sou · GQB395d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen de därför väl. Kaloti berättar att av des- sa skäl befann sig på avresedagen (Kaloti flög från för att sedan byta till Beirut-planet i ). Kaloti menar vidare att flygkaptenen på det hotade planet sa att ofta gjorde så här för att störa verksamhet och avskräcka resenärer från att anlita bolaget.69 Av de beskrivningar av händelseförloppet som givits ovan är det två motsatta bilder som växer fram. I den första bilden är en motvillig, övertalad deltagare i bombhoten som initieras från pa- lestinskt håll. Skälen till hans deltagande är en blandning av risken att annars bli misstänkt för bristande lojalitet med palestinierna, att hoten var ofarliga så till vida att de inte ökade risken för att nå- gon människa skulle komma till skada samt att deltagandet innebar en möjlighet att förse IB med detaljerad information om vad som pågick. I den andra bilden är det själv som tar initiativet till bombhoten, kanske för att imponera på sina uppdragsgivare eller kanske för att misskreditera den palestinska rörelsen i . I båda bilderna är IB medvetna om bombhotet mot Köpenhamns- planet - det är däremot osäkert om IB bedömer initiativet till dem som kommande från eller från Kaloti. Vilken bild verkar då ligga sanningen närmast? Låt oss börja med att konstatera att de två bombhot mot flygplan som här diskuterats tycks vara de enda två välplanerade bombhoten mot flygplan som sänts från och haft anknytning till den palestinska kampen. Ingenstans i materialet återfinns spår från några ytterligare bomb- hot (vilket i och för sig inte utesluter att de ändå kan ha förekom- mit). Ingen annan uppgiftslämnare från Palestinarörelsen har in- rapporterat några bombhot eller några seriösa planer på bombhot. Telefonkontroll, brevkontroll och i vissa fall avlyssning av ledande personer - svenskar eller araber - inom den palestinska rörelsen vi- sar inte några tecken på förekomst av bombhot. De enda tillfällena då Palestinarörelsen i förknippats med bombhot är de två gånger då uppgivit att han kontaktats av . Ingen annan person inom Palestinarörelsen uppger - vare sig i förhör med polis eller i samtal under telefonavlyssning eller under andra övervakningsformer - att Kaloti tagit denna typ av initiativ. Att skulle valt att två gånger använda sig av just Ek- berg - varav den ena gången vid första tillfället de träffades - som bombhotare förefaller inte sannolikt. 69 Förhör med hos Rps/Säk . Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen Däremot finns det.ex.empel på att aktivister inom Palestinarörelsen i olika sammanhang berättar om hur försökt över- tala enskilda personer att begå olagliga handlingar. Ett.ex.empel kan hämtas från ett samtal mellan och som ringdes från SKP-ledaren avlyssnade telefon . Det är mitt under IB-affären och diskussionen om verksamhet. ringer då och berättat att flera personer inom vänsterrörelsen (nämner och ) varit utsatta för , som försökt övertala dem att begå illegala handlingar. vill de gå ut och berätta om detta på en presskonferens, och frågan är om också vill vara med. Kaloti accepterar, och får då frågan av vad han tänker svara på frågan om var- för han själv inte anmälde för det första bombhotet. Kaloti svarar att han inte kan gå och anmäla en kille som solidariserar sig med palestinierna, utan att löpa risken att bli stämplad som angiva- re. och konversation förefaller upp- riktig. Möjligheten att de båda misstänker att de ringer från en av- lyssnad telefon och väljer att anpassa samtalet därefter kan förstås inte uteslutas, men förefaller inte sannolik. Telefonavlyssningsrap- porterna tycks oftast indikera att personer som misstänker att de är avlyssnade i stället väljer att antingen tala kryptiskt eller helt und- viker att ta upp känsliga frågor på telefon. Konstlad naturlighet i syfte att lura avlyssnarna är en konst som är svår att genomföra i praktiken. Ett ytterligare exempel kan hämtas ur ett polisförhör med Gus- tav . I förhöret påstår att agerade uppviglare inom Palestinarörelsen: Vid ett sammanträde i någon tid efter dess bildande, närmare tidpunkt kunde [] ej ange, kom upp med förslaget, att de skulle bekämpa genom att bombhota deras reguljära flygplan och på så sätt störa deras ekonomi. Förslaget avvisades dock av kommit- tén, varvid omtalade, att han själv för någon tid sedan ringt från en telefonautomat till och bombhotat ett El Al-plan. sade sig ha gjort det- ta utan att ha gripits av polisen.70 trovärdighet undergrävs också av att han i en rap- port skriver att det är som kontaktat 70 Polisförhör med . Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen flygplatsen am och uppgivit att en bomb fanns i ett El Al-plan. Detta trots att senare vidgår att det är han själv som ringt samtalet, om än på anmodan av Kaloti.71 Att Kaloti skulle ha ringt in bombhotet är för övrigt något som läggs honom till last, i samband med begäran om telefonkontroll mot Kaloti så sent som . En ytterligare indikation på att inte drog sig för att försöka provocera den svenska Palestinarörelsen till att begå olämpliga handlingar är egen rapport (som återgavs i kapitel sju om övervakningens utformning), där själv berättar om hur han vill misskreditera Palestina- aktivisterna: kommer att få en smärtsam födelse. Tror nog att jag skall göra allt för att det skall få vind i seglen så att den så snart så (sic) möjligt går ut och gör så grova propaganda- nummer som möjligt (helst flaggbränning). På så vis kommer den säkert att bli impopulär hos den breda allmänheten.72 Vilken bild har då av och hans eventuella våldsbenägenhet? Som tidigare påpekats var en helt annan än den som inrapporterades från IB-källor och framför allt från . På en om palestinsk terrorverk- samhet i har polisintendent tillfogat en handanteckning om att enligt inne- håller sällan IB-rapporteringen beträffande palestinsk verksamhet någon form av sanning. Någon oro för att skulle initiera våldsaktioner framkommer heller inte i skri- velser. Ett exempel på detta kan hämtas , då en orolig hyresvärd ville vräka , efter några tidningsartik- lar som berättade om att arresterats i . kontaktade då hyresvärden för att klarlägga vissa förhål- landen beträffande Kalotis påstådda farlighet. Efter kontakten med blev hyresvärden uppenbart lugnare och be- slöt sig för att inte försöka få vräkt.73 bristande tro på Kalotis farlighet gör självklart inte Kaloti till något sanningsvittne. Men bild av Kaloti undergräver ytterligare tilltron till berättelse. 71Ekbergs rapport är daterad och återfinns i dossier 250:08/6, 48/23, löp- nummer 3. 72Rps/Säk, 5:73/307, Meddelare , Lnr 3. Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen tungt väger också argumentet att ingen annan Palestina-aktivist uppger - vare sig i förhör med polis eller i samtal under telefonav- lyssning eller under andra övervakningsformer - att Kaloti uppma- nat dem till denna typ av aktivitet. Mot bakgrund av ovanstående förefaller det inte troligt att initia- tiven till bombhoten kom från Kaloti, utan snarare från . Huruvida Kaloti sedan understödde initiativ eller ej kan vi inte veta. IB:s godkännande av bombhot mot Köpenhamnsplanet måste beskrivas som häpnadsväckande. Åtminstone tre aspekter av IB:s godkännande av aktionen förtjänar att lyftas fram. För det för- sta kan man ställa sig frågan huruvida IB:s godkännande av bomb- hot mot flygplan verkligen var förenligt med svensk lagstiftning. För det andra menar kontaktman i polisförhör (se ovan) att IB inte kunde veta om bombhotet var reellt eller inte. Med tan- ke på att poängen var att den tänkte initiativtagaren till hotet själv skulle befinna på planet, blir tolkningen att hotet var reellt fullkomligt absurd. För det tredje förefaller IB:s påstådda tolkning att Kaloti ville testa lojalitet inte rimlig. Ingen annan Palestina-aktivist hade utsatts för ett sådant test - inte heller i de rapporter själv författade. Om IB:s ledning verkligen trodde på , borde deras eget omdöme ändå föranlett dem att avstyra operationen. Därutöver innebar bombhotet förstås ett av- sevärt lidande för de enskilda människor som utsattes för det. På det stora hela undkom att drabbas av de terroraktioner som olika palestinska grupper genomförde under 1960- och 1970- talet. Den terror som förekom i bestod av några brevbom- ber avsända till enskilda palestinier. den 29 novem- ber 1972 öppnade palestiniern ett till honom adresse- rat brev, varpå en bomb i brevet exploderade och Sufan fick svåra skador. Om detta skrev i IB och hotet mot vår säkerhet: Det får anses vara troligt att det eller som skickade denna brevbomb till . [] Det rör sig här om ett mordförsök där IB:s arbete kan ha bestått i medhjälp (utan avsikt) till attentatet. Det är omöjligt för en utomstående att objektivt slå fast om IB spelat en sådan roll i sammanhanget eller inte, men mycket talar för det. Endast en opartisk under- Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen skulle ha förutsättningar att få fram san- ningen.74 Polisen lyckades aldrig identifiera avsändaren till bomben och ut- redningen lades ner. Det följande syftar till att redo- visa vad det för denna undersökning tillgängliga materialet innehål- ler i fråga om IB:s delaktighet i attentatet. Han var född och uppvux- en i och hade studerat medicin i . I tog Sufan tidigt del i stödarbetet för och var Al officielle representant i . Men vid tillfället när bomben kom hade han trappat ned den politiska verksamheten och var inte längre . Bomben som skickades låg i en försändelse som i sin tur låg i ett större ytterkuvert. På ytterkuvertet var namn och adress ifyllt för hand och på baksidan av ytterkuvertet fanns ett svenskt avsändarnamn med en bostadsadress i . Någon person med det namnet fanns dock inte på den uppgivna bostads- adressen. Brevet var poststämplat i . I polisförhör upp- ger Sufan att han inte utsatts för några telefonhot eller motsvaran- de . gjorde inga större framsteg. I ett PM daterat - dagen efter bombdådet - diskuterar kom- missarie på - som bäst kände Mellanöstern- problematiken och den palestinska kolonin i - tänkbara gärningsmän och motiv. Inledningsvis konstaterar att var medan flertalet av de politiskt aktiva palestinierna i sympatiserar med eller DPFLP och att det därigenom uppstått vissa motsättningar mellan och dem. Axman konstaterar också att ej varit aktiv på samma sätt som . Axman menar därefter att brevbomben kan ha sitt ursprung i motsättningarna mellan Sufan och mer radikala palestinska krafter: Som en följd av Sufans agerande i palestiniernas sak kan han mycket väl ha ådragit sig övriga härvarande arabers misshag, vilket åtminstone hypotetiskt, kan peka på ett palestinskt eller arabiskt ursprung av postförsändelsen. Men Axman nöjer sig inte med den tolkningen. Han formulerar i stället fyra ytterligare tänkbara motiv och gärningsmän: 74 (1973) s 128. Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen 1.Aktion från palestinskt håll. 2.Egen tillverkning möjlig men föga sannolik. 3.Ej heller ett agerande från svenskt extremistiskt håll kan ute- slutas. 4.Det bör slutligen erinras om det förhållandet att ett antal ara- ber på skilda håll mottagit brevbomber vilka sannolikt haft en israelisk avsändare Axman tar inte ställning till vilken av hypoteserna han uppfattar som mest sannolik. Däremot konstaterar han i slutet av sitt PM att intresserat sig för aktiviteter: Det är bekant att israeliska polisen tillfrågat angå- ende Sufans person och verksamhet. Detta skedde vid Kalotis besök i . Axman syftar på arresteringen av i och de förhör han då genomgick. Vid sidan av försöken att försöka finna eller identifiera den per- son som stod som avsändare på brevet med bomben följer polisen olika spår. Ett av dem är en svensk bekant till som oförhappandes återupptagit kontakten med honom före bombdådet. Denne bekant besökte Sufan kvällen före bomben och betedde sig - enligt Sufan - lite underligt och verkade en aning ner- vös. Trots att klockan blev mycket sen insisterade gästen på att inte sova över utan åberopade vad Sufan uppfattade som ett svepskäl för att ge sig av. Sufan väljer att ta upp denne bekant först efter stor tvekan, eftersom han är högst osäker på att denna skulle kunna vara inblandad. Polisen förhör personen i fråga, men ingenting anmärk- ningsvärt framkommer under förhöret. Ett annat spår gällde en , bosatt i som ofta besökte och då brukade bo på . En av de anställda på hotellet uppger i förhör med polisen att hon vid olika tillfällen hjälpt denne att posta lite tjocka, konstiga brev. Israelen av- reste från hotellet som brevbomben nådde , och hade dagen innan fått besök av en vän. Det hotellanställda vitt- net hade dock inte observerat några brevförsändelser i samband med just denna vistelse. Det framgår inte av material om polisen lyckades spåra och förhöra denne . skriver i IB och hotet mot vår säkerhet att IB kartlade vanor men att IB aldrig genomförde något inbrott Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen hos Sufan.75 Men i personakt hos återfinns ett IB-dokument daterat som ger en mycket de- taljerad bild av hur det ser ut i lägenhet: Under ett besök i hem, (adress), sågs ett stort an- tal böcker med arabisk text. På väggarna satt propagandablad för Al såsom vimplar och affischer. Ett stort antal frimärken sågs även. Fyra stycken filmer låg fram- me. En av filmerna var märkt . En annan hade arabisk text. I en adressbok förekom bland andra adress och telefonnummer. () I en garderob låg ytterligare propa- gandablad och något som såg ut som checkhäften men med ara- bisk text. På en hylla i garderoben låg ett kikarsikte, smalt och svart, vit text. Siktet var förvarat i ett svart fodral.76 Till dokumentet är fogat en detaljerad skiss över lägenheten med sängar och bord etc noggrant markerade. Dessutom berättas att man hittat två postsparbanksböcker, varav den ena haft insättningar på 12 000:- samt 2 x 10 000:-. Det är uppenbart att besöket gjorts utan att varit närvarande i lägenheten. Genom källan- givelsen är det också uppenbart att det är IB som genomfört besö- ket. Däremot framgår det inte av handlingarna vilket syftet med besöket varit. Det är inte helt enkelt att se ett samband mellan intrånget i Su- fans lägenhet och bombdådet, eftersom intrånget ägde rum drygt Sufan nåddes av bomben. Dessutom hade Sufans politiska aktiviteter trappats ned avsevärt, så det är svårt att se var- för en bomb av politiska skäl skulle skickas till honom just vid det tillfället. Men det finns ett ytterligare - och starkare - spår som polisen av skäl som vi strax skall redovisa väljer att inte följa fullt ut. Det spå- ret har sin bakgrund i följande händelseförlopp. meddelar en IB-källa att en svensk person vid namn tillsammans med källan själv levererat sprängmedel till bostad. Källan vars trovärdighet ej kan bedömas påstår att källan i reste: i en bil tillhörande Per Freman, till Sufans bostad. Freman innehade sprängmedel och källan såg honom överlämna 75Bratt (1973) s 128. 76Erik 5:73/264, 31/1637. 77Namnet Per Freman är fingerat. Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen två lådor i Sufans bostad. Svensken sade att sprängämnet hade stulits från en svensk arméförläggning av personer som sympa- tiserar med PFLP.78 Någon Per Freman bor det inte på vid det tillfället. Däremot bor där en person med ett mycket snarlikt namn - låt oss här kalla honom för Per . Namnen är så snarlika att det knappast kan röra sig om en tillfällighet, utan snarare en felstavning eller felskrivning. Per finns inte i något polisregister. Källans rapport innehåller även andra berättelser av fantasifullt slag, kring personer som inte finns eller som inte bor på de adresser som uppges. Källans rapportering föranleder av allt att döma ingen åtgärd. efter att den anonyma källan meddelat att Per Freman levererat sprängmedel till bostad mottar Su- fan brevbomben. Och som avsändare på brevet står, enligt Sufan, en Per Freman, . Sufan påstår bestämt att han inte kän- ner någon person som heter vare sig Per Freman eller Per . Pappersresterna från kuvertet med brevbomben visar att gatunum- ret på avsändaradressen verkligen var 55 och att avsändarnamnet sannolikt var det som Sufan uppger. Per på har som gått hunnit antecknas i säkerhetspolisens register, i egenskap av deltagande i olaglig demonstration samt medlem av KFML eller därmed jämförbar organisation. Polisen kallar Per till förhör. svarar dock inte på telefon och infinner sig ej heller efter skriftlig kallelse. Så småning- om får polisen tag på honom, och han lovar att infinna sig till för- hör . Vare sig i polisutredningen eller i Per personakt återfinns dock något spår av detta förhör. Jag har varit i telefonkontakt med Per som meddelar att han inte minns att han kallats till polisförhör överhuvudtaget och att han borde ha kommit ihåg det om så skulle ha varit fallet. Per berättar också att han vid det aktuella tillfället bodde i ett kollektiv och hade hyrt ut sin lägenhet på i andra hand. Det skulle i så fall förklara varför han inte svarat på de första kallel- serna till polisförhör. Det förklarar däremot inte varför polisutred- ningen uppger att polisen fått tag på honom och att han lovat att infinna sig till förhör . Men den uppgiften kan för- stås ha sin grund i ett missförstånd. 78 Dokumentet återfinns i Per personakt. Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen Det kan knappast vara en slump att Per Fremans/namn två gånger förekommer i samband med - först som en person som uppges överlämna två lådor sprängmedel till Sufan och sedan som en person vars namn står som avsändare till brevbomben till Sufan. Vid båda tillfällena kallas personen i stället för Per . Denna felskrivning eller felstavning - som alltså görs två gånger - innebär att det är sannolikt att det är samme per- son som i rapporten meddelar att Per Freman le- vererat sprängmedel till Sufan som skriver Per Fremans namn som avsändare på det brev som innehöll bomben till Sufan. Polisen kände till sambandet mellan namnet Per Freman och men fick inte använda sig av det i undersökningen. I ett PM från skriver en man att: Med hänsyn till uppgifternas art och källans karaktär i ovan om- talade Erikmeddelande kunde uppgifterna inte användas i ut- redningen kring Sufan-fallet. Det hemställdes därför från , kriminalavdelningens rotel 1, att måtte övervakas genom Rps/Säk:s försorg för att där- igenom om möjligt kunna klarlägga eventuella roll i fallet. Den 13/12 1972 beslutade bc att icke skulle ställas under övervakning. Uppgifternas art och källans karaktär medför således att uppgif- terna om sambandet mellan Per Freman/och källan inte kunde användas i utredningen. Detta trots att avsändarnamnet på brevbomben till Sufan var just Per Freman. Källan är den ende som tidigare använt detta felaktiga namn och mycket talar därför för att det är samme person som inrapporterat den påstådda sprängme- delsleveransen till Sufan och som skrivit avsändaradressen på ku- vertet med brevbomben till Sufan. Fallet inrymmer fortfarande en stor mängd frågor. Varför pekas Per Freman/två gånger ut i samband med (första gången som sprängmedelsleverantör, som av- sändare av en brevbomb)? Är avsikten att smutskasta Per ? Är Per namn medvetet felaktigt stavat? Varför väljer poli- sen att inte gå vidare med detta spår? Utifrån befintligt material är det omöjligt att med säkerhet säga vem som låg bakom brevbomben till och vilket syftet kan ha varit. Oavsett vilka skäl som ligger bakom är polisens och Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen säkerhetstjänstens val att inte följa upp spåret om uppgifterna kring Per Freman/uppseendeväckande. häktades i tre personer, som miss- tänkta för mordförsök på den förre israeliske premiärministern . De tre var palestinskan och jordanske medborgaren , irakern Suheir Razzak samt svenska medborgaren , som i beskrevs som skandinavisk chef för en arabisk terrorgrupp med huvudkvarter i . På de- ras hotellrum påträffades en pistol, en handgranat och ammunition. Gruppen anklagades för att ha planerat att åka till , för att där mörda som befann sig på resa i . släpptes de tre häktade och utvisades till respektive hemländer. Affären väckte stor uppmärksamhet i . Var det frågan om ett palestinskt terrorförsök som förhindrades? Varför släpptes i så fall de tre inblandade så relativt snabbt? Eller var det i stället fråga om en israelisk plan för att komma åt och den pales- tinska rörelsen? Och vilken roll spelade den svenska säkerhets- tjänsten i denna affär? Den följande redovisningen tar främst sikte på den senare frågan. hade närmat sig Palesti- narörelsen i , men mötts med misstänksamhet och skepsis. Bland annat hade hans åsikter uppfattats som antisemitiska och han hade också uppmanat till direkta aktioner på ett sätt som låg den svenska Palestinarörelsen fjärran. Arbetade egentli- gen för IB, på samma sätt som men mera oskick- ligt? Eller arbetade han för den israeliska underrättelsetjänsten , som infiltratör och provokatör? Eller försökte han verkli- gen främja den palestinska saken, fast på ett sätt som alls inte upp- skattades av de svenska stödgrupperna? Historien tar sin början , då - konststu- derande i och med påstådda band till - kommer till Sve- rige för att sätta upp en utställning med pales- tinska barnteckningar och foton på i under den stundande Israelveckan. deltar i demonstrationer och kommer i kontakt med . Vad som då utspelar sig mellan dem är inte känt. I förhör med dansk polis uppger att han av i samband med utställningen vär- Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen vades för en palestinsk terroraktion.79 Efter utställningens avslutan- de åkte vidare till . Det är belagt att åker till . Där sammanträffar han med och de åker båda till- sammans vidare till där de stannar i . Enligt får han i veta att attentatet gäller , som skall åka till på ett långt besök. Enligt egen utsago instrueras att inom åka till för att på ett visst hotell invänta an- komst.80 Men den danska polisen var inte helt ovetande om vad som var på gång. I ett telex till den svenska SÄPO-chefen . med- delar från den danska säkerhetspolisen att ett attentat håller på att planeras och att en svensk medborgare deltar i plane- ringsarbetet: Vi har erfaret, at en svensk statsborger den 14.5.69 skulle ankomme till Koebenhavn for paa et hærvarende hotel at moede en gruppe araber bestaaende af to mænd og to kvinder, der skal planlægge et sabotageangreb mod et El Al fly. I ett odaterat danskt PM berättas att danskarna fått veta att och varit i och att et forlydende vil- le vida att de båda planerade ett attentat och att skulle återvända till för att invänta partner. Dansk po- lis hittade på på och observerade hans rörelser. kontaktade han inte någon person, men efter ytterligare någon dag går han till och frågar efter ett telegram. När telegrammet väl ankom- mit flyttar dit. förlöper utan att något händer. Hotellet börjar bli oroligt och kräver på betalning. har inga pengar, utan lämnar en flygbil- jett till som pant. därpå - - ankommer till och tar också hon in på . åker och tillsammans till och möter irakern Suheir Razzak. Även han checkar in på hotellet och därefter går de alla tre på . Vid återkomsten till hotellet 79Odaterat PM från dansk polis angående Svensson-sagen. Återfunnet i personakt. 80Odaterat PM från dansk polis angående Svensson-sagen. Återfunnet i personakt. Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen meddelar receptionen att han tänker avresa . Dansk polis väljer då att slå till. knackar de på hotelldörr. öppnar, med stilett i hand. Han gör dock inget motstånd. Under hans huvudkudde hittar polisen en skarpladdad pistol och i hans koffert en handgranat. Även och grips. I polisförhören uppger att han värvats av för att föra in vapnen till - som svensk skulle han ha lät- tare att komma igenom tullkontrollen. Själva mordet skulle utföras av Suheir Razzak. hade fått ett par av och skulle få ytterligare efter attentatet. påstår också att han inte skulle ha fullföljt planerna, utan vid lämpligt tillfälle tillkallat polis. menar i stället att hon utnyttjats av .