sou · GQB3121d3 · 2003-01-01 00:00:00 — Kommitténs förslag: I skollagens kapitel med allmänna före- skrifter införs en bestämmelse vari erinras om att i arbetsmiljö- lagen finns föreskrifter om krav på en god arbetsmiljö. Det utvidgade utbildningsbegrepp som kommittén föreslår bör få till konsekvens att arbetsmiljölagen omfattar även elever i förskola och fritidshem. Vilka förändringar i arbetsmiljölagen som detta kan föranleda bör, enligt kommittén, dock övervägas inom ramen för den översyn som regeringen aviserat i syfte att förtydliga elevernas inflytande över sin arbetsmiljö. I det sammanhanget bör också frågan om utökade rättigheter för elevskyddsombuden behandlas. Avsnitt 11 kommer att behandla tre huvudområden, nämligen arbetsmiljön i skolan generellt, kränkande behandling samt trygg- het och arbetsro i skolan. De övergripande bestämmelserna om arbetsmiljön i skolan finns i arbetsmiljölagen (1977:1160). I arbetsmiljölagens mening utgör skolan en arbetsplats i likhet med andra. Arbetsmiljölagen och anslutande författningar gäller därför arbetstagarna i skolan. Som framgår nedan likställs den som genomgår utbildning med arbets- tagare och omfattas härigenom av arbetsmiljölagens bestämmelser utom såvitt gäller reglerna om skyddsombud, skyddskommittéer och åldersgränser. En genomgång av arbetsmiljölagstiftningen på skolområdet finns i betänkandets bilagedel, bilaga 7. Även i skolförfattningarna finns vissa bestämmelser som tar sikte på arbetsmiljön i skolan. Det gäller bl.a. föreskrifter som syftar till att motverka kränkande behandling. Genom dessa bestämmelser i skolförfattningarna, som gäller parallellt med annan lagstiftning, markeras att skolan har ett särskilt ansvar i dessa hänseenden. Arbetsmiljölagen är en ramlag. Den innehåller grundläggande regler rörande arbetsmiljöns beskaffenhet. Till arbetsmiljölagen ansluter arbetsmiljöförordningen (1977:1166) som bl.a. innehåller bemyndiganden för (tidigare Arbetarskydds- styrelsen) att meddela föreskrifter om de närmare krav som skall uppfyllas i arbetsmiljöhänseende. finns cirka 130 gällande föreskrifter och allmänna råd som utfärdats med stöd av sådana bemyndiganden. I arbetsmiljölagens första kapitel anges lagens ändamål och tillämpningsområde. Den är tillämplig på samma sätt för offentlig verksamhet som för enskilda företag. I 1 kap. 1 § anges lagens grundläggande inriktning att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet. Då även mänskliga behov i vid bemärkelse förutsätts bli beaktade i arbetsmiljösammanhang anges i bestämmelsen också att lagens ändamål är att även i övrigt uppnå en god arbetsmiljö. Av kapitlet framgår vidare att elever i utbildning omfattas av huvud- delen av lagens bestämmelser. Andra kapitlet innehåller allmänna föreskrifter om arbetsmiljöns beskaffenhet. I 1 § föreskrivs bl.a. att arbetsmiljön skall vara till- fredsställande med hänsyn till arbetets natur och den sociala och tekniska utvecklingen, att arbetsförhållanden skall anpassas till människors olika förutsättningar i fysiskt och psykiskt avseende och att arbetstagaren skall ges möjlighet att medverka i utform- ningen av sin egen arbetssituation samt i förändrings- och utveck- lingsarbete som rör hans arbete. I tredje kapitlet preciseras vilka som har ansvar för arbetsmiljön. I 1 a § anges att arbetsgivare och arbetstagare skall samverka för att åstadkomma en god arbetsmiljö. I 2 § uttrycks principen att huvudansvaret för arbetsmiljön åvilar arbetsgivaren. Enligt denna bestämmelse skall arbetsgivaren vidta alla åtgärder som behövs för att förebygga att arbetstagaren utsätts för ohälsa eller olycksfall. Lokaler samt maskiner, redskap, skyddsutrustning och andra tekniska anordningar skall underhållas väl. I 2 a § finns bestämmelser om arbetsgivarens ansvar för syste- matiskt arbetsmiljöarbete, om vissa krav på dokumentation av arbetsmiljön och arbetet med denna. Vidare skall enligt en nyinförd bestämmelse finnas tillgång till den företagshälsovård som arbets- förhållandena kräver (2 b §). I femte kapitlet finns särskilda bestämmelser om minderåriga. Endast 1 § (vari anges att med minderårig avses den som inte fyllt ) och 3 § gäller elever. Enligt den sistnämnda bestämmelsen får en minderårig inte anlitas till eller utföra arbete på sätt som medför risk för olycksfall eller för överansträngning eller annan skadlig inverkan. Med stöd av bemyndigande i bestämmelsens andra stycke har dåvarande Arbetarskyddsstyrelsen utfärdat föreskriften Minderåriga (1996:1 ändrad genom AFS 2000:31). Regler om organiserad samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare finns i sjätte kapitlet. Bland de föreskrifter som här är av intresse kan nämnas före- skrifterna av Arbetarskyddsstyrelsen om kränkande särbehandling i arbetslivet (AFS 1993:17) och om våld och hot i arbetsmiljön (AFS 1993:2) samt föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete (AFS 2001:1). 11.1.3Konsekvenser på arbetsmiljöområdet av ett utvidgat utbildningsbegrepp Kommittén har utvidgat begreppet utbildning till att omfatta även verksamheten i förskolan och fritidshemmet. Kommittén har också föreslagit att förskolan skall vara egen skolform och att fritids- hemmet är en utbildning som kompletterar förskoleklassen, grund- skolan och motsvarande skolformer. Enligt 1 kap. 3 § arbetsmiljölagen likställs den som genomgår utbildning med arbetstagare vid tillämpning av lagen utom när det gäller regler om skyddsombud, skyddskommittéer och åldersgrän- ser. Ursprungligen gällde arbetsmiljölagen inte för elever i lägre årskurser än årskurs sju i . Genom en lagändring 1990 togs denna begränsning bort. Detta innebar att arbetsmiljölagen kom att omfatta elever från och med årskurs 1. I samband med att förskoleklassen infördes som en skolform inom det offentliga skolväsendet 1998, uttalades i förarbetena att barn i förskoleklass får anses genomgå utbildning varför de torde omfattas av arbetsmiljölagen och därmed likställas med arbets- Skolans arbetsmiljö SOU 2002:121 tagare i många avseenden när det gäller arbetsmiljön (prop. 1997/98:6 s. 81). Varken i texten i arbetsmiljölagen eller i motiven till lagen fram- går klart vad som skall utgöra utbildning. Barn i förskoleverksam- het och skolbarnsomsorg anses dock falla utanför lagens tillämp- ningsområde. Det utvidgade utbildningsbegrepp som kommittén föreslår kan få till konsekvens att arbetsmiljölagen anses omfatta barnen i för- skolan och fritidshem i samma utsträckning som den anses gälla för elever i förskoleklassen. () har vid olika tillfällen framfört som sin ståndpunkt att även förskolebarn och barn i fritidshem bör omfattas av arbetsmiljölagstiftningen. Enligt BO ger läroplanen för förskolan tydligt uttryck för en tilltro till förskolebarns möjlig- heter att delta i miljöarbetet. I Lpfö 98 anges under rubriken 2.3 Barns inflytande bl.a. följande. I förskolan läggs grunden för att barn skall förstå vad demokrati är. Barnens sociala utveckling förutsätter att de alltefter förmåga får ta ansvar för sina egna handlingar och för miljön i förskolan. De behov och intressen som barnen på olika sätt ger uttryck för bör ligga till grund för utformningen av miljön och planeringen av den pedagogiska verksamheten. Även dåvarande Arbetarskyddsstyrelsen har framhållit att det är önskvärt att det skydd som följer av arbetsmiljölagen utvidgas till att omfatta även barnen i förskoleverksamhet och skolbarnsom- sorg. I sin skrivelse till regeringen med förslag till vissa ändringar i arbetsmiljölagen anger styrelsen att den ställer sig positiv till en lagändring som innebär att arbetsmiljölagen utvidgas till att omfatta även barnen inom förskoleverksamhet och skol- barnsomsorg i motsvarande grad som den nu gäller för eleverna i skolan. Enligt styrelsen har samhället med tiden kommit att lägga allt större vikt vid det pedagogiska inslaget i verksamheten. Det framstår därför som omotiverat att barnen i denna verksamhet har ett sämre skydd mot olycksfall och ohälsa än barnen i skolan och i sexårsverksamheten. Kommittén anser att det utvidgade utbildningsbegreppet bör få till konsekvens att arbetsmiljölagen omfattar även barn i förskolan och fritidshemmet. Mot bakgrund bl.a. av den integration mellan dessa verksamheter och förskoleklassen samt som redan föreligger och som ytterligare förstärks genom de förslag som kommittén lägger fram, framstår det som önskvärt och rimligt att barnen i förskolan och fritidshemmen omfattas av samma skydd. Här kan noteras att fritidshemmen ofta är lokalintegrerade med . En ordning som innebär att olika regler skulle gälla i arbetsmiljöhänseende beroende på om barnet vid den aktu- ella tidpunkten deltar i fritidshemmets eller verksam- het måste anses otillfredsställande. Kommittén ser emellertid vissa svårigheter med att fullt ut tillämpa t.ex. de nu gällande bestämmelserna om samverkan i kap. 6 i arbetsmiljölagen när det gäller de yngsta barnen. I sammanhanget kan framhållas att BO också föreslagit att skyddsorganisationen inom förskolan, fritidshemmet och skolans årskurs 0–6 ska kompletteras med vuxna barnskyddsombud som representerar barnen. Regeringen har i propositionen Hälsa, lärande och trygghet (prop. 2001/02:14) aviserat en översyn ur elevperspektiv av arbets- miljölagen i syfte att förtydliga elevernas inflytande över arbets- miljön. I skälen för regeringens bedömning att göra denna översyn redovisas bl.a. BO:s förslag att bestämmelserna i arbetsmiljölagen bör utvidgas till att också gälla barnen i förskola och fritidshem. Kommittén anser att de förändringar i arbetsmiljölagen som kan föranledas av det utvidgade utbildningsbegrepp som kommittén föreslår bör behandlas inom ramen för den av regeringen aviserade översynen. 11.1.4Behov av särskilda föreskrifter om arbetsmiljön i skollagen Den genomgång som gjorts av arbetsmiljölagstiftningen visar allmänt att det finns en omfattande arbetsmiljöreglering som är tillämplig på förhållandena i skolan. Brister i arbetsmiljöarbetet i skolorna har emellertid uppmärk- sammats vid upprepade tillfällen. Dessa brister kan till viss del till- skrivas okunnighet om bestämmelserna i arbetsmiljölagen och deras tillämplighet på skolområdet. I en rapport av dåvarande till regeringen med anledning av ett uppdrag att bl.a. redovisa verkets samlade kunskaper beträffande hot och våld i skolans arbetsmiljö anges att enligt verkets uppfattning har skolornas samlade kunskap om arbetsmiljölagstiftningen ökat . Enligt rapporten finns en medvetenhet om att arbetsmiljölagen och Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter gäller i skolan för såväl elever som personal, men tillämpningen bedöms inte fungera fullt ut. Handlingsplaner för miljöarbetet finns för flertalet skolor. Dokumenten är emellertid i stor utsträckning inaktuella och inte anpassade till gällande organisation. Personal och elever känner ofta inte till dokumenten eller deras innehåll. Verket framhåller vidare i rapporten att det är angeläget att stärka kunskapen om arbetsmiljölagstiftningens intentioner bland skolans personal och elever för att det skall bli möjligt att integrera dessa i arbetet med att uppnå läroplanens mål. Gemensamma informationsinsatser med kan stödja integrationen av regelverken i skolan. Enligt kommitténs mening finns i arbetsmiljölagen och anslu- tande föreskrifter erforderliga bestämmelser för att såväl elevernas som personalens krav på en god och trygg arbetsmiljö skall kunna tillgodoses. Som framgått ovan är emellertid kunskapen om arbetsmiljölagstiftningen och dess tillämplighet i skolan fortfarande bristfällig på många håll även om medvetenheten om lagstiftningen tycks ha ökat. För att tydliggöra att arbetsmiljölagen gäller på skolområdet föreslår kommittén att i det föreslagna kapitlet med allmänna före- skrifter för utbildning inom skolväsendet bör intas en bestämmelse vari erinras om att i arbetsmiljölagen finns föreskrifter om krav på en god arbetsmiljö. I vissa fall kan det emellertid finnas skäl att även i skollagen ha en bestämmelse som rör arbetsmiljön för att markera skolans särskilda ansvar för sådana fall där förhållanden i skolan skulle strida mot arbetsmiljölagstiftningens krav. Som exempel kan nämnas den allmänna föreskriften om kränkande behandling, se vidare avsnitt 11.2. I skollagen bör därför i anslutning till nyss- nämnda bestämmelse anges att för vissa frågor rörande arbetsmil- jön finns dessutom särskilda föreskrifter i skollagen. 11.1.5Arbetsgivaransvaret och behovet av förtydligande av ansvarsfördelningen Enligt arbetsmiljölagen ligger huvudansvaret för arbetsmiljön på arbetsgivaren. I 3 kap. 2 § föreskrivs att arbetsgivaren skall vidta alla åtgärder som behövs för att förebygga att arbetstagaren utsätts för ohälsa eller olycksfall. I 2 a § åläggs vidare arbetsgivaren att systematiskt planera, leda och kontrollera verksamheten på ett sätt som leder till att arbets- miljön uppfyller kraven i arbetsmiljölagen och anslutande före- skrifter. Arbetsgivaren skall fortlöpande undersöka riskerna i verk- samheten och vidta de åtgärder som föranleds av detta. Åtgärder som inte kan vidtas skall tidsplaneras. Arbetsgivaren skall också i den utsträckning som verksamheten kräver doku- mentera arbetsmiljön och arbetet med denna. Handlingsplaner skall därvid upprättas. I de fall en anställning föreligger framgår naturligen av anställ- ningsavtalet vem som är arbetsgivare. Arbetsmiljölagen och dess skyldigheter för arbetsgivaren gäller emellertid även i vissa situatio- ner som inte kan klassas som anställning såsom är fallet t.ex. beträffande den som genomgår utbildning. I sådana fall skall enligt 1 kap. 3 § arbetsmiljölagen vad som i lagen sägs om arbetsgivare gälla den som driver verksamheten, dvs. för skolans del skol- huvudmannen. Inom det offentliga skolväsendet innebär detta i de flesta fall att ansvaret åvilar den eller de kommunala nämnder som ansvarar för skolverksamheten. Nämnden skall inom sitt område se till att verk- samheten bedrivs enligt de mål och riktlinjer som fullmäktige bestämt samt de föreskrifter som gäller för verksamheten. Nämn- den skall också se till att verksamheten i övrigt bedrivs på ett till- fredsställande sätt. För de fristående skolorna kan huvudmannen vara t.ex. ett aktie- bolag, en stiftelse eller en ideell förening Skolhuvudmannen har i de flesta fall delegerat arbetsmiljöansva- ret till rektor som i sin tur kan fördela det dagliga tillsynsansvaret. I förarbetena till arbetsmiljölagen (prop. 1976/77:149) har understrukits vikten av att det vid delegering av arbetsmiljöansvaret klargörs vem som i olika avseenden bär ansvaret för att arbets- miljölagens bestämmelser följs. Det skall således inte kunna komma i fråga att arbetsmiljöansvar delegeras till någon som inte är medveten om att han eller hon har detta speciella ansvar och om vad det innebär. För att ett uppdrag skall få betydelse i straffrättsligt hänseende förutsätts att med delegering av ansvar följer tillräckliga besluts- befogenheter. Med befogenhet menas såväl ekonomisk befogenhet som befogenhet i arbetsledningshänseende. Arbetsmiljöansvaret är aldrig mer vidsträckt än ramen för de tilldelade befogenheterna. Det förutsätts också att den till vilken delegering sker har behövlig erfarenhet och kunnande för uppgiften. Oklarheter i fråga om delegering faller alltid inom ledningens ansvar. Frågan om arbetsgivaransvarets placering får avgöras med hänsynstagande till situationen i varje särskilt fall med beaktande var det reella inflytande över beslut och åtgärder ligger föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete (AFS 2001:1) utvecklas och preciseras hur arbetsgivaren skall gå till väga för att uppfylla sitt ansvar enligt arbetsmiljölagen. Enligt dessa föreskrifter skall arbetsgivaren fördela uppgifterna i verksamheten på ett sådant sätt att en eller flera chefer, arbetsledare eller andra arbetstagare får i uppgift att verka för att risker i arbetet förebyggs och en tillfredsställande arbetsmiljö uppnås. Arbetsgiva- ren skall vidare se till att de som får dessa uppgifter är tillräckligt många och har de befogenheter och resurser och den kompetens som behövs. Uppgiftsfördelningen skall dokumenteras om det finns minst 10 arbetstagare i verksamheten (6 §). Ikommentaren i de allmänna råden till 6 § sägs följande. Arbets- givaren har alltid kvar sitt ansvar för miljön, även om olika arbets- uppgifter fördelas. I ett litet företag kan arbetsgivaren på ett enkelt sätt klargöra vem som skall göra vad i det systematiska arbetsmiljö- arbetet. Arbetsgivaren kan också välja att göra uppgiften själv. I större företag gäller uppgiftsfördelningen i första hand chefer och arbetsledande personal. De bedriver arbetsmiljöarbetet som en del i sin dagliga verksamhet, t. ex. vid beslutsfattande och arbetsfördel- ning. De kan i sin tur ofta lägga ut uppgifter på andra arbetstagare. Chefer och arbetsledande personal skall ha de särskilda kunska- per som de behöver för sina uppgifter i det systematiska arbets- miljöarbetet (7 §). Enligt föreskrifterna skall arbetsgivaren göra en uppfölj- ning av det systematiska arbetsmiljöarbetet. Om det inte fungerat bra skall det förbättras. Uppföljningen skall dokumenteras skriftligt om det finns minst tio arbetstagare i verksamheten (11 §). På skolområdet betyder denna reglering att ansvaret för arbets- miljön vilar på skolhuvudmannen. Skolhuvudmannen kan delegera ansvaret till t.ex. rektor vilket torde vara det normala. För att denna delegation skall uppfylla arbetsmiljölagstiftningens krav måste skolhuvudmannen se till att den till vilken arbetsmiljöansvaret delegeras har de resurser, de befogenheter och den kompetens som behövs. Skolhuvudmannen har emellertid alltid kvar sitt ansvar för arbetsmiljön även om arbetsmiljöuppgifterna delegerats. Kommittén anser att regleringen av arbetsmiljöansvaret enligt arbetsmiljöförfattningarna är tydlig. Några bestämmelser som innebär avvikelse från denna reglering bör enligt kommittén inte tas in i skollagen. I olika sammanhang har uppmärksammats att det brustit vid delegation av ansvaret för arbetsmiljön och utrustandet av den till viken delegering skett med nödvändiga befogenheter för att denne skall kunna fullgöra ansvaret. Enligt kommittén torde dessa brister främst bero på okunnighet om gällande bestämmelser. En erinran om arbetsmiljölagens tillämplighet på skolområdet föreslås som framgått tidigare tas i skollagen. 11.1.6Särskilt om elevskyddsombudens ställning 6 kap. arbetsmiljölagen innehåller regler om den lokala skyddsverk- samheten i företag och förvaltningar. De bygger på principen om samverkan i organiserade former på jämställd bas mellan arbets- givare och arbetstagare i arbetsmiljöfrågor. Bestämmelserna i kapitlet gäller inte för elever utom såvitt gäller reglerna om elev- skyddsombud i kapitlets 17 och 18 §§. Enligt 6 kap. 17 § skall de som genomgår utbildning av huvud- mannen för utbildningen ges tillfälle att genom skyddsombud medverka i skyddsverksamheten på arbetsstället, om det är rimligt med hänsyn till utbildningens art och utbildningsperiodens längd. Allmänt gäller att elevskyddsombuden skall beredas tillfälle att delta i skyddsarbetet i alla väsentliga avseenden. I detta ligger att delta i planeringen av nya eller ändrade lokaler, arbetsmetoder eller arbetsförhållanden i övrigt. Reglerna om organiserad elevmedverkan gäller inte elever i lägre årskurser än årskurs 7 i eller motsvarande ungdoms- utbildning. I motiven betonas dock att de yngre eleverna bör i takt med sin mognad få möjlighet att delta i skolans miljöarbete i olika former vid sidan av det organiserade miljöarbetet. Elevskyddsombuden utses av eleverna. Enligt 6 a § arbetsmiljö- förordningen skall för varje årskurs på högstadium och för varje linje eller specialkurs om i gymnasiesko- lan två företrädare för eleverna utses som elevskyddsombud. Huvudmannen för utbildningen skall se till att elevskyddsombu- den får den utbildning och den ledighet som behövs för uppdraget (6 kap. 18 § arbetsmiljölagen). Elevskyddsombud skall vara med vid skyddskommitténs sammanträden. Antalet ledamöter i skyddskommittén regleras i avtal mellan arbetsmarknadsparterna. Eftersom denna möjlighet inte står öppen för eleverna stadgas i 8 a § arbetsmiljöförordningen att två elevskyddsombud får närvara och yttra sig vid skyddskom- mittésammanträdena. I förarbetena anfördes att bestämmelserna i arbetsmiljölagen med en i huvudsak arbetsrättslig grund inte kan överföras till elev- området. Detta gällde i synnerhet bestämmelsen om stopprätt. Elevorganisationerna har vid upprepade tillfällen gjort framställ- ningar om att stärka elevskyddsombudens ställning och utöka deras rättigheter. De har därvid framhållit att elevskyddsombuden bör få samma ställning som skyddsombuden, dvs. att de skall ha rösträtt vid skyddskommittémötena, att de på samma villkor som persona- lens skyddsombud skall kunna stoppa verksamheten om så krävs för att garantera en säker arbetsplats och att de skall kunna tillkalla yrkesinspektionen. BO har också föreslagit att elevskyddsombuden skall få en förstärkt roll bl.a. genom att de får förslags- och beslutanderätt i skolans skyddskommitté eller motsvarande, att arbetsmiljö- lagens kap. 6 om samverkan ses över så att det också omfattar eleverna och att elevskyddsombuden skall få en förstärkt roll. Kommittén anser att frågan om att ge elevskyddsombuden en starkare ställning är mycket angelägen. Som ovan nämnts avser regeringen emellertid ta initiativ till en översyn av arbetsmiljölagen ur ett elevperspektiv i syfte att förtydliga elevernas inflytande över sin arbetsmiljö (prop. 2001/02:14). Enligt kommitténs mening bör frågan om elevskyddsombudens ställning prövas inom ramen för ovannämnda översyn eftersom den, enligt vad som framgår av propositionen, tar sikte just på dessa frågor. Kommitténs förslag: Den nuvarande bestämmelsen i skollagen om skyldighet för alla som verkar i skolan att aktivt motverka alla former av kränkande behandling överförs med en mindre justering till det inledande kapitlet i skollagen. Till skillnad från vad som gäller framhålls inte vissa former av kränkande behandling i den föreslagna paragrafen. Bestämmelser som reglerar skolans arbete mot kränkande behand- ling finns dels i skollagen, dels i arbetsmiljölagen. Härutöver finns kompletterande bestämmelser i 94 och Lpf 94 samt i före- skrifter utfärdade av och dåvarande Arbetar- skyddsstyrelsen. I skollagen stadgas i 1 kap. 2 § att verksamheten i skolan skall utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar. Vidare föreskrivs att var och en som verkar inom skolan skall främja aktning för varje människas egenvärde. Enligt förarbetena till denna bestämmelse (prop.1990/91:18) måste aktningen för varje människas egenvärde räknas till skolans viktiga fostransmål. Skolan måste på alla sätt söka främja att människor av olika ursprung och bakgrund i vårt land innefattas i samhälls- gemenskapen. Att kraftfullt motverka alla former av mobbning samt uttryck för rasism och främlingsfientlighet är enligt proposi- tionen exempel på vad detta mål konkret innebär. Paragrafen gäller utbildning för barn och ungdom men motsvarande bestämmelse finns avseende utbildning för vuxna i 1 kap. 9 § skollagen. Genom ett senare tillägg till dessa paragrafer markerades skyldigheten att inskrida mot kränkande behandling. Enligt detta tillägg skulle den som verkade i skolan särskilt bemöda sig om att hindra varje försök från elever att utsätta andra för olika former av kränkande behandling. I förarbetena (prop. 1992/93:220) framhölls att de vuxna i skolan har ett stort ansvar för att uppmärksamma mobbning och för att gripa in om sådan märks. Vidare angavs att alla skolor borde ha ett åtgärdsprogram och därmed en handlings- beredskap om problem skulle uppstå. Ett klart uttalande i skollagen antogs bli ytterligare ett incitament för skolorna att utarbeta sådana åtgärdsprogram. Regleringen har härefter ytterligare skärpts genom en lagändring som trädde i kraft . Enligt den nya lydelsen skall den som verkar i skolan aktivt motverka alla former av kränkande behand- ling såsom mobbning och rasistiska beteenden.