prot · GQ0998 · 2003-05-07 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2002/03:98Onsdagen den 7 majKl. 09.00 - 18.0019.00 - 22.59Det justerade protokollet beräknas utkomma ----------------------------------------------------------1 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesMotioner2002/03:Fi14 -Fi27 till finans utskottet2 § Förnyad bordläggningFöredrogs och bordlades återNäringsutskottets betänkanden /03:NU8 ochNU9Konstitutionsutskottets betänkande 2002/03:KU233 § Hälso- och sjukvårdsfrågor m.m.Föredrogssocialutskottets betänkande 2002/03:SoU3Hälso- och sjukvårdsfrågor m.m.Anf. 1 ():Herr talman! I det här betänkandet om sjukvårdbehandlas 170 motionsyrkanden. Många är mycketintressanta och viktiga - alla med ambitionen attmänniskor i ska få en bättre vård och omsorgoch att hälso- och sjukvården ska ges förutsättningaratt utvecklas till en ännu starkare tillväxt- och fram-tidsbransch.Utskottets majoritet avstyrker samtliga motions-yrkanden, främst med hänsyn till tidigare ställnings-taganden och mot bakgrund av pågående arbete. In-nebär detta att man anser att det inte behövs föränd-ringar i svensk hälso- och sjukvård? Innebär detta är nöjd med hur det fungerar runtom i ?Jag tror inte att så är fallet.I stället för att bejaka nytänkande och förändranuvarande situation beskriver man hur man vill att detska vara. Hälso- och sjukvården bör präglas av när-het, tillgänglighet, helhetssyn och kontinuitet. Samti-digt vet vi att situationen på många håll i landet ärnågot helt annat.Vidare kan vi läsa att alternativa driftsformer kanprövas för att öka mångfald, valfrihet, tillgänglighetoch rättvisa. Men hur är det i verkligheten? Hurmånga socialdemokrater ute i landet bejakar detta? Ilandstinget i , där jag har varit landstingsråd , vet jag med säkerhet att i nio fall av tio sägerman nej till alternativ. På många håll i landet försökerman vrida klockan tillbaka genom att återta verksam-het till offentlig drift eller avveckla fungerande bolag.Jag hoppas och tror att det finns en allt större in-sikt hos alltfler om att det krävs förändringar, bådekortsiktiga och långsiktiga, för att vi ska klara att gealla människor vård och vård i tid.Herr talman! Vi moderater har lagt flera olika för-slag för att förbättra vården och omsorgen, och jagkommer att beröra några av dem. Först vill jag ändåslå fast att det är inte vi politiker här i kammaren elleri utskott som kan förändra sjukvården. Vi kan natur-ligtvis skapa bättre förutsättningar för eller förhindraoch försvåra utvecklingen och nytänkandet, men detstora förändringsarbetet sker i sjukvården varje dag.Landstingets hälso- och sjukvård sysselsätternärmare en kvarts miljon människor, vilket utgör 6 %av den svenska arbetsmarknaden. Till det kommerden hälso- och sjukvård som kommunerna driver,vilken vanligen är integrerad med äldreomsorgen.Ca 60 % av personalen har en högskoleutbildning,vilket vida överträffar de flesta andra branscher. Dettavisar att sjukvården är en stor kunskapsverksamhet,med all den dynamik och kraft som ligger i detta.Det är ett vägande skäl till att vi moderater ärövertygade om att förändringar inom svensk sjukvårdsker bäst när personalen och ledningen själva kanpåverka mer och även tillåtas att erbjuda mer sjuk-vård med nya metoder och just tillåtas vara den till-växtbransch som man har alla förutsättningar för.Problemen uppstår när vi betraktar sjukvården ut-ifrån ett utbuds- och finansieringsperspektiv. En väx-ande efterfrågan blir därmed lätt ett resursproblemsnarare än en tillväxtmöjlighet och en möjlighet förmänniskor att få vård . Detta i sin tur leder framtill ett ransoneringstänkande, med köer som följd.Samtidigt råder det en bred enighet om att alla män-niskor ska garanteras en god vård på lika villkor oav-sett inkomst och förutsättningar i övrigt.Även om svensk sjukvård är ledande inom mångaområden och det finns oerhört mycket som är bra, serresultatet av den förda politiken ut just så att genomlånga köer tvingas patienterna teckna försäkringar föratt få vård . Människor som har betalat skatt un-der upptäcker att sjukvården inte alltid finnsdär de behöver den, trots att man har åtagit sig just attleverera densamma. Tilltron till sjukvården urholkasom det inte finns en tydlig vårdgaranti med tydligarättigheter för patienterna.Därför är det absolut nödvändigt att patienternafår en starkare ställning i sjukvården. är det intesjälvklart att man har rätt till vård. Detta vill vi ändrapå, dels genom en tydlig vårdgaranti med rätt att fåvård både i och utomlands, dels genom attalla medborgare ska omfattas av en obligatorisk häl-soförsäkring. Med en sådan följer pengarna patienten,som alltså styr resurserna genom ett eget val av vård-givare. Patienten kan på så sätt aktivt välja god vårdoch också välja bort dålig vård. Den obligatoriskahälsoförsäkring som vi föreslår ska omfatta alla oav-sett betalningsförmåga eller hälsotillstånd, och denska naturligtvis finansieras gemensamt.Herr talman! Vi anser att patienter i , sompå ett sedvanligt sätt har fått behovet av en operationeller behandling fastställt här hemma, ska kunna sökanödvändig vård utomlands. För verkligt högspeciali-serad vård är fortfarande ett litet land, och detkan inte minst därför vara både bättre och billigare attanvända utländsk kompetens i vissa fall. Ett bättreresursutnyttjande stimuleras även genom att ledigkapacitet används på ett bra sätt. Patienten kan själv-fallet själv välja.Vi anser att en återinförd etableringsfrihet för pri-vata allmänläkare ökar valfriheten. Vi vill dessutomatt etableringsfriheten förutom allmänläkare ska om-fatta geriatriker, barnläkare, gynekologer och barn-morskor.Vad särskilt gäller sjukgymnaster vill vi framhållaatt i en situation av ekonomisk knapphet i landstingenupplever många att rehabilitering och sjukgymnastikkommer i strykklass. Sjukgymnasterna står mångagånger för rehabilitering och en behandling som är ettviktigt alternativ till medicinering. För att säkerställaresurser för rehabilitering och för att få en bättretäckning av dessa resurser, i där centraliseringär ledstjärnan i många landsting, föreslår vi att frietablering införs även för sjukgymnaster.Även har skrivit en motion i dennafråga, och jag hoppas verkligen att man ändrar sigoch stöder sin egen motion. Då kan vi få majoritet ikammaren, och detta skulle gynna många människorsom väntar på rehabilitering.Herr talman! kommer om ingenting görsatt få en skriande brist på vårdpersonal. Redan i dagduggar larmrapporterna om personalbrist tätt. Samti-digt blir den personal som arbetar i vården mer ochmer belastad. Utbrändheten ökar, och det är slåendeatt ökningen av långtidssjukskrivna varit stor inomjust hälso- och sjukvården. Vårdsektorn behöver blimer attraktiv för att fler ska söka sig dit. För att at-traktionskraften ska bli stark måste lönerna vara såkonkurrenskraftiga och arbetsvillkoren sådana attvården kan locka till sig och behålla tillräckligt medpersonal.Fler vårdutbildade borde också få förverkliga sinavisioner. har vårdanställda fått alltmindre att säga till om. De allra flesta vårdanställdahar därtill länge förmenats möjligheten att gå över tillandra arbetsgivare eller rentav testa om vingarna bärpå egen hand. I praktiken har vården bedrivits i mo-nopolform.Därför tycker vi att de vårdanställda måste fåmycket större inflytande över sin arbetssituation. Vitror att det är en oerhört viktig central fråga för denfortsatta utvecklingen av hälso- och sjukvården.Vi vet också att privata vårdgivare bidrar till attöka medvetenheten om vad saker och ting inom vår-den kostar. Vi vet att den privata vården har månganöjda patienter, och mer nöjd personal,som man utnyttjar resurserna bättre. Dettaborde tala för en mer positiv politik mot privata vård-givare, en politik som uppmuntrar mångfald i vårdenoch inte en politik som minskar antalet privata vård-givare.Herr talman! Jag vågar påstå att om människortillfrågats hade vården i sett betydligt annor-lunda ut än i dagens landstingsstyrda organisation. Vihade sett fler enskilda läkare, fler enskilda vårdgivare,fler personaldrivna vårdgivare och fler privatägdavårdgivare. Detta borde tala för en mer positiv politikmot privata vårdgivare, en politik som uppmuntrarmångfald i vården, inte en politik som minskar antaletprivata vårdgivare och försvårar för de få kvarvaran-de.Vidare hade vi sett mer av komplementärmedicin.Vi anser därför att det behöver satsas mer på forsk-ning och utveckling rörande alternativ och komple-mentärmedicin. För att öka antalet forskare och fors-karkompetensen krävs det att särskilda resurser av-sätts för att bygga upp ett och föratt möjliggöra egna forskningsprojekt.Herr talman! Jag anser att tiden är mogen för mernytänkande och mindre av försvarande och bevarandenär det gäller hälso- och sjukvården och dess framtid.Slutligen, herr talman, vill jag yrka bifall till re-servation 1 under moment 1. För övrigt står jag na-turligtvis bakom alla övriga moderata reservationer.Anf. 2 vice talman ():Herr talman! Hälso- och sjukvårdsfrågor väckeralltid ett stort intresse i . Som sade tar vi ställning till 170 motionsyr-kanden från allmänna motionstiden. Och det finns 59reservationer. står bakom 14 av de reser-vationerna, men jag yrkar bifall bara till reservationnr 2 under punkt 1.Jag kommer inte att hinna med att behandla allade andra reservationerna, utan jag tänker koncentreramig på ett par frågor.Herr talman! För oss liberaler har kampen för enbättre vård och omsorg ständigt varit en av de vikti-gaste politiska frågorna. Vi har också lyckats påverkaviktiga delar av vården och omsorgen, även om mot-ståndet mot våra förslag ofta har varit starkt ochlångvarigt. Då tänker jag främst på primärvårdensutveckling där många har fått en fast läkarkon-takt, det som vi har kallat husläkare. Ett annatframsteg som vi gläds åt gäller vår kamp för att manskulle slippa dela rum i äldreomsorgen, att man skulleha rätt till ett eget rum under långtidsvården. Vi harinte nått ända fram i de här frågorna, men vi har varitmed och arbetat fram förbättringar. Vi kommer attfortsätta att jobba med husläkarfrågan, och vi har ettyrkande om införande av husläkarlagen i det härbetänkandet. Vi vill också se till att ingen människainom långtidsvården mot sin vilja ska behöva delarum med någon.Det finns många utmaningar inom vård och om-sorg. Till stora delar är den bra , men alltför oftamöter vi människor, eller läser i tidningar och hör påradio och TV om dem, som far illa.Inom sjukvårdspolitiken har socialdemokratiskaregeringar förvärrat den situation som patienter ochanhöriga möter ute i landet. De har under flera årstoppat och bromsat sådant som kunde betytt mycketför snabbare behandling och kortare sjuktider. Närproblemen tilltar i delar av vården och omsorgenförvärrar det i sin tur en annan kris - i sjukförsäkring-ens finanser.Vi begär inte av regeringen att den ska föra enpolitik som hanterar alla orsaker till sjukdomar ochsjukskrivningar. Det finns mycket som ligger utanförvad en regering kan påverka. Annat - som en över-gång till en arbetsorganisation som ger mer utrymmeför individen och inte sliter så hårt på människor -går bra att förändra . Då är det till exempellandstingen som måste förändra gamla arbetssätt.Däremot kan man begära av regeringen att den skavara aktiv i de frågor som den kan påverka när förvär-rad ohälsa leder till kostnadsökningar på tiotals mil-jarder. Detta har regeringarna inte klarat.De har tvärtom satt krokben för dem somska sköta sjukvården. Jag tänker på sådant som slo-pandet av etableringsrätten för läkare och sjukgym-naster, avskaffandet av husläkarlagen, avskaffandetav vårdgarantin och stoppandet av de framgångsrikaförsöken med försäkringspengar till regional samver-kan. Allt detta har lett till sämre tillgänglighet förpatienterna och längre väntetider.Herr talman! Sjukvården ska ges efter behov ochvara gemensamt finansierad, det vill säga genomskatter. Patientens viktiga val gäller valet av vårdgi-vare och behandlingar, inte finansieringsformen. Enbehovsbaserad sjukvård är den enda modell som leverupp till en jämlik behandling av patienterna. Det finnsplats i svensk sjukvård för åtskilligt mer av etable-ringsfrihet, privata och kooperativa alternativ, av-knoppningar och andra fristående vårdgivare. Mendet finns inte plats i svensk sjukvård för vårdgivaresom arbetar med hjälp av skattemedel men som troratt de kan ta vård som betalas privat eller genomförsäkringsbolag med förtur. Avtal mellan landstingoch vårdgivare ska säkra att sådant inte kan före-komma.Folkhälso- och sjukvårdsarbetet måste också byg-ga på att varje människa är unik och värdefull oavsettkön, ålder, ursprung, sexuell läggning eller funk-tionshinder, för att ta några exempel. Den som drab-bas av sjukdom tappar inte heller i värde och harsamma rätt att bli behandlad med respekt som denfriske.Folkhälso- och sjukvårdsarbete är mer framgångs-rikt - och långt billigare - om sjukdom kan förebyg-gas i stället för behandlas. Det förebyggande arbetethar stor betydelse för hållfastheten i både socialför-säkringar och sjukvårdssystem. Inte minst gäller detden stressrelaterade och den alkoholbetingade ohäl-san. I den förebyggande hälsovården har primärvår-den en stor uppgift. Inte minst för att förstärka denstår vi envist fast vid att ett husläkarsystem ska infö-ras.Herr talman! Människor blir inte friska av enbartpiller och olika apparater - det är hjälpmedel. Det ärpersonalen som är den viktigaste delen i sjukvården,allt från läkaren, som ställer diagnos, till vårdbiträdet,som sköter en stor del av den viktiga omvårdnaden.Sverige kommer, om ingenting görs, att få en skrian-de brist på vårdpersonal. har det kommitlarmrapporter om personalbrist. Redan för flera årsedan, då bland annat stora neddragningar av vård-personal skedde, var det många som varnade. Deyngre med kort anställningstid var de som fick gå,medan de som var omkring blev kvar. Dessa gårsnart i pension, och de som tidigare blev avskedadehar gått över till andra yrken, yrken där det är bättrearbetstider och kanske till och med bättre betalt. Dehar varit svåra att locka tillbaka.När personalen minskade ökade självklart belast-ningen på dem som blev kvar, och vi har ju sett svartpå vitt hur sjukskrivningarna har ökat inom vården.Många som arbetar inom vården vill förändra sinsituation. De vill egentligen vara kvar inom vårdenmen inte som den fungerar . De måste få mer maktöver sin arbetstid. Lagstiftningen måste ge dem det.Många inom vården arbetar deltid men vill arbetamer, inte minst för att få ekonomin att gå ihop. Andravill ha mer varierad tid, så att de jobbar intensivarevissa perioder och mindre andra perioder. Men ävenkarriäryrkena och karriärvägarna inom vården måsteutvecklas. Personer med utländsk bakgrund som harsin yrkesutbildning inom vården måste också gesreella möjligheter att arbeta inom sitt yrke. Vidareut-bildning av all personal måste också ske. Det måsteockså löna sig att vidareutbilda sig. har till ex-empel en undersköterska helt enkelt inte råd att vida-reutbilda sig till sjuksköterska. Kostnaden för utbild-ningen är stor, och när man väl är färdig och ska börjaarbeta finner man att löneskillnaden inte är så väldigtstor. Då har man ändå studieskulder att betala av, såman nöjer sig med att arbeta kvar, eller kanske byterman yrke i stället.Vi anser att landstingen delvis måste ta kostnadenför utbildningen. Man måste se till att göra det möj-ligt för personalen att vidareutbilda sig.Herr talman! Som jag sade i början av mitt anfö-rande finns det mycket som behöver och kan göras.Men jag har, som jag sade, valt att bara ta upp defrågor som jag nu tycker är de absolut viktigaste föratt vi ska kunna säkra tryggheten inom vården, få nedväntetiderna och öka kontinuiteten. Tryggheten, somjag talar om, handlar mycket om personalen. En välutbildad personal är en viktig del av vården, men enbra personal får man bara om den trivs och kan på-verka sin arbetsplats.Anf. 3 ():Värderade talman! har vi pånytt möjlighet att debattera, diskutera och samtala omden fråga som är viktigast för oss människor, nämli-gen en god vård och omsorg efter behov och i rätt tid.Det här betänkandet är ett renodlat motionsbetän-kande, som mina övriga vänner här har nämnt. Det ärmånga motioner och många yrkanden som har lagtsfram, först och främst från oppositionen. För mig ärdet lite svårbegripligt att majoriteten inte har funnitanledning att ta till sig något av dessa motionsyrkan-den. Motion är ju bra på både ena och andra sättet ochbör stärka musklerna, men här känns det som om manvill avfärda muskelförstärkning i den svenska sjuk-vården. Antingen på grund av att majoriteten är makt-fullkomlig eller möjligtvis av prestigeskäl ska dettasopas under mattan. Det är bekymmersamt. Vårdenoch omsorgen borde vara en fråga där vi tillsammansförsökte göra det bättre.Jag vet att Socialdemokraternas företrädare imånga debatter brukar stå här och säga att nästan alltfungerar. Det är bara undantag när det inte fungerar.Jag delar inte den åsikten. I så fall är det alldeles förmånga undantag.Herr talman! Varje gång vi kan studera hur mångasom ansöker om privata sjukförsäkringar får jag entankeställare. Trots att man via sin skattsedel solida-riskt betalar till en fungerande sjukförsäkring - trorman - känner man inte trygghet i systemet som detfungerar . I stället söker man upp försäkringsbolagför att kunna få denna trygghet tillgodosedd. Vi vetockså att många människor inte får en sjukförsäkringdärför att de inte är tillräckligt friska. Ändå är det150 000-200 000 svenskar som har befunnits såfriska att de fått teckna en sjukförsäkring.Jag tror, herr talman, att detta är ett bevis påotrygghet för den enskilde svensken och ingen-ting annat. Varför skulle man annars teckna entilläggsförsäkring?Herr talman! Resurser är något vi diskuterar väl-digt ofta här. Det är en mycket viktig fråga. För denmandatperiod vi nu har bakom oss - 1999, 2000,2001 och 2002 - visar all statistik att det inte harkommit en enda frisk krona från . Netto harsvensk hälso- och sjukvård, med de behov som finnspå vårdcentraler, inom hemsjukvården och på sjukhu-sen, kammat hem noll kronor - eller fått betala liteextra. Jag vill påstå att den uppgivenhet och den de-speration som vårdpersonalen känner är ettuttryck för en frustration och en osäkerhet.Det kanske är förmätet att säga några ord om denstora konflikt som har drabbat hela den svenska häl-so- och sjukvården och som också är på väg att utvid-gas. Jag tror att vi ska ha klart för oss att efterräk-ningen efter konflikten kommer att drabba väldigtmånga patienter i form av ökade väntetider och ökadevårdköer. Jag har naturligtvis förståelse, inte minstnär statsministern går ut i valrörelsen och mer ellermindre tar parti för undersköterskorna som grupp, föratt man har förväntningar. känner jag ettbehov av att som riksdagsledamot säga att det ärviktigt att vi vågar säga att, vilket jag är glad för,undersköterskornas berättigade lönekrav också har acceptans i samhället.Samtidigt dristar jag mig att uttrycka förvåningöver att man inte, om de uppgifter jag har fått stäm-mer, accepterade det bud på som undersköters-korna faktiskt fick i avtalsrörelsen. Då argumenterademan att om de skulle ha så skulle hela kollektivet på400 000 personer ha ett lönepåslag på vare sigman tjänade 10 000 eller i månaden.Totalt sett kommer det att krävas en resursför-stärkning. Då tycker jag att det är ärligt att tala omifall man ger extra resurser eller inte gör det. Reger-ingen går gång på gång ut och säger att man ger extraresurser som man egentligen inte ger. I stället tar manfaktiskt bort lika mycket.Den här debatten kommer ju när vi ska diskuterabudgeten, så jag behöver inte säga mer om det. Jagtror dock att det är viktigt att Socialdemokraternasföreträdare här verkligen ger dessa svar och talar omatt nettoinkomsterna för kommuner och landsting intekommer att öka en krona.Jag har också haft möjlighet att titta på för april månad. Därskriver man att landsting och kommuner är i en räv-sax, och det är ett ganska bra uttryck. Det krävs alltsåökade resurser.Herr talman! När jag studerar den budgetproposi-tion som de tre majoritetspartierna lagt fram ser jagdock att det fortfarande inte finns några tillväxtfräm-jande åtgärder i budgeten. Det kommer inte att hållaom vi inte får fart på vår svenska ekonomi. Detta är19:e gången, har mina medarbetare på kansliet räknatut, som man lägger fram ett förslag där man faktisktinte har några tillväxtåtgärder. Det duger inte!Jag tror att om vi ska kunna fördela välfärden påett rättvist och riktigt sätt måste vi ha något att förde-la. Eller enkelt uttryckt: Vi måste baka kakan förstinnan vi fördelar den.Herr talman! Jag brukar uppehålla mig vid måloch medel, och jag vill göra det min sista stund härockså. fixerar vi oss vid ett medel att nå ettmål så att det plötsligt blir upphöjt till mål. Målet försjukvården är att alla ska få en god sjukvård och om-sorg på lika villkor över hela landet. För att nå detmålet måste man föreslå olika sätt att göra det. Vi harföreslagit en mångfald av vårdgivare som ett nyckel-instrument för att nå det målet.Jag vill avslutningsvis fråga , somär majoritetens företrädare: bedömningar i utredningen , det vill säga att vi behöver en större mångfaldav vårdgivare och att grundbulten för rättvis vårdäven fortsättningsvis inte är driftsformen utan engemensam solidarisk finansiering?Med det, herr talman, vill jag yrka bifall till reser-vation 4. Jag står naturligtvis bakom alla våra reser-vationer, men av tidsskäl nöjer jag mig med den.Anf. 4 ():Herr talman! Allas rätt att vid behov ha tillgångtill en god hälso- och sjukvård är en av grundstenarnai svensk hälso- och sjukvård. vill beva-ra och utveckla den demokratiska och jämlika vården.Vi vill även värna solidariteten mellan människor.Solidariteten betyder här en omfördelning från densom arbetar och är frisk till den som är sjuk och ibehov av vård. Internationellt sett är hälso- och sjuk-vården i av mycket hög klass och kostnadsef-fektiv. Men visst finns det problem.Utvecklingen , som kan sägas varamarknadens decennium inom välfärdstjänsternasområde, har inneburit början till ett systemskifte därlönsamheten, inte solidariteten, utgör vårdens ochomsorgens grund. Vårdbehövande betraktas inte sompatienter med behov utan som kunder med krav.Vänsterpartiet håller med om att det finns allvarligastrukturella problem inom vården och omsorgen. Menenligt vårt sätt att se hänger en stor del av dessa pro-blem samman med de stora nedskärningarna , nedskärningar som framför allt har visat sig ineddragningar av antalet personal, inte minst blandden personal som består av vårdbiträden och under-sköterskor.Det fanns politiker och börjanav 90-talet som på fullaste allvar trodde på devisen attundersköterskor inte skulle behövas inom hälso- ochsjukvården framgent. Jag hoppas att den typen avpolitiker har ändrat sina åsikter eller inte mera verkarinom sjukvårdsområdet. var redan dåoch är fortfarande av den bestämda åsikten att om-vårdnadspersonalen är en viktig arbetsgrupp inomvården som behöver mer uppskattning både när detgäller arbetsinsatser och lön.Herr talman! De borgerliga partierna talar gärnaom mångfald och valfrihet. anser ock-så att det är viktigt med mångfald och valfrihet, mendå ska den vara verklig och inte bygga på ekonomis-ka förutsättningar. Den enskilda vill i de allra flestafall att valfriheten ska handla om när en insats skaske, på vilket sätt den ska ske och av vem den skautföras, att möjlighet ges att få leva sitt liv på sinaegna villkor samt att vård och omsorg ges efter be-hov. Inte tror jag att människor har behov av att fåshoppa vård hos olika aktörer efter önskemål.Om vi ställer frågan på sin spets kan vi säga attvården inte har något pris utan är något som vi harbestämt oss för att ha. Det betyder inte att det finnsaldrig sinande resurser, men utifrån gemensammavärderingar, solidaritet och gemensamma resurser kanvi tillsammans diskutera hur dessa kan användas förallas hälsa.