sou · GQB327d1 · 2003-01-01 00:00:00 — Som utgångs- punkt skall en beskrivning göras av var dokumenten finns be- varade, vilket skick de befinner sig i och vilka förutsättningar som finns för allmänheten att ta del av dem. Dokument på minoritets- språken kan utöver de ordinarie arkiven även finnas vid museer, universitet, stiftelser och hos olika minoritetsorganisationer. Det finns många invandrarspråk Genom invandringen talas ett stort antal språk i . Som ex- empel kan nämnas att eleverna i den svenska skolan har över 100 olika modersmål. av eleverna är antingen själva födda ut- omlands eller har föräldrar som båda är födda utomlands. Svensk befolkningsstatistik omfattar inte uppgifter om etnisk tillhörighet eller språktillhörighet. Det är därför svårt att uppskatta hur många personer som talar de olika invandrarspråken. har genomfört en undersökning (Interna- tional Adult Literary Survey – Invandrares läs-, skriv- och räkne- förmåga på svenska, 2000). Där konstateras att över hälften av in- vandrarna läser på sitt modersmål minst en gång . En klar majoritet av invandrarna anser att de behärskar sitt modersmål väl i tal och skrift. Stödet för att bevara invandrarspråken är något lägre än för mino- ritetsspråken. I vår enkätundersökning framkommer att anser att det är viktigt att bevara invandrarspråken i . Liksom för minoritetsspråken har kvinnor en något mer positiv inställning än män. I den tidigare refererade undersökningen av Wingstedt (1998) framkommer liknande resultat, nämligen att tycker att det vore synd om invandrarspråken i försvann. har alltid varit ett mångspråkigt land. Som framgår av be- skrivningen av minoritetsspråken ovan finns det en samisk ur- sprungsbefolkning och det finska språket har av historiska skäl en särställning. I den svenska delen av talas meänkieli, som är ett erkänt minoritetsspråk. Judarnas och romernas språk talas också i . Invandring har alltid förekommit. har språk som lågtyska (t.ex. under Hansatiden) och franska (t.ex. genom franskans roll som högreståndsspråk och genom vallonerna i Bergslagen) haft stort inflytande i . Efter har som nämnts ett stort antal språk kom- mit till genom flyktingar och invandrare. I kommitténs enkätundersökning ställdes en fråga som försöker fånga attityderna till mångspråkighet. Denna visar att en majoritet av befolkningen i är för mångspråkighet. an- ser att det vore bäst om alla i hade svenska som moders- mål, medan inte håller med om detta. Män är något mer positiva till påståendet än vad kvinnor är. Åldersskillnaderna är något större än könsskillnaden i svaren: ju äldre man är, desto mer benägen är man att hålla med om att det vore bäst om alla i hade svenska som modersmål. Om man ser till utbildning är av de högskoleutbildade negativa till påståendet. Även personer som har andra modersmål än svenska är negativa till påståendet. I Wingstedt (1998) redovisas att tycker att det bästa för vore om alla hade svenska som modersmål, medan inte håller med om detta. 7.3.4Minoritets- och invandrarspråk i medierna Kartläggning av medier som riktar sig till minoriteter och invandrare Det finns olika tidningar och tidskrifter på invandrar- och mino- ritetsspråk. Vissa publikationer som främst riktar sig till invandrare och nationella minoriteter får statligt stöd. Presstöd lämnas i huvudsak till dagstidningar skrivna på svenska. Bland annat tid- ningar som vänder sig till språkliga minoriteter i likställs dock under vissa förutsättningar med dagstidningar enligt press- stödsförordningen (1990:524). Stöd till kulturtidskrifter lämnas av . För produktion av radio- och TV-program ges inga statliga bidrag . Det finns vissa närradiostationer och lokal-TV-kanaler i kabelnäten som riktar sina sändningar till olika invandrar- och minoritetsgrupper. Ofta är det företrädare för dessa olika grupper som står för produktionen av materialet. Under utredningsarbetet har företrädare för minoritets- och in- vandrarspråken framfört att medieutbudet är begränsat och i flera fall obefintligt. Det saknas en samlad bild av de medier som riktar sig till invandrare och nationella minoriteter. I syfte att öka kun- skapen om området har regeringen gett i upp- drag att kartlägga och analysera situationen för dessa medier. Upp- draget skall redovisas . Radioprogram på minoritets- och invandrarspråk bedriver sin programverksamhet på nästan 20 olika språk. sände SR på svenska, tre minoritetsspråk, tio in- vandrarspråk samt fem främmande språk i Radio utlands- sändningar. omfattar dels utlandskanalen Radio , dels redaktionen för invandrarspråk. Sändningarna på de äldre invandrarspråken har gått från traditionell nyhet- sservice till att alltmer bli magasinsprogram. En översyn av vilka språk sändningarna skall omfatta görs . Totalt sändes på invandrarspråken . SR sänder på tre av minoritetsspråken (finska, meänkieli och samiska). SR har börjat sända program på chib under detta år. De finska sändningarna (inkl. meänkieli) är organiserade i en egen kanal, SR Sisuradio, som ansvarar för såväl riks- som regio- nala/lokala sändningar. Kanalens ledning är placerad i . SR Sisuradio var den första kanalen som inledde reguljära original- sändningar över det digitala nätet. Eftersom utvecklingen av mark- naden för digitala mottagare har gått mycket långsamt utökades de analoga finska sändningarna i P4 med ca en halv- timme . Vidare har Sisuradios digitala utbud gjorts tillgängligt på Internet. Det distribueras även via kabel över 34 orter. Totalt sändes på finska , varav 2 280 analogt och 3 173 digitalt. Det bör observeras att de digitala sändningarna är tillgängliga för en liten publik eftersom antalet mottagare är så begränsat. Enligt Radio- och uppgår antalet mottagare till totalt högst ett par tusen. I realiteten innebär det att tillgängligheten för sänd- ningar på finska inte har ökat, vilket SR:s statistik kan ge intryck av. Regeringen har beslutat att försöksverksamheten med digital radio skall utvärderas (dir. 2001:88). SR skall minska kostnaderna för de digitala sändningarna. SR Sameradion med huvudredaktion i har som uppgift att bevara, stärka och utveckla det samiska språket och den samiska kulturen. Sameradion sänder över hela landet både på samiska och svenska. Totalt sändes på samiska . TV-program på minoritets- och invandrarspråk sänder TV-program med särskild inriktning på ett mångkulturellt perspektiv. Vad gäller sådana program har en successiv omorientering av SVT-programmet skett. Fokus riktas numera mot det mångkulturella , från att tidigare ha varit att ge service för tittare med sitt ursprung i , eller . En förändring har även ägt rum vad gäller barn- program där SVT:s program på vissa invandrarspråk har lagts ned med förklaringen att det inte längre gick att motivera att barnpro- gram endast sändes på vissa språk och att satellitsändningar gjort det möjligt att ta emot TV-sändningar på olika språk (public service-uppföljning 1999). Vad gäller program på minoritetsspråken består utbudet inom SVT av i första hand program på finska och samiska. SVT:s riks- sända programverksamhet på finska uppgick och på samiska (public service-uppföljning 2000). samiska TV-nyheter i och . Satsningen är ett sam- arbete mellan public service-bolagen i , och . Sändningarna är på nordsamiska och andra språk dubbas till samiska. Enligt SVT framförs även flera önskemål från olika grupper om textning av svenskt tal till t.ex. minoritets- och invandrarspråk. har i sitt betänkande 2000/01:8 tagit upp frågan och där konstaterat att det är teoretiskt sett möjligt att sända text- remsor med text på minoritetsspråk, men att detta är förenat med vissa tekniska problem och kostnader för översättning. I detta sammanhang bör också tilläggas att svensk textning av program på svenska är ett mycket viktigt redskap för personer som lär sig svenska. För att komplettera bilden av tillgången på TV-sändningar på finska bör även det svensk-finska televisionsutbytet omnämnas. Detta utbyte av TV-sändningar mellan och bedrivs enligt en princip om ömsesidighet. ansvarar för kostnader- na för utsändningarna av en finsk programkanal i (Fin- lands-TV) och för överföringen av en svensk programkanal till (SVT ). På motsvarande sätt ansvarar för kostnaderna i . sänds över Storstockholms- området och distribueras genom kabelnät på ca 25 orter i . Dessa orter har en potential av drygt 1 miljon hushåll, vilket mot- svarar över 2,5 miljoner möjliga tittare. finns ett stort utbud av satellitsänd- ningar på flera olika språk vilka kan tas emot med parabolantenn här i . Detta utbud har haft en stor betydelse för många personer med utländsk bakgrund och deras möjlighet att behålla kontakten med modersmålet. Dessutom har utbudet av program via Internet ökat. Som exempel kan nämnas att det finns ett för- hållandevis stort utbud av program på jiddisch från i huvudsak och . Kabel-TV-tillgången är högre bland utländska medborgare än bland svenska medborgare. I flerfamiljshus har nästan dubbelt så många av invandrarhushållen parabolantenn (1998). Regeringen har i sin senaste proposition om public service (prop. 2000/01:94) slagit fast att public service har ett stort ansvar när det gäller programutbud för språkliga och etniska minoriteter . Regeringen menar att de fem nationella minoriteterna intar en sär- ställning. Enligt de nya sändningstillstånden för perioden – 2005 (Regeringsbeslut, Ku 1001/1543/Me) skall public service- bolagen beakta språkliga och etniska minoriteters intressen. Insats- erna skall öka . Enligt tillstånden skall samiska, finska, meänkieli och chib inta en särställning. Teckenspråket har använts i och är en viktig del av de dövas kultur. Teckenspråket är modersmål för cirka tio tusen personer i som är döva från födsel eller tidig barn- dom. Teckenspråkets betydelse för dessa barn är väl dokumenterad. Teckenspråkets status som eget språk fastslogs i början av 1980- talet genom att det i läroplanen för specialskolan fastställdes att teckenspråk är förstaspråk för döva (se bl.a. sju inhemska språk, 1999). Från framhöll man att barn- domsdöva för att kunna fungera sinsemellan och ute i samhället måste vara tvåspråkiga, vilket [] innebär att de dels måste be- härska sitt visuella/teckenspråk, dels det omgivande sam- hällets språk, svenskan (prop. 1980/81:100 bilaga 12, bet. UbU 1980/81:25, rskr. 1980/81:332). gjorde i sitt slutbetänkande Steg mot en minoritetspolitik (SOU 1997:192) bedömningen att teck- enspråket inte skall omfattas av en svensk ratificering av mino- ritetsspråkskonventionen. Kommittén menade att det ena kravet på ett landsdels- eller minoritetsspråk – att språket skall vara annor- lunda än det officiella språket – måste anses uppfyllt. Det andra kravet enligt konventionen – att språket skall användas av hävd inom staten – skulle enligt kanske kunna anses uppfyllt. Man menade dock att främjande av tecken- språket inte kan rymmas inom konventionens övergripande syfte, dvs. att stödja historiska språk i utifrån språkens kulturella funktion: Även om döva själva ser sig som en språklig och kultur- ell minoritet med teckenspråket som en viktig del av dövkulturen, kan teckenspråkets funktion enligt vår uppfattning inte i första hand ses som kulturell. (a.a. s. Slutligen pekar på att teckenspråket [har] en offici- ell ställning som språk i (a.a. s. 112). Med anledning av betänkande gjorde även regering och riksdag bedömningen att teckenspråket inte skall anses vara ett minoritetsspråk eftersom det inte kan anses falla inom ramen för syftet med minoritetsspråkskonventionen (prop. 1998/99:143, bet. 1999/2000:KU6, rskr. 1999/2000:69). har senare gett regeringen till känna (bet. 2000/01:KU14) att det är angeläget att teckenspråkets ställ- ning ses över. Utvecklingen , bl.a. arbetet inom ramen för verksamhet, har understrukit vikten av att teckenspråket har en stark ställning. har t.ex. rekommenderat ministerkommittén att ge de skilda teckenspråken i ett skydd som liknar det som er- bjuds i minoritetsspråkskonventionen, eventuellt genom att anta en rekommendation till medlemsstaterna. Det är enligt konstitutions- utskottet angeläget att de dövas och hörselskadades rättigheter när det gäller teckenspråket och teckenspråksinformation säkerställs. Enligt utskottets mening behövs i detta syfte en översyn av rätten och möjligheterna att använda teckenspråket, liksom av dövas och hörselskadades tillgång till samhällets utbud av kultur och littera- tur. Enligt uppgift från avser regeringen att tillsätta en utredning med anledning av tillkännagivande. Från () menar man att döv- samhället skall ses som en språklig minoritet med en egen kultur. finns teckenspråksforskning vid . Teckenspråket finns också som akademiskt ämne med grund- och forskarutbildning. inrättades en professur i ämnet teckenspråk och 1998 inrättades en professur i ämnet svenska som andraspråk för döva (det senare vid vid ). Dessa båda professurer blev de första i världen i ämnena (se bl.a. Lite om teckenspråk, 2000). Det första teckenspråkslexikonet kom och under 1990- talet har det getts ut sex teckenordböcker. Teckenspråket är trots detta inte något väldokumenterat språk. Enligt SDR finns det fortfarande många tecken som inte är dokumenterade och då speci- ellt tecken för olika yrkesområden. Inom SDR finns en tecken- språksavdelning som får ca i statsbidrag. Målet med verksamheten är att stärka teckenspråkets status och förbättra den allmänna attityden till språket. SDR menar att det behövs stora satsningar för teckenspråksforskning samt för doku- mentering av alla tecken, såväl gamla som nya. Undervisning för hörande elever i teckenspråk ges på flertalet skolor i landet. SDR har pekat på att det råder brist på kompetenta teckenspråkslärare. Vidare har SDR pekat på att det ökade intresset har fått till följd att produktionen av teckenspråksmaterial i bok- form, video eller på cd har ökat, men att det finns en risk för brister i språkkvaliteten. Dessutom görs ingen bedömning om materialet är lämpligt för sitt ändamål. SDR menar att en språknämnd lik- nande sådana som finns för andra språk bör bildas för att garantera kvaliteten på teckenspråksmaterial. Åtgärder skall vidtas för att stödja tillgången till medier på minoritets- och invandrarspråk. Teckenspråkets ställning skall klarläggas. Åtgärder skall vidtas för att stärka och utveckla teckenspråket. Minoritets- och invandrarspråken i bör stödjas. Vi anser att det är viktigt att bevara mångspråkigheten i . Förekomsten av de olika språken berikar vårt land. De nationella minoriteterna och deras språk utgör en viktig del av kul- turarv. Staten har ett ansvar för att ge de nationella minoriteterna det stöd och skydd som behövs för att de skall kunna bevara sin särart och hålla sina språk levande. För detta syfte har en samlad svensk minoritetspolitik vuxit fram. I övrigt görs olika in- satser inom t.ex. kulturpolitiken, mediepolitiken, integrations- politiken och utbildningspolitiken för både minoritets- och in- vandrarspråken. Enligt (artikel 30) har barn som tillhör minoritetsgrupper eller ursprungsbefolkningar rätt till sitt språk, sin kultur och sin religion. I den senaste budgetpropositionen görs inom ramen för kultur- politiken en satsning på att främja de nationella minoriteternas kultur, bl.a. utifrån Statens kulturråds redovisning till regeringen. Regeringen betonar att ytterligare insatser på olika områden kom- mer att behövas och att de förslag som lämnas i budget- propositionen skall ses som ett första steg. Vi delar bedömningen att fler insatser behövs för att bevara mångspråkigheten. Åtgärder bör vidtas inom flera politikområden. Våra undersökningar visar att det finns ett förhållandevis starkt stöd för samhälleliga insatser för att bevara mångspråkigheten i . Stödet är särskilt stort för de nationella minoritetsspråken, men även bevarandet av invandrarspråken får stöd av en majoritet av befolkningen. Olika insatser bör därför genomföras för att be- vara och stödja de nationella minoritetsspråken, de olika invandrar- språken i och teckenspråket. Vi lämnar även på andra håll i detta betänkande förslag med denna inriktning. I kapitel 13 lämnas bl.a. förslag om modersmåls- undervisning i skolan som enligt vår bedömning har stor betydelse för språkens bevarande, och i kapitel 19 och 20 uppmärksammas språkvårdens ansvar för minoritetsspråken, invandrarspråken och teckenspråket. Ungdomspolitiska insatser bör vidtas inom språkområdet Det är särskilt viktigt att unga motiveras att använda språket och att omgivningen stimulerar till detta. Enligt vår bedömning bör medel avsättas för olika ungdomspolitiska insatser vad gäller både minoritets- och invandrarspråken. Ett samhälleligt stöd bör kunna ges till ungdomars eget skapande på dessa språk. Ungdomsstyrels- en bör ges medel för sådan verksamhet. Minoriteternas språkliga kulturarv bör bevaras Enligt vår bedömning bör minoriteternas språkliga kulturarv be- varas. har bl.a. pekat på vikten av att bevara minori- teternas muntliga kulturarv genom nedtecknande, utgivning i tryck eller annan form av dokumentation. Vi menar att Språk- och folk- minnesinstitutet i sin verksamhet tydligare bör uppmärksamma samtliga fem nationella minoritetsspråk. När det gäller bevarande av olika dokument på minoritetsspråken hänvisar vi till Arkiv- utredningen (dir. 2000:104). Folkbildningens betydelse för minoriteterna bör betonas Folkbildningen har en viktig roll i utbildnings- och bildnings- insatserna för de nationella minoritetsgrupperna. Enligt vår be- dömning bör detta betonas ytterligare. Behovet av stöd till tidskrifter på minoritetsspråk skall undersökas Målet för den statliga minoritetspolitiken är att ge skydd för de nationella minoriteterna och att stärka deras möjligheter till in- flytande samt att stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande. För att uppnå detta mål bör staten vidta åtgärder för att bl.a. främja produktion och distribution av tidskrifter på samiska, finska, meänkieli, chib och jiddisch. En förbättrad tillgång till tidskrifter på det egna modersmålet skulle bidra till att bevara den språkliga mångfalden i och stärka minoriteternas möjligheter till inflytande i samhället. En utgångspunkt bör vara den kartläggning och analys av den nuvarande mediesituationen som f.n. gör på regeringens uppdrag. En annan utgångspunkt för statens insatser för att främja produktionen och distributionen av medier på minoritetsspråk bör vara en inventering av de behov som minoritetsspråkens företrädare ser. Vi föreslår att ges i uppdrag att i samarbete med språkvården och undersöka vilka behov av statligt stöd som finns inom området mot bakgrund av de resultat som framkommer i den pågående kartläggningen. Undersökningen bör ske i samarbete med företrädare för minoritetsspråken. Utbudet av radio- och TV-program på minoritetsspråk bör ökas Enligt de nu gällande tillståndsvillkoren för SVT, SR och UR skall bolagen beakta språkliga och etniska minoriteters intressen. Bolag- ens insatser på detta område skall öka –2005. Minoritetsspråken samiska, finska, meänkieli och chib skall inta en särställning. Det är enligt kommitténs bedömning önskvärt att de nationella minoritetsspråken ges ökat utrymme i både radio och TV. Den kartläggning och analys av medier som riktar sig till invandrare och nationella minoriteter som skall genomföra på regeringens uppdrag är ett underlag för beslut om vilka ytterligare åtgärder som är lämpliga att vidta inom området. För att våra nationella minoriteter skall kunna behålla en naturlig kontakt med sina respektive modersmål och vidareutveckla sina språk och sin kultur vill vi peka på att det är viktigt att öka medie- utbudet på minoritetsspråken. Minoritetsspråkskonventionen (Europeisk stadga om landsdels- eller minoritetsspråk) innehåller bl.a. långtgående krav beträffande tillgången till sändningar på minoritetsspråk inom public service. För del gäller detta samiska, finska och meänkieli. förekommer inga sändningar på jiddisch. Sändningar på chib har startat inom SR. Ett ökat utbud av sändningar skulle ha stort värde för de fem nationella minoriteterna i . Att producera radio- och TV- sändningar på de nationella minoritetsspråken kräver utökade resurser, varför det är viktigt att detta utbud får en rimlig omfatt- ning. Detta förutsätter även tillgång till journalister med kunskap i de olika språken. För att vidareutveckla minoritetsspråken är det viktigt att programmen avspeglar dagens verklighet här i och inte endast utgörs av program som importerats från andra länder. Kommittén utgår från att denna fråga behandlas inför framtida tillståndsvillkor för public service. Utbud av radio och TV på invandrarspråk bör ökas Det bör enligt vår bedömning övervägas om utbudet av radio- och TV-program på de större invandrarspråken bör öka. Sådana över- väganden bör utgå från målen för integrationspolitiken.3 När det handlar om utbudet av radio- och TV-program på in- vandrarspråk medför den tekniska utvecklingen att det blir allt lättare att här i ta emot radio- och TV-program från de olika länder där språken talas, via Internet eller satellit. Detta gör att många kan hålla sina modersmål levande och utveckla dem. Från integrationspolitisk synpunkt är det dock viktigt att det finns information om på det egna språket. Invandrare som väljer att titta på satellitsändningar från hemlandet i stället för 3 Målen för integrationspolitiken är lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund, en samhällsgemenskap med samhällets mångfald som grund samt en samhällsutveckling som kännetecknas av ömsesidig respekt och tolerans och som alla oavsett bakgrund skall vara delaktiga i och medansvariga för (prop. 2000/01:1, utg.omr. svensk TV går miste om möjligheten att träna sin svenska. Dess- utom försämras deras möjligheter att få information om det svenska samhället. Båda dessa företeelser har betydelse för möjlig- heten att nå de integrationspolitiska målen. har i sitt yttrande över betänkandet om radio och TV i allmänhetens tjänst bl.a. tagit upp frågan om att SVT bör göra nyhetssändningar tillgängliga på de stora invandrarspråken. Ett underlag för beslut om vilka åtgärder som är lämpliga att vidta inom området är den kartläggning och analys av medier som riktar sig till invandrare och nationella minoriteter som genomför på regeringens uppdrag. Enligt vår bedömning bör förutsättningarna för att öka radio- och TV utbudet på invandrarspråk prövas i arbetet inför de fram- tida tillståndsvillkoren för , SVT och UR. Det bör vidare övervägas om textning på minoritets- och in- vandrarspråk av svenska TV-program kan användas i större ut- sträckning utifrån minoritets- och integrationspolitiska utgångs- punkter. En textning på minoritetsspråk bör medverka till att uppnå det minoritetspolitiska målet att hålla minoritetsspråken levande. Kommittén menar att frågan om vilka tekniska och eko- nomiska förutsättningar som finns för textning på invandrar- och minoritetsspråk bör uppmärksammas i förberedelsearbetet inför framtida tillståndsvillkor för SVT, SR och UR. Kommitténs be- dömningar och förslag om textning på svenska finns i kapitel 14. Vi vill också peka på att tillgången på tidningar och tidskrifter på de olika invandrarspråken är mycket varierande. I en del fall pro- duceras material i . Tidningar och tidskrifter som är pro- ducerade i andra länder finns delvis tillgängliga på den svenska marknaden. innebär den snabba utvecklingen inom Internet att tillgången till tidningar från andra delar av världen torde komma att öka. Närradio och lokal-TV för nationella minoriteter och invandrare skall ges statligt stöd Vi anser att närradio och lokal-TV bör kunna användas i högre ut- sträckning för att nå invandrare och nationella minoriteter genom sändningar på olika språk. Sådana sändningar bör även för in- vandrarnas del kunna innehålla utbildning i svenska som andra- Närradio och lokal-TV är också viktiga verktyg för att upp- rätthålla olika modersmål.