frs · GQ121269 · 2003-08-19 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:1269 om den svenska klimatpolitiken har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att utnyttja de möjligheter en förändrad energibeskattning, ett handelssystem för utsläppskvoter och andra styrmedel kan ge för att skärpa klimatpolitiken. Låt mig först säga att jag, i likhet med en majoritet i forskarvärlden och en bred allmänhet, delar oro över de klimatförändringar som vi redan tycks börja ana. Regeringen tar också klimatfrågan på stort allvar och har slagit fast att den är en av de centrala frågorna i arbetet för en hållbar utveckling. Grunden för vårt arbete mot klimatförändringarna är samarbetet inom ramen för klimatkonventionen. En av de bärande principerna i konventionen är att industriländerna, som orsakat och alltjämt står för huvuddelen av utsläppen av växthusgaser, måste gå före i arbetet med utsläppsminskningar. Regeringen har konsekvent drivit denna linje och även föreslagit det nationella klimatmålet som är betydligt mer långtgående än de åtaganden vi har enligt Kyotoprotokollet och som ställt sig bakom. För att nå framgång i arbetet mot klimatförändringar är vi emellertid helt beroende av ett omfattande samarbete med andra länder. måste alla stater delta i det internationella klimatarbetet. Kyotoprotokollet utgör ett första steg mot klimatkonventionens slutgiltiga mål @ att undvika farliga klimatförändringar @ men behövs betydligt mer långtgående och omfattande åtaganden. För att få till stånd sådana åtaganden efter Kyotoprotokollets första åtagandeperiod är det viktigt att protokollet och dess instrument blir framgångsrika. Vi är nu mycket nära att protokollet träder i kraft, endast ratificering återstår. De flexibla mekanismerna utgör innovativa och också centrala element i den struktur som Kyotoprotokollet skapar. Även om protokollet i sig, efter avhopp och de beslut som fattades vid klimatkonventionens sjunde partsmöte i , inte kommer att leda till några stora minskningar av växthusgasutsläppen så innebär det ändå att ett internationellt system som engagerar hela samhället skapas. Däri ligger, menar jag, protokollets främsta värde. Det system för handel med utsläppsrätter som antagits av EU kommer att spela en viktig roll för att på allvar väcka de ekonomiska aktörernas intresse för klimatpolitiken. Med den koppling till de projektbaserade mekanismerna (JI och CDM) som kommissionen föreslagit ökar också intresse av att ratificera protokollet. Självklart är jag mån om att den svenska klimatpolitiken inte undergrävs av en alltför frikostig tilldelning av utsläppsrätter i EU:s nya handelssystem. måste vi ha i åtanke att de företag som får möjlighet att delta i en utsläppshandel inom EU är utsatt för tuff internationell konkurrens, även från företag utanför EU. I många fall har företagen redan gjort omfattande utsläppsreduktioner. Jag kommer att verka för att den allokeringsplan som regeringen ska besluta om, på ett rättvist sätt beaktar de ekonomiska aspekterna men först och främst att den inte undergräver vår nationella klimatpolitik. I det här sammanhanget vill jag också påminna om några av de andra styrmedel som vi arbetar med inom klimatpolitiken. Klimatinvesteringsprogrammen är tillsammans med satsningarna på investeringar i pilotprojekt för vindkraft till havs och i fjällen viktiga instrument för att främja investeringar i ny klimatvänlig teknik. Satsningarna på forskning och utveckling inom energi- och transportområdet behövs för att vi ska kunna utveckla morgondagens energisnåla teknik. Därtill kommer en rad andra styrmedel. Jag menar att det behövs en bred mix av olika styrmedel för att både i det korta och långa perspektivet främja förnybar energi och energieffektivitet och därmed långsiktigt minska utsläppen av växthusgaser. I fråga om det kanske enskilt viktigaste styrmedlet, energi- och koldioxidbeskattningen, presenterades ett förslag av den så kallade . Förslaget bereds nu inom och som säkert känner till har vi också haft vissa diskussioner på politisk nivå mellan partierna. Jag ser för min del beskattningen av koldioxid och energi som viktiga ingredienser också i den framtida klimat- och miljöpolitiken. Av miljömässiga skäl vore det önskvärt om de miljöstyrande ingredienserna i nuvarande skattesystem kunde upprätthållas eller ökas. Detta skulle också kunna vara betydelsefullt av statsfinansiella skäl. En samordning mellan energi- och koldioxidbeskattningen och nya styrmedel som de flexibla mekanismerna är nödvändig. En analys av sambandet mellan skatter och handel ska göras av den så kallade Flexmexdelegationen. Jag kommer framöver att noga följa arbetet med energiskattesystemet och de flexibla mekanismerna och jag är angelägen om att detta resulterar i en fortsatt effektiv miljöstyrning.