prot · GR0932 · 2003-11-20 00:00:00 — Jag kommer att gå in på några andra områden i förslaget på som inte rör de rättsliga och inrikes frågorna, detta därför att jag inte har chansen att komma upp i talarstolen . Det finns några frågor som jag gärna skulle vilja göra kammarens ledamöter liksom allmänheten uppmärksamma på. Det första gäller Euratomfördraget, det vill säga fördraget som har till syfte att främja kärnkraftens välbefinnande i EU. Detta fördrag har kritiserats från många håll, inte minst från miljörörelsen, och framför allt därför att det strider mot principen att inte prioritera och stödja ett energislag framför övriga. Jag anser därför att regeringen bör agera för att Euratomfördraget lyfts ut ur grundlagsförslaget. För att komma till rätta med EU-byråkratins omfattande problem måste EU:s anställda ha yttrandefrihet och meddelarfrihet. EU borde välkomna, inte avvisa, så kallade whistle-blowers. Jag välkomnar regeringens inställning att ska arbeta för en stärkt yttrandefrihet för EU-anställda och förutsätter att frågan kommer att drivas med stor kraft under regeringskonferensen. Jag tror att vi är ganska eniga i denna kammare om detta. Jag vill också ta upp frågan om EMU:s tredje steg. Vi anser att efter EMU-omröstningen kunde ha valt en mer bestämd linje och kunnat stödja sig på den folkmajoritet som inte önskar mer av överstatlighet och centralstyrning. Folkomröstningen om medlemskap i tredje steg resulterade i ett tydligt nej från svenska folket. Då bör inte heller fördragsmässigt och formellt fortsätta att vara bundet av EMU:s olika steg, som det nu ser ut i förslaget till . Att ta ansvar för folkomröstningen och förvalta den på ett sätt som gagnar måste också innebära att vi får en formell rätt att fortsätta med den framgångsrika politik som har drivit under en rörlig växelkursregim. Det vore att visa bristande respekt för folkomröstningsresultatet om regeringen efter folkomröstningen om EMU undertecknar ett nytt fördrag där förbinder sig att gå med i EMU:s tredje steg så snart vissa villkor är uppfyllda. Så är fördraget skrivet . Jag anser att bör få ett formellt undantag för att delta i detta tredje steg där det framgår att ett initiativ om ett svenskt medlemskap i olika steg endast kan komma från , inte från EU. Det är viktigt att det skrivs in i fördraget och bifogas protokollet. Slutligen, herr talman, föreslår konventet att rymdpolitik blir en exklusiv EU-befogenhet. Argumenten bakom kan inte utläsas vare sig i konventsförslaget eller i regeringens skrivelse. är ett av världens mest aktiva länder när det gäller rymdforskning, och det borde ligga i vårt intresse att maximera det nationella inflytandet över rymdpolitiken. Frågorna sköts i ett samarbete med , där även och är med. Detta har dessutom en koppling till försvarspolitiken. Något vidare tankearbete verkar inte finnas bakom förslaget att uppföra rymdpolitiken till en exklusiv befogenhet, i alla fall har regeringen inte redovisat några fördelar i sin skrivelse. Detta förslag borde därför avslås. Jag kan inte heller låta bli att konstatera att det som definierat en superstat under det senaste halvseklet just har varit viljan att expandera uppåt, ut i rymden, och framstå som den främsta på rymdforskningen. När EU nu andas ambitioner att slå in på den vertikala utvidgningens bana drar det ett löjes skimmer över sig. har lämnat en hel rad reservationer, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation 12 under punkt, Flexibilitetsklausulen, reservation 44 under punkt 42, De nationella parlamentens roll, resrvation 64 under punkt 57, EMU:s tredje steg, reservation 74 under punkt 65, Asylpolitiken och slutligen reservation 117 under punkt 92, Rymden. Där tror jag bestämt något annat parti redan yrkat bifall, men jag gör det för säkerhets skull. 146 (m) replik: vill inte ha något EU-samarbete i rättsfrågorna. Det var ett ganska tydligt besked. Men det innebär inte att man behöver ljuga för det. Man säger att det i mångt och mycket är ett överstatligt samarbete. Det är ju inte sant. Vad konventsfördraget handlar om är att vissa uppgifter läggs på EU-nivå, men det innehåller också en tydligare definition än vad vi har om vad vi ska klara själva och vad EU inte ska syssla med. Den uppfattningen trodde jag att delade. Det andra som jag ville ta upp var beskrivningen av utlämning av personer. Det fall som nämndes visar att det finns förutsättningar för utlämning av också svenska medborgare. Med de regler som vi nu diskuterar kan vägra utlämning om det strider mot vårt eget lands regelsystem. Frågan prövas i domstol, så det hela är väldigt omgärdat. Den beskrivning som använder för att skrämma människor, som om majoriteten i denna kammare skulle vara för att man utlämnar folk lite kors och tvärs, stämmer verkligen inte med verkligheten. Samarbetet grundas på en väldigt tydlig definition av vilken typ av brottslighet som ska hanteras. Jag har också en fråga, och den gäller asyl- och flyktingproblematiken. Du ondgjorde dig över att vi skulle ha ett gränssamarbete och en gemensam asyl- och flyktingpolitik. Är det verkligen uppfattning att de stora problemen med flyktingströmmarna och det mänskliga lidandet ska hanteras genom att vi i bara sköter vårt eget? Delar inte uppfattningen att det vore till fördel för humanism och medkännande om fler länder tog sitt ansvar? 147 () replik: I mångt och mycket får EU mer att bestämma över enligt konventsförslaget. Det kan man inte neka till. Tyvärr har inget område gått tillbaka till medlemsstaterna. Inte ett enda politikområde delegeras dem enligt konventsförslaget. Det finns enighet i den här om att jordbrukspolitiken skulle vara ett utmärkt område till de nationella beslutandeformerna. Med här har man inte lyckats på en enda punkt. I stället är det än fler punkter som innebär överstatliga beslut, inom asyl- och flyktingområdet men också inom rydmpolitiken, idrottspolitiken och så vidare. Det är det som är grundproblematiken. När det gäller asylpolitiken tycker jag att det är viktigt att får ha rätten kvar att kunna införa generösare regler än de som EU stiftar. Det är det viktiga, att värna att vi kan införa fler, bättre och generösare regler. Ingen kan väl påstå att de regler som finns på EU-nivå är generösa och till gagn för att riva EU:s mur mot tredjeland. Det är där det stora grundproblemet är. EU:s murar mot omvärlden byggs på skarpare i stället för tvärtom. Jag skulle önska att det var tvärtom, men så är det inte. Därför tycker jag att det är väldigt viktigt att kan gå före och införa bättre och generösare bestämmelser än dem EU fastslår. 148 (m) replik: måste du väl ändå erkänna, , att det är så att får gå före. De flesta EU-beslut handlar om att man fastställer en miniminivå. Sakta och säkert även när det gäller asyl- och flyktingpolitiken får vi en lite bättre tingens ordning, tack vare att vi kämpar hårt med detta. Men inget hindrar från att föra en politik som vi anser är bättre. Det är fel att säga att det här fördraget innebär försämringar i meningen mer överstatlighet enbart. Det är, som jag sade tidigare, en tydligare definition av vad EU inte ska syssla med. En viktig sak är också att de nationella parlamenten får ett tydligare inflytande och medbestämmande, för är ju inte helt ointressant ur demokratiskt perspektiv. Det måste även hålla med om. Sedan är turism, som någon nämnde, ett område som faktiskt har lämnats tillbaka. Det finns sådana exempel. Just att man ger de demokratiskt valda i parlamenten ett tydligare inflytande och att kommer med måste ändå ses som ett steg framåt i den här processen, så jag tycker nog ändå att du överdriver. I ditt inledningsanförande påstod du dessutom att EU-politiken och kostnaderna för den har inneburit att man är bekymrad över att man får göra neddragningar inom polisen. Jag måste fråga: Är det så att har suttit med i förhandlingar där man på grund av EU-kostnader har dragit ned på rättsväsendet? Jag har inte hört den diskussionen tidigare. Det vore i så fall intressant att få det bekräftat, för ni sitter ju faktiskt med där och förhandlar om budgeten. 149 () replik: Det sista först. Nej, jag sade inte att det var uppfattning. Jag refererade det som har tagit upp i sitt remissvar: Detta kan kraftigt påverka nationella och operativa myndigheters verksamhet och resursutnyttjande, dock utan att reella och angelägna operativa resultat därför med säkerhet kan uppnås. Det var detta jag refererade. Jag sade inte att det var avgörande. Jag sade att det borde beaktas när man diskuterar syftet med de här frågorna. Det är viktigt att poängtera att inte har sagt vare sig bu eller bä till förslaget som ligger utan visat på vilka konsekvenser det kan få. Det är viktigt att vi som folkvalda tar till oss dessa analyser och varningar när vi sedan kommer fram till en slutsats om vilken politik vi ska lägga fast. Sedan kommer vi som politiskt aktiva till olika slutsatser, och det måste vi kunna respektera. Jag har ingenting emot att får mer makt om det sker på kommissionens bekostnad. Jag tycker till exempel att borde kunna ta initiativ till lagstiftningsärenden en makt som bara har. Det är en viktig sak. Jag tycker också, vilket jag sade i min inledning, att de nationella parlamentens bevakning av subsidiaritetsprincipen är ett steg i rätt riktning. Däremot har jag invändningen att tidsfristen kan vara i kortaste laget. Jag tycker att det är väldigt viktigt att riksdag och övriga nationella parlament involveras tydligare i EU-politiken. Det tror jag att alla tjänar på. Oavsett vad man tycker om den EU-politik som sedan bedrivs, är det viktigt att vi i riksdag blir mer aktiva när det gäller att bevaka subsidiaritetsprincipen, det vill säga att se till att förslag inte går utöver det som är stadfäst. 150 () replik: Jag hade inte tänkt begära replik på min bänkgranne, men jag har några så viktiga saker att säga så jag kan inte låta bli. Det känns som att , också , ständigt negativa inställning till allt som börjar på eller innehåller ett e eller ett u gör att ni inte prövar eller ser vilka fördelar olika förslag kan ge. Vad är det till exempel för fel på minimirättigheter för brottsoffer? Det kan man fråga sig. Det finns mängder av exempel på brottsfall som har lösts tack vare Europol och Eurojust. Jag kan nämna spritsmuggling från , kidnappningsfall och annat. Men ni säger nej till allting. Då säger ni också nej till att vi gemensamt skulle kunna lösa sådana fall. De enda som skulle jubla om ni hade fått rätt är de som sysslar med gränsöverskridande organiserad brottslighet i . När det sedan gäller beklagandet över att vi godkänner andra länders rättsordningar ska man komma ihåg att för mänskliga rättigheter ligger till grund för alla godkännanden av andra medlemsstaters rättssystem. Man ska också komma ihåg att inte är så bäst i klassen som verkar tro. Utlämnandefrågor har tidigare tagit upp. Jag kan tillägga att tack vare den europeiska arresteringsordern skulle en svensk medborgare få avtjäna sitt straff i i stället för i det utdömande landet, så det finns också fördelar med den europeiska arresteringsordern. Det hoppas jag att även kan se. 151 () replik: Naturligtvis måste vi ha ett internationellt samarbete inom polisen. Det är en självklarhet, och det är inte det jag ifrågasätter. Men jag ifrågasätter denna ständiga fokusering på Europol till exempel. Vi har tidigare haft ett internationellt samarbete mellan polismyndigheter i . Varför kan inte detta fortsätta? Varför satsas allt krut på Europol när man dessutom har inbyggt försvårande omständigheter som gör att insynen är begränsad och så vidare. finns det i och för sig förslag i det här konventsarbetet som gör att insynen från de nationella parlamenten kan öka, och det är bra. Det är en bra utveckling, även om jag inte gillar att Europol också ska få operativa möjligheter enligt förslaget. Kampen mot internationell brottslighet stannar inte vid nationsgränserna, men den stannar inte heller vid EU:s gräns. EU-älskarna verkar ha som åsikt här att Europol är det viktigaste. Nej, jag säger att Europol har en underordnad betydelse. Jag tycker att är det viktiga, därför att där ingår fler polismyndigheter än de som finns i . Då kan vi med kraft komma åt den stora internationella brottsligheten. Där måste vi jobba tillsammans. Det är en självklarhet. Men det handlar om på vilket sätt man samarbetar. Självklart finns det också fördelar i konventsförslaget. Ett par av de sakerna har jag nämnt, som närhetsprincipen och att de nationella parlamenten får ökad möjlighet att påverka vid tidigare tillfälle, en viss möjlighet i alla fall, även om den inte är tillräcklig, enligt mig själv. ska ha öppna möten är också en fördel för att öka insynen. Att vi nu har fått en utträdesparagraf är också en positiv effekt av konventsförslaget. Men den riktning som hela det här förslaget går i är tyvärr negativ om man vill att EU ska komma närmare folket, och det är ju det som jag vill. 152 () replik: När det gäller begränsad insyn i Europol skulle man kunna säga att det kanske är bra ibland att insynen i brottsbekämpningen inte är så tydlig för dem som ska bekämpas. Men det behöver jag inte säga. Vi kan också ta upp asylpolitiken i det här replikskiftet. Ni säger nej till gemensam asylpolitik, men då säger ni också ja till att till exempel vårt grannland därhemma i där vi bor, , får ha hur hård asylpolitik som helst. Skulle det inte vara en fördel om EU kunde lägga fram minimiregler i asylpolitiken? Slutligen ska jag hålla med i en fråga, och det är att rymden borde inte EU syssla med. Det tycker faktiskt jag också. 153 () replik: Jag hoppas att vi har lite mer gemensamt än bara rymdpolitiken och att den ska vara en nationell fråga. uppfattning är att det viktiga när det gäller asylpolitiken är rätten för en enskild stat att ha mer generösa regler än de som EU fastställer. Det betyder faktiskt att det blir miniminivåer på EU-nivå men att , om vi vill, har rätt att ha mycket generösare regler. Och ingen kan väl vara glad över den miniminivå som finns i EU . Jag skulle vilja gå mycket längre för att kunna ha en ännu generösare flykting- och asylpolitik. Vi kan också se i backspegeln att inte tusan har blivit bättre, tvärtom mycket sämre. Ska man därifrån gå till gemensamma bestämmelser med överstatlighet betyder det förmodligen, som det ser ut , att det finns en majoritet för att ha ännu färre asylsökande och flyktingar som kommer till EU-länderna. Då skulle bli överkört. Då skulle vi behöva ändra vårt regelverk och bli ännu mer restriktiva. Det är inget som jag stöder. Jag tycker att det är viktigt att se till att ett land ska ha rätten att gå före och införa bättre bestämmelser precis som jag tycker att enskilda länder på miljöområdet måste ha rätten att införa strängare miljöbestämmelser än dem som EU bestämmer. Det är viktigt att visa att man ska kunna gå före och införa bättre eller strängare bestämmelser vilken fråga det än gäller. Det är en väldigt viktig och bra grundbult i det här arbetet. Jag tillhör dem som absolut vill riva EU:s murar och få en betydligt generösare asyl- och flyktingpolitik precis det som , Röda Korset och Amnesty har uttalat sig till förmån för. Därmed säger jag nej till förslaget om överstatlig asyl- och flyktingpolitik i EU. 154 (): Brottsligheten blir alltmer internationell. Det som har skett i är en påminnelse till oss. Terrorismen rör sig runt och runt hela världen. Det mesta av den narkotika som kommer till kommer via någon nuvarande eller blivande medlemsstat i unionen. Svenskarna blir alltmer rörliga. Vi vistas utomlands som turister, som studenter och i affärer. Många är också permanent bosatta utanför . Vi blir därmed beroende av att stater kan samarbeta och av att det finns enhetliga regler på olika områden. Vi vet exempelvis att det behövs gränsöverskridande insatser för att bekämpa gränsöverskridande brott. Jag kan villigt erkänna att jag tillhör dem som såg på EU med viss tveksamhet. Jag var då aktiv i den antirasistiska inte min kompis och undrade hur EU:s utveckling skulle komma att påverka integrationsfrågorna och de antirasistiska arbetet. Jag läste Dublindeklarationen mycket noga. när det har fått på nacken måste jag säga att det har visat sig att EU-samarbetet på detta område faktiskt är en av drivkrafterna i arbetet mot rasism och främlingsfientlighet. Det har också visat sig att det inte enbart handlar om vackra deklarationer. Det är också så, herr talman, att detta är en fråga om rättssäkerhet. Svenskar som hamnar i tvister eller som blir brottsmisstänkta eller brottsoffer utomlands måste kunna lita på att de blir korrekt behandlade. En annan viktig aspekt är att det ömsesidiga förtroende mellan de rättstillämpande myndigheterna som byggts upp inom unionen behöver regler och stöd för att kunna utvecklas ytterligare. Behovet av en utveckling när det gäller de rättsliga frågorna och inrikesfrågorna är självklart. Jag är glad att det finns en väldigt stabil majoritet inom justitieutskottet för det förslag som berör utskottet. Det finns goda sakliga skäl till de ändringar som föreslås inom det rättsliga området och inrikesområdet. Sanningen är att brottsbekämpning enligt många till och med är en av de allra viktigaste uppgifterna för unionen. Vi måste helt enkelt vara beredda på att fördjupa samarbetet i många frågor. Att Eurojusts och Europols arbete är viktigt är självklart. Det behöver inte ta ut samarbetet med . Både Eurojust och Europol måste kunna arbeta effektivt och behöver därför, menar jag, ges ramar för att kunna utvecklas i takt med ett ökande behov av koordinering av samarbetet. Jag är övertygad om att den statsminister som den här kammaren har valt, och den regering som vi har, kommer att slå vakt om nationella intressen i de fortsatta förhandlingarna. Det finns som sagt en bred europeisk politisk enighet om huvuddragen för hur vi ska gå framåt på det här samarbetsområdet. En förutsättning för att vi ska kunna bekämpa den gränsöverskridande brottsligheten är framför allt att vi har ett fungerande operativt samarbete mellan våra myndigheter. Vi anser att principen om ömsesidigt erkännande måste genomföras och möjligheten till ömsesidig rättslig hjälp förbättras. Om det kräver en viss harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning måste vi vara beredda att acceptera detta. Om vi till exempel ska kunna komma åt trafficking, människohandel, måste brottsrekvisiten vara enhetliga och tillräckligt vidsträckta för att bli effektiva. Vi anser att det finns stora möjligheter för att driva rättssäkerhetsfrågorna inom unionen. En viktig uppgift för framtiden är, menar jag, att skapa minimiregler över hela unionen för individens skydd i rättsprocessen. Det är väl vid det här laget ingen hemlighet att vägen framåt kan innehålla en viss överstatlighet och visst beslutsfattande med kvalificerad majoritet. Vår uppfattning är att det kan vara nödvändigt för att nå önskade resultat. En avgörande fråga är hur vi ska åstadkomma ett effektivt arbete och få de resultat vi vill när nu EU får 25 medlemsstater och vi vet att fler är på väg in. Som vi ser det kräver detta att beslutsfattandet reformeras. Annars finns det en uppenbar risk att arbetet stannar av på viktiga områden. Vi vet genom olika undersökningar att medborgarna förväntar sig mycket mer av unionen på just det här området. Och det är så, det måste vi erkänna, att om vi inte är effektiva blir brottslingarna glada. Brottslingarna ska inte kunna operera ostört över gränserna på grund av vår oförmåga att fatta beslut. Det betyder att vi måste vara beredda att acceptera att beslut i viss utsträckning fattas med kvalificerad majoritet. Att enbart lagar och ramlagar kommer att gälla är bra. Det ger tydlighet. Det är klart att vi kan erkänna att beslutsformerna inte är okomplicerade. Det finns olika aspekter på det nuvarande enhällighetskravet. Det kan vara en väg att skydda legitima nationella särdrag. Men det kan också användas för att blockera nödvändigt reformer av politiska skäl. Det ska vi vara medvetna om. Det är därför vi också aktualiserat en diskussion om en eventuell nödbroms eller säkerhetsventil. Som vi ser det betyder omröstning med kvalificerad majoritet inte att vi kommer att förlora i centrala nationella frågor. Och om det gigantiska arbetet att genomföra EU:s inre marknad klarades av med majoritetsbeslut utan allvarliga nackdelar för , tror jag faktiskt att även detta är möjligt inom det rättsliga området. Den som har välgrundade och legitima juridiska eller politiska skäl för sin ståndpunkt blir inte överkörd. Varje medlemsstat vet att det nästa gång kan vara dess tur att behöva de andras stöd. I detta samarbete är det ett givande och ett tagande. Det är inte ett samarbete där man måste klå varandra, utan det är ett samarbete där man ska föra saker och ting framåt. Slutsatsen blir alltså att vi måste vara beredda att bejaka förslaget och att tillåta en viss överstatlighet med majoritetsbeslut också på vårt område. Vi ska naturligtvis vara väldigt tydliga med vilka gränser vi vill se för samarbetet. Vi anser att myndighetsutövning mot enskilda på svenskt territorium självklart enbart är en uppgift för våra nationella myndigheter. Det är också vår ensak hur vi organiserar vårt rättsväsende så länge som vi kan delta i det rättsliga samarbetet. Vi ser inget behov av nya unionsorgan såsom en europeisk åklagare eller en europeisk gränspolis. Vi anser också att vi måste inskränka de rättsliga grunderna för samarbetet på ett sådant sätt att det tydligt går att se var gränsen för unionens kompetens ligger. Det är viktigt att konstatera att kommer att hålla kontinuerliga kontakter med regeringen för samråd och inte bara samråd, utan den ska också besluta om stöd för regeringens positioner under förhandlingarna. Det menar jag säkrar inflytande även under pågående förhandlingar. Jag kan också berätta att sammanträden med statsministern inför toppmötet kommer att vara öppna. Slutligen, herr talman, är det glädjande att notera att förslaget till fördragets artikel II-21.1 innebär ett så klart och tydligt ställningstagande mot rasism och främlingsfientlighet. Det är också bra att rätten till asyl skrivs in och att detta ska ske med hänsyn tagen till . Jag vill bara kommentera en sak när det gäller vad har sagt eller inte sagt. Det kan vara värt att notera att också har skrivit att det är angeläget att samarbetet mellan medlemsstaternas operativa myndigheter effektiviseras, förstärks och samordnas så att verkliga resultat kan uppnås. Saker och ting ska läsas i sitt sammanhang. 155 (): EU ger människor frihet att röra sig över landgränser. Vi kan bo och leva var vi vill. Det är fantastiskt. Men tyvärr är det inte bara hederliga människor som utnyttjar de rivna gränserna. Även brottslingar gör det. Att bedriva kriminell verksamhet över landgränser kan vara ett sätt att komma undan rättvisan. är ingen isolerad ö. Vi drabbas också av den internationella brottsligheten. Det är svårt att uppskatta den organiserade internationella brottslighetens omfattning i , men vi vet att den förekommer i hela vårt land och leder till ett enormt lidande. utsätts för stora påtryckningar. Här finns målgrupper för de kriminella syndikaten. De kriminella tjänar skoningslöst pengar på att ungdomar knarkar ihjäl sig och på att kvinnor och barn våldtas. Fasansfullt många kvinnor och barn smugglas till för att säljas som sexslavar. Några av dem hamnar i . Pengarna som brottslingarna tjänar på denna hänsynslösa verksamhet förflyttas från land till land tills den smutsiga byken tvättats. Penningtvätten i är omfattande. Det är mot den här bakgrunden som vi har att bekämpa brottsligheten. När människor tillfrågas om vad de vill att EU ska ägna sig åt blir svaret : att bekämpa brottslighet. EU måste svara upp mot dessa förväntningar. I förslaget till en europeisk konstitution tas denna uppgift på allvar.