sou · GQB361d2 · 2003-01-01 00:00:00 — Det kan helt enkelt vara så att nämndemannen inte rätt uppfattat sin roll eller betydelsen av att uppdraget utförs på visst sätt. På många håll sker dessa samtal med inblandning av företrädare för nämndemannaföreningen. Att så sker kan säkerligen bidra till en snabb lösning på problemen och på så sätt vara tillräckligt i många fall. Man bör emellertid inte överdriva problemen på denna nivå. För det fall situationen utvecklas i negativ riktning har domstolen möjlighet att överväga beslut om avstängning av nämndemannen (se avsnitt 8.2.6). Nämndemän som inte är lämpliga 8.2.9Möjligheten till överprövning av domstolens beslut Domstolens beslut om entledigande av nämndemän som döms för allvarliga brott kan överklagas i administrativ ordning. Detsamma gäller beslut om entledigande som fattas när nämndemannen utnyttjar sin rätt att avgå till följd av att olämplighet påtalats eller nämndemannen själv upplever sig som olämplig. Samma ordning för överklagande bör också gälla beträffande domstolens beslut om avstängning av en nämndeman. En nämndemans uppdrag förfaller med automatik om denne upphör att vara valbar eller behörig (4 kap. 8 § första stycket RB, 21 § första stycket AFDL). Den vars uppdrag förklaras förfallet är därmed skild från sitt uppdrag. Därefter utses en ny nämndeman (4 kap. 8 § andra stycket RB, 21 § tredje stycket AFDL). Kommitténs förslag beträffande nämndemän som döms för allvarliga brott innebär att ett beslut om entledigande skall fattas av domstolen, men utan någon närmare prövning av omständigheterna i det särskilda fallet. I dessa fall och när det gäller nämndemannens rätt att avgå till följd av att olämplighet påtalats eller att nämndemannen själv upplever sig som olämplig, följer domstolens beslut om entledigande samma regler som gäller för entledigande i andra fall när en nämndeman har rätt att avgå, exempelvis vid . När det gäller domstolens beslut om avstängning har kommittén övervägt om det bör finnas en möjlighet till överprövning av detta (i annan ordning än den möjlighet till omprövning som den föreslagna regeln talar om). Eftersom beslutet fattas i administrativ ordning gäller, om inte annat anges, att domstolarnas beslut kan överklagas till (se t.ex. 59 § tredje stycket förordningen [1996:381] med tingsrättsinstruktion). Några bärande skäl mot att låta denna ordning för överklagande gälla finns inte enligt kommittén. Det skulle i och för sig kunna övervägas att införa en ordning enligt vilken överklagande skall ske till domstol i sammansättning med nämnd eller att den nämndeman som var föremål för ett beslut hade rätt att väcka talan mot beslutet i någon särskild ordning. Emellertid finns det skäl att betona att den prövning som skall göras av domstol inte skall leda till annan än temporär avstängning, att förfarandet tillämpats formlöst redan tidigare, att någon särskild rätt att utöva nämndemannauppdrag inte torde finnas samt att det kan antas utgöra en tillräcklig Nämndemän som inte är lämpliga rättsäkerhetsgaranti att förfarandet med kommitténs förslag lagregleras och tydliggörs. Det torde komma att röra sig om ett fåtal fall. Förutsättningen att nämndemannens tjänstgöring bedöms skada allmänhetens förtroende för rättskipningen skall vara uppfylld. Genom detta öppna förfarande torde misstankar om att avstängningsbeslut fattas på tveksamma grunder kunna undvikas. möjliggör öppenheten i förfarandet att domstolarnas hantering av dessa frågor kan granskas (ytterst finns möjligheten att anmäla domstolens agerande till JO). Genom den föreslagna ordningen skapas därmed tillräckliga garantier för att situationer där nämndemän inte längre framstår som lämpliga för uppdraget kommer att hanteras på ett sätt som uppfyller rimliga rättsäker- hetskrav. Något annat skäl för att det bör finnas en möjlighet till prövning i annan ordning än att nämndemannen vill få skälen belysta och beslutet upphävt, föreligger knappast. Kommitténs förslag är därför att domstolens beslut om avstängning inte bör kunna överklagas i annan ordning än den som gäller andra administrativa beslut. 9 Konsekvenser av förslagen m.m. Enligt 14 § kommittéförordningen (1998:1474) gäller att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda skall en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet och om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt skall också dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting skall kommittén föreslå en finansiering. Kommitténs förslag om ändrade ersättningsvillkor för nämndemännen medför kostnadsökningar för staten. Hur stora dessa blir är osäkert, bl.a. är detta beroende av hur den framtida rekryteringen av nämndemän faller ut. Befolkas nämndemanna- kåren i större utsträckning av yngre yrkesverksamma människor, något som är tanken, kan det antas att kostnaderna för ersättning som betalas ut för förlust av inkomst ökar. Kommitténs ungefärliga beräkningar baseras på uppgifter om kostnader för nämndemännen, antal tjänstgöringsdagar m.m. för . Kommitténs förslag om att alla nämndemän skall ha rätt till ett arvode medför en kostnadsökning med , förutsatt att arvodet höjs som föreslaget. När det gäller ersättning som betalas ut för inkomstförlust är det så att en förhållandevis stor andel av de nämndemän som inte är pensionärer avstår från att yrka sådan ersättning. Orsaken härtill är okänd. Det kan dock antas att förbättrade möjligheter att få ersättning för faktisk inkomstförlust, något som kommittén föreslår, kan komma att innebära att gruppen som yrkar ersättning för inkomstförlust ökar. innebär det förslaget att de belopp som yrkas i sådan ersättning, i viss utsträckning kan förväntas bli något lägre. Om nämndemannakåren föryngras är Konsekvenser av kommitténs förslag m.m. detta en omständighet som i sig kan förväntas leda till kostnadsökningar. De kostnadsmässiga effekterna av kommitténs förslag om förbättrade möjligheter att få ersättning för faktisk inkomstförlust jämte en föryngring av kåren är svåra att uppskatta. Enligt en ungefärlig beräkning uppgår kostnaderna till ca . Kostnadsökningar till följd av att ersättning betalas för förlust av pensions- och semesterförmåner kan beräknas uppgå till ca . Kommittén har föreslagit att nämndemän som har lång resväg till domstolen skall få ett särskilt inställelsearvode om . Det kan antas att cirka en femtedel av nämndemannakåren kan komma att beröras av denna regel. En sådan uppskattning leder till ökade kostnader med ca . De kostnadsmässiga effekterna av kommitténs förslag om att barntillsynskostnader och merkostnader som uppkommer i egenföretagares näringsverksamhet skall kunna ersättas är svåra att uppskatta men torde medföra begränsade kostnadsökningar. Kommitténs förslag om en närmare reglerad tjänstgöringstäthet innebär att behovet av nämndemän ökar. Att nämndemannakåren blir större innebär ingen kostnadsökning i sig, bortsett från kostnaderna för utbildning och information som kan förväntas öka. Den ökade utbildningskostnaden kan beräknas uppgå till ca . Nämndemannakostnaderna uppgick till drygt 70 miljo- ner kr. Den årliga kostnaden kan till följd av kommitténs förslag beräknas komma att öka till . Detta är en kraftig kostnadsökning som dock motiveras av att förbättringar av ersättningsvillkoren framstår som ytterst angeläg- na. Kostnadsökningarna bör finansieras genom omfördelning av de medel som tillförs rättsväsendet, dvs. inom utgiftsområde 4. Kommitténs förslag om rekrytering i en fri kvot innebär vidgade uppgifter för kommuner och landsting bl.a. när det gäller att se till att ett tillräckligt stort antal förslag på nämndemannakandidater kommer in från allmänheten, samt när det gäller urvalsarbetet. Dessa uppgifter bedömer kommittén inte som mer omfattande än att de kan skötas inom ramen för kommunernas och landstingens normala verksamhet, utan att några egentliga kostnadsökningar uppstår. Konsekvenser av kommitténs förslag m.m. I 15 § kommittéförordningen sägs att om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen skall konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättningen och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbets- förutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Som redogörs för i avsnitt 4.3.3 kan kommitténs förslag om rekrytering i en fri kvot sägas innebära ett ingrepp i den kommunala självstyrelsen. Vikten av att möjliggöra för vidast tänkbara grupper att åta sig ett nämndemannauppdrag måste här vägas mot den inskränkning i den kommunala självstyrelsen som förslaget innebär. Enligt kommitténs mening måste vikten av att uppnå en mer allsidig sammansättning av nämndemannakåren, som den ändrade ordningen syftar till, ges företräde. Kommitténs förslag om möjlighet till ersättning för merkostnader som uppkommer i nämndemannens näringsverksamhet till följd av uppdraget kan antas få viss positiv betydelse för små företags arbetsförutsättningar om företagaren är nämndeman. Kommitténs överväganden och förslag avses få betydelse för möjligheterna att åstadkomma en mer allsidig sammansättning av nämndemannakåren. anges i lagstiftningen som målsättning att nämndemannakåren skall vara allsidigt sammansatt bl.a. med hänsyn till kön. Kommitténs förslag understryker denna lagregels betydelse, vilket kan förväntas få betydelse för nämnde- mannakåren i jämställdhetshänseende. Konsekvenser av kommitténs förslag m.m. förslag om möjlighet till ersättning för barntillsynskostnader antas få viss betydelse för jämställdheten genom att det ger främst kvinnor ökade möjligheter att åta sig nämndemannauppdrag. Kommitténs förslag att etnisk bakgrund skall föras in i målsättningsbestämmelsen syftar till att nämndemannakåren skall få en mer allsidig sammansättning i etniskt hänseende. Även förslaget om en öppnare rekrytering av nämndemän i en fri kvot främjar denna målsättning. Förslagen kan sägas ligga i linje med de integrationspolitiska målen. Några övriga konsekvenser av kommitténs förslag som bör redovisas till följd av 14 och 15 §§ i kommittéförordningen, föreligger inte. Det är viktigt att får tid att sätta sig in i effekterna av de föreslagna ändringarna av ersättningsvillkoren och även göra en genomgång av rutinerna för utbetalning av nämndemännens ersättningar. Kommitténs förslag om ändrade ersättningsvillkor torde med hänsyn bl.a. härtill kunna träda i kraft tidigast . Förslaget om att alla nämndemän skall få arvode samt höjningen av detta arvode bör kunna träda i kraft . Detta är angeläget inte minst med hänsyn till den eftersläpning som arvodet drabbats av. Kommitténs förslag i fråga om rekryteringsförfarandet kan få betydelse först vid det val av nämndemän som kommer att hållas efter de allmänna valen . Det lämpligaste synes vara att övriga förslag övervägs i ett sammanhang med en och samma tidpunkt för ikraftträdande, förslagsvis . 10.1Förslag till lag om ändring i 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall fastställa hur många nämndemän som skall finnas i varje domsaga. Tingsrätten fördelar tjänstgöringen mellan nämndemännen efter samråd med dem. Fastställande av antal nämndemän och fördelning av tjänstgöringen skall ske med beaktande av att varje nämndeman bör tjänstgöra 8–under ett kalenderår. En nämndemans tjänstgöring bör inte, annat än om särskilda skäl föreligger, överstiga under ett kalenderår. Tredje stycket är nytt och innehåller en målsättningregel tänkt att äga tillämpning på nämndemännen i tingsrätterna. Förslaget har behandlats utförligt i avsnitt 6.2.4. 4 b § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall fastställa hur många nämndemän som skall finnas i hovrättens domkrets för tjänstgöring i hovrätten. Hovrätten fördelar tjänstgöringen mellan nämndemännen efter samråd med dem. Fastställande av antal nämndemän och fördelning av tjänstgöringen skall ske med beaktande av att varje nämndeman bör tjänstgöra 8–under ett kalenderår. En nämndemans tjänstgöring bör inte, annat än om särskilda skäl föreligger, överstiga under ett kalenderår. I paragrafen föreslås ett nytt tredje stycke av samma innehåll som beträffande 1 kap. 4 § tredje stycket. Regeln är genom sin placering tänkt att äga tillämpning på nämndemännen i hovrätterna, se i övrigt kommentaren till 1 kap. 4 §. 6 § Valbar till nämndeman är varje svensk medborgare, som är folkbokförd i kommunen eller, i fråga om nämndeman i hovrätt, i länet eller den del därav som hör till hovrätten, och som inte är underårig eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Den som är lagfaren domare, befattningshavare vid domstol, åklagare, polisman eller advokat eller den som eljest har till yrke att föra andras talan inför rätta får inte vara nämndeman. En nämndeman skall vara en omdömesgill, självständig, rättrådig och i övrigt lämplig man eller kvinna Ingen får vara nämndeman i hovrätt och tingsrätt. Den som fyllt eller uppger något giltigt hinder är inte skyldig att ta emot uppdrag som nämndeman. Den som har avgått som nämndeman är inte skyldig att ta emot nytt uppdrag förrän . Domstolen prövar självmant den valdes behörighet. En nämndeman är skyldig att upplysa om sådana förhållanden som kan antas påverka uppdraget. I paragrafen föreslås i ett nytt andra stycke en lämplighets- bestämmelse som uttrycker vad som i fråga om lämplighet förutsätts för att någon skall väljas till nämndeman. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.2.2. Jämför vidare kommentaren till 4 kap. 8 § och 9 a §. Frågan om lämplighet får avgöras från fall till fall och lämplighet enligt regeln är inte något valbarhets- eller behörighetskrav. Av ordvalet följer att personen i fråga skall ha ett moget omdöme och viss livserfarenhet. Vidare följer att en person som enligt vad känt är har en sådan övertygelse som står i strid med grundläggande rättsprinciper, såsom exempelvis den om alla människors lika värde, inte är lämplig som nämndeman. Detsamma gäller om det av något annat skäl framgår att personen inte kommer att uppfylla domaredens krav på bl.a. opartiskhet. Att en person gjort sig skyldig till brott kan innebära att han eller hon inte är lämplig som nämndeman. Detsamma kan gälla en person som meddelats näringsförbud eller påförts skattetillägg. Avgörande bör vara om personens tjänstgöring som nämndeman bedöms kunna skada allmänhetens förtroende för rättskipningen. När det gäller brottslighet är faktorer som spelar in vilken typ av brottslighet det rör sig om och hur långt tillbaka i tiden den ligger. Grova brott bör verka diskvalificerande för nämndemannauppdrag . Enstaka fall av mindre allvarlig brottslighet bör däremot inte utgöra något hinder förutsatt att inte brottslighetens art är sådan att det skulle kunna skada förtroendet för rättskipningen. Straffet bör alltid vara till fullo verkställt innan ett nämndemannauppdrag kan komma i fråga. Om en person tidigare entledigats som nämndeman på grund av brott bör detta tillmätas särskild betydelse. Minst en mandatperiod från det att straffet avtjänades bör då ha förflutit innan personen kan sägas ha återvunnit allmänhetens förtroende, oavsett vilken typ av brottslighet det är fråga om. Att en person är försatt i konkurs innebär som huvudregel att denne inte kan anses lämplig som nämndeman så länge konkurs- tillståndet varar. Den föreslagna lämplighetsbestämmelsen får betydelse vid rekryteringen av nämndemän. Särskilt i det förfarande som föreslås gälla beträffande rekryteringen i den fria kvoten utgör lämplighets- bestämmelsen ett stöd för vilka kvaliteter som efterfrågas hos de personer som föreslås. Urvalet skall göras utifrån bl.a. lämplighets- bestämmelsen och målsättningen om en allsidig sammansättning (4 kap. 7 § femte stycket). Lämplighetsbestämmelsen får också betydelse som en utgångspunkt för domstolens bedömning av om en nämndeman bör avstängas från tjänstgöring. I paragrafens femte stycke har uttrycket rätten bytts ut mot domstolen för att markera att denna prövning sker i administrativ ordning. I paragrafen föreslås i ett nytt sjätte stycke en skyldighet för nämndemannen att upplysa om sådana förhållanden som kan antas påverka uppdraget. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.2.5. 6 a § Nämndemän har rätt till den ledighet från sina anställningar som behövs för att de skall kunna fullgöra sina uppdrag. Ledigheten skall omfatta tid för resor till och från tjänstgöringen samt behövlig dygnsvila i omedelbar anslutning till denna. Paragrafen är ny. Den ger nämndemännen en lagstadgad rätt till ledighet från sina anställningar för att kunna fullgöra nämndemannauppdraget. Bestämmelsen harmonierar med den skyldighet att åta sig och fullgöra nämndemannauppdrag som anses föreligga. Som bestämmelsen uttrycker omfattar rätten till ledighet tid för resor till och från tjänstgöringen samt behövlig dygnsvila i omedelbar anslutning till denna. Bestämmelsen innebär exempelvis att en nämndeman med oregelbunden arbetstid skall ha rätt till ledighet från ett nattskift för att vara utvilad till tjänstgöring som nämndeman morgonen därpå. I viss utsträckning torde dock nämndemannens tjänstgöring kunna planeras så att effekter i nu nämnt hänseende inte uppstår (jfr avsnitt 6.2.7). Förslaget har behandlats i avsnitt 6.2.2. 7 § Val av nämndeman i tingsrätt förrättas av kommunfullmäktige. Val av nämndeman i hovrätt förrättas av . I förrättas valet av kommunfullmäktige i . Den som själv är valbar får föreslå någon att vara nämndeman. En femtedel av det antal nämndemän som skall väljas, dock minst en, skall väljas bland dessa förslag (fri kvot). Valet skall i övrigt vara proportionellt, om det begärs av minst så många väljande som motsvarar det tal, som erhålls, om samtliga väljandes antal delas med det antal personer valet avser, ökat med 1. Om förfarandet vid sådant proportionellt val finns särskilda bestämmelser. Vid val av nämndemän skall eftersträvas att nämndemannakåren får en allsidig sammansättning med hänsyn till ålder, kön, etnisk bakgrund och yrke. I paragrafen föreslås ett nytt tredje stycke som uttrycker att en viss andel av nämndemännen skall rekryteras i en fri kvot. Vid förfarandet får bl.a. den föreslagna lämplighetsbestämmelsen i 4 kap. 6 § och målsättningen om en allsidig sammansättning (femte stycket i denna paragraf) betydelse. Förslaget har behandlats i avsnitt 4.3.3. I paragrafens fjärde stycke har ändringar gjorts beträffande regeln om proportionella val som ytterst avses garantera en i politiska avseenden jämn fördelning av mandaten. Denna regel skall fortsatt gälla för den större andel nämndemän som väljs efter partipolitiska Förslaget har behandlats i avsnitt 4.7. Stycket har även ändrats språkligt. I paragrafens femte stycke har etnisk bakgrund förts in i målsättningsregeln om allsidig sammansättning av nämndemanna- kåren. Den etniska mångfald som finns i dagens samhälle bör återspeglas även i sammansättningen av nämndemannakåren. Bestämmelsen riktar sig i första hand till de organ som väljer nämndemän men en stor del av ansvaret för en allsidig samman- sättning ligger också hos de nominerande organen. Bestämmelsen får betydelse också vid det förberedande arbetet för val i den fria kvoten. Den bör vidare beaktas när domstolarna lägger upp tjänstgöringsscheman för nämndemännen. Förslaget har behandlats i avsnitt 4.3.4. 8 § En nämndeman väljs . Visar nämndemannen giltigt hinder, får domstolen entlediga honom. Även den som inte uppfyller kraven i 6 § andra stycket, får begära att bli entledigad av domstolen. Detsamma gäller den som fyllt . En nämndeman som döms för brott till annan påföljd än böter skall, när domen vinner laga kraft, entledigas av den domstol där nämndemannen tjänstgör. Upphör en nämndeman att vara valbar eller behörig, förfaller uppdraget. När ledighet uppkommer, utses ny nämndeman för den tid som återstår. Har den nämndeman som skall ersättas valts i den fria kvoten skall ny nämndeman väljas i denna. Ändras antalet nämndemän inom domsagan eller länet får nytillträdande nämndeman utses än som följer av första stycket. I paragrafens första stycke har införts en regel som ger en nämndeman rätt att bli entledigad i vissa fall, nämligen om dennes lämplighet ifrågasatts eller om nämndemannen själv upplever sig som olämplig. Precis som i det fall en nämndeman önskar lämna uppdraget till följd av giltigt hinder eller ålder (), är det domstolen som fattar beslut om entledigande. Uttrycket rätten har bytts ut mot domstolen för att markera att detta beslut fattas i administrativ ordning. Genom att begära sitt entledigande med stöd av den föreslagna bestämmelsen kan nämndemannen undvika att utsättas för ett beslut om avstängning. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.2.7. Paragrafens andra och tredje stycke är nya. I andra stycket föreslås en regel om att nämndemannen skall entledigas om han eller hon döms för ett brott till annan påföljd än böter. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.2.5. Till tredje stycket har förts regeln om att nämndemannauppdraget förfaller om nämndemannen upphör att vara valbar eller behörig. Denna regel återfinns i paragrafens första stycke. Paragrafens fjärde stycke har ändrats i konsekvens med förslaget om rekrytering av nämndemän i en fri kvot. Stycket har också ändrats språkligt. Det bör särskilt nämnas att det förhållandet att en nämndeman utnyttjar sin rätt att fullgöra uppdraget enligt det föreslagna undantaget i 4 kap. 9 § andra stycket, medför att någon ledighet inte uppkommer. 9 § Nämndeman, som entledigats eller annars avgått, är, om han alltjämt är valbar, skyldig att fortfarande fullgöra uppdraget, till dess besked inkommit till domstolen, att annan blivit vald, samt att även därefter tjänstgöra vid fortsatt behandling av mål, i vars handläggning han förut deltagit. Nämndeman i tingsrätt, som till följd av ändrad bosättning är valbar, får fortfarande fullgöra uppdraget om nämndemannen är folkbokförd i domsagan. Paragrafens första stycke har ändrats språkligt. Paragrafens andra stycke är nytt. Den föreslagna regeln ger nämndemannen rätt att fullgöra uppdraget förutsatt att han eller hon är folkbokförd i domsagan. Det föreslagna undantaget innebär ett avsteg från kravet på valbarhet. Förslaget har behandlats i avsnitt 4.4. 9 a § Domstolen får besluta om avstängning av en nämndeman om dennes tjänstgöring bedöms skada allmänhetens förtroende för rättskipningen. Beslutet skall vara skriftligt och gälla , högst . Av beslutet skall skälen till avstängningen framgå. Beslutet skall omprövas om det föreligger skäl för det. Vid utgången av den tid som angetts kan nytt beslut om avstängning fattas. Innan beslut enligt första stycket fattas skall nämndemannen beredas tillfälle att yttra sig och om möjligt samråd ske med företrädare för nämndemännen vid domstolen. Samråd behöver inte ske om nämndemannen är delgiven misstanke om brott, ej heller om nämnde- mannen är i konkurstillstånd. Paragrafen är ny. I denna lagfästs och regleras domstolarnas möjlighet att besluta om avstängning av nämndemän i vissa fall. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.2.6 och 8.2.9. Skäl för omprövning av ett beslut om avstängning kan vara ändrade förhållanden eller att nämndemannen själv önskar återuppta tjänstgöringen. Av bestämmelserna om val av nämndemän följer att bl.a. den föreslagna lämplighetsbestämmelsen i 4 kap. 6 § skall beaktas vid rekryteringen av nämndemän. En person som föreslagits som nämndeman i den fria kvoten bör tillfrågas om sådana förhållanden som kan vara av betydelse för bedömningen av lämplighet, exempelvis tidigare brottslighet m.m. Kanske görs därvid en felaktig bedömning alternativt missas helt tidigare brottslighet.