frs · GR12449 · 2003-12-17 00:00:00 — Svar på fråga 2003/04:449 om lärlingsutbildning @ ett medel för fler att passera gymnasiet har frågat mig om jag är beredd att bygga ut lärlingsutbildningen för att på så sätt minska avhoppen från gymnasieskolan. Det kan inte ha undgått att regeringen tar den bristande måluppfyllelsen i såväl som gymnasiet på största allvar. Det är inte acceptabelt att så många elever lämnar gymnasieskolan med ofullständiga betyg. Därför har en rad insatser gjorts inom ramen för regeringens kvalitetsprogram för skolan för att förbättra situationen. Mer resurser styrs till skolan i form av personalförstärkningsmedel, en säkring av kvaliteten sker genom kvalitetsredovisningar och ökad utbildningsinspektion och senare läggs förslag till ny skollag och reformerad gymnasieskola. Gymnasiereformen innebar en ambitionshöjning framför allt för yrkesutbildningen. Ett snabbt föränderligt arbetsliv kräver både fördjupade och bredare kunskaper. Även inom praktiskt inriktade yrken finns behov av teoretisk kompetens till exemel för att hantera ekonomi, marknadsföring och kundrelationer. För att tillfredsställa höga kvalitetskrav från dagens kunder kräver även själva yrkesutövningen gedigna kunskaper om material, estetiska överväganden, miljövänliga produktionsmetoder etcetera. Behovet av teoretiska inslag i både allmänna och yrkesspecifika ämnen betyder inte att de yrkesförberedande gymnasieutbildningarna saknar praktiska delar. Många av de yrkesförberedande programmens kurser har en tydlig praktisk profil. Till exempel utgör kurserna i ämnet hantverksteknik inom hantverksprogrammet av utbildningen om eleven väljer att ta med samtliga dessa kurser i sitt studieprogram. Vidare ska minst av utbildningen på gymnasieskolans yrkesförberedande program förläggas till arbetslivet (APU). Det är inget som hindrar att ännu större del av utbildningen förläggs till en arbetsplats om det höjer kvaliteten på utbildningen. Dessutom pågår en försöksverksamhet inom gymnasieskolans yrkesförberedande program, Lärande i arbetslivet, där av utbildningen ska förläggas till en arbetsplats. Det är en utmaning för gymnasieskolan att organisera och planera den förberedande yrkesutbildningen så att de teoretiska och praktiska delarna stöder varandra och av eleverna uppfattas som både nödvändiga och stimulerande. Att sänka kraven i gymnasieskolan går emot arbetsmarknadens önskemål. Svenskt näringsliv har i olika sammanhang uttalat behovet av goda baskunskaper i kärnämnena svenska, engelska och matematik hos blivande medarbetare. Jag delar denna uppfattning. Gymnasieskolans problem löses inte genom att reducera kraven på kärnämneskunskaper. Det motsvarar varken arbetslivets eller samhällets behov och skulle minska framtida möjligheter för individen att vidareutbilda sig. Gymnasieskolans medborgerliga och demokratiska uppdrag måste gälla alla elever. betänkande har remissbehandlats och en proposition om den framtida gymnasieskolan bereds nu inom . Utan att jag tagit ställning till propositionens slutgiltiga innehåll och utformning vill jag bestämt uttala att det inte finns någon önskan att marginalisera yrkesutbildningen och de praktiska inslagen i den framtida gymnasieskolan. Ambitionen är snarare att förstärka samverkan mellan skola och arbetsliv för att höja kvaliteten i yrkesutbildningen. Jag ser det också som en möjlighet att tillfredsställa såväl enskilda elevers behov som behoven hos vissa yrkesområden och branscher, att den grundläggande yrkesutbildningen kan erbjudas i lärlingsliknande former med stora inslag av arbetsplatsförlagt lärande. I övrigt vill jag återkomma med besked om utformningen av den framtida gymnasieskolan i den aviserade gymnasiepropositionen.