prot · GR0950 · 2003-12-16 00:00:00 — Också egen politik när det gäller olika avtal inom den internationella handelsorganisationen har lämnat en hel del övrigt att önska när det gäller samstämmighet kring politikens olika områden. finns det i utskottet flera förbättringar än den som jag har pekat på . Det finns också en tydlig skrivning om att regeringen måste se till att det finns en koordineringsfunktion, det vill säga att det finns någon i som ser till att man faktiskt diskuterar hur olika politikområden kan krocka med varandra. Vi beskriver mycket tydligt att det kan uppstå målkonflikter. Jag tror inte att någon ifrågasätter att så kan ske, men då måste också regeringen ha en beredskap för att hantera de konflikterna. Där är utskottet tydligt och ger ett tillkännagivande som måste innebära att regeringen faktiskt följer ett sådant riksdagsbeslut. Hur det här exakt ska organiseras är naturligtvis upp till regeringen, men att det ska finnas en sådan här funktion kan det inte råda någon tvekan om. Det innebär också att förutsättningarna för att nå den samstämmighet som utskottet talar om blir bättre. Sermin Özürküt kommer att tala om syn på vikten av ett jämställdhetsperspektiv i utvecklingspolitiken. Jag avslutar med att ifrågasätta något som sade. Det gäller inte många punkter därför att mycket av det hon sade var bra, men det gäller en punkt. sade nämligen att det inte är rikedomen som är problemet utan fattigdomen. Ja, självklart är det fattigdomen som är det stora problemet. Men det är att ljuga för människor att låtsas som att man kan utrota fattigdomen och bekämpa underordning, förtryck och bristande välstånd hos mängder av människor utan att ifrågasätta den livsstil som har utvecklats i stora delar av den rika världen. Det är att blunda för realiteter. Vi måste ompröva den rika världens sätt att leva för att också kunna bidra till utveckling för den fattiga delen av världen. 76 (): Jag vill också börja med att hälsa välkommen till det nya jobbet som biståndsminister. Jag ser fram emot många intressanta meningsutbyten på ett viktigt område. Vad passar bättre än att ha en ny biståndsminister när vi ska fatta beslut om en ny politik för global utveckling. När förslaget i det här betänkandet har godkänts av har vi fått en politik för global utveckling. Biståndspolitiken har ersatts av en utvecklingspolitik. Utvecklingspolitiken ska genomsyra varje politikområde på samma sätt som miljöfrågorna och jämställdhetsfrågorna gör, eller i varje fall borde göra. Och det behövs. När jag lyssnade till trodde jag att vi inte skulle behöva något utvecklingssamarbete, men så är det tyvärr inte. Mer än 1,2 miljarder människor lever på . Det är var femte människa på jorden. dör mer än 10 miljoner barn av sjukdomar som kan förhindras. Det är 30 000 som dör i onödan. 42 miljoner människor lever med hiv/aids, 39 miljoner av dem i utvecklingsländerna. Mer än 1 miljard, en av fem, saknar tillgång till rent vatten. De här siffrorna visar att det finns mycket att göra för att minska fattigdomen i världen och för att höja levnadsstandarden för de fattiga. Det finns verkligen behov av en utvecklingspolitik. Det är viktigt att ta dessa breda grepp som tas. Trots de här siffrorna som kan verka nedslående har det skett positiva saker. har utvecklingsländerna upplevt förbättringar som i ett perspektiv kan betecknas som dramatiska förbättringar. Den förväntade livslängden har ökat med . Analfabetismen har halverats till . Men trots detta går det väldigt långsamt, alltför långsamt. 54 länder är fattigare nu jämfört med . I 21 av de länderna har andelen hungrande ökat. I 14 av dem dör flertalet barn . Trots framstegen ser det alltså ut att gå åt fel håll. Vi har diskuterat i utskottet och lagt ned ett omfattande arbete för att forma politiken för global utveckling. Jag vill gärna säga att det har funnits en stor beredvillighet från majoritetens sida att tillgodose de motionsförslag och förbättringar som har funnits i förhållande till det ursprungsförslag i propositionen som har varit utgångspunkten för arbetet och förslagen i utskottet. Telefonsamtal och mejl , mest natt, med och överläggningar i utskottet har lett fram till en bra produkt, tycker jag. Jag vill gärna ge en eloge för ett tålmodigt arbete i strävan att nå breda lösningar och en bra produkt. Jag hoppas att det här arbetet, som han kan känna sig nöjd med, ska ge effekt i form av en bättre utvecklingspolitik och en bättre tillvaro för många människor i världen. Med de tre tillkännagivandena och en rad ändringar i skrivningar som utskottet gör kommer det mesta av det som propositionen utelämnade från Globkom att vara med. I vissa fall, på några punkter, går utskottsbetänkandet längre. Låt mig kommentera de viktigaste förslagen från som vi har fått tillgodosedda i betänkandet. Det första är bifallet till motion om inrättande av en koordineringsfunktion mellan de olika politikområdena så att målkonflikter kan avdömas på politisk väg. Globkom hade föreslagit en sådan samordningsfunktion. Det är uppenbart att om alla politikområden ska fås att samverka för en bättre global utveckling för de fattiga länderna krävs det en samordning så att inte som tidigare de olika politikområdena motverkar varandra. Det är klart att det också finns en rad målkonflikter mellan till exempel den egna handelspolitiken, jordbrukspolitiken och utvecklingspolitiken. För det andra hälsar jag med tillfredsställelse bifall till förslaget om att ska få en årlig återkommande skrivelse om hur arbetet med milleniemålen fortskrider. För det tredje får jordbrukspolitiken, landsbygdsutvecklingen och livsmedelssäkerheten en nyckelroll och ges en högre prioritet i utvecklingspolitiken för att nå fattigdomsmålet. Det är frågor som länge har kämpat för. Jag hoppas nu att det som utskottet skriver ska ge ett genombrott på det här området. För det fjärde slutligen ges den inhemska jordbrukspolitiken i utvecklingsländerna en högre prioritet i utvecklingsansträngningarna. Utvecklingsländerna ges möjligheter att utveckla det inhemska jordbruket och de lokala och nationella marknaderna. De får möjligheter att själva exportera, kunna investera och satsa på en utveckling. Jag har reserverat mig på några punkter. I vissa fall har utskottet i vissa delar tillgodosett våra förslag men inte fullt ut. Här rör det sig om nyanser. Jag medger gärna det. Den första reservationen berör utvecklingssamarbetets utformning, samarbetsländer och planeringsinstrument. Utskottet menar att alltfler insatser ska göras tillsammans med andra givare. Därmed kan de svenska insatserna koncentreras till färre områden och sektorer. Det instämmer jag i. Jag vill se en tydligare avgränsning till antalet länder. Jag menar att kriterier för vilka länder som ska ta emot svenskt bistånd bör ses över. Genom att begränsa huvudbiståndet till ett antal utvalda länder nås större fokusering på mottagarländernas behov. Det ger möjlighet till ökad dialog, bättre utvärdering och långsiktig närvaro, därmed ökad slagkraft i vårt utvecklingssamarbete. Det handlar om effektivitet i svenskt utvecklingssamarbete. Den andra reservationen berör jämställdheten i utvecklingssamarbetet. Jag står bakom kravet att jämställdhet är en av de åtta huvuddragen som anger inriktningen av politiken för global utveckling. Min reservation berör mer utvecklingssamarbetet. Även om utskottet här skriver positivt om jämställdheten som ett viktigt huvuddrag vill jag att regeringen ska återkomma med förslag till som innehåller en strategi och metoder för hur arbetet med att förhindra diskriminering av kvinnor i utvecklingspolitiken ska ske. Det är ofrånkomligt att en sådan diskriminering finns. Min mest omfattande reservation berör samarbetet med FN, och andra internationella organisationer. I en särskild kommittémotion som behandlas i det här sammanhanget tar vi från upp och roll i utvecklingspolitiken. Vi menar att den har en viktig roll att spela och att det krävs förändringar av bankens inriktning så att banken även i praktiken och inte bara i policysammanhang kan bidra till en långsiktig ekologiskt och socialt hållbar utveckling. Det gäller krav på att de fattiga länderna borde ha större inflytande i institutionernas exekutivstyrelser. Det handlar om rösträttsreformen, styrelserepresentationer och landsgrupperingar. Det handlar om ökad demokratisk öppenhet i förvaltningen, inklusive offentliga beslutsprotokoll. Det handlar om att miljökonsekvensbeskrivningar ska vara ett centralt underlag i beslutsfattandet hos och en hel del andra saker. De här kraven har jag inte fått tillgodosedda. Därför yrkar jag bifall till reservation nr 38. Jag står, liksom , naturligtvis bakom samtliga sex reservationer där mitt namn finns med, men jag yrkar för tids vinnande bifall enbart till reservation nr 38. I övriga punkter där reservationerna inte står emot yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 77 (): försvarsbudget fick en ökning på . Bara den ökningen är större än , , och totala respektive budgetar för militära utgifter. Alla de fem toppar världsrankningen för vapen. har dock en per capita-budget för militära utgifter som kommer bland de allra högsta. Koncentrationsprocessen för vapenindustrin i världen fortgår. De fem största säljer för vardera . Sammanlagt såldes vapen från de 100 största producenterna för grymma och för världens utveckling kontraproduktiva siffror. I EU ökar stadigt alla former av försvarssamarbete. Överlappningen mellan USANato och EU är betydande med avseende på materiel, kommando, övningar och ansträngningar för kompatibilitet. Varför nämner jag allt det här? Jo, i detta eminenta och välmatade betänkande i vars tillblivelse jag har nära medverkat står, på sidan 59, att vi i fortsatt ska prioritera svensk vapenexport därför att nationens eget intresse trots allt ska ha förtur. Det är inte den vägledning svenska myndigheter behöver från oss folkvalda för att handskas med målkonflikter i en komplex värld. Det rimmar inte, menar vi gröna, med det övergripande målet för en samlad politik för en global utveckling som främst ska vara rättvis och hållbar och ha de fattigas perspektiv i sitt absoluta fokus. Det rimmar inte med FN:s millenniemålsättningar vilka betänkandet ska medverka till att förverkliga. Och det gör våld på det världsunika och nyskapande med den nya globalpolitiken, nämligen att all relevant svensk politik, hemma såväl som ute i världen, ska vara samstämmig och leda mot samma mål: rättvis och hållbar utveckling med avskaffande av fattigdomen. Det pinsamma värnandet om svensk vapenexport är detta opus stora skamfläck. Jag yrkar därför bifall till vår reservation nr 9. Den riktigt stora globala bataljen utkämpas emellertid inte med vapen utan med pengar i form av ekonomisk utpressning, alltifrån ren kriminalitet till fundamentalistisk och känslokall frihandel. WTO är det kraftfullaste organet i världen för detta, med en konfliktlösningsmekanism mer verkningsfull än vapenmakt. Starka stater och transnationella företag vill där få uniforma regler, slut på bilaterala överenskommelser och ett världshandelssystem som inte utgår från olika behov eller olika kapacitet utan utifrån vinst för dem som har kraft att sätta agendan. Alltsedan tillblivelsen har takten och bredden i WTO-förhandlingarna, med alla de underavdelningar som har lagts till efter industrivarutullarna, skett på ett sådant sätt att stater med liten förhandlingskapacitet har blivit förfördelade och därför protesterat. har varken i sin praktik i WTO, det vill säga EU, eller i formuleringarna i det här betänkandet klart tagit ställning för en världshandelsordning som till form och innehåll står på de fattigas och de smås sida. God, fri och rättvis handel kan vara synnerligen utvecklingsbefrämjande. Framför allt har den mycket större påverkan i volym räknat än biståndet någonsin kan få. Trade is better than aid, som bekant. Fair trade is better than WTO, skulle jag vilja tillägga. import från fattiga länder minskar tyvärr. Tyvärr är det också så att the world has enough for all mens need but not for one mans greed, om jag ska tillåta engelskpasset att fortsätta. De största och giriga företagen i världen är som enskilda aktörer vida mäktigare och rikare än små stater kan vara. Av världens 100 största ekonomiska aktörer är 51 transnationella företag. Jag yrkar bifall till våra reservationer 13 och 14 därför att bör ha en tydlig solidarisk WTO-linje och en stram policy mot världsföretagen. har tyvärr drivit på för att plocka in alltfler områden under WTO-paraplyet. Vi har inte kritiserat tjänstehandelsavtalet eller patenträttigheterna i TRIPS. Vi har inte markerat mot orättvisa investeringsregler etcetera. Både läkemedelstillgång, utsädestillgång, småbönders rättigheter, livmedelssuveränitet och biologisk mångfald hotas akut av WTO:s olika regimer. Elimineringen av handelshinder som en allt överordnad princip leder helt enkelt fel. Människors behov, miljöns och naturens förnyelsekraft och demokratisk kontroll är viktigare. Därför delar jag inte utskottets uppfattning att det så kallade sammanbrottet i var till de fattiga ländernas nackdel. Det var tvärtom deras signal om det skriande behovet av ett stopp för en ny start. Därför kan inte heller WTO:s avtal betraktas varken som överordnade eller som ömsesidigt stödjande, som utskottstexten lyder, till internationella miljöavtal utan de ska vara underordnade. Nature, fru talman, is better even than trade. Skuldsituationen är ett annat skammens område i världen som i volym också vida överstiger allt biståndsvärde. Betänkandet innehåller flera reservationer för att komma till rätta med det. Många inser att det så kallade HIPC-initiativet varit otillräckligt. Bara sju länder har uppnått vad som paradoxalt och cyniskt nog kallas för hållbar skuldsättning, vad det nu är. Skulder är en fälla och alla villkorade avbetalningsmodeller är en styggelse. Den samlade strömmen av världens betalningar går fortfarande från det så kallade syd till oss i nord, så jag menar: Avskriv alla skulder till . Därför yrkar jag bifall till reservation 31. Slutligen är hungerbekämpningen i världen det som bort stå i centrum för hela denna politik, precis som det står som nr 1 i FN:s millenniemålsdeklaration. Enligt FAO, , minskar inte antalet svältande så snabbt att det kommer att kunna halveras till 2015, såsom målet anger. Alltför tafatta grepp, alltför ofokuserat, alltför stor beredskap att offra food crops till förmån för cash crops, alltså exportgrödor, i betänkandetexten gör att vi i kräver en starkare hållning av riksdag inför just hungerbekämpningen. Så länge EU står för av WTO:s samlade exportstöd för sitt jordbruk, så länge FAO:s antihungerallians inte är högprioriterad, så länge inte en världskommission för både livsmedelstillgång, livsmedelssäkerhet och livsmedelssuveränitet har etablerats, som ska ha en status jämförbar med säkerhetsrådets, måste vi reservera oss. Det gör jag , till förmån för skrivningarna i reservation 16. De länder som har haft hunger har nämligen också varit de som spenderat mer än hälften av sina exportintäkter på att importera mat. Det är ett viktigt samband. linje är enkel och klar. Vi har ägnat mycket tid åt att få in skrivningar som vi är mycket nöjda med. Därför har jag begränsat mig till de reservationer jag har nämnt. De kan sammanfattas så här: Vi är emot svensk vapenexport. Vi är emot hopplöst höga skulder. Vi är emot passivitet inför världshungern. Vi är emot orättvis världshandel och okontrollerade storföretags ekonomiska makt. Men vi är för en verkligt sammanhållen rättvis och uthållig global utveckling enligt betänkandets alla övriga 181 sidor. 78 () replik: Det är två punkter som jag tycker att och hennes parti har fel i. Den ena gäller frihandeln. Det är viktigt att vi i , EU och den rika världen avskaffar våra tullar och tar bort våra subventioner, exportsubventionerna i första hand. Men den största skadan som protektionismen gör är nog trots allt de hinder som finns sinsemellan. Det är viktigt att tar bort sina tullar, för handel uppstår först och främst mellan grannländer. Man har relativt ofta också samma teknologiska nivå, så handel möjliggörs. är i stället fallet ofta att exporterar till i-världen men har mycket lite handel sinsemellan. Det borde ändras, och det kan man göra genom att ta bort tullarna mellan . Där har WTO en mycket viktig uppgift. Den andra punkten gäller investeringarna. Där är det väldigt krångliga regelverk. Det lär enligt WTO finnas någonstans mellan 2 500 och 3 000 olika investeringsavtal. Ingen människa kan hålla koll på detta. Det vore därför rimligt att skaffa ett globalt regelsystem. Det är ofta en åsikt man inte minst möter i u-världen, kanske inte från regeringar, däremot från oppositionspolitiker i u-världen. De säger att den typen av investeringsavtal som ofta har är mycket korruptionsbefrämjande. En betydande del av investeringen går inte dit den ska utan hamnar kanske i fickorna på regeringspartiet. Det är ett stort bekymmer. Därför är det väldigt viktigt att just jobba på ett globalt investeringsavtal som är öppet, transparent och har tydliga regler så att både företag och investeringsland vet vad som gäller. Inte minst viktigt är det att få till stånd den väldigt viktiga delen av investeringarna som görs av små och medelstora företag. Den lyser med sin frånvaro. 79 () replik: Tack för möjligheten att få förlänga och förtydliga mitt anförande lite grann genom att svara på din replik. Vi är inte emot frihandel. Vi är inte emot att man tar bort tullar. Vi är emot att det är en överordnad religion, att det får stå som den ensamma och den viktigaste åtgärden. Det är det som vi vill nyansera och precisera. Vi tycker att en bra världshandelsordning ska förhandlas fram. Men det måste ske i en takt som är möjlig. Det måste också ske med beaktande av de förutsättningar och behov som små och fattiga stater i utveckling behöver. Det är det vi vill precisera. Det har även WTO insett genom att till exempel införa sina special and different treatment för de små staterna. Mitt anförande innehöll egentligen inte kritik mot frihandeln som sådan. Det vi har drivit och vill fortsätta att driva är en rättvis och fri handel. Det betyder att man tar bort den ensidiga jakten på att bara ta ned tullar . Det innebär inte att man inte ska titta närmare på vad som sker stater emellan och så vidare. Men det är uppenbart att många stater i ett uppbyggnadsskede kan behöva särskild omsorg om till exempel just mat- och livsmedelsproduktion. Vad gäller investeringar är det uppenbarligen så att väldigt mycket av de stora investeringar som har skett i världen inte har skett på de mottagande ländernas genuina villkor utan på de stora företagens som kommer till ett land och vill investera därför att de små länderna har varit pressade, har haft ett behov av att få in cash och att få i gång sina hjul väldigt snabbt. Ett bra investeringsavtal för framtiden ska vi självklart ha. Problemet med WTO akut är att förhandlingarna går för snabbt, innehåller för många komponenter för att små och fattiga stater ska orka med att förhandla dem. Ja till ett investeringsavtal . 80 () replik: Bekymret är ju att många har väldigt höga tullar sinsemellan. De är väsentligt mycket högre än de tullar i-världen har mot u-världen. Det är inte något försvar för i-världens tullar, jag vill understryka det än en gång. Men det gör det angeläget att få bort tullarna från sinsemellan. De har mycket små ekonomier, och det vore väl konstigt om de inte ska dra nytta av samma process som vi gjorde. I tog vi bort våra interna tullar . Vi tog bort Europatullarna andra hälft. Det vore väl rimligt att också hjälpa att få till stånd samma process hemmavid, till exempel i , med sina mycket sköra ekonomier, som dessutom tyvärr inte går framåt alltid utan bakåt. När det gäller investeringsavtalen är bekymret att de är så krångliga. I stort sett är det bara storföretag och i vissa fall är det bara olje- eller råvaruutvinning som direktinvesteringar handlar om därför att det är för krångligt, för dyrt och för besvärligt. Man måste ha hela juridiska avdelningar i ett företag för att klara av den här typen av investeringsavtal. Det vore mycket bättre att ha tydliga och klara spelregler för investeringar så att småföretag och medelstora företag verkligen på bred front kan komma i gång med att göra de här investeringarna. Tyvärr är bekymret att många regeringar inte vill ha detta därför att man gör kickbacks, som det heter. Man får pengar till sin egen regim till följd av sådana här skumma avtal. Det är det stora bekymret. Den stora opinionen i u-världen är ju emot korrupta regimer. Man vill försöka få bort det här. Men det är de här regimernas inkomstkälla. 81 () replik: Borttagandet av ömsesidiga tullar mellan utvecklingsländer har vi goda skrivningar om i betänkandet som vi står bakom. Men jag kan väl tycka att det inte riktigt är vår business här i riksdag att hjälpa dem med det. Det tycker jag lite grann är ett uttryck för ett patroniserande förhållningssätt. Möjlighet att skriva bilaterala avtal finns fortfarande. Det kan de sköta. Det som är akut vad gäller världshandelsregimen är takten, processen, formen, möjligheter att på ett likvärdigt sätt orka med förhandlingar. Det är för stort. Det är för svällande. Jag kan bara vad gäller investeringsavtal upprepa det jag sade till dig. Ja, det kan man tänka sig och det är säkert väldigt bra att vi har globala överenskommelser för det, men inte . , , när de fattiga länderna hinner med och har kapacitet att förhandla på ett likvärdigt sätt. 82 (): ska vi gå till beslut om politik för global utveckling, så som den redovisas i regeringens proposition 2002/03:122 och utrikesutskottets betänkande 2003/04:UU3. Det är inte vilket beslut som helst som det gäller utan det är ett historiskt beslut. tar vi ställning till om vi ska godta förslaget till utvidgning av EU med tio nya medlemmar. Alla ser vi det som ett historiskt beslut. Men också dagens beslut om att utvecklingspolitik ska få en ny utformning är historiskt. Det var sist. Då fick vi en biståndspolitik. Den har sedan genom olika delbeslut justerats . står vi beredda att ge en helt ny bredd åt den politik som omfattar utvecklingsfrågorna. Bakom dagens debatt och kommande beslut finns ett omfattande arbete, dels i form av de delbeslut, och underlaget bakom dem, som tidigare antagits om till exempel fattigdomsinriktning, mänskliga rättigheter och jämställdhet. Vidare finns den så kallade . Denna är i sin tur bearbetad i en omfattande remissomgång innan regeringen utformade sin proposition. Den har sedan följts av utrikesutskottets beredning innefattande en hearing med remissinstanserna. Vi formar nu en poltik för målgruppen fattiga människor och länder, närmare bestämt utvecklingsländerna och de så kallade transitionsländerna. Vi gör det mot bakgrund av att världen präglas av globaliseringen, som har ett påtagligt uttryck i att olika saker hänger ihop och starkt påverkas av varandra. I det läget räcker inte längre bistånd, inte heller utvecklingssamarbete som betonar partnerskap, utan nu måste strängt taget alla politikområden medverka i en samstämd politik för global utveckling, en ny utvecklingspolitik. Med solidariteten med andra människor och varje människas rätt till ett värdigt liv som grundläggande motiv för denna utvecklingspolitik ska olika politikområden inklusive politiken för utvecklingssamarbete samverka så att de drar åt samma håll och inte motverkar varandra i uppfyllandet av att ytterst avskaffa fattigdomen. På detta sätt kommer de att bidra till att uppfylla FN:s millenniemål, bland annat att halvera den extrema fattigdomen . Utvecklingssamarbetet blir nu ett av flera politikområden med uppgift att stödja de andra, att vara katalysator, att vara pådrivande och att vad gäller de så kallade MUL-länderna, de minst utvecklade länderna, även fortsatt spela en särskilt betydelsefull roll. Som styrinstrument för den nya utvecklingspolitiken sätts två mål upp.