prot · GQ09120 · 2003-06-11 00:00:00 — Det tror jag gyn-nar kommuninnevånarna.I detta betänkande behandlas flera delar av denkommunala verksamheten. Det handlar om utjäm-ningssystem, självstyrelse, näringsverksamhet, finan-sieringsprincip och statsbidrag. Den här diskussionenhar vi inte haft , och vi kommersäkert att ha den också. För att vinna tid ikammaren yrkar jag bifall till reservation nr 1. Mode-raterna står självklart bakom övriga reservationer,men med hänsyn till kammaren avstår jag från attyrka bifall till dessa.Anf. 43 ():Herr talman! Låt mig inleda med att konstatera attFolkpartiet givetvis står bakom samtliga de förslagsom vi har i motioner och reservationer. Men för tidsvinnande yrkar jag bifall till reservationerna 4, 22 och27.Som finansutskottets ordförande konstaterade i sininledning förknippar de flesta medborgare välfärdframför allt med den egna kommunen och dess verk-samhet. Barnomsorg, skola, äldreomsorg och social-tjänst ligger alla inom kommunens ansvarsområde.Vägar, räddningstjänst, biblioteksverksamhet är andraområden som de flesta uppfattar som väsentliga ochdär också kommunerna bär huvudansvaret.Om kommuner inte förmår att lösa sinauppdrag kommer konsekvenserna för landets med-borgare att bli omfattande och negativa. Om mantittar på hur kommunerna själva ser på sin verksamhetoch sin framtid i den utredning som Kommunförbun-det har gjort om kommunernas framtid är inte detnågon munter läsning. Den får dystopier som Kallo-cain att framstå som relativt lättsinniga och upp-sluppna jämfört med vad man ser framför sig kring år2005.Det är extra allvarligt att det finns tecken på krisinom den kommunala sektor. Alltfler kommuner fårdet allt svårare att få debet och kredit att gå ihop. Deflesta av landets landsting brottas med stora budget-underskott.En annan utmaning för den kommunala sektornbortsett från ekonomin är personalförsörjningen.Särskilt den kommunala sektorn är på väg att drabbasav de stora pensionsavgångarna som arbe-ten inom sektor inte alltid självklart fram-står som mest attraktiva på en arbetsmarknad somredan i dag kännetecknas av en arbetskraftsbrist påalltfler områden.I dag är av landets lärare obehöri-ga. kommer det att saknas 55 000 behö-riga lärare i det här landet. Inom vård och äldreom-sorg är det likadant. Bristen på behörig kompetenspersonal är märkbar. I många andra verk-samheter kan man om man inte får tag på personalskjuta upp en del man gör till längre fram i tiden ellerlåta bli att göra det alls.Skulle man vid en arkeologisk utgrävning upp-täcka att det är brist på arkeologer till exempel såbehöver man inte gräva ut. Man kan vänta. Det göringenting, och förmodligen är det minst lika bra förfynden. De ligger kvar i marken, mer skyddade än deskulle vara annars. När min åttaåriga dotter går till skolan, däremot, och upp-täcker att det inte finns någon lärare där eftersom maninte får tag på någon så går det inte att ställa in verk-samheten i fyra eller . De saker som hon skulleha lärt sig och kan inte vänta till dessatt man hittar personal.Jag hoppas också att har anlänt itid till min goda vän . Hon behöver innerligt välhemtjänstens hjälp och det stöd som den innebär. Jaghoppas att hon slipper att få ett meddelande som sä-ger: Med anledning av rådande arbetsmarknadslägeoch på grund av dystra prognoser i den kommunal-ekonomiska långtidsplaneringen senareläggs dagenshemtjänstbesök till skärtorsdagen 2007, då såväl deekonomiska som personalpolitiska förutsättningarna iden tillgängliga prognosen torde vara betydligt bättreän den 11 juni.Kommunal verksamhet fungerar inte på detta sätt.I de allra flesta fall är det människor som har behovav den kommunala verksamheten. Det gör att denkommunala sektorn står inför stora utmaningar bådeekonomiskt och vad gäller att behålla och rekryterapersonal.Huvudförutsättningen för att ekonomin i denkommunala sektorn ska gå ihop är att vi tillsammanslyckas skapa en långsiktig ekonomisk tillväxt på högnivå. Som vi alla vet skapar tillväxt välstånd och geross möjligheter att även i fortsättningen ha råd meden god välfärd.Det är inte föremålet för denna debatt, men ennäringspolitik som satsar på företagare och på företa-gande för att få människor i arbete är livsavgörandeför landets kommuner och deras verksamhet. Mot denbakgrunden framstår det beslut om den tredje sjuklö-neveckan som vi snart ska fatta som milt uttrycktmalplacerat, felaktigt och illa genomtänkt. Det drab-bar den kommunala sektorn ekonomiskt - både direktoch indirekt.Det är viktigt att den kommunala sektorn har klaraoch tydliga spelregler på alla områden. Mot den bak-grunden framstår dagens kommunala utjämningssy-stem som fyllt av brister. Låt mig först säga att Folk-partiet anser att det är viktigt att vi har ett kommunaltutjämningssystem. Det gör det möjligt för människoratt leva och bo var de vill i landet och att känna att dehar en trygg och service på en godtagbarnivå. Men det innebär inte att vi tycker att dagenssystem är bra. Det straffar på ett orimligt sätt kom-muner som är ekonomiskt välskötta och som satsar påinflyttning och tillväxt.I debatten har detta ofta gjorts till ett Stockholms-problem. Så är inte fallet. Det finns många län i lan-det där en eller två kommuner utgör de egentligatillväxtmotorerna. Övriga kommuner i landet är oftastnettomottagare i det kommunala utjämningssystemetoch de är på en rad områden beroende av den kom-mun eller de kommuner som går bra. Det är olyckligtför alla om de mest framgångsrika kommunernahämmas i sin tillväxt av utjämningssystemet. Orim-ligheter som att skattehöjningar i grannkommunernahöjer den egna kommunens inbetalningar till utjäm-ningssystemet måste bort.Folkpartiet vill se ett samlat inkomst- och kost-nadsutjämningssystem där utjämningen baseras påtydligt mätbara strukturella skillnader. Vi vill ävenutreda om utjämningen som helhet kan eller bör skehelt inom statens försorg. Vi vill dessutom att dagensskatteutjämningssystem utvärderas av utomståendeoberoende granskare för att garantera en fullständig,förutsättningslös och objektiv utvärdering av utjäm-ningssystemet.Folkpartiet anser att verksamhet i prin-cip ska skötas i förvaltningsform. Många kommunalabolag går in och konkurrerar på villkor som är skadli-ga för privata företag, och därmed hämmas ofta till-växten i den egna kommunen. Ofta är det småföreta-gare som slås ut i konkurrensen med de kommunalabolagen.Insynen i de kommunala bolagen är inte den bäs-ta. Det är inte självklart att anställda där har sammarättigheter att meddela sig fritt med allmänhet ochmedier som man har inom vanlig förvalt-ning. Många av de kommunala skandaler som vi harsett har sin grund i kommunala bolagoch den kultur som har frodats där. Kommunala bo-lag innebär risker för kommunmedborgarna och förderas pengar. Antalet bolag där kommuner är mino-ritetsägare har ökat . Det kantyda på att kommuner lierar sig med andra ägare föratt undgå kritik, men det innebär också ännu merförsämrad insyn, mindre demokratisk kontroll ochännu sämre meddelarskydd för de anställda. Detta ären utveckling som bör granskas.Kommuner bildar koncerner.Det enda syftet med detta är att slippa statlig skatt.Regeringen, som ju inte alltid är ett föredöme när detgäller koncernbildningar av bolag som man kontrolle-rar, bör lägga fram ett lagförslag som stoppar den häravancerade formen av skatteplanering.Kommunerna måste förnyas i sin roll som arbets-givare, dels för att en mycket stor del av de arbetsre-laterade sjukskrivningarna verkar finnas inom kom-munal sektor, dels för att kunna rekrytera och behållapersonal på en arbetsmarknad som kännetecknas avarbetskraftsbrist.Anställda inom sektor måste ges ettbetydligt ökat inflytande över det egna arbetets formoch innehåll. Insatser måste göras för att få äldrepersonal att stanna i arbete dels därför att detbehövs, dels därför att det samhällsekonomiskt är avstörsta vikt, dels för att äldre anställda besitter enerfarenhet och en kompetens som är ovärderlig förden kommunala verksamheten. Det är en av de kom-munala sektorns utmaningar att ta till vara på denerfarenhet och den kunskap som finns, särskilt nu isamband med de stora pensionsavgångar som vi serframför oss. Vi måste anpassa arbetslivet - och intebara i kommunerna - till en helhet så att också liteäldre anställda får möjlighet till kompetensutvecklingoch karriärmöjligheter även i slutet av en yrkeskarri-är.Man måste också se till att den kommunala sek-torn organiserar sitt arbetsliv så att det passar anställ-da med barn. I många kommunala chefers planeringav personalens verksamhet existerar varken hämttiderpå dagis, ihärdigt återkommande halsfluss hos denanställda och hennes barn eller tanken på att ett sam-manträde som drar ut långt efter vad somsagts saboterar storhandlingen inför helgen eller ettutlovat biobesök som kompensation för alla andragånger som mamma eller pappa har kommit sent hemfrån jobbet.Att bryta upp de kommunala monopolen är inteenbart en valfrihetsreform. Det är också en väg attskapa bättre villkor för anställda inom kommunalsektor genom att man ökar konkurrensen om attraktivarbetskraft.Genom att vara goda arbetsgivare kommer mångaaktörer inom sektor att vara lockande förmånga av morgondagens löntagare. Ändå kommerförmodligen inte antalet arbetstagare att räcka till.Därför är vi också inne på andra saker som är viktigaför den kommunala sektorn, där vi inte fattar beslut idenna debatt men där vi har fattat beslut. Detär beslut om att vi ska utreda arbetskraftsinvandring.Det är av avgörande betydelse att kommunerna även iframtiden ska kunna fylla sitt personalbehov.Anf. 44 ():Herr talman! Det som uträttas i kommuner ochlandsting avgör livsmöjlighet och livskvalitet förmedborgarna. Den kommunala sektorn är av basalbetydelse för det svenska välfärdssamhället. Därför,men också genom dess dominerade ställning i sam-hället som arbetsgivare, konsument och producent, ärskötseln och livskraften i den kommunala sektorn såsynnerligen väsentlig.Ett av fundamenten i den svenska demokratin ärden kommunala självstyrelsen. Trots detta tummarregeringen fortfarande på självstyrelsen genom attsömngångaraktigt fortsätta med sin förbehållsfylldabidragsmodell, sina lagfästa beställningar och sinahandlingsbegränsande regelverk. Detta gör att kom-munsektorn är illa ansatt inte bara när det gäller eko-nomin utan också när det gäller sin självständigaställning.Det är illa när det gäller ekonomin. Landstings-sektorn visar ett underskott i sinaresultat, och kommunsektorn har haft underskott i sexår . Det finns flera orsaker tilldetta. En orsak är att de statliga bidragen har minskatoch urholkats i sitt värde. Sammanlagt har statsbidra-get enligt försvagas med 18 mil-jarder kronor . Siffrorna gertydliga besked om att kommunsektorn spelat rollenav regulator i statens justering av egen budget.Detta har skett som den socialdemokra-tiska regeringen har givit sken av "tillskott", "extrasatsningar" och så kallade "pengar" till vilka man oftahar kopplat en lämplig ministers namn. Kommunernahar omöjligt kunnat planera långsiktigt eftersompengar har kommit som kortvariga och specialdesti-nerade allmosor med oklar varaktighet. lanserarregeringen för tredje gången en "satsning" som kallas"tillfälligt sysselsättningsstöd". För tredje gången irad vill man skörda frukterna av denna nysatsning irepris.En annan orsak till den dystra situationen är destagnerande skatteintäkterna. Om kommunsektornska kunna ta det ansvar som tillkommer den så måsteden få tillgång till en bredare skattebas. En breddadskattebas och en ekonomisk tillväxt är den enda lång-siktigt pålitliga grunden för "välfärdssektorns" finan-siering.Den vittrade ekonomin i den kommunala sektornhar nu resulterat i den största skattehöjningen sedan1978. Detta är olyckligt eftersom en skattehöjning isig själv motverkar tillväxt i ekonomin, och en eko-nomisk tillväxt är ju precis vad som behövs.Förklaringen till den usla ekonomin finns alltså påinkomstsidan. Det finns också förklaringar på utgifts-sidan. Kommunerna har genom statliga ukaser gettsdet ena uppdraget efter det andra, utan att staten harsänt med finansiering. Den angelägna reformen enligtLSS har lagt uppgifter på kommunerna, men motsva-rande finansiering finns inte. Här fattas nu omkring1,5 miljarder. Pengar måste då tas från annan kom-munal verksamhet. Samma sak gäller för den statligtbeslutade maxtaxan i förskolan. Här har staten för-bjudit kommunerna att finansiera verksamheten efteregen bedömning. Eftersom reformen inte är finansie-rad har kommunerna då fått stuva om i verksamheteni all hast eller orsaka ett underskott.Principen om den kommunala självstyrelsen, somockså regeringen säger sig hylla i sin skrivelse, är juannars att kommunerna själva, på demokratisk grund,ska fatta egna beslut om och ansvara för sin verksam-het. har den socialdemokratiska regeringen redu-cerat den kommunala sektorn till att vara underleve-rantör. Detta är en helt orimlig position för oss krist-demokrater, herr talman. Vi menar i stället att denkommunala självstyrelsen är satt ur spel och att denbehöver ges en rättslig status. Här finns nu ett särskiltansvar för , som arbetar för närva-rande.Att, som vi kristdemokrater föreslår, ta bort fas-tighetsskatten och i stället ha en självkost-nadsavgift, är ett exempel på en tryggare och merutvecklingsbefrämjande finansiering.Regeringsskrivelsen ger en positiv bild av denkommunala utvecklingen. Visst finns det mycket somär bra. Det medger jag gärna. Det görs många enastå-ende insatser inom kommuner och landsting. Därfinns enastående mycket av omsorg, av god vilja ochav kunskap. Det enkla faktum att antalet årliga starr-operationer har ökat nästan tiofalt mellan 1980 och2001, från 8 000 till 72 000, räcker för att ge en bildav vad sektorn uträttat. Sjukvården levererar flermeningsfulla behandlingar och behandlar framgångs-rikt fler patienter än någonsin förr.Omkring 10 % av äldreomsorgen sker i pri-vat verksamhet. Det är positivt att det finns en vårdsom utförs i enskild verksamhet, för det ger valfrihetbåde för vårdtagare och personal. Det är också posi-tivt att denna andel växer. Tyvärr växte den bara med0,, och det är klent för en som harbegränsad livslängd.Men det finns också många problem i den kom-munala sektorn. Den politiska uppslutningen kringbetydelsen av jämställdhet är mycket stor. Då bordekommunsektorn, som är politiskt styrd, vara ett före-döme och närma sig idealet, detta alldeles specielltsom kvinnorna är kraftigt överrepresenterade i perso-nalen. Men sektorn är inte ett föredöme. Jämställd-heten är klen. Sjukfrånvaron och ohälsan är extremthög. Inflytandet över arbete och arbetstider är litet.Analyser och resonemang kring detta viktiga område,jämställdhet, lyser helt eller nästan helt med sin från-varo i skrivelsen. Är detta ett förbiseende eller är detsignifikativt?De sedvanliga problemen kvarstår inom sektorn.Det gäller minskat förtroende för äldrevården pågrund av kvalitetsbrister, vårdköerna och antaletvårdplatser som sjunker. Var fjärde elev lämnar fort-farande skolan utan godkänt betyg. Det är brist påvårdpersonal och tilltagande rekryteringsproblem närdet gäller lärare.Man brukar säga att graden av civilisation kanutläsas av hur man tar hand om de sjuka och svaga.Därför är det en trist läsning när det framgår att anta-let barn som söker psykiatrisk vård har fördubblatsunder och att väntetiderna har blivit avse-värt längre för barn och ungdom. Länsstyrelserna harfunnit brister i av sina granskningar när detgäller barnperspektivet inom kommunernas hanteringav ekonomiskt bistånd. Antal barn per årsarbetare iförskolan har stigit sedan början av 1990-talet.Gruppstorleken har ökat från 13,5 barn till 17,5.I våra motioner ger vi konkreta förslag till lös-ningar och förbättringar på både kort och lång sikt. Viföreslår bland annat extra tillskott på 2,5 miljarderunder för att möta de växandebehoven inom äldrevården, mer änregeringen för en nationell vårdgaranti de kommandetvå åren och för kompetenshöj-ning av personal inom vård och omsorg . Vi avvisar dessutom reger-ingens förslag till en förlängd sjuklöneperiod, vilketger kommunsektorn en besparing på ca 400 miljonerkronor.Den långsiktiga finansieringen kräver strukturellaförändringar av skattebas, självstyre och tillväxt.Detta har jag delvis belyst i mitt inlägg, herr talman.Sist och slutligen yrkar jag bifall till reservationnr 21. Självfallet står jag och partigruppen bakomsamtliga våra reservationer, men jag nöjer mig meddetta yrkande för att vinna tid vid voteringen.Anf. 45 ():Herr talman! Det här betänkandet är en översiktligredovisning av de gångna åren. Jag tycker att denbiten behöver kommenteras, men även framtiden. Vikan konstatera att många av landets kommuner ochlandsting har det svårt . Det kärva läget förväntasdessutom bli än värre.En av orsakerna är regeringens oförmåga att gekommunerna långsiktiga spelregler för hur verksam-heten ska finansieras. Modeordet för regeringen ver-kar vara transfereringar. Det är ett ord som tydliggöroviljan att låta kommuner och landsting själva be-stämma över sin verksamhet. Det är ett ord som tyd-liggör att tilliten till dem som är förtroendevalda ikommuner och landsting totalt saknas.Herr talman! I regeringsformens 1 kap. 1 § slåsfast att all offentlig makt utgår från folket. Det beto-nas i samma paragraf att det bland annat ska ske ge-nom självstyrelse. Den här frågan är värdatt tas upp när man läser regeringens förslag, när manser regeringens tillämpning av finansieringsprincipenoch när man i medierna ser vilka tankar regeringenhar för att lösa situationen på exempelvis LSS-området och för att ta hand om effekterna av attkommunerna inte klarar av kravet på en ekonomi ibalans.Svaret och lösningar från regeringen på de härområdena är mer av utjämning mellan kommunernaoch införandet av buffertfonder, allt utifrån ett synsättsom alltmer undergräver det vi kallar en rejäl kom-munal självstyrelse.Nuvarande system och det som uppenbarligenär på väg att genomföras är ett förmynderi för vårakommuner. Våra kommuner och landsting blir än meromyndigförklarade än vad de är . Regeringenanser alltså inte att de folkvalda i våra kommuner ochlandsting är personer som kan tas på allvar. Det är avfolket valda ombud i kommuner och landsting sombehandlas av regeringen på det här viset. Var finnsinnebörden i de ord som står i grundlagens förstaparagraf?Kommunministern har för avsikt att införa en buf-fertfond som man ska samla pengar i under en hög-konjunktur. Sedan ska man pytsa tillbaka dem tillkommunerna under en lågkonjunktur. I min demo-kratiska värld var det folket i kommuner och lands-ting som skulle ställa sina folkvalda mot väggen iallmänna val. Med regeringens tankar är det uppen-bart att alla ska ha möjlighet att skylla på varandra.Ingen ska tydligt kunna ställas till ansvar. Jag harännu inte träffat någon politiker i kommunerna somfullt ut litar på statsmakten.De planerade buffertfonderna tillsammans med detankar som finns för att skapa ett utjämningssystemkring LSS är tankar utifrån ett uppifrånperspektiv.Trots att av landets kommuner sagt nej till ettsådant system har uppenbarligen regeringen för avsiktatt genomföra det. Kommun- och landstingspolitiker-nas tilltro till statsmakten kommer knappast att ökaefter införandet av en sådan här åtgärd. Det här syn-sättet präglar regeringens syn på kommunernas verk-samhet. En total avsaknad av tillit och respekt förfolkvalda personer på den här nivån är, som jag serdet, besvärande.En framtidsinriktad politik måste bygga på förtro-ende.Riksdagen och regeringen måste ge kommunernaoch landstingen möjlighet att utifrån sina förutsätt-ningar skapa sin välfärd. Den ska byggas utifrån be-greppet lika rätt till utveckling för alla. Centerpartietsmotion ger visionen och inriktningen och skapardärmed för de förtroendevalda i kommuner ochlandsting såväl de redskap som det förtroende sombehövs för utvecklandet av den egna bygden.Centerpartiet vill i motsats till regeringen stärkadet kommunala självstyret. Vi vill ge alla tillgång likvärdig skola, en likvärdig vård och en likvärdigomsorg. De verksamheter som staten via reformeröverför till kommunerna ska staten också finansierafullt ut. Finansieringsprincipen ska alltså tillämpasstrikt.De statsbidrag som ges följer en nominellnivå . Det innebär att den kommunalakassan urholkas år . Med den utveckling somägt rum exempelvis inom LSS-området, där man haften kostnadstillväxt om , blir hålet i denkommunala kassakistan stort. Så här får det inte vara.LSS behöver utredas ytterligare.· Är det kommunerna eller staten somska ha huvudansvaret?· Hur ska vi för dem som arbetar inom det här om-rådet skapa en personalsituation som är värdig ar-betsmarknaden ?· Hur klarar vi finansieringen?Jag konstaterar att den avslutade inte har gett de svar som vi måste få.Därför erfordras en ny översyn.Kommunernas skattebas måste breddas. Center-partiet vill att frågan utreds snabbt eftersom skatteba-sen direkt påverkar statens behov av statsbidrag, geråterverkningar på skatteutjämningssystemet ochminskar behovet av transfereringar. Härigenom mins-kar toppstyrningen, och kommunpolitikerna får derätta redskapen för att kunna klara den kommunalaekonomin på ett bra sätt. Det är de som finns ute iverkligheten som bäst klarar att hantera de här frå-gorna.Statliga pekpinnar om vilka driftsformer som skatillämpas måste avskaffas. I ett befolkningsperspektivär det inte vem som gör en sak som är det viktiga,utan att saken verkligen blir gjord.Inom vården har stopplagar och dogmatiska lås-ningar till alternativa driftsformer präglat mycket avdebatten . Frågan är vad debat-törerna egentligen diskuterar i detta sammanhang.Centerpartiet anser att vården ska finansieras viaskatter, att den ska styras demokratiskt och att denska vara tillgänglig för alla. Utifrån det synsättet kandriftsformen se ut hur som helst.För den sjuke är det primära att vården ges snabbt,att den har en bra kvalitet och är tillgänglig när denbehövs. Den sjuke är inte en kund utan en människasom behöver vård. Att i det sammanhanget diskuteradriftsformer är tämligen onödigt. Driftsformerna är enfråga för politiker, och vår roll är att skapa förutsätt-ningar som ger bästa och mesta vård för pengarna.Det är, som jag ser det, inte människovärdigt att mot-sätta sig alternativ som skapar ekonomiskt utrymmeatt erbjuda alltfler människor snabbare tillgång tillvård.I dag är mellan 0,2 och av vården privat.Resterande 99,5-99,styr de förtroendevalda över.Låt våra landstingspolitiker göra det på sådant sätt attvården utvecklas och inte som tenderar att av-vecklas.Jag vill i det sammanhanget påminna majoritetenom ord att "Varje bortslösad krona ären stöld från arbetareklassen." Som situationen är ikommuner och landsting måste vi vända på varjekrona för att få den att räcka till betydligt mycketmera . Vi har inte råd med några dogmatis-ka låsningar på det här området. Om vi utsätter ossför sådana slösar vi med skattemedel.Herr talman! uttalade en av landets tyng-re företagsledare att "politikerna saknar visioneroch ägnar sig åt lösningar som försämrar tillväxtenoch därmed ytterligare undergräver grunden för vårvälfärd". Finns det något av sanning i det här uttalan-det är det för många i den här salen att tänka om.Jag säger inte att vi från har lösning-arna på alla frågor, men vi är på god väg. Vi vill ut-veckla vårt land, och det kan inte ske genom topp-styrning. Det krävs decentralisering och tillit tillmänniskor på alla nivåer. Vi måste lita på varandraoch dra åt samma håll. Det är inte fia med knuff somvi håller på med utan det gäller allas välfärd. Fördenna fråga har, som jag ser det, alla ett ansvar, ochtill den har alla något att tillföra.Herr talman! förslag till beslut ärmycket väl värt att läsas. Jag inskränker mig för tidsvinnande i det här läget till att yrka bifall till reserva-tion 17 beträffande kommunernas skattebas.Anf. 46 ():Herr talman!