sou · GQB390d1 · 2003-01-01 00:00:00 — På bilderna syns ett ganska vackert äldre trähus samt skymtar några personer som absolut inte kan identifieras med hjälp av bilderna.244 Ovanstående är bara några exempel på spaningsinsatser som inte förefaller ha gett något av värde för säkerhetspolisens verksamhet att förebygga och uppdaga brott mot rikets säkerhet. Tämligen harmlös föreningsverksamhet som möjligtvis kunde ha föranlett ingripanden från ordningspolisen blev föremål för en övervakning som knappast stod i proportion till det hot världsmedborgarna kan ha utgjort. Att Världsmedborgarrörelsen var övervakad av säkerhetspolisen är lätt att fastslå men i vilken omfattning registrerades också dess medlemmar och aktivister i säkerhetspolisens register och på vilken grund? Generellt kan sägas att personer i ledande ställning inom VMB blev registrerade. Exempelvis framgår av två handlingar respektive 1966, att alla som ingick i styrelsen och var säkert identifierade blev registrerade. De flesta hade emellertid redan egna ärenden och var kända för en mängd pacifistiska verksamheter. Dock inte exempelvis kassören styrelse som registrerades enbart på den uppgiften.245 Registreringen inskränkte sig dock inte till enbart styrelsen. Efter kongressen i registrerades alla deltagare som inte tidigare förekom i registret.246 Även personer RPS/Säk 13/6 1971. personakt löpnr 2. 20/11 1961. PM av 4/5 1962. PM ang Världsmedborgarrörelsens årsmöte. H 25/7 1966. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 4. 246PM rörande Världsmedborgarrörelsens andra kongress i , . , Statspolisen sektion 3, . Akt P 5676, (VMB), löpnr A 2. som var behjälpliga med att boka lokaler eller söka tillstånd för lo- kala möten registrerades med detta som grund.247 Ett tämligen säkert sätt att bli registrerad i säkerhetspolisens re- gister var att bli åtalad för uppvigling. För säkerhetspolisen var det inte av avgörande betydelse att domen blev fällande eller ens att förseelsen över huvud taget ledde till åtal. Strängt taget behövde det inte ens gälla brottet uppvigling. Förargelseväckande beteende kunde också räcka som brottsrubricering om det gällde en demons- tration eller aktion i fredssammanhang. Några exempel ska här an- föras. En septemberdag 1956 genomförde världsmedborgarna en av både press och polis uppmärksammad aktion. I samband med vakt- avlösningen vid lösgjorde sig plötsligt fyra perso- ner ur publiken gick fram till paraden för att till vaktchefen över- lämna en spade. Denne var emellertid inte intresserad att ta emot spaden varför man istället placerade den lutande mot vakt-chefens ben. På spaden var handmålat texten I stället för vapen. Dessutom var ett papper fastsatt inne- hållande ett längre budskap om att borde lägga ned sin krigsmakt och använda medlen till att hjälpa världens nödställda. De fyra greps och de två som inte tidigare förekom i registret registrerades i samband med förundersök-ningen.248 För- undersökningen gällde brottet förargelseväckande beteende men vid åtalet hade rubriceringen ändrats till uppvigling alternativt för- argelseväckande beteende. Dom föll i rådhusrätt varvid åtalet för uppvigling föll men de fyra åta- lade dömdes till böter för förargelseväckande beteende. försökte några världsmedborgare göra om 1956 års spadaktion mot vaktparaden. Den här gången var dock polisen mer på alerten och kunde ingripa innan någon aktion påbörjats. Fyra ynglingar om- händertogs och samtliga regi-strerades.249 senare, , var det dags igen. Den här gången i där spad- försedda världsmedborgare delade ut flygblad i samband med en militärparad utanför . Spadar och flygblad tillva- ratogs av polisen. Samtliga spadbärare fick besöka polisen och där 247H , statspolisen i till polisintendent , statspolisen i 12/6 1957 samt 23/8 1957. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 1 och A 2. Fkra Axel , statspolisen i till polisintendent , statspolisen i 21/9 1957. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 2. 248Förundersökningsprotokoll 25/9 1956. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 1. 249PM till kriminalavdelningen för kännedom. 3/3 1957. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 1. personligen kvittera ut sina spadar. I samband med detta blev de ut- frågade om sitt engagemang i Världsmedborgarrörelsen varvid framkom att en del var medlemmar i , andra sympatisörer el- ler personer som bara hängt med. Det kan alltså konstateras att ribban inte låg särskilt högt när det gäller vad som var registreringsgrundande. Att vara med i , att delta i en kongress eller bära spade och dela ut flygblad på ett provocerande sätt i samband med militärparad ledde till registrering i säkerhetspolisens register. Därmed inte sagt att uppgifterna också lämnades ut i samband med personalkontroll. Av de fall av genomförd personalkontroll jag kunnat hitta finns inte ett enda där säkerhetspolisen lämnat ut uppgifter om personer som endast var registrerade p.g.a. aktivitet inom Världsmedborgar- rörelsen. Vid årsmöte som hölls i med 40 deltagare blev inte omvald vare sig som ordförande eller som ledamot av . Däremot lyckades han lite kuppartat behålla ledningen över tidskriften vilket ledde till in- terna strider som även uppmärksammades av säkerhetspolisen.251 Världsmedborgarrörelsens nya mer moderata ledning antog rörels- ens första stadgar samt orienterade sig närmare . inleddes försök att göra SFSF:s tid- skrift Freden till organ även för världsmedborgarna vilket blev verklighet 1965. diskuterades i samband med årsmötet även ett samgående med . hade världsmedborgarna även närmat sig KMA och var både VMB och KMA medlemmar i paraplyorganisationen . Nya frågor hade också kommit upp på dagordningen; först och . Vid Fredsveckan 1965 var VMB arrangör till- sammans med SFSF, , och . ordnades gemensamma buss- resor till de tyska påskmarscherna av VMB, KMA och SFSF. Sam- ma år återkom till från utlandsvistelse och försökte då åter ta sig an Världsmedborgarrörelsen. 250G Lewell & Å , statspolisen i till kriminalkommissarie , statspolisen i 30/4 1957. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 1. 251Kommunistisk verksamhet i . Akt 5:721d/1-28, löpnr 5. Att Världsmedborgarrörelsen kom under ny ledning och närm- ade sig Svenska freds kom också att innebära att säkerhetspolisens intresse minskade i motsvarande grad. över- vakades mötesverksamheten som vanligt men saknas helt övervakningsrapporter. övervakades en de- monstration från till bestående av 17 personer som tågade för inträde i FN. De 17 samt ytterli- gare tio personer fick sedan höra tala om idén bakom Världsmedborgarrörelsen. Efter avslutat mötet skuggades ett par i VMB:s ledning till ett konditori där de köpte kaffebröd för att sedan fortsätta till där flera fredsorganisationer huserade bl.a. VMB och SFSF.252 Säkerhetspol- isens intresse för världsmedborgarna förefaller ha varit i hög grad knutet till ledning av verksamheten. I en PM upprättad kort efter mötet i framhölls just återkomst till och planer på aktivering av VMB.253 övervakades, eller rättare försökte säkerhetspolisen övervaka, ett möte arrangerat av Världsmedborgarrörelsen och . Såsom tidigare i VMB:s övervakningshistoria var det inte alldeles lätt att hitta övervakningsobjeket: KL 12.30 kom öv till . Ännu hade ingen samlats eller ställt upp någon- stans i parken - ingen som skulle kunna ha in- tresse av att demonstrera med Carlesson i varje fall. åkte jag till , men icke heller där fanns någonting som var av intresse. Vid den scen, som alltid brukar användas , satt tre småpojkar . I övrigt ingenting. avbröts öv i . Därefter fortsattes öv vid och vid US Trade Center, men icke heller på dessa ställen fanns några personer som öv var intresserad av. Det är tyd- ligt att det hela inhiberades av någon okänd anledning.254 252PM angående övervakning av Världsmedborgarrörelsens demonstration från till måndagen den . Rps/Säk 25/10 1966. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 4. 253PM angående Världsmedborgarrörelsen (VMB) P 5676. H 7/11 1966. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 4. 254PM av kriminalassistent 6/11 1967. Det sista livstecknet från Världsmedborgarrörelsen som säkerhets- polisen noterat är en Vietnamdemonstration . Övervak- aren konstaterade att tåget var uppenbarligen ett av de minsta som förekommit . Under marschen från till bestod tåget av 9 ungdomar plus en flicka som rätt frusna tog sig fram till slutpunkten. Där för- dubblades styrkan men bestod alltså ändå inte av mer än 20-talet personer.255 Problemet för Världsmedborgarrörelsen synes ha varit att de mer moderata krafterna lika gärna kunde verka i den stora organisationen, SFSF. De mer aktivistiska krafterna drogs istället med i FNL-rörelsen som kom att innesluta en hel del personer som tidigare verkat inom VMB. blev aktuell genom Kom- mittén för lika lön. lön finns med på den lista över organisationer som 1971 ansåg att säker- hetsavdelningen borde ägna särskild uppmärksamhet. Det är svårt att utreda om säkerhetspolisen verkligen ägnade kom-mittén någon uppmärksamhet. En slagning på namnet i datorise- rade söksystem har inte gett någon träff. Av handlingar har bara återfunnits ett förslag till partiprogram.256 Det var emellertid knap- past den radikala tanken att alla människor borde ha samma lön oavsett arbete som gjorde organisationen intressant för säkerhets- polisen. Snarare torde det ha varit idéerna om att infiltrera för- svarsmakten och bilda celler på arbetsplatserna som väckte säker- hetspolisens intresse.257 Med stor sannolikhet var det i hög grad som ensam bar upp lön. Världsmedborgarrörelsen har sina rötter i den av amerikanen bildade zens. En svensk avdelning bildades men det var med som Världsmedborgarrörelsen började ta fart i . hade gjort sig känd hos säkerhetspolisen för sin verksamhet bedriven under beteckningen . började att på sina antimilitaristiska mötesturnéer även propagera för Världs- 255PM angående Världsmedborgarrörelsens (VMB) demonstration . H 11/3 1968. Akt P 5676, (VMB), löpnr A 4. 256Inge personakt, löpnr 2. 257Kommitténs program presenteras utförligt av i . Tjänar du mindre än 47.000 är du utsugen! inledde säkerhetspolisen också en mer kontinuerlig övervakning av och Världsmedborgar- rörelsens mötesturnéer. Världsmedborgarrörelsen kom därefter att ligga i träda med ytterst sparsam aktivitet. återupptogs verksamheten vilket också ledde till förnyat intresse från säkerhetspolisens sida. in- ledde världsmedborgarna en serie offentliga möten som snart kom att dra till sig uppmärksamhet också från krigsmakten. Världsmedborgarrörelsen som hotbild handlar i hög grad om hotet om kommunistisk infiltration. Vid en mängd övervakade mö- ten ägnade sig säkerhetspolisen åt att leta kommunister an-tingen inom Världsmedborgarrörelsen eller bland åhörarna. Ett visst kommunistiskt intresse kunde säkerhetspolisen konstatera, dock aldrig någon egentlig infiltration. En annan viktig del av hotbilden var den antimilitaristiska opinionsbildning som VMB bedrev, ofta med värnpliktsvägran som inslag. En tredje komponent i hotbilden handlar om Världsmedborgarna som avvikare. I en mängd rappor- ter beskrivs de övervakade i termer som långhåriga och skäggiga bohemer eller existentialister. Säkerhetspolisen övervakade Världsmedborgarrörelsen genom inre spaning samt genom en ofta förekommande bevakning av of- fentliga möten. Därtill inkom överskottsuppgifter från telefonav- lyssningen av SKP och Demokratisk Ungdom. Registreringsgrundande var att vara med i , att delta i en kongress eller att delta i någon av Världsmedborgar- rörelsen många spektakulära demonstrationer. Däremot synes inte uppgifter av denna karaktär lämnats ut i samband med personal- kontroll. kom VMB som organisation att allt mer närma sig . Många medlemmar kom dock också att söka sig till den fram- växande FNL-rörelsen. finns inga livstecken från Världsmedborgarrörelsen registrerade i säkerhetspolisens hand- lingar. Debatten om svenska atomvapen är 1950-talets och det tidiga 1960-talets stora försvarsdebatt i . Förste person att offent- ligt ha förespråkat att det svenska försvaret skulle utrustas med atomvapen lär ha varit flygvapenchefen i de- cember 1952. I och med utredningen fick debatten nytt bränsle. ÖB föreslog här att frågan borde utredas om hur det svenska försvaret skulle kunna utrustas med taktiska atomvapen. Stöd i debatten fick ÖB från framför allt men också av den socialdemokratiska tidningen . Det är dock 1957 som är det första stora debattåret. Vid Folk och Försvars kon- gjorde FOA-chefen ett utspel och menade att hade resurser att på egen hand färdigställa kärn- laddningar till 1963-64. ÖB-57 innehöll en mycket kraftig pläder- ing för svensk anskaffning av atomvapen. Därtill utkom tre debatt- böcker som förespråkade atomvapen. I bakgrunden arbetade mot- ståndskrafter vilket jag återkommer till längre fram.258 I regeringen hade motståndssidan en mycket stark bundsförvant i utrikesminister , vilket framgår av följande anteck- ning i dagboken : Föredragning om atomvapnet etc. Efteråt en löslig diskussion om produktion av takt. tycks inte vara helt motståndare till sdnt vanvett.259 258 Om atomvapendebatten se , Per: Den svenska atomvapendebatten. Al- dus/, 1965. 259 anteckningar 18/11 1955. för utgivande av handskrifter rörande historia. Handlingar del 25, 2002. intog en mer vacklande inställning men kom allt mer att svänga mot ett nej till svenska atomvapen.260 Ett klart avståndstagande kom däremot tidigt från det socialdemokrat- iska kvinnoförbundet.261 Debatten ökade 1958 när boken för atombomb av Per och kom ut. Förutom nej till atomvapen förordades i boken att försvars- anslagen skulle skäras ned till förmån för u-hjälp. bilda- des Aktionsgruppen mot svensk atombomb (AMSA) som första or- ganisation med atomvapenmotstånd som huvudfråga. har i boken verksamhet beskrivit och analyserat de militära och polisiära säkerhetstjänsternas över- vakning av det framväxande motståndet mot svensk atombomb. Det finns dock två skäl att återigen ägna detta ämne en viss uppmärksamhet. För det första hänger atomva- penmotståndet på flera sätt samman med övrig fredsaktivistisk verksamhet, vilket även visat. Det finns alltså skäl att titta på atomvapenmotståndet i samband med att sökljuset även riktas mot andra organisationer med bredare program. Det andra skälet gäller de specifika förutsättningar som gällt för det arbete som bedrivits inom ram. forskning har inte tillåtits ta del av det bevarade källmaterialet i sin helhet. Exem- pelvis har alla hänvisningar till källor samt en stor mängd namn på personal inom säkerhetstjänsten maskats innan handlingarna läm- nats ut. En ansenlig mängd dokument lämnas över huvud taget ald- rig ut till forskning med motiveringen att de bedöms innehålla allt- för många uppgifter som pekar i riktning mot viss källa eller visar på arbetsmetoder som fortfarande önskar hålla hemliga. In- för detta arbete har som framgått av kapitel 1 helt andra förutsätt- ningar funnits. Det har därför varit möjligt att med större säkerhet och detaljrikedom teckna en bild av hur övervakningssystemet sett ut när det gäller antikärnvapenrörelsen. På flera punkter kan därför analys byggas ut och en del frågetecken rätas ut. 260Tage 3/8 1957. 261För en studie av detta se: , : Atomvapnet som partiproblem. och frågan om svenskt atomvapen 1955-1960. Studies in History nr 40. I kapitel 2 berördes som ägde rum i i . Konferensen mynnade ut i en resolution om att stödja strävanden till inter- nationell nedrustning, förbud mot massförstörelsevapen samt sänk- ta försvarsanslag i . Konferensen tillsatte också ett utskott bestående av , och . Utskottets huvudinriktning blev snart att bedriva opinions- bildning mot planerna på en svensk atombomb. höll utskottet sitt första sammanträde. Samtliga tre medlemmar var närvarande samt också, av okänd anledning, SFK:s sekreterare, . Vid sammanträdet diskuterades namnförslag vil- ket tyder på att tanken var att på något sätt göra utskottet till en mera fast organisation. Frågan bordlades dock. En annan fråga som kom upp var att före riksdagsvalet undersöka hur kandidaterna såg på frågan om svensk anskaffning av atomvapen. Beslut fattades att göra en enkätundersökning om detta samt söka anknyta till den opinion som redan finns och få flera att under-teckna ett sådant frågeformulär.262 Om utskottet fick fortsatt liv är svårt att säga eftersom inga andra protokoll har påträffats. genomfördes dock den beslutade undersökningen. Ett stort antal riksdags- kandidater tillställdes en skrivelse med två frågor. 1.Vad kan göras från svensk sida för att främja internationell nedrustning? 2.Anser ni att vårt försvar ska förses med massförintelsevapen typ atom- och väte- bomber? Som undertecknare av skrivelsen stod inte SFK utan de tre med- lemmarna i utskottet. Däremot hade skrivelsen enligt ut- arbetats och skickats ut från SFK:s expedition.263 vidtog SFK ytterligare steg i arbetet mot atomvapen. En broschyr utgavs, Svenska atomvapen - Nej!, innehållande uppsatser av bl.a. , och . inleddes en kampanj för att samla namnunderskrifter mot svensk atombomb. Namninsamlingens startskott var ett uttalande av 24 kända svens- 262Protokoll fört vid möte med det av valda utskottet . Från 1/12 1956. Akt 15:222/13, löpnr 20. 263Rapport från 27/8 1956. Akt 15:222/13. kar, de flesta kända från tidigare kommittéer och upprop i SFK:s regi. Uttalandet avslutades med en uppmaning att enskilda och or- ganisationer som önskade instämma i uttalandet kunde skriftligen meddela rektor . Särskilt vände man sig här till yrkesgrupper som konstnärer, präster och författare. Enligt rapport från skickades skrivelserna ut från SFK:s expedition men enbart med som avsändare.264 var insamlingen färdig och 95.000 namnunderskrifter överlämnades till statsminister . Efter det att AMSA bildats kom SFK att rikta in sin verksamhet på att stödja denna orga- nisation.265 Även om AMSA uppenbarligen inte bildats på kommu- nistiskt initiativ så låg inriktningen i linje med den som SFK för- sökt driva. Aktionsgruppen mot svensk atombomb (AMSA) presenterades bildandet av AMSA vid en press- konferens. Bland förgrundsfigurerna kan nämnas Per , , och . AMSA var ingen organisation av vanligt slag; man hade egentligen varken medlemmar eller stadgar. Däremot fanns ett program med två punkter: 1.Vi motsätter oss under alla förhållanden att kärnvapen införlivas med svenskt försvar. 2.Vi vill fortsatt debatt angående möjligheter- na att använda de resurser, som går till mili- tära ändamål, för uppbyggande syften. Det poängterades att den första programpunkten var ovillkorlig, medan den andra mer var en utgångspunkt för diskussion. För att inte spela sina motståndare i händerna undvek AMSA att involvera kommunister i verksamheten. I sin historik över uttrycker sig Per på följande sätt om detta: Redan innan starten hade man kunnat konsta- tera att var och en som talade för fred och mot 264Upprop och formulär m.m. från i akt 15:222/13, löpnr 23. 265Utdrag ur organ Bulletin des Weltfriedenrates nr 21 1958 (nov). 15:024/1, löpnr 17. kärnvapen stämplades som kommunist. Man beslöt därför att endast de som kunde stå för att de inte hade några kontakter med kommu- nismen skulle vara med. Det var nödvändigt om man skulle få någon chans att arbeta.266 Detta ledde till att en person lämnade gruppen och att senare ytter- ligare en mer eller mindre tvingades lämna efter att ha deltagit i i mars 1959.267 I stället fanns en viss an- knytning till i vars hus på i AMSA hystes in. valdes också två AMSA-medlemmar, Per och in i . skulle avancera till ordförande i . Vid det laget var dock AMSA re- dan borta från arenan. Den lösligt sammansatta aktionsgruppen saknade egentlig organisation och tynade bort . AMSA:s verksamhet bestod i opinionsbildning genom offentliga möten, ut- ställningar samt utgivning av . Per och andra gjorde mötesturnéer och talade inför fredsföreningar, fackförbund och för alla som över huvud taget var intresserade.268 Dagen efter det att AMSA presenterats för offentligheten, dvs. , begärdes inom säkerhetspolisen registrering av organisationen. Att säkerhetspolisen skulle uppmärksamma bild- andet av Aktionsgruppen är inte något att bli förvånad över. Tvärt- om, att på organiserad basis syssla med något som anknyter till fredsaktivitet var ett ganska säkert sätt att få uppmärksamhet från säkerhetstjänsterna. höll AMSA sitt första möte i egen regi. Det finns dock inga belägg för att detta möte skulle ha övervakats. Säkerhetspolisens verksamhet med att kart- lägga AMSA bedrevs vid främst genom att samla tid- 266Fogelström, Per : Kampen för fred, s. 258. 267Wilhelm tar upp fallet med uteslutningen av men får inte riktigt historien att gå ihop. förlägger felaktigt Zamores uteslutning i samband med ett möte i . , : Övrig illegal verksamhet s. 107-109. Av en rapport från E 29/4 1959 framgår dock att Zamore ska ha lämnat AMSA efter att Svahnström ställt ultimatum: Antingen Zamore eller jag. Rapporten finns i personakt, P 6657, löpnr 1. Denna akt begärde ut men fick till svar att Svahnström inte förekommer i register. Detta berodde i sin tur på att registrerat Svahnström med namnet felstavat (utan h) vilket fick till följd att sök- ningen på Svahnström blev resultatlös. En annan sak är att med rådande sekretesspraxis inom så hade ändå aldrig fått se rapporten från E . 268Fogelström, Per : Kampen för fred, s. 255-266. Däremot övervakade säkerhetspolisen ett flertal mö- ten både i och . Om säkerhetspolisens intresse förefaller närmast rutinartat såg nog försvarsstaben mer allvarligt på kärnvapenmotståndarna. Frå- gan om att utrusta det svenska försvaret med atomvapen var en av 1950-talets viktigaste och drevs hårt, inte minst av . Den organiserade opinionsbildningen mot svenska atomva- pen var därmed något som ur ÖB:s och försvarsstabens synvinkel måste bekämpas. En väg var motpropaganda som dock inte borde bedrivas från militärt håll. Istället skulle civila motdebattörer förses med militära argument för att om möjligt kunna bemöta AMSA var den än dyker upp.269 inleddes en mer ingåen- de kartläggning av AMSA. övervakade Fst/In ett möte med som talare.270 samman- ställdes en lista över undertecknare av AMSA med kommunistiska kontakter, vilket jag återkommer till nedan. Övervakades gjorde även ett i lilla sal i . På detta möte fanns dubbelbevakning från försvarets sida. Från på arméstabens pressavdelning finns en rapport på två sidor. Dessutom finns en lika lång rapport från 1:e aktuarie vid försvarsstabens inrikesavdelning.271 I likhet med Världsmedborgarrörelsen handlar den polisiära hot- bilden rörande AMSA framför allt om kommunism och kommun- istisk styrning av verksamheten. presen- terade kriminalassistent en PM i ärendet. konstaterade att några bevis inte erhållits för att AMSA skulle vara inspirerad eller dirigerad från kommunistiskt håll. Däremot fanns fem anmärkningsvärda omständigheter som enligt förtjänade att uppmärksammas. För det första hade ställt sig mycket avvisande till tanken att skulle utrusta sitt försvar 269Fst/PF 24/9 1959. Fst press och film. B I vol 4. 270PM ang opinionsmöte i frågan Behöver vi atombomben. , Fst/In 10/1 1959. Ö III vol 53. 271Iakttagelser vid i lilla sal 6/4 1960. /Press 8/4 1960. Av AMSA anordnat opinionsmöte i kärnvapenfrågan 6/4 1960. 1:e aktuarie B . Ö IV vol 16. Av B rapport framgår att även Fst/PF hade observatör på plats. (Fst/PF är förkortning för Försvarsstabens press- och filmavdelning och inte För- svarsstabens personalförvaltning som hävdar på sidan 123 i boken legal verksamhet. Fst/PF ansvarade för bl.a. försvarsupplysning och psykförsvar inom För- svarsstabens sektion III.) Detta skulle enligt kriminalassistent från sovjetisk sida betraktas som en mot riktad fientlig handling. Vidare framhöll att världskommunismen ofta försökte framträda under neutral flagg och utnyttja icke kommu- niststämplade organisationer för egna syften. Därför kunde man räkna med att AMSA:s verksamhet följs med största uppmärk- samhet av SKP. För det tredje pekade på att flera anti- kärnvapenrörelser utomlands hade nära kontakter med Världsfreds- rådet. En fjärde punkt var att i samband med Östersjö-veckan i antogs en resolution till förmån för AMSA.