prot · GR0925 · 2003-11-11 00:00:00 — Men ska tulltjänstemännen sitta i bilar, eller ska de kämpa mot narkotikan? Det kan man fråga sig. 108 Justitieminister (): Jag måste avslutningsvis ändå replikera på det som sägs här om att polisen saknar resurser. Det är någonting som vi ofta får höra från oppositionen. Det sägs att de inte kommer att räcka och att det inte kommer att finnas resurser att anställa poliser. Poliser hör till de få yrkesgrupper där alla som har utbildats får jobb. Det finns inga arbetslösa poliser. Det är inte alla som har det privilegiet. Det är naturligtvis svårt att säga exakt hur budgeten kommer att bli och ange någon exakt miljon eller tiotals miljon när den totala budgeten är 14½ miljard. Men vi kan konstatera att vi har prickat ganska rätt . Det har dessutom blivit ett litet överskott vid utgången av både 2001 och 2002. Men det är klart att med de satsningar som görs kommer det att behövas ytterligare resurser även . Det är jag fullt medveten om. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2003/04:31 om den avbrutna skogsmarkskalkningen 109 Miljöminister (): har frågat vilka åtgärder miljöministern avser att vidta för att uppfylla delmål 2 i miljömålet Bara naturlig försurning, som föreskriver att trenden mot ökad försurning av skogsmark ska brytas. Försurningen utgör ett allvarligt problem som drabbar både vatten och mark. Den långsiktiga lösningen av problemet med försurning är att utsläppen till luft minskar. Så har också skett. Utsläppen av svaveldioxid har minskat och utsläppen av kvävedioxider och ammoniak med nästan lika mycket. Nedfallet över av till exempel svavel har halverats . kan vi därför nu också se en förbättring, om än liten, i pH-tillståndet i många av sjöar. har alldeles gjort en fördjupad analys av försurningsmålet. Där konstateras att vi för att nå det övergripande målet måste vidta ytterligare åtgärder internationellt utöver ingångna avtal. Nedfallet av försurande ämnen kommer annars att överskrida vad naturen tål på av skogs- och sjöarealen . Dessutom beaktas inte återhämtningstiden i marken i dessa bedömningar. Vi kan få problem med att uppnå miljömålet angående främst mindre vatten i sydvästra . Vi kan också ha problem med skogsmarker som ännu inte återhämtat sig. Vi måste finna en gemensam lösning för att effektivisera verksamheten både ekonomiskt och ekologiskt. Internationellt har just försurningsproblematiken, som är speciell för , kommit i skuggan av andra viktiga problem som klimatförändringar och partikelutsläpp. Jag kommer därför att mycket aktivt driva dessa frågor inom CAFE-programmet, for Europe, och vid revideringen av Göteborgsprotokollet och EU:s takdirektiv för utsläpp. Ett annat område som jag prioriterar är de pågående förhandlingarna om svavelhalt i bränslen. har tagit upp frågan om delmål 2 inom målet Bara Naturlig Försurning, som handlar om försurningen av skogsmark. På denna fråga kan jag ge ett lugnande svar, nämligen att målet om att bryta trenden nu är uppnått och att alla prognoser tyder på att återhämtningsförloppet har startat . Men som framgår av min inledning så måste också huvudmålet om bara naturlig försurning uppnås. Det är därför viktigt att vi fortsätter arbete med övriga delmål. För att göra detta krävs ett samarbetet och en samsyn mellan alla berörda parter och en samordning av olika åtgärder. Precis som påpekar är också försurningen av mark ett problem som måste lösas. Markförsurningen beror på såväl atmosfärisk deposition av sura ämnen som skogsbrukets uttag av basiska ämnen med skörden. har bedrivit ett utmärkt projekt i Lygnern och Nissandalen. Projektet har givit värdefulla resultat, och har utifrån bland annat detta projekt föreslagit en mer övergripande strategi inkluderande bland annat viss skogsmarkskalkning och utökade fältförsök. Frågan om utformningen av en fortsatt skogskalkning och dess finansiering kommer att aktualiseras i samband med den fördjupade utvärdering av miljömålsarbetet som kommer att presenteras för 2005. Eftersom miljömålsarbetet bedrivs integrerat, och både åtgärder och effekter är ömsesidigt beroende av varandra också mellan olika miljömål, är detta nödvändigt. Även om jag vet att effekter av skogsmarkskalkning tar långt tid att uppnå så har vi ännu tid att analysera detta problem och skapa de åtgärder som på det mest kostnadseffektiva sättet uppnår uppsatta miljömål. 110 (): Jag vill tacka miljöministern för svaret. Miljöministern väljer att i sitt svar ge en ganska positiv bild av utvecklingen och möjligheterna att komma till rätta med försurningen. Visst ska vi ta vara på och lyfta fram det positiva som finns, självklart. Men det förhållningssättet får inte tas till intäkt för att inte göra de förbättringar som kan göras. Det är här jag är kritisk till miljöministern och regeringen, och det är därför jag har ställt min fråga till ministern. Jag tycker att det är på tok för passivt att hänvisa till att frågan om åtgärder mot markförsurningen ska tas upp först i samband med en fördjupad utvärdering av miljömålsarbetet. Jag är starkt medveten om att frågan om skogsmarkskalkning är ganska kontroversiell i många sammanhang. Forskare drar olika slutsatser. Men de har en sak gemensamt från olika håll, och det är betoningen på behovet av ytterligare forskning och kunskapsuppbyggnad. Det sägs från , Statens och . bedriver ju olika projekt i forsknings- och metodutvecklingssyfte. Lygnern och Nissandalen är två av dessa som jag nämner i min interpellation. Miljöministern beskriver dem som utmärkta projekt. har också tagit fram ett program för att gå vidare. Det har man gjort , vill jag minnas. Det programmet har stoppats i miljöministerns byrålåda förhoppningsvis inte på något ännu sämre ställe. Dessutom drar man från regeringens sida i budgeten in anslag på till , som finansierat den typ av projekt som har genomförts i Lygnern och Nissandalen. Jag vill fråga miljöministern: ministern att detta är ett rimligt sätt att hantera ett område där behovet av ytterligare kunskap, forskning och försöksverksamhet är stort? 111 (): Jag vill börja med att tacka , som har lyft upp den här mycket viktiga frågan. Behovet av skogskalkning är oerhört stort. Det är speciellt viktigt för , som jag kommer ifrån. Där upplever vi att det är ett akut läge . Vi kunde under de nederbördsrika åren 19992001 se hur det skedde en höjning av organiskt löst aluminium. Det sker ju när pH-värdet understiger 4,3. Då fälls aluminiumet ut, och det gjorde det . Forskare bedömer att det nu krävs en tjugoårsperiod av insatser innan man kommer att kunna få bukt med dessa problem. I en skrift om miljömålen som vi hade en genomgång av står det mycket tydligt: Trots detta är det osäkert om delmålet nås. Undersökningar i , som ligger i den mest försurningsdrabbade delen av landet, tyder på att många sjöar och mindre vattendrag fortfarande kommer att vara försurade . Miljöministern nämnde också Lygnern i , min barndoms sjö. Där har man haft väl fungerande projekt som också har givit oerhört bra resultat. Man använder krossat kalk, askåterföring. Det har givit positiva effekter inte enbart i skog och mark. Det blir ju en kombination. Det blir också en positiv effekt för vattnet, i det här fallet för Lygnerns vatten. Det är då vi kan uppnå målen om levande sjöar, minskad försurning och myllrande våtmarker. Det räcker inte med att man arbetar med projekt. Det har man gjort, och de har utvärderats. Det har visat sig vara positivt. Det är nu det krävs att man går vidare. Vi ska inte enbart stanna vid projekt och fältförsök. Här krävs det fullskalearbete. Vi har många resurser som vi behöver ta vara på för att vi inte ska riskera att det inte går att rädda naturen. 112 Miljöminister (): Jag tror att jag försökte ge en ganska nyanserad bild, nämligen att vi är på rätt väg när det gäller flera delmål men att vi har svårt att nå det övergripande målet 2010. Är det rimligt att inte ge mer till skogskalkningen? Låt mig säga att vi satsar stora summor på kalkning i . går till kalkning av våra vattendrag. Det har också försiggått mycket intensivt arbete på . De här försöksprojekten har pågått . Jag håller med om att det är önskvärt att vi går vidare och att vi inte bara arbetar med försöksprojekt. Vi måste ta nästa steg och se hur vi kan gå vidare. Det är i det sammanhanget jag säger att om vi ska göra detta är det fråga om ett nytt steg i den svenska kalkningspolitiken, att gå in för just skogsmarkskalkning i mer omfattande skala. Det rör sig också om betydande resurser om man, som föreslår, ska göra detta på 200 mark. Det är en viktig fråga, och då måste vi väga olika prioriteringar mot varandra. Därmed tycker jag att det hör väl hemma i miljöarbetet, där vi måste se vilka mål vi har svårt att uppnå och hur vi ska prioritera. Låt mig säga att det självklart är så att det ur skogsmarkskalkningens synpunkt och det här projektets synpunkt hade varit önskvärt att hade kunnat få mer medel. Regeringen har dock inte avstått medel till just det här projektet. Det handlar snarare om totala budget. Där har regeringen i en samlad bedömning inte sett att det har varit möjligt att ge mer resurser det här året. Men vi återkommer. Vi försöker bedöma det här projektet, och skogsmarkskalkningens värde, i relation till hela miljömålsarbetet. 113 (): Visst satsas det pengar på kalkningen, . Den allra största delen av de pengarna går till kalkning i sjöar, försurade sjöar. Här handlar det om att förhindra försurande tillflöden till sjöarna genom att neutralisera det vatten som rinner ut. program handlar ju om för att fortsätta en försöksverksamhet som kanske i nästa steg ska innebära mer storskalighet när man fått utvärdera och så vidare. Men, fru talman, av alla småbäckar i Lygnerns tillrinningsområde har aluminiumhalter som är skadliga. Läckaget från skogsmarken är ett större problem än det direkta nedfallet av försurande ämnen i sjöarna. Den här situationen är, precis som har påpekat, säkert likartad i många områden, inte minst i sydöstra . Enligt finns det ca skogsmark i sydöstra som fortsätter att tillföra försurat vatten till sjöar och vattendrag med de konsekvenser som beskrev. Men har livet börjat återvända i Nissandalen. Öring, mört, kräftor och musslor stojar runt i vattnet igen, och det är glädjande. Jag vill fråga miljöministern vad som är felet med att skogsvårdsorganisationer, och kommunerna samordnar sina resurser i ett gemensamt projekt på det här sättet. Något fel måste det vara eftersom pengarna dras in. Vad har de gjort för fel eftersom förslaget om ett treårigt projekt för att fortsätta att utvärdera detta inte genomförs? Jag tror att för att miljömålen ska nås när det gäller markförsurningen behövs det ytterligare åtgärder, precis som säger. Jag tycker att det är beklagligt att regeringen är passiv och pratar om 2005 som nästa tillfälle att ta itu med problemen på allvar. Är inte miljöministern beredd att omvärdera detta och skynda på arbetet med att genomföra de av föreslagna projekten? 114 (): Tack för svaret, miljöministern. Kalkning är nödvändigt. Denna konstgjorda andning kommer vi att få använda oss av ytterligare innan vi råder bot på de primära orsakerna. Det allra viktigaste är ju att komma åt källan till detta. Vi kan inte fortsätta med denna konstgjorda andning. Då är det viktigt att vi maximerar insatserna och sätter in rätt medicin på rätt ställe. Det är ett akut läge, som jag sade i mitt förra anförande, i . Därför vädjar jag till miljöministern att se om man kan göra omfördelningar och tillskjuta extra resurser för att rädda skogarna och sjöarna på allra bästa sätt. 115 (): Jag kommer från . i har uttryckt att det största enskilda miljöproblem vi har är just försurning, och då främst i den sydvästra delen av länet där bland annat rinner. Jag har ägnat lite tid åt att läsa den allra senaste publikationen om EU-prioriteringar. Där lyfter regeringen också fram försurningsfrågan som ett av fyra viktiga mål att driva på EU-nivå. Där konstaterar man också att försurningen är ett av våra allvarligaste miljöproblem. Där finns det en överensstämmelse mellan i och regeringen. På ett annat ställe i samma skrift säger man att vi ska gå före i . Då blir det något märkligt att man avbryter positiva försök. Det lite så jag läser det. I svaret från miljöministern står det att vi kan få problem att uppnå miljömålen angående främst mindre vatten i sydvästra . Vi kan också ha problem med skogsmarker som ännu inte återhämtat sig. Vi måste finna en gemensam lösning för att effektivisera verksamheten både ekonomiskt och ekologiskt. Då är min fråga: Är det tanken att kommunerna i ökad utsträckning ska gå in och ta ett ansvar här? Det har funnits tendenser till det tidigare från regeringens sida när man ville minska kalkningskostnaden för staten genom kommunerna skulle ta ett större ansvar. Jag tycker att det är en intressant fråga att få besvarad. Lite längre fram i ministerns svar talas det om att man har uppnått bra resultat och näst sista stycket avslutas med att projektet har givit värdefulla resultat, och har utifrån bland annat detta projekt föreslagit en strategi inkluderande bland annat viss skogsmarkskalkning och utökade fältförsök. Då är min fråga: Hur ska detta finansieras? Finns det pengar i regeringens budget för att utveckla de här försöken, eller är det bara något som ligger längre fram i tiden utan någon som helst tidsbundenhet? Jag har en fråga som möjligen är knuten till det konstaterande som miljöministern gör i början av svaret. Är det tänkt att man ska låta sydvästra delen av och delar av bli de procent där man räknar med att man inte kan uppfylla detta? Och i så fall, är det rimligt att just de ska ta hela ansvaret för att vi inte lyckas uppnå målet? 116 Miljöminister (): Det här projektet har varit ett försöksprojekt. Det ligger i sakens natur att alla försök måste ta slut. Då hamnar man i en övergångsproblematik där försöken ska leda över i någonting större. Det är där vi nu befinner oss. Mitt svar på den sista frågan är att har lagt fram ett förslag. Det är myndighetens förslag på vad man skulle vilja göra. är det regeringens sak att ta hand om det. Om det vore så enkelt att det alltid fanns pengar och man snabbt kunde plocka fram pengar till alla myndighetsförslag som låg på bordet redan första året, skulle det förmodligen även finnas pengar till det här projektet. Men i en samlad bedömning har vi ansett att andra saker kommer före i budgetberedningen. Det har också stora fördelar att behandla detta i ett sammanhang i miljömålsarbetet. Situationen i är besvärlig. Den är besvärlig därför att känsligheten är störst där. Här satsar vi också de största resurserna. Det är inte så att vi lämnar den delen av landet åt sitt öde, utan det har också att göra med de kvarstående problemen, och framför allt de luftföroreningar vi har. Här vill jag understryka att det är oerhört viktigt att vi arbetar mycket hårt med att få ned halterna i luften. Där har vi lyckats mycket bra, och det är det som gör att vi nu är på rätt väg. måste vi självfallet fortsätta med de pågående kalkningarna som hanterar det problem som redan finns där. Jag vill understryka att i en akut situation är det trots allt kalkning i vatten som visat sig vara en snabb och effektiv metod. Det är därför som det inte har varit någon självklarhet att ta från de resurser som vi har för den typen av kalkning och föra över till skogsmarkskalkningen. Jag tycker att det är oerhört bra att vi efter många års försök har fått positiva resultat i Lygnern och av . Det visar hur man kan gå fram med den här typen av kalkning. Precis som har sagts här är detta ingen okontroversiell verksamhet. Det finns också problem med skogsmarkskalkning. lär man sig i växande grad att hantera dem. Därmed får vi också en bättre grund för att fatta beslut om ett mer omfattande skogskalkningsprogram. Vi måste självfallet också hitta en finansiering av detta. Det innebär en expansion av kalkningsanslaget. finns det ingen möjlighet, som vi ser det, att minska den kalkning vi gör i vatten. Det skulle få väldigt negativa konsekvenser. Jag tror att vi i hög grad är eniga om försurningsproblemens stora betydelse och att vi vill bedriva kalkning i en så stor omfattning som möjligt. Jag försäkrar er att jag ska göra vad jag kan som miljöminister tillsammans med , som har hand om skogsfrågorna och , för att vi ska kunna gå vidare i enlighet med de förslag som har lagt fram. Min bedömning är att det är naturligt att göra det i samband med miljömålsarbetet. Men vi lägger ju en budget , och det är själv som har beslutat och prioriterat hur man vill använda sina medel. Det har inte dragits in några speciella pengar för just det här projektet, utan i en ansträngd budgetsituation med många viktiga frågor att prioritera har valt att inte fortsätta med den här försöksverksamheten . Jag förstår att det är tråkigt för alla som har uppskattat det här projektet, men jag hoppas att projektet i sig ska bli en bra början till en fortsatt kalkningsverksamhet och att vi också då kan få in skogsmarkskalkningen på ett naturligt sätt i den här verksamheten. 117 (): Det är glädjande man får väl använda det uttrycket att höra att miljöministern är beredd att göra vad hon kan för att prioritera upp detta. Det är inte desto mindre olyckligt, tycker jag, att de fortsatta projekten inte har kunnat prioriteras . Är det så att miljöministern behöver hjälp med prioriteringar på det här området står vi gärna till tjänst. Det här är en viktig fråga för oss kristdemokrater i alla fall. hänvisade miljöministern igen till kalkning i vatten som det kanske mest effektiva, men även om bilden kanske inte riktigt passar in här kan kalkning i vatten liknas vid att släcka bränder i stället för att förhindra att eldsvådor uppstår. Kan man förhindra försurande utläckage till sjöar och vattendrag genom att kalka marken och man kan komma fram till det genom ytterligare forskning och metoduppbyggnad så är ju det en bra lösning. Det pekar också utvärderingarna av Nissandalsprojekten på: Här har liv återvänt, och här har man sett en positiv utveckling. Det behövs mer forskning, mer försök och en fortsatt kunskapsuppbyggnad, och då är det viktigt att det här kan prioriteras. Jag hoppas att miljöministern har möjlighet att få till några kronor i tilläggsbudget i vårpropositionen, så ska vi stödja detta! Jag vill tacka för det här meningsutbytet. Jag ser att viljan finns, men tyvärr saknas förmågan i vissa avseenden att få fram de pengar som behövs. 118 (): Det känns ju skönt att höra miljöministern säga att man inte ska lämna den sydvästra delen av vårt land eller sydvästra delen av eller . Men den skrivning som trots allt finns oroar mig. Den säger ju faktiskt klockrent att man inte bedömer från regeringens sida att man kan uppnå målen till 2020. Därför ställer jag fortfarande min fråga. Målet var ju inte att vi skulle uppnå allt. Innebär det då att det är den sydvästra delen som så att säga får ta det nationella ansvaret så att det blir den procentsatsen? Det behövs också ett förtydligande. När det står att man ska finna en gemensam lösning tolkar jag miljöministern som så att det är en gemensam lösning mellan skogsdelen med å ena sidan och miljödelen med å andra sidan. Det är alltså inte tänkt att kommunerna ska vara med på ett hörn. Jag var med i den branschen ett tag, så jag vet att det tidigare var tanken, men regeringen har alltså slagit det ur hågen. Det är inte meningen att kommunerna ska vara med och bidra till kalkningen heller. 119 Miljöminister (): När det gäller målen, så låt mig säga så här: När vi utvärderar hur vi ser på möjligheterna att uppnå miljömålen så gör vi det med ambitionen att vi med förnyade insatser ska försöka uppnå målen. När vi nu går igenom miljömålen med en större avstämning för att lägga fram en proposition till 2005 så är det med ambitionen att vi ska kunna skärpa politiken på de områden där vi inte når fram för att kunna uppnå målen. Detta är alltså ambitionen. När det gäller sydvästra vill jag än en gång betona att allt som kan göras för att fördela till exempel kalkningsbidrag rättvist över landet efter problem görs. utsatthet är något som ligger utanför vår räckvidd, det vill säga att är mer utsatt än andra delar av landet, men vi gör stora insatser för att klara också . Det är ambitionen för både detta miljömål och för andra, även om vi kanske får inse att vi inte kommer att lyckas med riktigt alla, men det är vår ambition. När det gäller finansiering, så låt mig säga att vi inte ens har påbörjat någon diskussion om finansiering av skogsmarkskalkning. Men det förslag som har gett och som ligger i linje med hur vi har arbetat går ut på att det här ska vara sakliga bidrag till skogsmarkskalkningen på motsvarande sätt som till kalkningen av vatten. Sedan kan det i enskilda fall bli andra lösningar, men att huvudfinansieringen är statlig är ett förslag som har lagts, och det har alltså inte beretts i regeringen än i den ordningen. föreslår däremot att näringen, på det sätt man har gjort, tar ansvar för återföring av aska och näringsåterföring som har att göra med det skogsmaterial man själv tar ut, det vill säga de insatser som behövs när det gäller skogsbrukets utformning för att främja målet om minskad försurning. Förslaget från är alltså detta, och vi har ännu inte tagit ställning. Jag ser inga skäl till att det skulle vara på ett annat sätt. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2003/04:30 om tillgänglighet för människor med funktionshinder 120 Miljöminister (): har frågat statsrådet om vilka åtgärder statsrådet avser vidta för att arbetet med tillgänglighet ska kunna sätta fart. Eftersom interpellationen främst syftar på ett ärende inom mitt ansvarsområde, kommer jag att svara på frågan. Som säkert redan har sett, beslöt regeringen att lämna sitt medgivande till förslag till föreskrifter för enkelt avhjälpta hinder , dagen efter det att interpellationen lämnades. Jag beklagar den utdragna processen från det att ändrades med syfte att öka tillgängligheten till att föreskrifterna nu kan träda i kraft. ser jag det som en styrka att regeringen nu står bakom de regler som kommer att börja gälla . I och med föreskrifterna kommer det konkreta redskap som många väntat på. Vi vet att många kommuner och fastighetsägare redan har börjat planera och genomföra åtgärder, men att tydligare riktlinjer har efterfrågats. Det gäller både de funktionshindrade och de aktörer som ska agera enligt föreskrifterna. Det är min förhoppning att regeringens beslut är en tydlig signal både till funktionshindrade och till kommuner, fastighetsägare och näringsidkare om att vi menar allvar med målet att ska vara tillgängligt för alla . Jag menar också att det nu finns all anledning att tro att arbetet med tillgänglighet i den fysiska miljön kommer att ta fart, och att funktionshindrade kommer att märka detta i sin vardag. 121 (): Jag tackar så mycket för svaret. För ungefär 3 ½ år sedan antog den här kammaren en nationell plan för handikappolitiken, och skulle bli tillgängligt för alla. Människor med funktionshinder skulle bli fullt delaktiga i samhällslivet, och med tanke på hur otillgängligt är var det en stor utmaning. Många vackra uttalanden har ju gjorts i samma riktning , men skulle det bli allvar. En tidpunkt var utsatt. Planen ingav alla som diskriminerats på grund av sitt funktionshinder hopp, hopp om att slippa ta varuhissen för att komma in i i sin kommun och hopp om att slippa leta upp någon ingång genom någon bakdörr utan trappor när det hus man skulle besöka saknade ramp och hiss. Vid en konferens i i samband med Europeiska beskriver det så här: Vårt samhälle är otillgängligt. Vi har byggt upp det här landet när människor med funktionshinder fanns någon annanstans. Utmaningen består i att öppna det för alla, och det arbetet kräver en process. Problemet är att processen inte har kommit i gång . Ett bland flera exempel som bekräftar detta är den tid det har tagit att få de nu antagna riktlinjerna i funktion.