sou · GQB389 · 2003-01-01 00:00:00 — I föreskrifterna räknade regeringen upp de svenska ytterlighetsorganisationer vars med- lemmar och sympatisörer fick registreras av säkerhetspolisen under förutsättning att deras politiska aktivitet nådde upp till en viss akti- vitetsnivå. Den breda registreringen av personer som var aktiva inom någon vänsterorganisation kunde med hjälp av de hemliga fö- reskrifterna bibehållas. Såväl försvarsstabens säkerhetsavdelning som säkerhetspolisen kom emellertid även fortsättningsvis att ifrågasätta personalkon- trollens effektivitet då de ansåg att alltför få personer fick registre- ras på politiska grunder. Enligt ett förslag från utökades registreringsmöjligheterna när regeringen utfärdade nya registreringsbestämmelser 1981. Dessa bestämmelser kom emeller- tid inte att medföra någon ökning i antalet registreringar. De till personalkontrollen tätt knutna registreringsföreskrifterna kom att bibehållas då KPML(r) som sista organisation avför- des från regeringens hemliga lista. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 I en undersökning av säkerhetspolisens politiska personregistre- ringar utgör personalkontrollkungörelse en viktigt bryt- punkt. var registreringen endast begränsad av de polisi- ära önskemålen. Allt som säkerhetspolisen ansåg sig behöva för sin verksamhet fick registreras i centralregistret. Denna s.k. behovs- princip inskränktes på en viktig punkt 1969 då säkerhetspolisen förbjöds att i polisregister anteckna uppgifter enbart av det skälet att en person tillhörde en organisation eller på något annat sätt gett uttryck för sin politiska uppfattning. I regeringens hemliga tilläggs- föreskrifter till personalkontrollkungörelsen föreskrevs att en per- son måste ägna sig åt vissa aktiviteter av samhällsomstörtande ka- raktär för att denne skulle kunna registreras. Trots att tilläggsföre- skrifterna luckrade upp det s.k. åsiktsregistreringsförbudet ansåg många säkerhetspoliser att regelverket var alltför snävt utformat. Enligt denna uppfattning hämmade regelverket möjligheterna att tillfredsställa säkerhetspolisens behov av att - för att utreda poten- tiella hot mot rikets säkerhet - i tillräcklig omfattning kartlägga svenska medborgares politiska åsikter. Lösningen på detta problem blev att formellt tillåta enskilda befattningshavare att spara s.k. ar- betsanteckningar. Arbetsanteckningarna kom i praktiken att utgöra en frizon för registrering av uppgifter som enligt regeringens före- skrifter inte fick antecknas i polisregister. I flera offentliga utredningar om säkerhetspolisens registrerings- verksamhet omnämns dessa arbetsanteckningar.309 Utredningarna 309 Se t.ex. Säkerhetspolisen och värnpliktskonferensen i m.m. (utlåtande av JO ) publicerat ämbetsberättelse, Ifrågasatt otillåten åsiktsregistrering hos säkerhetspolisen. (yttrande av JK Hans Stark till regeringen den 18/1 1990) publicerat i JK-beslut . Beslut och yttranden av justitiekanslern vilka har bedömts vara av allmänt intresse. (1991), s. 149-161 samt (1998). Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 har emellertid endast i begränsad utsträckning berört frågor om an- teckningarnas innehåll och omfattning, i vilken mån de var till- gängliga för andra än den enskilde utredningsmannen samt hur länge de fick sparas. I detta kapitel avser jag att belysa dessa aspek- ter. Jag kommer också att redogöra för de avvägningar som säker- hetspolisen gjort i denna fråga samt i vilken mån regeringen och kontrollorgan som JK och JO hade insyn i arbetsanteckningssy- stemet. De viktigaste instruktionerna för säkerhetspolisens registrerings- verksamhet är säkerhetschefens cirkulär nr 53 för , statspolisintendentens cirkulär nr 1 och HA 30 för , personalkontrollkungörelsen med efterföljande tillämpningsföreskrifter för och polisdatalagen för tiden efter 1999.310 fanns det inte några restriktioner be- träffande omfattningen av den politiska registreringen. I statspo- lisintendentens cirkulär 1 som utfärdades sam- manfattades säkerhetspolisens behov av uppgifter med ett påpe- kande om att registrering får sålunda ske av alla fakta och omstän- digheter, som polisen anser nu eller kunna få betydelse för spaningsverksamheten.311 För säkerhetspolisens centrala led- ning var det av stor vikt att allt av intresse rappor- terades till , så att uppgiften kunde föras in i centralre- gistret. I en arbetsinstruktion beskrevs denna inställning med följande kärnfulla formulering: Registret är vårt minne. Låt det veta, vad du inhämtat. Anteckningen i byrålådan har möjli- gen berikat Ditt men inte rotelns vetande. Låt därför registrera! Först därmed utökar Du ro- telns förmåga att besvara de ständigt åter- kommande frågorna: Vem är det och vad är känt?312 310För se kapitel 2 och 6 i , : Politisk övervakning och perso- nalkontroll 1945-1969. (SOU 2002:88). 311Cirkulär nr 1. S nr 398/48. 312Råd och anvisningar vid identifiering och inre spaning i allmänhet. av T Sp 3:s arkiv B IV, vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 Registreringsarbetet riktades då främst mot personer som vistades i kommunistiska miljöer. När det uppstod frågor om gränsdrag- ningar påbjöd ledningen att det var bättre att registrera för många än för få. Detta budskap inskärptes t.ex. av polisintendent när han fick en fråga av den för kommunistöver- vakningen ansvarige kommissarien om personer inom det nybildade antikärnvapenpartiet Framstegsunionen skulle regi- streras. Hasselrot förklarade, att han hade den uppfattningen, att allt vad som kunde tän- kas vara av intresse för Sp:s särskilda polisverk- samhet skulle registreras och att med anled- ning därav även uppgifter om personer o sak- förhållanden rörande Framstegsunionen borde registreras i II A:s register.313 Att ledningens pådrivande attityd i registreringsfrågan hade stöd av regeringen framgår av statsminister uttalande under en debatt om säkerhetspolisens register i om att det är bättre om det kommer 10 personer för mycket i detta regis- ter än 1 för lite.314 När opinionen mot säkerhetspolisens politiska registreringar växte sig allt starkare kom emellertid re- geringen att ändra sin officiella ståndpunkt. I samband med att den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffären föreslog att säker- hetspolisen inte skulle åläggas några särskilda restriktioner för regi- strering aviserade regeringen en annan åsikt. Enligt en utfärdad presskommuniké menade regeringen att medlemskap i ett ytterlighetsparti inte skulle registreras automatiskt utan en- dast då särskilda skäl förelåg. I linje med detta budskap föreskrev regeringen personalkontrollkungörelse att säkerhetspoli- 313Citatet är hämtat ur , : Den farliga fredsrörelsen. (SOU 2002:90), s. 82. Med II A:s register menades säkerhetspolisens centralregister (Se , : PM ang säker- hetspolisens organisation 1945-1972. Sekretariatsrapport till 2002). En säkerhetspolis beskrev 1950 - och 1960-talets registreringsverksamhet som att vem som helst inom säkerhetstjänsten med en rödpenna kunde förpassa vederbörande in i vårt register (PM ang synpunkter på registrering av personer med anknytning till politiska ytter- lighetsorganisationer. PM den 30/11 1970. JWK 5:720/7, löpnr 1, s. 2/13. 314PM av Krkom B i till byråchefen den 19/3 1965. Akt 3:7003, löpnr 11, s. 597/75. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 sen inte fick registrera personer enbart på grundval av deras organi- sationstillhörighet eller politiska sympatier.315 Gradvis hade även säkerhetspolisen i påverkats till en mer försiktig inställning i registreringsfrågan. Detta kan åskådlig- göras med hur den nybildade organisationen det (SF) behandlades ur registreringssynpunkt 1967. I en PM upp- rättad inom säkerhetspolisen beskrivs SF som en organisation som förespråkade valsamverkan mellan kommunisterna och socialdemokraterna års riksdags- mannaval. Enligt promemorian hade organisationen - som bestod av yngre akademiker inom den nya vänstern - troligen tillkommit på initiativ av VPK. Initiativet hade emellertid kategoriskt avvi- sats av den socialdemokratiska partiledningen som betraktade SF som en kommunistisk täckorganisation och man hade med skärpa bl.a. framhållit att medlemskap i icke är förenligt med ett medlemskap i Om säkerhetspolisen hade hållit fast vid den ståndpunkt som Hasselrot formulerade 1960 då han uppmanade till registrering av alla sak- och personförhållanden som kunde tänkas vara av intresse för säkerhetspolisen torde registrering av SF-medlemmarna inte ha tett sig problematisk för säkerhetspolisen. var emellertid de tre promemorieförfattarna - av vilka åtminstone två i andra samman- hang knappast gjorde sig kända för att förespråka att säkerhetspoli- sen skulle minska sitt intresse för den nya vänstern317 - mer på sin vakt. I promemorian om SF föreslogs att man skulle gå försiktigt fram i registreringsverksamheten. På grund av att medlemmarna i SF i mycket stor utsträckning är politiskt svårbedömbara anser vi att det f.n. inte är tillrådligt med någon systematisk uppföljning och registrering av or- ganisationens medlemmar.318 Ang regeringens intresse för registreringen av kommunister samt den kritiska debatten om säkerhetspolisen se , : Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969. (SOU 2002:88). 316PM angående () av A S, T H och O L den 22/9 1967. HSC 380/67. 317För exempel på T H:s och O L:s engagemang för övervakningen av 1960-talets nya väns- terrörelser se avsnitten Värnpliktsvägrarrörelsen som hotbild, Svenska Vietnamkommit- tén, Svenska kommittén för (SKfV), Övervakningen intensifieras och SDS och i , : Den farliga fredsrörelsen. (SOU 2002:90). 318PM angående () av A S, T H och O L den 22/9 1967. HSC 380/67. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 För detta ställningstagande talade tre faktorer. För det första hade den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffären ännu inte lämnat sitt betänkande och säkerhetspolisen svävade alltså i okun- nighet om vilka förändringar i registreringsverksamheten som skul- le rekommenderas av nämnden. För det andra hade det inkommit uppgifter som indikerade att SF:s koppling till kommunisterna för- svagats då två av de ledande kommunisterna troligen lämnat or- ganisationen p.g.a. personliga motsättningar inom ledningen. Den tredje faktorn handlade om att en alltför omfattande registrering som eventuellt även kunde inbegripa unga socialdemokrater inom SF kunde öppna för ökad negativ kritik mot säkerhetsavdelningen. SF-medlemmar som är aktiva i andra kommu- nistiska sammanhang eller om de på något sätt har förbindelser med etc. bör regi- strering dock ske med ställningstagande från fall till fall. Enbart medlemskap i anser vi dock f.n. inte tillrådligt, enär avdelningen där- med lätt kan ådraga sig kritik för s.k. åsikts- förföljelse.319 Enligt förslaget skulle därför endast SF registreras som organisa- tion som enskilda styrelsemedlemmar som inte förekom i centralregistret skulle registreras. Vi anser nämligen att styrelsens medlemmar genom sin ledande ställning har stora möjlig- heter att se den kommunistiska infiltrationen och styrningen av SF, vilket de enskilda med- lemmarna däremot inte har.320 Då promemorian presenterades vid ett rotelchefssammanträde beslutade avdelningschefen att den före- slagna tillämpningen skulle gälla tills vidare.321 Ett annat exempel på minskad registreringsverksamhet är att det 321Handskriven anteckning av Hans Wermdalen på PM angående () den 22/9 1967. HSC 380/67. Se även protokoll från rotelchefssammanträdet (där även deltog) den 4/10 1967. RPS/Säk:s arkiv, A I, vol. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 1968 beslutades att registreringen av resenärer till Östersjöveckan i DDR skulle upphöra.322 Även om ledningen för säkerhetspolisen fram till mit- ten av framhöll att det var bättre med för många än för få uppgifter i centralregistret innebar detta inte att alla uppgifter som fanns antecknade i de register som förvarades vid säker- hetspolisens lokala sektioner och hos Stockholmsavdelningens oli- ka rotlar även kunde återfinnas i centralregistret. Till detta finns det i huvudsak två förklaringar. För det första var det av praktiska skäl en viss tidsmässig eftersläpning från att uppgifter inhämtats lokalt till dess att de rapporterades till centralregistret. För det and- ra fanns det - lokalt och vid de enskilda rotlarna - åtskilliga uppgif- ter om personer som inte rapporterats till centralregistret på grund av att de var alltför knapphändiga. Vid den för kommunistövervak- ningen ansvariga roteln i fördes t.ex. ett särskilt register med ofullständiga uppgifter om kommunistsympatisörer som inte rapporterats till centralregistret. Registerverksamheten ute i landet kan åskådliggöras av en rap- port om det aktuella registreringsläget beträf- fande ytterlighetspersoner (kommunister) inom av kommissarie vid sektionen i . Enligt Wuo- pio hade sektionen insänt registreringsformulär rörande 11 591 personer till . Därutöver hade ytterligare 5 885 kommunistsympatisörer identifierats och arbetet med att upprätta formulär över dessa pågick. Luleåsektionen förfogade, enligt Wuo- pio, också över uppgifter om ytterligare 13 217 ytterlighetsbe- lastade personer som ännu inte identifierats. Av dessa hoppades sektionen kunna identifiera 9 888 personer med hjälp av landsfis- kalsdistrikten. Beträffande de övriga 3 329 personerna kände man endast till förnamn och hemort. Dessutom höll sektionen på med att bearbeta ett register som förts av fästningspolisen i 1924- 1942 och som överlämnats till Luleåsektionen av polisen i . Detta register innehöll uppgifter om 15 000 kommunister i och uppgifter om 30 000 - 40 000 kommunister i övri- ga riket. I huvudsak bestod detta register av tidningsurklipp från tidningarna , och Norrskensflamman.323 322Hjort, : Säkerhetstjänsterna och den kommunistiska ungdomen. Från SKU till VUF 1945-70. Sekretariatsrapport till , s. 20. 323Wuopio till Spi den 31/1 1955. nr S 16/55. För andra exempel rörande det lokala registreringsarbetet se kapitel 6 i , : Politisk övervakning och personalkontroll 1945-1969. (SOU 2002:88) samt avsnittet Övervakningen på lokal nivå i , : Den farliga fredsrörelsen. (SOU 2002:90). Det bör noteras att var ett särfall vad gäller Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 fylldes arbetsregistren med noteringar om personer med anknytning till FNL-rörelsen och KFML. Upp- gifterna var föremål för kontinuerlig utredning och kompletterades fortlöpande för att därefter rapporteras till centralregistret. Sammanfattningsvis kan det således konstateras att de lokala sektionerna och enskilda rotlar i sina arbets- eller specialregister kunde förfoga över ett stort registermaterial med uppgifter som endast till en viss del kunde återfinnas i säkerhetspolisens central- register. I arbetsregistren placerades under 1950-och 1960-talen uppgifter om personer som man inte lyckats identifiera eller vars anknytning till kommunismen betraktades som oklar.324 Arbetsregistren får en ny funktion När den av regeringen utfärdade personalkontrollkungörelsen trädde i kraft var det många inom säkerhetspo- lisen som ansåg att det s.k. åsiktsregistreringsförbudet inte skulle gälla sektionernas och rotlarnas arbetsregister. Denna fråga ut- vecklade sig i viss mån till en dragkamp mellan rotel- och sektions- cheferna å ena sidan och den polisiära ledningen å den andra sidan. som de förra hade synnerligen svårt att acceptera de nya restriktionerna för den politiska registreringen kunde de högre che- ferna inte ge klara besked om hur det framtida arbetet skulle ut- formas. Detta blev uppenbart vid ett föreståndarmöte . Flera representanter från de lokala sektionerna och de enskilda rotlarna i förespråkade då att sektionernas arbetsregister skulle kunna få föras utan hänsynstagande till inne- hållet i personalkontrollkungörelsen. En bärande tanke i detta re- sonemang var att uppgifter för personalkontroll endast fick lämnas ut från centralregistret och att det därför inte var någon skada skedd om uppgifter som inte fick registreras enligt personalkon- trollkungörelsen antecknades i lokala register. Resonemanget sammanfattades på följande sätt av chefen för säkerhetspolisens be- arbetningsbyrå: antalet lokala kommunistregistreringar och att arbetsregistren vid andra sektioner kunde vara av betydligt mindre. 324 Att begreppet arbetsregister användes framgår av handlingar till- hörande Säkerhetspolisen i . Handlingar tillhö- rande registret, vol. 154, flik 250:09/12. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 Eftersom sektionerna inte får lämna ut några uppgifter från sina register bör de få registrera allt.325 Trots att byråchefen påpekade att åsiktsregistre- ringsförbudet inte var något principiellt personalkontrollproblem och att det inte avsåg registrering endast för personalkontroll utan registrering över huvud taget menade flera befattningshavare att arbetsregistren skulle få föras enligt den rutin som inarbetats . Kommissarie från hävdade t.ex. att sektionerna bör få ha sina register som . Den befattnings- havare som var ansvarig för registrering av kom- munister vid Stockholmsavdelningen såg heller ingen anledning till att tidigare arbetsmetoder skulle förändras, oaktat att gränsen för vad som fick föras in i centralregistret hade skärpts. I arbetsregist- ren skulle man, enligt befattningshavarens förslag, kontinuerligt kunna samla anteckningar om personer som gjorts enbart av det skälet att dessa hyste samhällsomstörtande politiska åsikter. An- teckningarna skulle behållas i arbetsregistret och kompletteras fram till dess att de samlade uppgifterna nått upp till den gräns som krävdes för registrering i centralregistret. I allmänhet får vi först obetydlig politisk in- formation om en person, otillräcklig för regi- strering enligt kungörelsen. Vi bör dock spara den. Sedan kommer ofta ytterligare informa- tion men kanske ändå inte tillräcklig för regi- strering. Den bör också sparas. Därefter får man måhända mera information tillräcklig för registrering i centralregistret.326 Att han hade uttryckligt stöd för denna uppfattning hos sina kolle- ger återkommer jag till nedan. Här kan tilläggas att förslaget - en- ligt protokollet - inte mötte några motargument från ledningens sida. Avdelningschefen meddelade endast att det pågick tolkning av uttrycket enbart och att han inte kunde ge närmare besked i saken. En kommissarie utryckte emellertid farhågor för att 325Diskussionsinlägg av chefen för bearbetningsbyrån L P L. Protokoll från föreståndarmöte i 4 - . HSC nr 660/69. 326Förslaget - som väckte uttryckligt gillande hos befattningshavaren från sektionen i Vä- nersborg - återfinns i protokoll från föreståndarmöte i 4 - . HSC nr 660/69. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 parlamentarikerna i eventuellt skulle ha invändningar mot att arbetsregistren användes på det sätt som föreslagits.327 En av första stora arbetsuppgifter på posten som chef för säkerhetsavdelningen blev att försöka ordna upp registre- ringsverksamheten. En knäckfråga blev då att utreda vilka möjlig- heter som fanns för att samla in och spara information om med- borgarnas politiska åsikter och organisationstillhörighet på ett sätt som inte kom i konflikt med föreskrifterna i personalkontrollkun- görelsen. Vid en konferens för sektions- och rotelchefer i novem- ber 1970 tog upp frågan i sitt inledningsanförande och avi- serade att det under konferensen skulle delas ut ett för- slag till nya tjänsteföreskrifter för registreringen. Konferensen skulle därmed utgöra en kontrollstation där innebörden av för- slaget skulle diskuteras. I anförandet konstaterade att sä- kerhetspolisens registreringsverksamhet reglerades dels av polisregisterlag, dels av personalkontrollkungörelse. Enligt dessa författningar fick säkerhetspolisen i register anteckna upp- gifter som behövdes för verksamheten som den politiska registreringen inskränktes av åsiktsregistreringsförbudet. För som framhöll som sin övertygelse att vi måste tolka de här föreskrifterna strikt juridiskt var det emellertid lika viktigt att notera vad som inte angavs i författningarna. Han gjorde då en po- äng av att det saknades formuleringar om vad ett polisregister fy- siskt egentligen var för något och vad som i huvudsak karaktä- riserade ett sådant. Därmed kunde således myndigheten själv - inom vissa ramar - avgöra i vilka fall som registerbegreppet var til??lämpligt. I ett försök att klargöra frågan delade upp det av säkerhetspolisen insamlade informationsmaterialet i två ka- tegorier. Den ena kategorin utgjordes av det material som återfanns i det som vi menar med polisregister och som registrerats i enlig- het med de gällande författningarna. I den andra kategorin åter- fanns de minnesanteckningar och spaningsmeddelanden som en ut- redningsman samlade på för sitt speciella arbete - det är inte regis- ter i den här bemärkelsen. Detta uteslöt emellertid inte att detta arbetsmaterial systematiserades på så sätt att enskilda uppgifter gjordes sökbara och därmed också blev ett register. 327 Se uttalande av bl.a. och T-B vid föreståndarmöte i 4 - (HSC nr 660/69. Se även Lampers, : Personalkontrollkungörelsen och dess tillämpning inom 1969-1974. Sekretariatsrapport till 2002, s. 19-20. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 Det skall alltså vara hans arbetshandlingar, så- dant som gör det möjligt för honom att arbeta. Många har kanske uppgifter i huvudet, men har man inte det torde det naturligtvis vara tillåtet att samla det i mappar eller enklare kortregis- ter.328 Vad som, enligt , avgjorde om ett register inom säkerhets- polisen kunde anses vara reglerat i författningarna var således dess tillgänglighet. Om en enskild befattningshavare förde egna register behövde denne inte följa de regler som gällde för de register som även var tillgängliga för andra befattningshavare. Resonemanget kunde därmed lätt tolkas som ett medgivande till att den politiska registrering som förbjudits i personalkontrollkungörelsen nu i en annan form kunde fortgå som . Enligt skulle detta emellertid vara en felaktigt tolkning. Men då är det viktigt att slå fast det får inte vara någon form av systematiskt samlande av uppgifter beträffande organisationer eller an- nat, som man av något skäl inte för in i det sto- ra registret. Det är inte det det är frågan om. Det får inte vara någon systematisk bearbet- ning som ett slags biregister till ett centralre- gister. Och vad det definitivt inte får vara, det får inte vara ett register som innehåller upp- gifter som vi av någon anledning inte får regi- strera i det centrala registret. På den punkten råder ingen oklarhet.329 Så långt i anförande gavs således klara besked om att det hos enskilda befattningshavare inte fick förekomma registreringar av uppgifter som inte fick registreras i centralregistret. Av det ovan sagda torde det framgå att personalkontrollkungörelsens förbud att registrera personer enbart på grund av organisationstillhörighet el- ler att de på annat sätt gett uttryck för politisk uppfattning - som kallade det politiska grönområdet - även skulle gälla des- sa minnes-, spanings- eller arbetsregister. När i slutet av 328Utskrift av inledningsanförande vid sektions- och rotelchefskonferensen . JWK 5:720/6, löpnr 8. Politisk övervakning och personalkontroll 1969-2002 anförandet kom in på konkreta frågor rörande gränserna för re- gistrering av personer inom FNL-rörelsen blir emellertid budska- pet ett annat. Vi vet alla att inom FNL så dväljs det mycket folk, många som har extrem, politisk uppfatt- ning, och många som har tämligen normal po- litisk uppfattning, om uttrycket tillåtes. Det finns alltså både vita, gröna, blåa och röda inom FNL-kretsarna. Det är alltså uppenbart, enligt min uppfattning, att medlemskap eller sympatibevis mot FNL inte är tillräckligt för att registrera vederbörande. Det vore att göra våld mot den andra paragrafen. Däremot är det naturligtvis en inkörsport för en kontroll, är vederbörande dessutom revolutionär i någon utsträckning eller inte?