frs · GR12352 · 2003-12-03 00:00:00 — Svar på fråga 2003/04:352 om direktivet om asylprocedurer har frågat mig om jag avser att ställa krav på förändringar i direktivförslaget om asylprocedurer med anledning av den kritik som UNHCR och riktat mot det. UNHCR anser att förhandlingarna har inriktats på att hitta en minsta gemensam nämnare. Särskilt pekar UNHCR på att kriterierna för vad som ska avses som ett säkert tredjeland inte tillförsäkrar den asylsökande ett effektivt skydd, att avvisningar vid gränsen ska få ske utan ett minimum av skyddsgarantier och att rätten att få ett överklagande prövat innan en avvisning verkställs blir undantag i stället för huvudregel. Asylprocedurdirektivet har varit föremål för omfattande förhandlingar och särskilt frågan om säkra tredjeländer har debatterats livligt. har i dessa sammanhang tydligt framhållit vikten av att det görs en individuell prövning av huruvida det aktuella landet är säkert för den enskilde asylsökande. När det gäller den kritik som UNHCR riktat mot bestämmelserna om säkra tredjeländer kan jag konstatera att det är stränga kriterier som ställs upp för att ett land ska anses som säkert i detta avseende. Direktivförslaget i dess nuvarande utformning anger att medlemsstaterna enbart får tillämpa principen om säkert tredjeland om bland annat den enskilde individen har möjlighet att erhålla skydd i det aktuella landet och om den sökande får tillgång till en asylprocess i landet. Härigenom uppfylls kravet på en individuell prövning. Vad gäller frågan om gränsprocedurer ger direktivet en möjlighet att göra undantag från de grundläggande rättigheterna till tolk och biträde etcetera om den asylsökande har rest till en medlemsstat från ett säkert tredjeland som delar en gemensam gräns med en medlemsstat, summarisk gränsprocedur. Från svensk sida har vi varit angelägna om att rätten att söka asyl inte sätts ur spel. I direktivet ställs nu mycket stränga kriterier upp för att ett grannland ska anses som säkert i detta hänseende. Landet ska, förutom att respektera regler om non-refoulment, ha en fungerande asylprocedur. Så som direktivet nu har utformats kommer den summariska gränsproceduren att kunna tillämpas enbart på ett fåtal länder. kommer inte att tillämpa dessa regler, eftersom bestämmelsen inte är tvingande. Slutligen vill jag kommentera kritiken som framförts mot att asylsökande inte kommer att få ett överklagande prövat innan en avvisning verkställs. Direktivförslaget anger att en asylsökande som huvudregel ska få stanna i medlemsstaten ett överklagande handläggs. Alternativt kan medlemsstaten bestämma att en asylsökande ska ha rätt att hos en domstol begära att verkställigheten av avvisningsbeslutet skjuts upp i avvaktan på beslutet från överinstansen. har under förhandlingarna hävdat vikten av att ha en huvudregel som säger att den asylsökande ska få stanna i landet överklagandet handläggs. Det kan dock finnas situationer då det är rimligt att göra undantag från denna huvudregel. Denna åsikt delas av UNHCR som anser att verkställighet av avvisningsbeslutet kan ske trots att beslutet inte vunnit lagakraft, om en ansökan varit uppenbart ogrundad. I finns en möjlighet att verkställa ett avvisningsbeslut trots att det inte vunnit lagakraft, om det är uppenbart att det inte finns grund för asyl och uppenbart att uppehållstillstånd inte heller ska beviljas på annan grund, omedelbar verkställighet. har under förhandlingarna arbetat aktivt för att förbättra reglernas utformning, bland annat på de punkter UNHCR tar upp i sin kritik. Jag anser att direktivförslaget nu fått en lydelse som inte sätter rättssäkerheten ur spel, utan tillförsäkrar en hög standard. Min förhoppning är att UNHCR med flera kan dela den uppfattningen, något jag kommer att försäkra mig om då jag kommer att träffa flyktingkommissarien för överläggningar här i .