frs · GQ121323 · 2003-09-04 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:1323 om fakturering av Internettjänster har frågat mig vilka lagstiftningsåtgärder jag avser att vidta för att en dataanvändare inte ska kunna debiteras för tjänster han eller hon inte har beställt eller för vilka han eller hon inte fått klart för sig att en debitering skulle komma att ske. Det är ett angeläget @ och uppenbarligen växande @ problem som tar upp. Jag har också haft anledning att uttala mig i denna och liknande frågor, bland annat vid en interpellationsdebatt med () och till följd av en riksdagsfråga från () . Avtalsrättsligt gäller, här liksom annars, att betalningsskyldigheten förutsätter att ett avtal har träffats. Den som påstår att ett avtal har ingåtts har även bevisbördan för detta. Det finns flera avgöranden från där konsumenten fått bifall till sitt klagomål i sådana här fall. Ingen är alltså skyldig att betala för en uppkoppling mot en betalsida på Internet som man inte har efterfrågat. Det är viktigt att slå fast detta. Förfarandet att skicka ut fakturor för tjänster som inte har beställts kan, för det andra, dessutom vara straffbart enligt bestämmelserna om bedrägeri, om faktureringen skett med uppsåt att vilseleda. För det tredje är det enligt den marknadsrättsliga lagstiftningen förbjudet för en näringsidkare att skicka fakturor, inbetalningsavier eller liknande meddelanden avseende produkter som inte uttryckligen har beställts. Om en näringsidkare uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbudet, kan han eller hon bli skyldig att betala en marknadsstörningsavgift. Den grundläggande lagstiftningen på civilrättens, straffrättens och marknadsrättens områden innehåller alltså redan bestämmelser som tar sikte på det tillvägagångssätt som berör i sin fråga. Vad särskilt gäller det straffrättsliga ansvaret för bedrägeri torde det också vara svårt att lagstiftningsvägen åtgärda de bevisfrågor som tar upp. Men det finns ny speciallagstiftning som ytterligare kan bidra till att komma till rätta med dessa frågor. Den kanske allra vanligaste situationen som ger upphov till diskutabla kravfakturor börjar med att en Internetanvändare med en uppringd anslutning över ett modem med några enkla knapptryckningar, ofta utan kännedom om konsekvenserna, ändrar datorns fjärranslutning, vilket får till följd att modemet ringer upp ett dyrt betaltjänstnummer (s.k. modemkidnappning). För denna grupp Internetanvändare innebär den nya lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, som trädde i kraft för bara , möjligheter till ett bättre skydd. Den nya lagen innehåller nämligen bestämmelser som innebär att en operatör som särskilt utpekas att tillhandahålla telefoni till en fast anslutningspunkt åt var och en, är skyldig att erbjuda sina kunder avgiftsfria spärrar mot vissa typer av utgående samtal eller nummer. Denne kan också åläggas skyldighet att erbjuda en spärr mot alltför höga telefonräkningar (kreditspärr). Det gäller också att säkerställa att den enskildes skydd enligt lagen efterföljs i praktiken. Olika sådana initiativ har tagits bland annat av i samarbete med samt av . Regeringen har vidare givit i uppdrag att informera Internetanvändare om säkerhet och användning. Arbetet bygger på en samverkan mellan olika aktörer och ska redovisas .