prot · GQ09113 · 2003-05-28 00:00:00 — I regeringens proposition finns ettkonstaterande som är extremt viktigt för hela integra-tions- och utanförskapsdebatten. av deasylsökande som väntar på beslut jobbar medan degör det. Det betyder att nästan inga arbetar under denmycket långa tid som det kan gälla.Både ni och vi är bekymrade över de långa vänte-tiderna, och vi ska försöka ändra på dem, men härfinns ett problem till som vi borde åtgärda. Ni villåtminstone informera lite till. Räcker det med det?Kan den här frågan hanteras på detta nästan lättsinni-ga sätt? Jag skulle vilja veta vad tycker för det första om förslaget att de som vän-tar på tillstånd får rätt att arbeta iSverige, för det andra om att man försöker få tillstånd en arbetsgaranti också för dem. Därmed för-hindras så långt möjligt en passiviserande väntan,som enligt alla är mycket destruktiv.Anf. 76 ()replik:Fru talman! Vi är både överens om problembildenoch om vart vi vill komma. I det förslag som före-ligger vad gäller asylsökande är det fråga om infor-mation, men det är också så att man , isamma stund som man får permanent uppehållstill-stånd, får stöd från arbetsförmedlingen kombineratmed sfi-undervisning. Det är alltså inte bara fråga ominformation.Man har ju rätt att arbeta, men problemet är attdetta inte fungerar. Det låter väldigt bra att ha någonsorts arbetsgaranti, men den måste också fyllas medett innehåll. Innan man kan säga att man har en sådanmålsättning måste man kunna säga vad man ska göraför att kunna åstadkomma detta. Jag tycker inte att vihar kommit så långt , men vi kan väl ändå varaöverens om att den här propositionen är ett steg fram-åt. Sedan får man fortsätta diskussionen om hur manska gå vidare.Det är mycket möjligt att den här informationsin-satsen inte alls är tillräcklig, men jag menar att denändå är en början.Anf. 77 () replik:Fru talman! Det är i så fall en alldeles för litenbörjan. Som mycket väl vet finns det perso-ner som får vänta två, tre eller i landet, och dåkan vi inte ta så här små steg framåt. De räcker inte.Jag tror att vi borde sätta oss ned tillsammans ochresonera om detta. Jag tror inte att det här råder någraideologiska skillnader. Vi vet alla att det är destruk-tivt att vänta på det här viset och att det skulle varajättebra för alla, inte minst för , om de härpersonerna från början fick göra något nyttigt.Detta gäller även om de får lämna landet. De kanlämna landet med en stolthet över att ha gjort någon-ting. De fick visserligen inte stanna, men tiden i Sve-rige var i varje fall inte av det slag som vi vet nu kanförekomma.Camilla tog upp vad man gör sedanman fått arbetstillstånd. I era förslag finns dock ingenvalfrihet för de personer som ska åtgärdas, och det ärmycket bekymmersamt. Det är väldigt lätt att hamna iett slags klientställning, där man inte kan välja bortvissa erbjudanden från det offentliga.Vad tycker du om detta? Är det inte rimligt att gede här människorna en möjlighet att välja och atthävda sig? Det är människor som är i en mycket ut-satt situation. Om de dessutom inte har någon chansatt hävda sig mot hela den enorma apparaten av om-händertagande, hur kan man då göra för att derasposition inte ska bli så utsatt? Jag tror att en valfrihetskulle vara mycket viktig.Vi har förslagit ett slags introduktionspeng, somger de människor som kommer till oss något att säga.Det är inte så att de får hela den frihet som de skulleönska men i alla fall får de något att säga och att sättaemot, om de inte blir behandlade på rätt sätt.Anf. 78 ()replik:Fru talman! Vad inledningsvis gäller att man till-sammans ska kunna hitta lösningar är det säkert så attdet från moderater till vänsterpartister finns en över-ensstämmelse i vissa frågor. I andra frågor är det inteså. Vi är till exempel inte överens med närdet gäller arbetsrätten, där jag tycker att ni gör detväldigt enkelt för er. Ett sätt att verkligen göra deträttvist är att ta bort anställningstryggheten. Då blirdet lika för alla.Jag förstår inte riktigt vad som menas med att in-vandrarna inte har valmöjligheter. Jag vet inte om detvar samma diskussion som ochjag förde eller vad egentligen avsåg med denfrågan. Rent allmänt är det väl ofta så att när inteminst socialdemokrater och vänsterpartister vill ga-rantera vissa rättigheter och erbjuda vissa insatsertycker borgerligheten att detta är att snäva in och attinte ge några valmöjligheter.Jag förstår inte riktigt konkret vad frågeställning-en handlar om. Det är möjligt att det gäller en skill-nad i ideologisk syn, men jag är lite osäker.Anf. 79 (m)replik:Fru talman! Några ord i all korthet om diskussio-nen om arbetsmarknadspolitikens roll. Jag fick avCamilla inlägg ett intryck att honmenade att vi moderater inte vill ha någon arbets-marknadspolitik alls. Låt mig uttrycka det så att jagsom moderat är för det som är lagom. Det finns själv-fallet områden där en sådan politik behöver drivas.Man har också varit duktig på att driva arbetsmark-nadspolitik över årtiondena. Jag tycker att man ska hadetta klart för sig. Jag hoppas att även det inlägget.Vi tycker dock kanske att det blir för mycket ochatt man lägger för stor vikt vid arbetsmarknadspoliti-kens möjligheter. Ett exempel där det definitivt finnsanledning att gå in med arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, även med bidrag, gäller stöd till handikap-pade. Dessa är en grupp som inte har några alternativ.Vi ger dem möjlighet att arbeta ihop resurser, ochdärigenom kan vi ge de svagaste på arbetsmarknadenett kraftfullt stöd. Det är ett område som vi moderateraldrig kan tänkas pruta på.Jag vill avslutningsvis bara anknyta till den dis-kussion som har förts om möjligheterna och ibland ivarje fall vår oförmåga att utvärdera och dranytta av all den kompetens som kommer in i vårtland. Jag tycker att det av diskussionen här ganskaklart har framgått att vi på många områden har varittämligen dåliga. Det krävs något av en revolutionbåde i attityder och i regelsystem för att människornai fråga snabbare ska kunna komma i arbete, så att viska kunna dra nytta av deras kunskaper på ett pro-duktivt sätt och givetvis också så att de själva fårmöjlighet att utvecklas som människor.Detta är en självkritik som kanske drabbar ossallihop. Jag och Moderata samlingspartiet förväntaross att det sker en kraftfull förändring i regelsystemoch framför allt i den mentala inställningen till detta.Det är något som var och en på sitt sätt får arbetamed.Anf. 80 ()replik:Fru talman! Det Högmark menar med lagom me-nar jag är för lite. Rent allmänt finns det stora ideolo-giska skillnader mellan oss inte bara i synen på ar-betsmarknadspolitik utan också i synen på offentligsektor och generell välfärdspolitik i allmänhet. Jagmenar att arbetsmarknadspolitiken är en del av dengenerella välfärden.Även ur tillväxtperspektiv missar man om man serarbetsmarknadspolitik och offentlig sektor som täran-de. Det är något som ligger i botten. Jag menar att deär en viktig drivkraft, en viktig motor. Arbetsmark-nadspolitiken är det inte minst för att den omfördelarköpkraft. Den kan innebära en långsiktighet i arbets-kraftens utbildning och kompetens. Även vård, skola,omsorg och infrastruktur är tillväxtfrämjande, menarjag, och gynnar näringslivet.En moderat politik med stora skattesänkningarskulle slå sönder arbetsmarknadspolitiken och dengenerella välfärden. Det skulle ge ökade klassklyftoroch, menar jag, mycket mer kortsiktighet. Paradoxenär att den moderata politiken biter sig själv i svansen.Ibland undrar jag om ni verkligen menar allvar medatt ni skulle iscensätta alla era förslag med skatte-sänkningar. Jag tror att det ni säger er vilja gynna, ettstarkt näringsliv, missgynnas av en moderat politik.Anf. 81 (m)replik:Fru talman! Det är väl ganska naturligt att vi lan-dar i olika slutsatser utifrån att vi har så pass skildapolitiska värderingar. Jag är övertygad om att detexempelvis i , i industriområdet i Gnosjö-Anderstorp-Gislaved, finns ett mindre behov avarbetsmarknadspolitik än där man hafthög arbetslöshet. Jag tror att välfärden är minst likastor i de områden där man behöver använda mindrearbetsmarknadspolitik. Där klarar denna marknad enhel del av uppgifterna själva.Jag vill återigen understryka att det finns områdendär vi har ett ansvar att göra ordentliga satsningar,exempelvis stöd till handikappade, människor sominte kan komma in på arbetsmarknaden på annat sätt.Det vore förödande om vi med den förda politiken fårallt färre människor i arbetskraften och därmed alltmindre möjligheter att göra kraftfulla insatser förgrupper som verkligen är i behov av det.Anf. 82 ()replik:Fru talman! Vi vill också göra satsningar på ar-betshandikappade. Men även där finns det stora skill-nader mellan oss. Vi vill till exempel höja taken ilönebidragen. Jag vet inte om vill det.Det kan vi ju diskutera.Jag tror återigen att det är ett feltänk att tro att of-fentlig verksamhet står i motsatsställning till ettblomstrande näringsliv. Vad vore det mest effektivasättet att få en mängd människor i mitt län, ,att starta småföretag? Jo, det mest effektiva vore att tabort rätten till a-kassa. Då skulle alla de som vill bokvar vara tvingade att - som var innepå - till exempel putsa skor för att skapa sig arbets-tillfällen. I stället har vi en arbetsmarknadspolitik ochen offentlig sektor som håller uppe nivån. När manstartar företag gör man det inte för att man håller påatt svälta ihjäl utan för att man har en bra affärsidé.Man gör det därför att man vill leva det liv som detinnebär att vara småföretagare. Det blir en helt annankvalitet i småföretagandet.Återigen tror jag att det är ett feltänk att se ar-betsmarknadspolitik och offentlig sektor i allmänhet imotsatsställning till ett bra näringsliv. Jag menar attde två driver framåt, åt samma håll. Dessutom får viett samhälle med små ekonomiska skillnader, småekonomiska klyftor.Anf. 83 ():Fru talman! Det är brukligt att man, när man harskrivit en motion och den behandlas i ett betänkande,tackar för den behandling motionen har fått. Men detkan jag inte göra. I motsats till det som sägs i betän-kandetexten har ingenting av de tankar som fanns imin motion trängt igenom.Jag har talat om värdet av flerspråkighet. Jag hartalat om värdet av kunskap som inte finns i ,som visas bort därför att den inte stämmer meddet svenska utbildningssystemet. Jag har skrivitmycket om behovet av respekt för den arbetslöse, omrätten till egenmakt för den arbetslöse. Den rättenexisterar inte . Enligt det mycket tunga systemsom vi lever med bestämmer arbetsförmedlaren full-ständigt över det som den arbetslöse ska studera ellerinte studera, ska försöka arbeta med eller över huvudtaget inte jobba med.Det finns fortfarande väldigt många arbetslösa ju-rister med bakgrund i annat land i som be-möts som om de inte hade något yrke alls. Jag harsvårt att tro att de nya arbetsförmedlarna som skautbildas med hjälp av 300 miljoner kommer att lösaproblemet.Under de många år som jag har jobbat tillsam-mans med arbetslösa akademiker från andra länderhar jag sett fullständiga fiaskon i AMS regi. Vi harfortfarande en oerhört liten andel lärare med akade-misk utbildning i annat land som bakgrund. AMS harförsökt lösa problemet. De lanserade en kam-panj för att rekrytera 1 500 akademiker för sådanajobb. De lyckades rekrytera bara 500 och mångahoppade av. Därför att det som AMS gör ärmekaniskt och går enligt mycket stora mönster.Sedan talar man vackert om personliga handlings-planer. Men egentligen är de flesta personliga hand-lingsplaner som jag har sett - för jag har sett dem, ihänderna på mina stackars arbetslösa akademiker frånandra länder - bara pappersprodukter, oerhört inne-hållslösa.Man satsar 300 miljoner på nya arbetsförmedlaresom ska utbildas, ingen vet hur och av vem.Men bara 30 miljoner satsas på kompletterande ut-bildningar hos för akademiker frånandra länder. Jag ser absolut ingen rationalitet i det,framför allt när vi vet hur ofta AMS har fått kritikfrån revisorer, och Statskontoret för sättetatt arbeta med de arbetslösa.Jag har också skrivit i min motion om behovet avatt vända på relationen mellan invandrarbefolkningenoch systemet AMS. Låt invandrarna utbilda tjänste-män! Då får de äntligen se vad invandrarna kan. Menom man jämt och ständigt placerar invandraren iklientens situation fördjupar man segregationen. Var-för vill man aldrig ge möjlighet till de arbetslösa att tainitiativ och ansvar och själva försöka, svenskar till-sammans med invandrare, lösa sina problem? Jag harår talat om den möjlighet som skulle kunnaexistera om man stödde aktivitetscentrum som dearbetslösa själva sätter i gång. Men antagligen be-traktar man dem inte som fullvärdiga människor, somandra, för man ger dem inte chansen att själva be-stämma över sina liv.Det finns många myter om arbetslivet i och kringAMS-systemet. En sådan myt är att arbetsrätten fun-gerar och är rättvis. Den rapport som jag här hållerupp, och som också citerade, visarvarför arbetsrätten inte på något sätt hjälper ellerskyddar invandrarna, och varför inte heller diskrimi-neringslagstiftningen når dit. Det beror på att dessamänniskor faller mellan stolarna, mellan de två lagar-na.De flesta invandrare som arbetar i harkorta anställningstider bakom sig. Principen om sistin först ut slår automatiskt ut dem. Många har intekommit ens i närheten av en vanlig fast anställning.De arbetar som vikarier och timanställda, har iblandobetalda uppdrag och faller sedan tillbaka i arbetslös-het. Då nås de inte av dessa lagar. Då finns de i etttomrum, och majoriteten gör - tyvärr - allt vad denkan för att inte se och höra att de finns.Att sist-in-först-ut-principen skulle vara höjden avrättvisa kan lätt bestridas. Det finns andra gruppersom drabbas mycket hårt. Den här systematiskadiskrimineringen bygger på att värdet av en människaligger i hur den människan har haft fastanställning.I februari tillsatte regeringen en särskild utredningom ungdomar som inte arbetar, inte studerar och inteär sjukskrivna. Utredningen tillsattes just för att manupptäckte att väldigt många människor som inte harjag vet inte hur bakom sig med fast anställ-ning hamnar i ingenting.De siffror som fanns i det pressmeddelande somkom från regeringen angående utredningen är oerhörtalarmerande. Eftersom min talartid börjar närma sigsitt slut vill jag bara kort nämna det. Vad vill jag sägamed detta? Jo, att jag hoppas att majoriteten någongång vill börja se sanningen i vitögat.Anf. 84 ()replik:Fru talman! Jag begärde ordet efter Nartis vältali-ga formuleringar om nackdelen med visstidsanställ-ningar. Visstidsanställningarna har ökat. Det handlarom projektanställningar, provanställningar och just-in-time-anställningar, alltså att man egentligen intehar något anställningskontrakt utan får sitta hemmaoch hoppas att arbetsgivaren ringer. Detta drabbar degrupper på arbetsmarknaden som har den svagasteförhandlingspositionen - invandrare, kvinnor och såvidare.För att komma till rätta med problemet menar viatt fasta heltidsarbeten bör vara norm för att på så sättkomma undan visstidsanställningarna. Det bordedärför vara folkpartistisk politik att för invandraresskull prioritera fasta heltidsarbeten.Anf. 85 () replik:Fru talman! Jag har varit frilans i i 29 år.Under den tiden kom också lagstiftningen om sist införst ut. Den har emellertid inte haft någon betydelseför mig. De som var fast anställda hade rätt över migpå liv och död. Från den ena dagen till den andrakunde de ta en kurs ifrån mig. De var fast anställdaoch alltså fick de bestämma.Att sedan mina studenter tyckte om min kurs ochville fortsätta, och att vi hade många spännande erfa-renheter bakom oss, spelade ingen roll. Det räcktemed att om en fast anställd inte ville att jag skullejobba där så var jag ute.Tala alltså inte om för mig att man ska göra fastanställning till norm. Jag vet nämligen att man intekan ge hela befolkning fast anställning.Tekniken, ekonomin och strukturen i arbetslivet för-ändras för fort för att det ska vara möjligt. Därförkommer man inte att kunna placera avarbetskraften i fast anställning.Det man åstadkommer med dessa regler och lagarär att man tvingar alldeles för många människor bortfrån tryggheten och in i total rättslöshet. Det är så jaghar levt mina som frilans - i total rättslöshet.Det fanns inte någonstans någon eller någonting somkunde hjälpa mig när en fast anställd bestämde sig föratt nu räckte det med den där konstiga utlänningensom tänker annorlunda och arbetar på annat sätt.Anf. 86 ()replik:Fru talman! Det är inte så många som berörs avuppsägning vid arbetskraftsbrist att det är turord-ningsreglerna som blir avgörande. Däremot drabbasväldigt många av att de får otrygga visstidsanställ-ningar. Det stora problemet ligger i att man inte får entrygg fast anställning.Jag diskuterar inte turordningsregler utan rättentill heltid. Det handlar alltså om att rätten till fast jobbska vara regel och att vi ska minska antalet provan-ställningar och tillsvidareanställningar, alltså precisdet som sägs i den tidigare nämnda boken.Jag konstaterar att inte är intresserat avdet. När det gäller visstidsanställningar tar nämligenandra ideologiska målsättningar över. Jag vill därföråterigen fråga: Är ni beredda att säga till invandrarnai att ni kämpar för att fasta heltidsarbeten skavara norm?Anf. 87 () replik:Fru talman! Vi kan inte lova att orealistiskadrömmar blir verklighet. Det är omöjligt att lova fastanställning till av arbetskraften. Tek-niken, ekonomin och arbetslivets struktur förändrasalldeles för fort för att man ska kunna lova en sådansak.Däremot skulle en förändring av arbetsrätten iskapande riktning öppna för alla dem som ärlåsta i osäkra korttidsanställningar - inte tillsvidare-anställningar, de kommer aldrig dit - och för demånga som är låsta i socialbidragsberoende och djupförnedring. Många av dem har till och med doktors-grad i sina utbildningar.Anf. 88 ():Fru talman! Det är roligt att vi faktiskt är tre in-vandrare från som debatterar, ochmina två kolleger har tidigare diskuterat just integra-tionen på arbetsmarknaden. Det är en av Folkpartietsabsolut viktigaste huvudpunkter, men jag tänkte berö-ra lite andra frågor.Jag vill yrka bifall till reservationerna 20 och 21,ifall detta inte gjorts tidigare från vårt håll.Riksdagens revisorer har upprepade gånger kriti-serat styrningen av AMS, och inte blir man gladare avatt från våra inbjudna talare i utskottet få höra sakersom att "chanserna att få jobb efter genomgångenarbetsmarknadsutbildning åtminstone inte försämras",eller att "vi vill ha tydligare mål från politikerna". Vimåste ha tydliga och realistiska mål som prioriteras,följs upp och utvärderas. Dessutom ska de visa på entät koppling mellan arbetsmarknadspolitik och när-ingspolitik.Den absolut viktigaste arbetsmarknadspolitiskaåtgärden är att skapa ett företagarklimat som gör attnya arbeten kan skapas. Arbetsmarknadspolitiken skaförstärka de arbetslösas ställning på arbetsmarknadenoch se till att de får jobb så snabbt som möjligt.En av de funktioner som AMS uträttar på ett före-dömligt sätt är upprättandet av prognoser och analy-ser. Två av deras punkter från vill jag taupp som mina huvudpunkter. "En viktig uppgift för arbetsmarknadspolitiken äratt få till stånd en ökad rörlighet i arbetskraften i formav yrkesbyten. Det finns stora grupper av arbetslösainom yrken med låg efterfrågan på arbetskraft. Enmycket stor del av arbetslösa och sjukskrivna måstebyta yrke för att komma till rätta med sin situation. "Detta skriver AMS.Arbetsmarknaden har förändrats. Kompetenskra-ven och efterfrågan har förändrats. Vart jag än åkertas frågan upp: Vart tog det individuella kompetens-sparandet vägen? Det undrar jag också.Jag förstod ganska snabbt att utredning i regering-ens värld inte det detsamma som att reda ut. Utred-ning används när fattar beslut som det intepassar regeringen att verkställa. Vari består det storaproblemet med IKS? Låt oss få återkomma, sadestatsrådet. Hade det var arbetarekommunsom skulle utreda frågan hade jag förstått att det kanta åratal. Men detta ska vara de skarpaste politiskahjärnorna som arbetar med en sådan viktig fråga. Detär pinsamt för regeringen, det är ledsamt för alla demsom vill vidareutbilda sig och för företagarna som harnytta av den nya kompetensen. Förhalandet verkarsnarare bestå i ideologiska problem än sakliga.Vidare säger : Arbetsmarknadspolitiken stårinför många utmaningar . Det störstaarbetskraftsutbudet krymper, säger . Arbetkraft-sutbud, nu blir det kärvt. måste vi tuggatuggummi, gå och kanske till och med blåsa enbubbla. Att se möjligheterna och nödvändigheten attöppna för fler att komma hit och arbeta innebär inteatt vi inte vill att de som redan finns i vårt land ska fåalla möjligheter att arbeta. Men det räcker inte. AMSgeneraldirektör påpekade för utskottet förra veckan:Vi står inför problem som utskottet inte ens kan ana.Att låta gränser låsas för att reda uppvåra problem från insidan är i mitt tycke ett exempelpå statisk, nationalistisk och tämligen märklig ar-betsmarknadspolitik. Arbetskraftsbrist leder till lägretillväxt och till högre arbetslöshet. Det finns en dy-namik i att vi får in nya människor och nya idéer tilllandet. Det var en gång så vi byggde landet - separa-torer och kanaler - med hjälp av skarpa hjärnor ut-ifrån.Det är viktigt att den parlamentariska utredningom arbetskraftsinvandring som vi beslutade om görsoch att det görs en bred översyn så att vi kan beslutaom de eventuella förändringar som måste göras för attsäkerställa allas trygghet på arbetsmarknaden, och detmåste levereras snabbt. Tro mig, kommeratt vakta som en hök så att regeringen verkställer detvi tillsammans beslutat i denna kammare.Vi accepterar inte fler "vänta och se, så glömmerde nog"-utredningar. Det har vi inte råd med.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 9 §)7 § Ändrade solvensregler för försäkringsbo-lagFöredrogsfinansutskottets betänkande 2002/03:FiU26Ändrade solvensregler för försäkringsbolag. (prop.2002/03:94)Anf. 89 ():Fru talman! Jag ska fatta mig mycket kort. Inled-ningsvis ska jag berätta att finansutskottet ska disku-tera betänkande FiU:26 om ändrade solvensregler förförsäkringsbolag. I betänkandet behandlas regering-ens förslag i den tidigare avlämnade propositionenom ändrade regler.Vi föreslår att det ska bli vissa ändringar för för-säkringsbolagen. Solvensreglerna är det som be-stämmer den lägsta nivån för det buffertkapital somförsäkringsbolagen måste ha. Genom ändringen sombeslutet i innebär genomförs EG:ssolvensdirektiv om solvensmarginalkrav.Syftet är att stärka försäkringstagarnas skydd.Detta görs genom att skärpa bestämmelserna i dessadelar. Försäkringsrörelselagen innehåller flera reglersom ytterst syftar till att skydda försäkringstagarnasintresse att försäkringsavtalet ska kunna fullföljas.Det finns regler om tillsyn av försäkringsbolagetsbetalningsförmåga. Det måste finnas en kapitalbassom innebär att värdet av bolagets tillgångar medmarginal ska överstiga det åtagande som finns motförsäkringstagarna. Det är ytterst ett skydd av konsu-menterna, försäkringstagarna, så att de kan få ut depengar som de har rätt till om det skulle bli en skada,eller vad det nu är försäkringen gäller.Den lagändring som föreslås i detta betänkandeföreslås träda i kraft . I betänkandetfinns en reservation.Anf. 90 ():Fru talman! Det är viktigt inte minst för försäk-ringstagarna, som nämndes, att vi har ett väl funge-rande regelverk. Men det är också viktigt att vi har enväl fungerande konkurrens på försäkringsmarknaden.Det finns en del i förslaget som slår lite fel och kandrabba små försäkringsbolag.Det handlar om att garantibeloppet höjs i nomi-nella termer utan att man tar hänsyn till försäkrings-bolagens storlek eller omsättning. Det riskerar attdrabba landets lokala små ömsesidiga skadeförsäk-ringsbolag. Det kan leda till att de tvingas fusioneraeller till och med avveckla sin verksamhet. Det innebär att vi får färre försäkringsbolagoch en minskad konkurrens.Det är ingenting som konsumenterna och försäk-ringstagarna direkt tjänar på. Därför föreslår vi avslagpå den delen i förslaget.