpunkt oacceptabla valresultat. Dessutom skulle det i vissa fall kunna inträffa att mandat omfördelades mellan valkretsarna.10 Kommittén pekade dock på möjligheten att med bibehållen riksproportionalitet genomföra vissa ytterligare ändringar i valkretsindelningen. En förutsättning var då antingen att första divisorn sänktes till 1,3 eller att antalet utjämningsmandat utökades. Vid valet mellan dessa alternativ förordade kommittén en sänkning av första divisorn. Som skäl angav kommittén att de fasta mandaten bättre än utjämningsmandaten tillgodoser valsystemets personvalsinslag. Vid kontakter med partiorganisationer i valkretsarna hade dock framkommit att dessa i många fall intog en avvisande hållning till delning av de aktuella valkretsarna. Kommittén fann därför att ett förslag till ny utformning av valkretsindelningen borde anstå.11 Även Rådet övervägde i det nämnda delbetänkandet frågan om att göra de största valkretsarna mindre på så sätt att de delades upp 8Ds Ju 1980:3 s. 47. 9SOU 1995:143 s. 265. Bör de tre största valkretsarna minskas för att öka personvalsgenomslaget? i fler och mindre valkretsar.12 På samma grunder som Nomi- neringsrätts- och valkretskommittén hade anfört avstod emellertid Rådet från att lägga fram förslag om en ny valkretsindelning. Vad gäller alternativet att dela upp de största valkretsarna i fler och mindre valkretsar har också vi inhämtat lokala synpunkter. De kontakter som vi har haft med partiorganisationer i de berörda valkretsarna har emellertid visat att det alltjämt föreligger en negativ inställning till den nämnda typen av förändringar av de aktuella valkretsarna. saknas således politiska förutsättningar för en delning av de tre största valkretsarna. Som har framgått medför en ändrad valkretsindelning dessutom flera svårhanterade problem i fråga om riksproportionaliteten i valsystemet. Liksom Nomineringsrätts- och valkretskommittén menar vi att några större förändringar av valkretsindelningen inte är möjliga med hänsyn till valordningens uppbyggnad och utgångspunkter.13 Förändringar av indelningen i valkretsar är därför inte en framkomlig väg för att förbättra personvalsgenomslaget i de allra största valkretsarna. Enligt vår mening talar detta för att frågan om hur man skall förbättra personvalsgenomslaget i de största valkretsarna bör bli föremål för fortsatta överväganden i samband med en mer samlad översyn av hela valsystemet. Som har framgått ovan saknas det politiska förutsättningar för en delning av de största valkretsarna. En ändrad valkretsindelning innebär vidare en rad svårbemästrade problem när det gäller riksproportionaliteten i valsystemet. Mera ingripande ändringar kräver därvid förändringar i andra delar av valsystemet. Vi anser därför att frågan om att förbättra personvalsgenomslaget bör bli föremål för fortsatta överväganden inom ramen för en mer genomgripande översyn av hela valsystemet. Vår samlade bedömning är således att frågan om en delning av de tre största valkretsarna bör anstå och i stället övervägas i annat lämpligt sammanhang. Reservation av (), (), () och () tillämpas gemensam valdag för kommunal- och riksdagsval i . som gått sedan denna ordning infördes har kommunernas ställning och uppgifter förändrats väsentligt. Kommunerna bestämmer bl.a. över skolan, , barnomsorgen, hemsjukvården, natur- och stadsmiljön samt väsentliga delar av infrastrukturen. Faktum är att av hela den offentliga sektorn tas i anspråk av kommuner och landsting. När vi diskuterar frågan om skilda valdagar är det också värt att komma ihåg att när den nya vallagen trädde i kraft överfördes ordningen med gemensam valdag per automatik. Ordningen med gemensam valdag medför ett antal problem som vi anser bör rättas till. Den enskilt viktigaste åtgärden skulle vara att införa skilda valdagar. Nedan presenteras några av de viktigaste skälen till varför vi anser att författningsutredning borde ha lagt förslag om skilda valdagar. Stärk den lokala demokratin – inför skilda valdagar Lokal demokrati och delaktighet De allra flesta borde kunna vara överens om att det är nödvändigt att reformera valsystemet så att de lokala frågorna ges större tyngd. Det är som en del i denna process som förslaget om skilda valdagar för riksdagsval och kommunalval skall ses. Självfallet avgör upplevelsen av meningsfullhet det lokala valdeltagandet. Ett bättre skydd för och stärkande av den kommunala självstyrelsen är därför viktigt. Faktum är att olägenheterna med den nuvarande ordningen framstår i allt tydligare dager. Den lokala politiken kommer allt mer i skymundan av rikspolitiken. Kommunalpolitikerna, vilka bör fungera som demokratins spjutspetsar, blir istället anonyma, och bilden av kommunerna som rena implementeringsorgan för riksdag och regering förstärks. Som motvikt till detta kan konstateras att vid ett val höjs den politiska temperaturen i samhället, politiska diskussioner tar ny fart och i anslutning till ett val är det också fler som blir medlemmar i politiska partier. I linje med detta anser vi att den politiska debatten, intresset för demokrati och ungas deltagande i samhällslivet skulle gynnas av att val hölls oftare och att det införs skilda mandatperioder för kommunfullmäktige, landsting och riksdag. Det skulle dessutom öka intresset för kommunpolitiken. Genom att inte låta den lokala demokratin drunkna i rikspolitiken kan den lokala demokratin kraftigt förbättras. Uttryckt på ett annat sätt innebär detta att med skilda valdagar för kommunal- och riksdagsval skulle viktiga kommunala frågeställningar få samma möjligheter som rikspolitiken att tydliggöras och debatteras. Med beaktande av den maktförskjutning som skett från stat till kommun finns det starka skäl som talar för att ändra nuvarande ordning med gemensam valdag för kommunal- och riksdagsval. Människors delaktighet i gemensamma beslut, företrädelsevis på lokal nivå, är med vårt synsätt demokratins verkliga bas. Även ur denna synvinkel är en av de viktigaste åtgärderna för att stärka den kommunala politikens ställning och synliggöra de kommunala frågorna att införa skilda valdagar. Kort sagt handlar det inte bara om nivån på valdeltagandet utan också om graden av delaktighet i den vardagliga politiken. Farhågor om sjunkande valdeltagande Ett högt valdeltagande kan inte vara det enda kriteriet på en vital demokrati. I så fall skulle det vara idealet. Så skriver i en artikel på , och detta citat är på många sätt talande för hur feltänkt kritiken är som riktats mot förslagen om skilda valdagar. Många kritiker till förslaget om skilda valdagar hävdar att införandet av skilda valdagar riskerar att leda till sjunkande medborgerligt deltagande i de lokala valen. Det skulle i sin tur, hävdas det, kunna leda till minskad legitimitet för den generella välfärdspolitik som i mångt och mycket utformas i kommuner och landsting. Denna argumentering anser vi inte vara hållbar. Den underliggande tankegången är, att om inte den gemensamma valdagen bibehålls inser människor inte betydelsen av att också i den kommunala politiken aktivt stå upp för sina åsikter och värderingar. Detta resonemang anser vi leder helt fel. Vi har tvärtom en syn på politik som innebär att om man anser att viktiga värden är hotade, så får man ge sig ut och tala för sin sak. Detta är en grundläggande del av politiken. Om man sedan inte når framgång med sitt politiska arbete på detta sätt hjälper det inte i längden att valet till de olika församlingarna sker på en och . Om en viss politik går att upprätthålla beror i slutänden på om människor verkligen hyser förtroende för den, inte på att det existerar en princip för när val ska äga rum. Det är inte heller alldeles säkert att valdeltagandet skulle sjunka i , om skilda valdagar infördes. Det finns länder där deltagandet i de kommunala valen är i princip lika stort som vid de nationella valen, det visas t.ex. i den studie som en forskargrupp gjort i anslutning till författningsutredning. Några sådana länder är , och . Tätare val – mellanvalsaktiviteter Ett annat viktigt skäl till att valdagarna bör skiljas åt är att det härigenom kommer att anordnas allmänna val med tätare mellanrum än . Erfarenheterna av de fyraåriga mandatperioderna är i allt väsentligt positiva men med den reservationen att avståndet mellan val blivit väl långt. På samma sätt som vi gör i denna reservation, så förespråkade även skilda valdagar med argumenten att kommunala- och landstingsfrågor därmed skulle få en bättre chans att få genomslag i en valrörelse än vad som är fallet. Mot denna bakgrund kan skilda valdagar vara ett sätt att öka engagemanget mellan valen. På så vis kan den kommunala demokratin förbättras, och ett eventuellt sjunkande valdeltagande får mötas med kompensatoriska åtgärder. Viktigt att komma ihåg är också att en gemensam valdag inte per automatik ger ett högt valdeltagande. Den representativa demokratin blir meningsfull först när den vilar tryggt och tungt på en bas av informerade, intresserade och aktiva medborgare. När det gäller frågan om skilda valdagar, och om åtgärder för en mer vital lokal demokrati, är den nya informationstekniken och dess möjligheter av stor vikt. Ny informationsteknik kan bidra till att öka genomskinligheten i politiska beslut och ge möjlighet för människor att ha rådslag på Internet, främst om lokala frågor. En av fördelarna med Internet är att det är ett horisontellt medium, det vill säga människor kan stå i kontakt med varandra utan mellanled till skillnad från vad som gäller med tidningar, radio och tv. Det förtjänar att understrykas att större delen av de politiska aktiviteterna sker mellan valen, och därför bör man fundera över vad som kan göras för att öka medborgarnas inflytande och delaktighet . Även i detta avseende kommer den nya informationstekniken att spela en stor roll. Ett av flera goda exempel på vad man kan göra med hjälp av informationsteknik för att utveckla demokratin har initierats av kommun. Som första kommun i världen genomför kommunen ett försök med e-demokrati, med information och debatt främst via Internet. Projektet kallas för Rådslag. Detta är bara ett exempel på vad som kan åstadkommas genom den nya informationstekniken, men det visar tydligt på de möjligheter som växer fram. I den mån skilda valdagar har några negativa effekter på valdeltagandet, så öppnar informationstekniken stora möjligheter för ökat demokratiskt deltagande mellan valen. Särskilt yttrande av (), () och () Valet var första gången som det nya valsystemet med möjlighet för väljarna att avge en särskild personröst tillämpades fullt ut. I kommitténs direktiv uppmärksammas det förhållandet att andelen kandidater som har blivit valda på personröster vid riksdagsval är betydligt lägre i de största valkretsarna än i flertalet övriga valkretsar. Som konstateras i kapitel 5 torde den främsta orsaken till detta vara att personvalsspärren på medför att det är svårt för andra än välkända kandidater att samla tillräckligt många röster för att klara spärren. Personvals- genomslaget i dessa valkretsar kan därför sägas vara lägre än i övriga valkretsar. I kommitténs uppdrag har dock bara legat att genom valkretsförändringar försöka åtgärda problemet med bristande personvalsgenomslag. Att överväga andra lösningar har alltså legat utanför det begränsade uppdrag som kommittén har getts. Vi kan dock inte underlåta att påpeka att det finns en möjlighet att helt undanröja det aktuella problemet. Genomförandet av personvalssystemet innebär nämligen ökade möjligheter för väljaren att utse ledamöter till och andra valda församlingar utifrån personlig tilltro till de olika kandidater som ställer upp i valen. Med ett starkt personvalssystem kan de förtroendevalda med en större auktoritet än annars hävda att de är valda av folket snarare än tillsatta av partierna. Strävan bör därför vara att renodla personvalet inom ramen för ett fortsatt proportionellt valsystem. Det skulle stärka de förtroendevalda och med stor säkerhet göra en ökad dialog med väljarna nödvändig. Stärkta förtroendevalda i valda församlingar skulle också göra dessa församlingar starkare i förhållande till de verkställande, indirekt valda, församlingarna. Det förefaller oss därför rimligt att avskaffa spärrarna i personvalet på samtliga Ett sådant steg skulle lägga makten över valet i händerna på väljarna. (Ju 1999:13) (Ju 1999:13) får i särskilt uppdrag att utreda frågorna om skilda valdagar och vårval, överväga om de tre största valkretsarna bör minskas, se över partibegreppet i 3 kap. 7 § regeringsformen, överväga vilken giltighet valsedlar som saknar partibeteckning skall ha och föreslå hur skyddet för miljön samt funktionshindrades och andra utsatta gruppers delaktighet och jämlikhet i samhället skall regleras i 1 kap. 2 § regeringsformen. beslutade regeringen att tillkalla en parlamentariskt sammansatt kommitté för att utreda vissa frågor som rör regeringsformen (dir. 1999:71). Kommittén har antagit namnet . Kommittén har i uppgift att lämna förslag till ny lydelse av stadgandet om skydd för egendom i 2 kap. 18 § andra stycket regeringsformen. Kommittén skall föreslå en utformning av stadgandet som ger ett klart uttryck för lagstiftarens avsikt. Vidare skall kommittén utreda förutsättningarna för att införa en möjlighet för att på begäran av regeringen på förhand lämna sitt godkännande till att regeringen ingår en viss internationell överenskommelse som ännu inte finns i slutligt skick. Kommittén skall också närmare analysera om utvecklingen av samarbetet inom Europeiska unionen går mot en minskad uppdelning mellan en gemenskapsdel och övriga delar av unionssamarbetet och i samband med detta också överväga om det kan finnas anledning att ändra ordalydelsen av 10 kap. 5 § första stycket regeringsformen. Uppdraget skall redovisas . De frågor som omfattas av tilläggsuppdraget lämnade Rådet för utvärdering av val (Ju 1997:13, dir. 1997:87, dir. 1997:73, dir. 1998:99, dir. 1999:61) ett delbetänkande, Personval 1998 En utvärdering av person- valsreformen (SOU 1999:136). Rådets uppdrag bestod – i de delar som redovisades i delbetänkandet – i korthet av att utvärdera de tekniska, ekonomiska, organisatoriska och praktiska effekterna av det nya systemet med personval. Rådet hade också i uppgift att se över reglerna om statligt partistöd till de politiska partier som varit representerade i och att lämna behövliga förslag till förändringar. Vidare skulle rådet utvärdera om, och i så fall på vilket sätt, reformen av det svenska valsystemet påverkade valdeltagandet val. Rådet har i betänkandet dels lämnat förslag till vissa lagändringar, dels föreslagit att ett antal frågor görs till föremål för fortsatta överväganden. Det gäller bl.a. valkretsarnas storlek och hur blanka röster skall behandlas. Den återstående delen av rådets uppdrag, att analysera orsakerna till det låga valdeltagandet val till , skall redovisas . Vidare har () i sin promemoria , Erfarenheter års allmänna val (dnr 398– 99/100) dels lämnat förslag på ändringar i vallagen, dels presenterat ett antal frågor vilka enligt RSV:s uppfattning bör utredas. Det gäller t.ex. partibegreppet i 3 kap. 7 § regeringsformen, val- distriktens storlek och valsedlarnas utformning. RSV har dessutom i promemorian , Erfarenheter års val till (dnr 11105–99/100) lämnat ytterligare förslag på ändringar i vallagen samt presenterat andra frågor som RSV anser bör utredas. Många av de förslag som rådet och RSV har lagt fram är av teknisk och administrativ karaktär. Regeringen har efter över- läggningar inom en arbetsgrupp med företrädare för riks- dagspartierna gett en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av dessa frågor inför valet (Ju 2000:02, dir. 2000:10). Övriga frågor som rådet och RSV har aktualiserat och som regeringen anser att det finns anledning att utreda vidare, är sådana som har anknytning till det konstitutionella systemet och den parlamentariska ordningen. Dessa frågor bör utredas av en kommitté med parlamentarisk representation. Regeringen aviserade redan i ursprungliga direktiv sin avsikt att genom tilläggsdirektiv komplettera utredningens uppdrag i bl.a. dessa avseenden. Efter överläggningar inom den arbetsgrupp med företrädare för riksdagspartierna som har nämnts ovan, har enighet nåtts om vilka valfrågor och övriga frågor som bör ingå i dessa tilläggsdirektiv. Den gemensamma valdagen bygger på en överenskommelse om gemensam valdag och treårig mandatperiod som träffades mellan de politiska partierna i Grundlagberedningen . Den s.k. grundlagskommittén förordade senare i betänkandet Grund- lagsfrågor (SOU 1981:15) en övergång till skilda valdagar. Detta motiverades med att regionala och kommunala frågor därigenom skulle kunna ägnas större uppmärksamhet i valrörelserna. De socialdemokratiska ledamöterna av kommittén reserverade sig och ansåg att kritiken mot den gemensamma valdagen var överdriven och missriktad. Om den gemensamma valdagen skulle ifrågasättas borde det i stället ske med utgångspunkt från det angelägna i att få till stånd ett fungerade upplösningsinstitut, dvs. regeringens möjlighet att upplösa . Enligt de socialdemokratiska ledamöternas mening krävdes ytterligare utredning och analys innan tiden var mogen för ett definitivt ställningstagande. Kommitténs förslag ledde inte till lagstiftning. publicerade en arbetsgrupp under den dåvarande justitieministerns ledning ett diskussionsunderlag med titeln valdagen och andra grundlagsfrågor. Någon enighet inom arbetsgruppen kunde emellertid inte nås. tillsattes den parlamentariskt sammansatta . Kommittén föreslog att den gemensamma valdagen skulle behållas men att mandatperioden skulle förlängas till (SOU 1987:6). De borgerliga ledamöterna av kommittén reserverade sig och anförde att ett återinförande av skilda valdagar för kommunala församlingar och var ett viktigt led i strävandena att vidga och fördjupa den kommunala demokratin. De förordade att valen skulle hållas åtskilda med mellanrum. Ledamoten från kommunisterna föreslog att den gemensamma valdagen och den treåriga mandatperioden skulle behållas. Kommitténs förslag i denna del ledde inte till lagstiftning. Efter partiöverläggningar åren 1992 och 1993 nåddes enighet om att förlänga mandatperioden till . Förlängningen infördes med början års ordinarie val (prop. 1993/94:115). Även motsatte sig det socialdemokratiska partiet en övergång till skilda valdagar. Frågan om valdagens förläggning behandlades av Riksdags- utredningen i principbetänkandet Reformera riksdagsarbetet! som överlämnades till talmanskonferensen. I betänkandet föreslog utredningen bl.a. att det statliga budgetåret skulle göras om till kalenderår. I samband därmed föreslog utredningen att valdagen skulle tidigareläggas för att underlätta riksdagsbehandlingen av budgeten (1993/94:TK1, s. 8). Sedan överläggningar mellan riksdagspartierna inte lett till någon överenskommelse i frågan om att flytta valdagen ansåg utredningen emellertid att valdagen skulle vara oförändrad (1993/94:TK2, s. 6). ställningstagande till behovet av utredning om skilda valdagar och vårval I ett flertal motioner under /99 föreslogs dels att frågan om skilda valdagar för respektive landstings- och kommunfullmäktige borde utredas, dels att valdagen borde flyttas från höst till vår. Vid behandlingen av motionerna om skilda valdagar gjorde följande bedömning (bet. 1999/2000:KU2, s. 12). I flera motioner (mp, c, kd, m och fp) aktualiseras frågan om en övergång till skilda valdagar för val till respektive landstings- och kommunfullmäktige. Argument för en ordning med skilda valdagar är enligt motionärerna främst att rikspolitikens dominans i valrörelserna leder till att landstings- och kommunpolitiken kommer i skymundan. Skilda valdagar skulle ge bättre förutsättningar för den kommunala demokratin. Utskottet, som instämmer i vad som anförts i de här aktuella motionerna, anser att frågan om skilda valdagar bör utredas. Utskottet var inte enigt. De socialdemokratiska ledamöterna och ledamöterna reserverade sig och anförde bl.a. att den gemensamma valdagen bidrar till att öka valdeltagandet och att skilda valdagar inte med säkerhet skulle leda till att de lokala frågorna kommer mer i fokus. Vid behandlingen av motionerna om vårval gjorde utskottet följande bedömning (a.a.s. I flera motioner (c, mp, kd, fp och v) föreslås att valdagen flyttas från höst till vår. Av motionerna framgår att effekten av övergången till kalenderårsbudget och införandet av en ny budgetprocess i har blivit att valrörelsen delvis sammanfaller med det avslutande budgetarbetet i regeringen. Det framhålls också i motionerna att ett eventuellt regeringsskifte ytterligare komplicerar budgetprocessen. Mot denna bakgrund föreslås i motionerna att frågan om valdagens förläggning i tiden blir föremål för utredning eller överväganden från regeringens sida. Utskottet instämmer i vad som anförts i motionerna om behovet av att utreda frågan om att flytta valdagen till en annan tidpunkt än tredje söndagen . Resultatet av den pågående utvärderingen av budgetprocessen inom kan därvid också bli ett värdefullt inslag i en sådan allmän genomgång som förespråkas i motionerna. Inte heller i denna fråga var utskottet enigt. De ledamöter som reserverat sig i frågan om skilda valdagar reserverade sig också beträffande denna fråga. Reservanterna anförde att argumenten för att flytta valdagen från höst till vår fått mindre tyngd sedan budgetprocessen kommit att tänjas ut över tiden till följd av den ökade betydelse som vårbudgeten fått. Det var därför enligt reservanternas mening fel att föregripa översyn och utvärdering av budgetprocessen. Det utskottet anfört i de båda frågorna gav som sin mening regeringen till känna (rskr. 1999/2000:5). De grundläggande reglerna om val till finns i 3 kap. regeringsformen. Där föreskrivs bl.a. att består av en kammare med 349 ledamöter som utses genom fria, hemliga och direkta val (3 kap. 1 §). För val till finns valkretsar. Mandaten i är 310 fasta valkretsmandat och 39 utjämningsmandat (3 kap. 6 §). Indelningen i valkretsar för val till regleras i 2 kap. vallagen (1997:157). Landet är indelat i 29 valkretsar och de motsvarar i princip länsindelningen. utgör dock två valkretsar, län fyra valkretsar och fem valkretsar. Inför varje riksdagsval fördelas de fasta valkretsmandaten mellan valkretsarna. Detta görs på grundval av en beräkning av förhållandet mellan antalet röstberättigade i varje valkrets och antalet röstberättigade i hela landet. Efter valet fördelas de fasta mandaten i varje valkrets proportionellt mellan partierna efter deras röstetal i valkretsen. Utjämningsmandaten fördelas i princip så att mandatfördelningen mellan partierna i blir proportionell mot partiernas röstetal i hela landet. Valkretsindelningen i landet har diskuterats . Diskussionen dominerades av frågan hur en önskvärd proportionalitet skulle kunna uppnås mellan valresultat och riksdagsrepresentation. Sedan det riksproportionella valsystemet med utjämningsmandat tillkom genom den partiella författningsreformen 1968/69, har diskussionen främst rört indelningens betydelse för möjligheterna till kontakt mellan väljare och valda. Valkretsindelningen har efter tillkomsten av det rikspro- portionella valsystemet utretts av Personvals- och valkrets- utredningen (SOU 1977:94), av (SOU 1987:6) samt av Nomineringsrätts- och valkretskommittén (SOU 1995:143).