frs · GQ12690 · 2003-03-27 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:690 om bidrag till fattigdomsbekämpning har med anledning av att sluter upp bakom FN:s millennieutvecklingsmål frågat om jag avser att vidta några åtgärder för att regeringen ska kunna redovisa i hur stor utsträckning det svenska biståndet minskar antalet människor som lever i absolut fattigdom. Hon hänvisar till att gjort sådana beräkningar av sitt eget biståndsprogram och att Sida enligt regeringens regleringsbrev "skall bidra med underlag till det internationella samfundets redovisning av resultat mot millennieutvecklingsmålen". De siffror från som hänvisar till gäller den forskning som har genomfört för att undersöka hur biståndet ska kunna effektiviseras ytterligare. Att omfördela biståndet till fattiga länder som genomför policyreformer i stället för att ge bistånd av rent politiska och säkerhetspolitiska skäl har redan givit vissa positiva effekter inom det internationella utvecklingssamarbetet. Det är dessa siffror beträffande effektivitetsvinster genom en omfördelning av biståndet som redovisar. Mätmetoden går därmed inte att överföra på det svenska utvecklingssamarbetet för att beräkna hur många som lyfts ur fattigdom genom biståndet. Till skillnad från många andra rika länder som har haft och fortfarande har en stor del "politiskt" bistånd har huvuddelen av det svenska biståndet gått till, och går fortfarande till, de allra fattigaste länderna som genomför en aktiv reformpolitik. Det svenska biståndet har med andra ord redan denna inriktning. En omfördelning inom utvecklingssamarbetet skulle därför inte ge särskilt stora effektivitetsvinster. Man kan alltså inte använda siffror för att beräkna hur många människor som kan lyftas ur fattigdom genom en viss summa pengar. Däremot så kan man mäta den sammanlagda effekten av alla utvecklingsinsatser i de fattiga länderna gentemot de resultat som de uppnår i relation till millennieutvecklingsmålen. FN har en särskild roll att redovisa dessa resultat. Det finns fortfarande en hel del problem med de indikatorer som används på grund av bristen på pålitliga data i många . Arbetet med att ta fram förenklade indikatorer och bättre statistik uppdelad bland annat på kön och ålder pågår fortfarande inom FN, , EU och utvecklingsländerna. deltar också i detta arbete speciellt genom Sida beträffande sociala indikatorer. Att kunna redovisa effekten av hur det svenska biståndet minskar antalet kvinnor, män och barn som lever i fattigdom torde inte vara möjligt varken eller . Men den sammanlagda effekten av bistånd, investeringar, förändrade handelsvillkor och landets egna ansträngningar kommer att ge utslag i de enskilda länderna. Det viktigaste instrumentet för att inrikta politiken på en mer effektiv fattigdomsbekämpning är de nationella fattigdomsstrategier som utarbetas i de fattigaste länderna. Dessa kan ses som verktyg för det enskilda landet att nå millennieutvecklingsmålen. Att göra dessa till verksamma instrument med brett folkligt deltagande är en av de stora utmaningarna i kampen mot fattigdomen. Och att samordna utvecklingssamarbetet och andra internationella åtgärder i anslutning till fattigdomsstrategierna är en huvuduppgift för de fattiga ländernas regeringar och folk för att kunna åstadkomma avgörande förändringar för att minska fattigdomen. ger ett stort stöd inom utvecklingssamarbetet till att stärka det nationella ägarskapet och bygga upp kapacitet i de enskilda länderna att genomföra denna uppgift.