prot · GQ0962 · 2003-02-20 00:00:00 — Vi kan stifta vissalagar här, men debatten ute i verksamheten, där manska ge de äldre det de ska ha och det som de har rättatt få, måste bli mycket livligare än den är i dag.Anf. 13 ():Herr talman! Nej, , detär inte politisk retorik. Möjligen är det en politiskskiljelinje när man ser på inflytandefrågor. Om mantror att man löser detta genom att människor får möj-lighet att välja mellan bolag A eller bolag B, somsedan försvinner - vilket har hänt i - nästintill , eller om man som Vänsterpartiettror att inflytande handlar om att ha möjlighet attpåverka den tid man ska stiga upp, hur man vill bliklädd och som individ ha inflytande i verksamheten.Det är inte politisk retorik, däremot tror jag att det ären politisk skiljelinje.I har vi delansvar för äldreomsor-gen och hur den har utvecklats: erbjuds männi-skor eget boende och erbjuds medicinsk expertishögt upp i åldrarna utan någon åldersdiskussion. Vihar också ansvar för att åtgärda de brister som harredovisats i rapporter och i den här diskussionen. Skaman göra det ska man nog samverka med partier somär beredda att skattefinansiera detta utan att samtidigtskära ned i sjukförsäkringen, som till exempel Krist-demokraterna väljer att göra, eller arbetsmarknadspo-litiken, som väljer att göra, eller minskaskatteintäkterna och därmed undandra finansieringen,som har valt att göra.Därför väljer att samverka med So-cialdemokraterna och därför att vi då harde bästa förutsättningarna att faktiskt utveckla denäldreomsorg som detta lands gamla bör ha. Det finnsen rad saker att göra.Jag ska kortfattat nämna ett annat perspektiv somjag har sett i denna debatt. Det är ovanifrånperspekti-vet och nedanifrånperspektivet. villinte ha någon särskild äldreminister. Vi nöjer oss medLars . Men vi vill gärna ha ett större och ökatinflytande i den lokala verksamheten. Och det ärockså skillnad på perspektiv.Anf. 14 ():Herr talman! Vård och omsorg blir inte mindreviktigt för livskvaliteten när man blir äldre, tvärtom.De sista åren är ju ännu mer oersättliga än de tidigare.När klockan tickar ska man inte behöva vänta år påen höftledsoperation eller behandling av gråstarr.Det är glädjande att socialminister såofta nu anslutit sig till oppositionens förslag om envårdgaranti. är det viktigt att den vårdgarantinockså omfattar de åldersbetingade sjukdomarna.Jag ställde frågan om de ekonomiskt sämst ställ-da. Jag fick inget svar av ministern. harangett sin prioritering. Jag ställde frågan om densolidariska skatteutjämningen utifrån uttalanden somgörs från bland annat och . Jag fick inget svar. Mitt svar tillministern när det gäller är att det inte ärså konstigt att man gärna vill se att det finns resursermed när ord och löften ges utifrån dåliga erfarenheterav att stat och regering övervältrar kostnader påkommuner och landsting. Det vill vi inte vara medom. Vi vill ha lika villkor. Vi vill ha en fungerandeskatteutjämning.Cristina Husmark , i Sve-rige är alla kommuner i hela landet motorer och vik-tiga resurser för utveckling. Det är tydligen en skill-nad oss emellan där.Avslutningsvis vill jag ställa en fråga till minis-tern om vård i livets slutskede. Där finns det en ut-redning som har legat . Och de svar vifår är att detta bereds. Att ha en värdig vård i livetsslutskede är ett av de viktigaste områdena som vi haratt hantera och som vi behöver utveckla. Min frågaär: När kommer det något förslag med anledning avutredningen i livets slutskede?Anf. 15 ():Herr talman! Jag vill tacka socialministern ochKenneth för att de deltar i den här debattentrots att de är män. hade väl socialministern inteså mycket att välja på. Men kun-de ha skickat sin kvinnliga kollega men gjorde detinte.Allt det som vi har talat om här är till stor del enkvinnofråga. Det finns en enda man i personalen pådet ålderdomshem som jag har berättat om. Ochmånga kvinnor i personalen vet jag är mammor,mormödrar och farmödrar, och många av dem haregna gamla föräldrar. Allt det ska gå ihop med den tidsom finns och med en ganska så skraltig lön.Nu är debatten om oss äldre slut. Två av debattö-rerna här hade rätt att säga de äldre, men det gjordede inte. Annars var vi andra debattörer 55-plus all-ihop, och jag är dessutom 65-plus. Men ni vet att årengår fort, och snart är ni där allihop. Och om ni tänkerpå det kanske det kan stimulera debatten i fortsätt-ningen.Anf. 16 Socialminister ():Herr talman! tar upp frågan ompersonalrekryteringen, och jag tror att hon har miss-förstått hur situationen nu är. Just nu arbetar kommu-nerna runtom i landet mycket intensivt med sina pla-ner och med sina skyldigheter.Jag var glädjande nog i går och invigde ett äldre-boende i , . Man har70 tjänster. 300 sökande hade man till dessa tjänster.Alla tjänster är besatta med kompetent personal. Bot-kyrka är en av de kommuner som arbetar med perso-nalrekrytering, med personalutveckling och med stödtill personalen. Alla kommuner borde göra det.Men vad vi har sagt är att staten har det långsikti-ga ansvaret för utbildningen när det gäller gymnasie-skolan, när det gäller hur vi ska utveckla högskoleut-bildningen och när det gäller att ge stöd och stimulanstill arbetsgivarna för den utbildning som arbetsgivar-na bör bedriva.Vi bad dessa tio myndigheter att utarbeta en stra-tegi för det nationella ansvaret. Det behövs för denlångsiktiga lösningen, för att vi ska kunna rekrytera140 000-150 000 fram till år 2015.Sedan vill jag ta upp äldreomsorgen som en kvin-nofråga. Merparten av de äldre som får omfattandeomsorg är kvinnor.Jag ska nämna något om alternativa finansiering-ar. Jag vill till säga att detvisst förekommer en debatt. Jag har lyssnat till Skan-dia och deras konferenser. Vad de talar om är ett heltannat system. Det är alldeles riktigt att den debattenförekommer. Men vad man inte talar om är att de sombehöver omfattande vård är . Detär ingen lösning på deras problem att ha en försäkringi . vänder sig till 30-40-åringar. Dekommer förmodligen att behöva vård om 50-55 år.Det är en annan situation då. Vi har ett ansvar fördem som är 50, 55 och också. Det är dem somvi ska garantera en god äldreomsorg , ochdå är alternativa försäkringsfinansieringar faktisktingen lösning.Sedan tycker jag att det var spännande med Kers-tin uppmaning till kommunerna att föradenna debatt, därför att om vi ska precisera det sam-hälleliga ansvaret och få alla att veta vart man skavända sig, då måste vi få kommunerna att inte bara isina fullmäktigeförsamlingar utan faktiskt i dialogmed medborgarna tala om vad man kan vänta sig. Jagsom strängnäsbo vill ju veta vilka planer som man harfrån kommunens sida när det gäller byggande aväldreboende, vilken planering man har för anpassatboende , och vad jag kan vänta mig avSträngnäs kommun. Det är inte alldeles säkert attriksdagen kan ge detta besked, men jag hoppas attkommunalpolitikerna i ska kunna ge det.Jag vill gärna uppmana alla kommuner att ta en sådandebatt.Sedan vill jag tillbaka till och främst vill jag ta upp detta med resursernasom en följd av att vi ger kommunerna möjligheter attge viss hemtjänst utan biståndsbedömning. Jag tyckeratt det är viktigt, och jag inser att detta för de kom-muner som tar chansen kan innebära en ökad kostnad.Men jag är inte alldeles säker på att det är den kost-nad som man tror, därför att jag tror att det är en godinvestering i det förebyggande arbetet, det vill sägaatt vi skjuter de tyngre omsorgsinsatserna och vårdin-satserna framåt. Med ett gott förebyggande arbete kanvi faktiskt underlätta kostnaderna och tyngdeni äldreomsorgen.Men om det nu innebär en ökad kostnad menarjag att det ska prövas i de diskussioner som staten ochkommunerna har anledning att föra om hela denkommunala ekonomins problem, inte minst norraSveriges problem. Jag menar alltså att man ska skiljapå frågan att ge kommunerna denna möjlighet och attge dem lagligt stöd för en hemtjänst i denna form.Sedan får vi i annat sammanhang och tillsammansdiskutera hur vi ska stödja kommunerna.Anf. 17 ():Herr talman! Jag vill börja med atttacka för den här debatten. Jag tror att väldigt mångadebatter behöver börja just i denna kammare blandoss folkvalda.När jag har suttit ned och lyssnat har jag tänkt påAgda som hade haft mycket storabekymmer med sin hälsa.Hon hade gått och ramlat. Hon var dement. Detfanns ingen plats för någonstans. Hon fick bohemma trots att hon var ensam. Hon hade egentligeninga krav, men en distriktssköterska kom till henneoch frågade hur hon mådde. Detta fall uppdagades förnågra månader sedan på en plats i Sverige.Agda frågade : Var är alla? Honhade levt i en ganska stor familj, och plötsligt var honensam. hade förmodligen inte allsbrytt sig om vilken driftsform som personalen somkommit till henne hade arbetat inom. Jag tror att honinte heller hade brytt sig om ifall de varit unga elleräldre. Hon brydde sig om att det kom människor ochgav henne vård och omsorg.Jag tycker att detta är en viktig fråga i slutet avdenna debatt. Vi ska fokusera på mötet mellan perso-nal och vårdtagare. Det är det som är vård, inte vilkenhuvudmannen är. Jag tror att vi behöver sedetta utifrån det mänskliga perspektivet och utifrånoss själva. Om vi får leva blir vi alla gamla.Anf. 18 Socialminister ():Herr talman! Jag vill passa på tillfället och tackaför diskussionen. Det är viktigt att vi här regelbundetdiskuterar om vårt ansvar och om hur vi ska hanterafrågor som medborgarna riktar mot oss. Det är i alltväsentligt tre saker som vi måste klara ut.Det ena är den långsiktiga finansieringen, den fi-nansiering som handlar om äldreomsorgen om 15-25år. Vi måste komma till klarhet om vilka förutsätt-ningar som gäller för att en generell välfärdspolitikmed gemensamt ansvarstagande för äldreomsorg skaklaras. Jag tror att vi kan komma till en sådan klarhetbara vi håller undan föreställningar om att lösningenskulle finnas i någon sorts privat finansiering. Det äringen lösning för de människor som är mellan55 och och som kommer att behö-va omfattande insatser. Det handlar om långsiktigfinansiering.Det andra som vi måste komma till klarhet med ärhur vi klarar rekryteringen av 140 000-150 000 män-niskor till äldreomsorgen. Alla inser att det handlarom en uppvärdering av omsorgsarbetet. Alla inser attvi måste ge bättre löner till dem som jobbar. Proble-met är hur vi ska klara det på kort sikt. Det är lätt attsäga att vi ska höja lönerna , vilketkanske är motiverat, men vi vet att kommuner ochlandsting inte klarar det kortsiktigt. Att långsiktigthöja de anställdas löner och förbättra arbetsvillkorentycker jag är ett samhälleligt ansvar och ett ansvar fördenna riksdag.Den tredje saken som vi måste klara och som ärotroligt viktig är att se till att vårdtagarna själva ochframför allt de anhöriga får veta vad som händer medden enskilde i omsorgen - det berättas ganska oftaom att man inte får veta när hälsan försämras ellertillståndet blir värre - men också att de får veta vadsom händer inom äldreomsorgen. De anhöriga ska sessom en resurs för utveckling av äldreomsorgen.På dessa områden ska vi gemensamt utveckla ettprogram. Tack så mycket för denna debatt!Överläggningen var härmed avslutad.5 § Meddelande om vissa förändringar i riks-dagens debattformer med meraAnf. 19 TALMANNEN:Det är min målsättning att på alla vis verka för attmedborgarna ska få möjlighet att följa med i vad somhänder i . Det som händer här måste viförmedla så att det blir begripligt, lättillgängligt ochengagerande. Det har ni hört mig säga vid upprepadetillfällen.Riksdagens arbetsformer måste utvecklas i taktmed tiden. Vi måste lägga upp arbetet så att det blirintressant och lockande för medborgarna att följa medi. Jag har efter diskussioner med gruppledarna kom-mit fram till att vi på försök kan prövanågra förändringar i arbetsformerna.För att det ska bli lättare för allmänheten att följamed i debatten prövar vi en annan debattordning. Enföreträdare för utskottens majoritet inleder debattenmed en presentation och sammanfattning av förslaget.På så sätt behöver åhörarna inte som tidigare hörainvändningarna först och en redogörelse för förslagenfrån utskotten först långt in i debatten.Inledningen får vara högst och gerinte replikrätt på en efterföljande talare. Därefterföljer i sedvanlig ordning anförandena från reservan-terna och utskottsmajoriteten. Anförandena bör inteöverstiga i vanliga debatter. En vissflexibilitet förutsätts dock när det gäller taletiden,med något längre anföranden i större debatter ochkortare i andra.Den här formen för ärendedebatter prövas av någ-ra utskott med början . Försöket kommer attutvärderas successivt.Nästa förändring handlar om vilka debatter vi skaföra i kammaren. Vi har uppmanat utskotten att iökad utsträckning prioritera vilka ärenden som bördebatteras. Det är viktigt att vi debatterar dagsaktuellafrågor som är av stort intresse för allmänheten ochärenden där utgången inte alltid är på förhand given.På så sätt kan vi öka intresset för det som händer ikammaren.Vi har också enats om att utskotten och partigrup-perna ska lägga mer fokus på debatter som kan hållasinnan utskottsbehandlingen av ärendet är slutförd. Deska till exempel överväga debatter i kammaren vidbordläggning eller remittering av vissa propositioneroch motioner.I remiss- och bordläggningsdebatter är ärendetnytt och argumenten ännu inte redovisade. Det ökarintresset för att lyssna och för att delta i debatten.Vi riktar också en uppmaning till regeringen att iökad utsträckning använda sig av möjligheten attinformera kammaren muntligt i viktiga frågor somannars inte kommer under prövning.Formerna för hantering i vår av EU:sframtidsfrågor har lagts fast. Ett sammansatt kon-stitutions- och utrikesutskott har bildats. EU-nämndenhar också tillsatt en särskild beredningsgrupp. Riks-dagen kommer att ha utfrågningar, seminarier ochandra arrangemang, bland annat besök av konventetsordförande d'Estaing och Europapar-lamentets talman . Min förhoppning är attarbetet i med framtidsfrågorna ska präglasav stor öppenhet.Ytterligare en åtgärd som ska bidra till större öp-penhet och bättre uppföljning av hanteringav EU-frågorna är att riksdagsstyrelsen löpande skafå information om utskottens arbete med grön- och vitböcker.Det är alltså en hel del förändringar som väntarunder våren. Det är min förhoppning att det ska bidratill att riksdagsarbetet kommer ännu mer i allmänhe-tens fokus och till att kan fullgörasin roll som viktigaste debattarena.Information om detta är utdelad i kammaren.6 § Anmälan om fördröjda svar på interpella-tionerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 2002/03:157Till riksdagenInterpellation 2002/03:157 av om poli-sens resurserInterpellationen kommer att besvaras den 4 mars2003.Skälet till dröjsmålet är att interpellanten intekunnat ta emot svaret inom föreskriven tid.Stockholm den 14 februari 2003JustitiedepartementetThomas BodströmInterpellation 2002/03:184Till riksdagenInterpellation 2002/03:184 av () om humanitärt visumInterpellationen kommer att besvaras fredagenden 7 mars 2003.Skälet till dröjsmålet är utlandsresor.Stockholm den 17 februari 2003UtrikesdepartementetJan O KarlssonInterpellation 2002/03:185Till riksdagenInterpellation 2002/03:185 av ()om MigrationsverketInterpellationen kommer att besvaras fredagenden 7 mars 2003.Skälet till dröjsmålet är utlandsresor.Stockholm den 17 februari 2003UtrikesdepartementetJan O KarlssonAjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna i två minuter.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 13.31.7 § Svar på interpellationerna 2002/03:168 och169 om elöverkänslighetAnf. 20 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att elöverkänslighetska betraktas som en sjukdom och därmed ge rätt tillhjälp. har även frågat utbildnings-ministern vilka åtgärder han avser att vidta för att ökaforskningen och kunskapen om elöverkänslighet. Jaghar kommit överens med utbildningsministern om attjag ska svara på båda dessa interpellationer.Vad gäller interpellationen om sjukdom så måsteman konstatera att det inte finns något veten-skapligt underlag som styrker ett samband mellanallmänna sjukdomssymtom och elektricitet. Patientersom sätter sina besvär i samband med elektromagne-tiska fält upplever ofta att de får ett dåligt bemötandei vården. Enligt 2 a § hälso- och sjukvårdslagen(1982:763) ska vården bygga på respekt för patien-tens självbestämmande och integritet och så långtsom möjligt utformas och genomföras i samråd medpatienten. För att ge vägledning till vårdpersonal ikontakten med patienter som relaterar sina besvär tillelektricitet har utfärdat allmänna råd(SOSFS 1998:3) om bemötande av patienter somrelaterar sina besvär till amalgam och elektricitet.Patienter som menar att de är elöverkänsliga liderofta av hudbesvär i form av värmekänsla, sveda,klåda och även av andra symtom. Sådana symtom ärvanliga i den svenska befolkningen och kan ha mångaorsaker. Patienten ser vanligtvis ett klart sambandmellan symtomen och närhet till olika former avelektrisk utrustning. har man inte lyckatsframkalla symtomen i provokationsförsök där pati-enten inte känt till när experimentellt framkalladeelektriska och magnetiska fält varit påslagna. När ettorsakssamband i en viss fråga inte kan visas veten-skapligt innebär det självfallet inte att varje misstankeom ett sådant samband kan uteslutas. Det ställs dockstora krav på de studier som presenteras för att ettorsakssamband ska anses vara visat på ett vetenskap-ligt sätt. Enligt min mening är det viktigt att ständigtvara öppen för nya kunskaper. Det är dock inte re-geringens uppgift att besluta om nya sjukdomar. Förregeringen är det viktigt att patienter alltid får denvård de behöver oavsett diagnos.Vad gäller interpellationen om ökade medel tillforskning vill jag tydliggöra att ansvarsfördelningenmellan regering, riksdag och myndigheter är sådan attregering och riksdag fattar de övergripande forsk-ningspolitiska besluten, medan universitet, högskolor,forskningsråd och andra organisationer med sakkun-skap beslutar om den närmare medelsfördelningenoch verksamheten. Forskningen om elektromagnetis-ka fält konkurrerar följaktligen om medlen på sammavillkor som övriga forskningsområden, det vill sägamed utgångspunkt i vetenskapliga kriterier. För år2003 kan jag berätta att detta system med konkurrensmellan olika forskare innebär att förarbetsliv och socialvetenskap, FAS, finansierar sexolika forskningsprojekt med koppling till elektro-magnetiska fält och elöverkänslighet.Jag vill även påminna om att forskningen om el-överkänslighet, liksom nästan all annan forskning, ären internationell aktivitet i vilken forskare från helavärlden deltar. Den internationella strålskyddskom-mittén för icke-joniserande strålning (ICNIRP) följeroch utvärderar all forskning som publiceras inomområdet. Även WHO är engagerade i detta interna-tionella forsknings- och kunskapsarbete. Svenskamyndigheter bevakar den verksamhet som dessainternationella organ bedriver.Vad gäller åtgärder för att öka kunskapen om el-överkänslighet kan jag nämna tre aktuella insatser.För det första: för arbetsliv och soci-alvetenskap (FAS) ska enligt regleringsbrevet för2003 dokumentera och informera om kunskapslägetvad gäller elöverkänslighet. En andra aktuell insats äratt ett antal statliga myndigheter tillsammans tagitfram ett informationsblad som heter Strålning frånmobiltelesystem. För det tredje kan jag nämna attregeringen beviljat totalt från Allmänna arvs-fonden för att sammanställa och sprida kunskap omelöverkänslighet till hälso- och sjukvården samt tillallmänheten.Mot bakgrund av det jag härmed har redovisat omforskning och kunskap om elöverkänslighet avserregeringen inte att vidta några ytterligareåtgärder.Anf. 21 ():Fru talman! Jag vill tacka socialministern för sva-ret, även om jag hade hoppats på en större ödmjukhetfrån socialministern. Då tänker jag på formuleringen:"Vad gäller interpellationen om sjukdom så måsteman konstatera att det inte finns något veten-skapligt underlag som styrker ett samband mellanallmänna sjukdomssymtom och elektricitet." Detfinns ganska mycket forskning om detta. Det handlaribland om vad man vill tro på.För några veckor sedan besökte jag två olika per-soner som har drabbats av elöverkänslighet. Denförsta är en kvinna, vi kan kalla henne för . Honbodde i ett ensligt litet torp, en liten stuga som varbyggd som sommarhus för ganska länge sedan. Denär dåligt isolerad. Den dag jag var hos henne var detväldigt kallt. Hon eldade så mycket hon kunde i sinöppna spis, men jag har sällan varit inne hos någonsom det varit så kyligt hos. Någon dag innan hade detvarit ute, och i diskbaljan var det varitis . Tänk att behöva bo på detta sättdärför att man har drabbats av denna åkomma. Annahade flyttat ett antal gånger, haft lite olika boendenmen drabbats av att kanske grannen haft olika elek-tronisk utrustning som hade påverkat hennes sjuk-domstillstånd. hade hon känt en viss trygghet iboendet , trots att det var oerhörtprimitivt. Men ska man bygga en mobilmast en bitdärifrån, och började hon känna en stor oro för hurdet skulle påverka henne. Hon visste om flera andrasom var i samma situation som hon själv och somhade fått byggda nära sig som hade påverkatdessa.Det andra besöket var hos ett par, vi kan kalladem för och . Det var som var dålig.Han hade fått en ny dator på sitt jobb som hade utlöstdessa symtom hos honom. Han mådde ganska bra påsomrarna då han kunde bo i deras sommarhus sominte hade elektricitet. I lägenheten i en tätort i Skara-borg har de gasolkylskåp och gasolspis. Jag var därnär det började skymma, och man tände lamporna.När vi är vana vid att trycka på en knapp tände fotogenlampor. I det ljuset var det inte särskiltlätt att läsa, lamporna gav inte så mycket ljus. Att sepå TV eller lyssna på radio var inte tänkbart, detklarade han inte av. Han fick sova på golvet i köket.Det var den plats han klarade sig bäst av att vara pånär han bodde i sin lägenhet under vinterhalvåret.Jag hade inte kännedom om hur illa det var fördessa personer som verkligen har drabbats. Jag harkänt till många tidigare, men det var när jag hadeträffat dessa som jag tänkte: Det här måste jag gåvidare med, vi kan inte nonchalera så många männi-skors sjukdomssymtom. har beräknatatt det finns ungefär 200 000 i som har drab-bats av elöverkänslighet, varav har svåra pro-blem.Det är ganska många personer i som be-gränsas alltmer i sin möjlighet till bosättning och sombegränsas alltmer när det gäller att vistas ute i sam-hället. Men tar vi verkligen det här bekymret på all-var?Alltfler människor i vårt land blir långtidssjuk-skrivna. Vi vet egentligen inte vad det beror på. Närvi inte har den kunskapen känns det inte särskilt be-hagligt att veta att ytterligare kostnader ska överföraspå arbetsgivarna.Anf. 22 ():Fru talman! Också jag vill tacka socialministernför svaret och uttrycka min uppskattning över BirgittaCarlssons interpellationer som berör angelägna områ-den. Det är bra att dessa frågor uppmärksammas avganska många här i och i den allmännadebatten.Vi från har motionerat,debatterat och hållit seminarier om riskerna medelektromagnetiska fält och elöverkänslighet. Det ärutomordentligt angeläget att många från olika partieroch organisationer uppmärksammar dessa problem.Det handlar, precis som var inne på,väldigt många människor.Under gårdagen debatterades och beslutades kringett betänkande om icke-joniserande strålning. Väns-terpartiet reserverade sig bland annat till förmån förvarningstexter på mobiltelefoner för att uppmärk-samma riskerna med ett alltför flitigt användande.Likaså reserverade vi oss till förmån för en mer sam-manhållen och oberoende forskning på området. Bådareservationerna avslogs, men vi vet att debattenkommer att fortleva och vi ska aktivt delta i den. Sistaordet är definitivt inte sagt.Vi tycker till exempel inte att hänvisningarna igårdagens betänkande, i tidigare betänkanden och tilluttalandena i den så kallade ärövertygande. Rapporten är starkt kritiserad av fram-stående forskare för bristande objektivitet.