prot · GR0929 · 2003-11-17 00:00:00 — Låt i stället finansieringen av vården bli statlig och låt oss få en likvärdig vård över hela landet! Min fråga till blir därför: Är beredd att avveckla landstingen som huvudman för sjukvården? 12 Socialminister (): Jag hann inte berätta vad det var för nyhet som BBC hade. En stor grupp forskare i har gått igenom sjukvårdssystemen i 19 industriländer. Man har följt upp WHO:s lista, som ju kom , och gjort en genomgång av de kriterier som WHO använt. Sedan listar man sjukvårdssystemen i dessa 19 industriländer. Det är tre kriterier man har använt. Det ena är sjukvårdens tillgänglighet, det andra är resultaten för hälsan och det tredje är sjukvårdens finansiering och om man använder resurserna effektivt. Det intressanta med den undersökning som BBC redovisar är framför allt att man underkänner det brittiska systemet i den engelska debatten. har tidigare kommit ganska högt upp på listan, men kommer man på näst sista plats. Det brittiska systemet har inga landsting. Det är helt statligt och centralt styrt. Det är från sjukvården styrs. Med en sjukvård där man inte har möjlighet till en regional påverkan och där man inte har en öppen debatt region för region, som vi faktiskt har i , får man inte med automatik ett bättre sjukvårdssystem. Det visar den undersökning som BBC redovisar. Tro inte att ett förstatligande av sjukhusen leder till mer dynamik och mer förändringsvilja än vad vi har i en decentraliserad sjukvårdsorganisation! Jag säger inte att landstingen som de fungerar är perfekta, och jag säger inte att staten inte har ett ansvar. Men jag tror att vi lurar oss själva om vi tror att vi får ett bättre sjukvårdssystem om staten tar över. Vi ska vara stolta över att de brittiska forskarna sätter den svenska sjukvården så högt. Med tanke på den debatt som förs till och från i kan det vara en smula överraskande. Det svenska sjukvårdssystemet har problem, men vi har mindre problem än vad de flesta andra länder har när det gäller att finansiera sjukvården och ge alla tillgång till god sjukvård. 13 (): Vi ska tala om för alla de personer som inte fick rehabilitering att de ska vara tacksamma att de bor i . Visserligen har vi lite problem, men det är inte så farligt, och de ska vara glada för det. Sedan kan jag konstatera att socialministern och statsministern är på kollisionskurs. Det gäller det som statsministern sade i torsdagens frågestund om att staten inte kan stå för hela tryggheten. Statsministern har tydligen tagit intryck av varningsropen från Senior om den ekonomiska och demografiska utvecklingen framöver och insett att någonting måste göras. Det hedrar honom. Själv har jag i ett antal debatter försökt att förmå socialministern att inse detsamma, men utan framgång. Jag tycker att socialministern har viftat bort farhågorna alldeles för lätt. Problemen och framtiden är här och . Om det är som säger, att vi har det så jättebra, behöver vi inte tro på när han säger att det behövs mer resurser. I ställer man in betalningarna och vill gå i konkurs. Då ska vi säga att det inte är så farligt och att ligger väldigt högt upp på listan. Min avslutningsfråga handlar om att i skriver socialministern en debattartikel med rubriken lika villkor kräver reformer och förnyelse. Jag tycker att ni har misslyckats, , och är ansvariga för den sjukvårdskris som jag tycker finns här. Alla de lösningar som vi andra partier kommer med har ni misstänkliggjort med retorik. Därför vill jag fråga: Vilka reformer och vilken förnyelse vill se inom den svenska sjukvården som han anser är så bra och ligger så högt upp på listan? 14 Socialminister (): borde kanske lyssnat noggrant till vad statsministern faktiskt sade. Han talade om socialförsäkringarna. Han talade om att kostnaderna för socialförsäkringarna nu hotar de andra delarna av välfärdssystemet. Han vill se till att vi för över resurser från det som går till socialförsäkringar till sjukvården eller vård, skola och omsorg, som han uttrycker det. Jag har exakt samma uppfattning. Ska vi klara den svenska sjukvården krävs det ökade resurser. avsätter vi ungefär 8,58,av BNP till sjukvården. Som ett resultat av bland annat den demografiska förändringen behöver sjukvården få ökade resurser. Jag säger bland annat, därför att vad som händer med sjukvården är ökade anspråk på den medicinska utvecklingen och möjlighet att erbjuda bot och lindring för sjukdomar som vi inte kan ge bot och lindring för. Vi behöver öka resurserna, och det är viktigt att vi kan hitta en väg för detta. Vi kan inte betala socialförsäkringssystem som bara skenar i väg och tro att vi ska lösa sjukvårdens problem. Detta påpekade mycket klokt. Det är viktigt att vi får en översyn av det, men det har faktiskt inte direkt med sjukvårdens finansiering att göra. Sjukvårdens finansiering ska vara allmän, vi ska finansiera den tillsammans och vi ska göra det via skatter. Det handlar om att skapa ett samhällsekonomiskt utrymme för detta. Det finns en rad saker som måste ske i sjukvården. Det är bara att titta på det som sker i landstingen. Det sker stora strukturella förändringar, satsningar på primärvården, sammanslagningar av enheter för att få bättre kvalitet i sjukvården och en utveckling av arbetsmetoder för att hitta en bättre organisation. Det handlar om att riva gränserna mellan olika yrkesgrupper i sjukvården. Det gäller att utveckla sjukvården till en modern arbetsplats. Detta arbete sker , och det sker med stöd av regeringen. Vi har satsat pengar just för att reformera sjukvården. Vi säger emellertid nej till att skifta system från en sjukvård som ska ges till alla på lika villkor till ett sjukvårdssystem där man ska försäkra sig. Det kanske är där vi skiljer oss åt. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2003/04:77 om äldres fallolyckor 15 Socialminister (): har frågat mig om jag kommer att ta initiativ till en översyn rörande äldres säkerhet med anledning av alarmerande siffror om fallolyckor bland äldre. Det höga antalet fallolyckor bland äldre och de konsekvenser de får är oroande. Dessa olyckor orsakar samhället stora kostnader, men framför allt orsakar de personligt lidande. Många äldre är osäkra på vilka insatser som samhället ställer upp med den dag de behöver hjälp. Både kommuner och landsting är ålagda ett ansvar enligt socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen att arbeta med att förebygga ohälsa, bland annat genom att ge upplysningar om metoder för att förebygga sjukdom eller skada. Till socialnämndens uppgifter hör att göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen, att informera om samt att genom uppsökande verksamhet och på annat sätt främja förutsättningarna för goda levnadsförhållanden. Uppsökande verksamhet är ett viktigt instrument för att utveckla kunskaperna om hur man förebygger ohälsa och vårdbehov hos äldre. Kommunerna bör ta till vara erfarenheterna av försöksverksamheterna med förebyggande hembesök som bedrevs inom det så kallade äldreprojektet. Erfarenheterna från försöksverksamheterna är till stor hjälp när det gäller att utveckla de hälsofrämjande perspektiven inom äldreomsorgen. Ett förebyggande arbetssätt kan stärka den enskildes förmåga och bidra till bättre livskvalitet. Regeringen kommer i diskussion med att pröva hur kommunerna kan stimuleras till att erbjuda alla äldre hembesök. På initiativ av regeringen har tillsynen av vården av och omsorgen om äldre förstärkts i form av kraftigt ökade resurser till såväl som länsstyrelserna. De regionala tillsynsenheterna vid har fått förstärkning som ska användas dels till att utöka antalet tillsynsinsatser, dels till att utveckla tillsynen av insatser i äldreomsorgen som innehåller inslag av både vård och omsorg. Äldreskyddsombuden vid länsstyrelserna ska i sitt arbete samverka med och andra aktörer som har till uppgift att upprätthålla kvaliteten inom äldreomsorgen, exempelvis de kommunala äldreombudsmännen. Äldreskyddsombuden har möjlighet att i samverkan med bland annat och kommunerna utöva tillsyn över de äldres säkerhet, som exempelvis fysisk tillgänglighet, lås, larm och rutiner för tillämpning av lex samt brandskydd. Länsstyrelserna ska lämna en redovisning till av äldreskyddsombudens verksamhet . kommer att redovisa för regeringen bland annat hur äldreskyddsombudens tillsyn genomförts, exempel på god vård och omsorg som uppmärksammats i tillsynen, brister och missförhållanden som påträffats och, om påtalade brister och missförhållanden inte åtgärdats, orsakerna till detta. har i uppdrag att i samverkan med berörda myndigheter och organisationer fortsätta uppbyggnaden i av från olyckor, NCO, så att en samlad bedömning av olycksutvecklingen och säkerhetsarbetet i kan göras utifrån nationella, regionala och lokala behov. Denna bedömning kan ligga till grund för framtida beslut om lämpliga åtgärder som kan vidtas. Jag kommer att noga följa utvecklingen av de åtgärder som vidtagits. 16 (): Tack, , för svaret! Personskador, handikapp och död på grund av olyckshändelser har totalt minskat , men det finns undantag. Dit hör fallolyckorna, och då är det främst äldre människor som drabbas. Enligt uppgifter från avseende dödsorsaker är 9 personer av 10 som avlider på grund av fallolyckor eller äldre. Samma statistik visar också att fallolyckorna svarar för av det totala antalet skador beroende på olycksfall bland äldre, och dessa olyckor inträffar framför allt i bostaden. Det som föranlett min interpellation är de alarmerande uppgifter som redovisats från från olyckor just kring fallolyckor och äldre. Enligt de nya uppgifterna dör ca 1 000 äldre i fallskador medan drygt 40 000 skadas så allvarligt att de behöver sjukhusvård och ytterligare 62 000 skadas lindrigt. På alla andra områden där olyckor drabbar människor förs debatt kring hur samhället på olika sätt ska kunna sänka olyckstalen ytterligare. På äldreområdet, där dels antalet dödade och skadade är mångdubbelt större, dels skadorna dessutom tycks öka, förs ingen offentlig debatt. Man skulle kunna tro att området är outforskat och att kunskap om vad som skulle kunna förbättra läget saknas, men så tycks inte vara fallet. Det finns åtskilligt av kunskap och till viss del också prövade metoder som givit goda resultat. På NCO:s hemsida finns till exempel såvitt jag kan bedöma ett utmärkt material för den som vill skaffa sig mer kunskap kring problembild, orsaker och förslag till åtgärder. Bland annat finns det ett avsnitt med rubriken kan minska antalet fallolyckor i . När socialministern i svaret säger att de bedömningar som NCO gör kan ligga till grund för framtida beslut om lämpliga åtgärder som kan vidtas är därför min fråga: Varför inte nyttja den kunskap som finns och ta itu med frågan redan nu? Några få kommuner i deltar i det arbete som ryms under rubriken och trygg kommun. Där ryms många områden, och ett av dem gäller äldres säkerhet. Det finns exempel på kommuner som tillsammans med pensionärsorganisationer och andra frivilliga organisationer bildat äldresäkerhetsråd som jobbar med information till äldre, till anhöriga och även till anställda inom kommuner och landsting som i sin vardag har kontakt med äldre. Detta har varit och är där det fortfarande bedrivs ett framgångsrikt arbete, och de kommuner som bedriver ett aktivt folkhälsoarbete har där kunnat lyfta in äldresäkerhetsfrågorna. Men inte alla kommuner har faktiskt ett arbete kring äldresäkerheten. Socialministern nämner i svaret att regeringen i diskussion med kommer att pröva hur kommunerna kan stimuleras att erbjuda alla äldre hembesök som ett led i att arbeta förebyggande. Jag delar socialministerns uppfattning att hembesök är en viktig punkt i det förebyggande arbetet. Mina frågor utöver den som jag ställde blir därför: När kommer den diskussionen att föras med , och kommer departementet då också att ta upp frågan om kommunernas möjligheter att delta i det skadeförebyggande arbete som bedrivs inom ramen för rubriken och trygg kommun? 17 Socialminister (): Diskussionen med påbörjas . Bakgrunden till detta är inte bara diskussionerna om säkerhetsfrågorna utan framför allt också Senior 2005. Vi bestämde oss för att påbörja ett arbete med Senior 2005 på så sätt att det parallellt med att den blir föremål för remissbehandling också ska påbörjas ett arbete med och med om att upprätta en handlingsplan för kommunerna och landstingen tillsammans med staten för att följa upp Senior 2005. I det sammanhanget behöver vi dock även diskutera andra frågor som har lyfts fram i debatten och som inte är direkt kopplade till Senior 2005 men som bland annat handlar om detta. Det här arbetet startar alltså , och i arbetsgruppen ingår representanter från , och . Vi kommer att redovisa de diskussioner som förs, och möjlighet ska också ges att diskutera detta här i riksdag. När det sedan gäller frågan varför vi inte vidtar åtgärder kan man kanske trots allt tillåtas påpeka att det arbete som bedrivs i NCO ju är ett resultat av ett regeringsinitiativ. Det är alltså på regeringens uppdrag som arbetar med detta. Man har redovisat en rad förslag bland annat på hemsidan, framför allt för att personer i kommunernas socialtjänst ska kunna tillgodogöra sig denna kunskap men också med inriktning på oss som enskilda medborgare, som anhöriga eller som själva berörda. Det arbete som uträttas för NCO sker alltså på uppdrag av regeringen, och avsikten är att arbetet ska fortsätta och att man sedan ska kunna göra en översiktlig bedömning av vad som krävs på det nationella planet, vad som krävs regionalt och vad som krävs lokalt. Jag ville bara med mitt svar till markera att vi avser att följa upp det arbete som NCO och har gjort och ta ställning till de förslag som har kommit från . Det var mer en markering av att vi inte avser att avvisa de förslag som har kommit utan kommer att ta med dem vid bedömningen av framtida åtgärder och den framtiden behöver ju inte ligga så väldigt långt framåt. 18 (): Framtiden behöver inte ligga så väldigt långt framåt, säger socialministern. Det låter ju bra, men frågan är ju ändå vilket tidsperspektivet är. Med tanke på det betänkliga faktum att 1 000 äldre dör i fallskador och att 40 000 skadas så allvarligt att de behöver sjukhusvård handlar det inte bara om det mänskliga perspektivet, det angelägna i att så fort som möjligt förhindra ett mänskligt lidande, utan också om kostnader. Vi diskuterade här kostnaderna för sjukhusvård och vilka möjligheter samhället har att klara de behov som finns. Det är klart att om man både kan reducera kostnaderna och minska det mänskliga lidandet och ge en god livskvalitet för så många äldre, skulle det väl med tanke på att kunskapen finns vara angeläget att framtiden faktiskt var . Min fråga är då: Kommer det att göras en koppling mellan NCO:s uppdrag och arbete med detta och den diskussion som regeringen nu ska föra med och med utgångspunkt i Senior ? Också i Senior 2005:s betänkande nämns ju frågan om äldresäkerheten. 19 Socialminister (): Avsikten är ju att vi ska ta upp de frågor som har aktualiserats av via NCO men också 2005 som handlar om säkerhetsfrågorna. Jag tror att vi där kan vidta åtgärder mycket snabbare än i många av de andra frågorna som tas upp. Den långsiktiga finansieringen av äldreomsorgen handlar om ställningstaganden kanske först , men när det gäller en rad åtgärder är det möjligt att gå från ord till handling mycket snabbare. Men vi vill pröva den här frågan tillsammans med och med kommunerna. Ytterst ligger ju ansvaret för de här frågorna hos kommunerna och . De kan göra otroligt mycket för att förbättra säkerheten. Utan att någon i övrigt är föremål för särskilt omfattande vård eller omsorg kan man vidta en rad åtgärder hemma för att förebygga olyckshändelser, och där har ju hembesök med enkla samtal och enkel information en mycket stor betydelse. Det kostar, kortsiktigt, för kommunerna att genomföra dem, men på lång sikt vinner samhället väldigt mycket, för att inte tala om vad den enskilde vinner i form av en ökad trygghet. Avsikterna är alltså att vi ska ta ställning till de diskussioner som har förts och de rekommendationer som har kommit för åtgärder på nationell nivå i den diskussion vi för med . 20 (): Det låter ju lovande. Jag hoppas att det som sker nu verkligen sker, att är och att det finns en plan för samtalen. Vi har inte talat så mycket mer om begreppet en säker och trygg kommun. Jag skulle gärna vilja höra hur socialministern ser på det. Det var ju en ganska omfattande utveckling . Ett antal kommuner jobbade utifrån det, och flera har också jobbat på det sättet så att man har skaffat sig den här beteckningen. Den innefattar ju mycket mer än äldresäkerhet, men eftersom det är det vi talar om här nu så är det ju angeläget. Är det så att säga också med det perspektivet som regeringen är beredd att föra diskussionerna? Kommunerna och kan göra mycket, och det är lönsamt på lång sikt vi är helt överens om det. Men problemet är ju just det som socialministern nämnde. Anledningen till att det har stannat av i en del kommuner är att kommunerna inte kan prioritera eftersom det kostar något i det korta perspektivet. Min fråga är då: Kommer den totala bilden att diskuteras med så att diskussionen förs inte bara utifrån att det går att göra utan också utifrån konsekvenserna av detta? Kommunerna känner sig ju ganska pressade ändå av allt som vi tycker från rikshåll att kommunerna ska göra. 21 Socialminister (): Avsikten med samtalen med jag nämner först, därför att när det gäller äldreomsorgen och äldrevården är det i huvudsak kommunerna som är ansvariga, men detta gäller och är helt enkelt att reda ut frågeställningarna om de ekonomiska prioriteringarna. Vi vet om att den stora frågan framöver kommer att vara att kunna ge dem som behöver vård om 15, 20 och ett tydligt besked. Vad kan vi räkna med att samhället klarar av? Vad krävs av oss som medborgare? Hur ska det finansieras? Vilka finansieringsmodeller finns det? Det är viktigt att vi klarar upp detta och att vi ger någorlunda entydiga svar till medborgarna om vad man kan förvänta sig . Men vi har också sagt att det finns en rad frågeställningar som handlar om det korta perspektivet som aktualiserats i debatten, där kommunen är ansvarig men där kommunen inte anser sig ha råd kortsiktigt. Då måste vi diskutera vilket ansvar staten har, vad staten kan bidra med och vad staten kan göra för att initiera en fortsatt utveckling. När det gäller just en säker och trygg kommun handlar det som sagt inte bara om äldreomsorgen, men det är en otroligt ambitiös idé om att kommunerna systematiskt ska arbeta med säkerhetsfrågor för sina medborgare, och det är klart att detta också ska vara med. Jag tror att arbete på det här området gör att vi får lättare att svara på de stora framtidsfrågorna. Kraven på vården och omsorgen kommer att minska om vi tar kostnaderna kortsiktigt, det vill säga i det korta perspektivet. Klarar vi av att erbjuda en säker hemmiljö exempelvis för de äldre kommer anspråken på vård och omsorg att minska. Avsikten är alltså att vi tillsammans med kommunerna ska diskutera detta och vid kunna redovisa åtminstone grunden för en gemensam handlingsplan för framtidens äldrevård. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2003/04:63 om jämställdhetsplaner i förskolan 22 Statsrådet (): har frågat vad jag avser att göra för att bryta de ojämlika strukturerna och åstadkomma förändringar bland barn i förskolan. Regeringen påtalar i sin skrivelse Jämt och ständigt (skr. 2002/03:140) om jämställdhetspolitiken att det råder en ojämställd könsmaktsordning i samhället trots ett aktivt jämställdhetsarbete . Det är regeringens mening att arbetet fortsättningsvis måste ges en mer feministisk inriktning. I skrivelsen slås fast att jämställdhetsarbetet på alla nivåer i utbildningssystemet måste effektiviseras. Förskolans betydelse för ökad jämställdhet ur ett livslångt lärandeperspektiv lyfts fram. Könsmönster skapas och upprätthålls medvetet och omedvetet såväl av individer som av samhället. Förskolan och skolan är båda en del av samhället. De värderingar om kvinnor och män som råder i samhället i stort återspeglas också i dessa verksamheter. Men förskolan har, i likhet med skolan, ett eget uppdrag att aktivt verka för jämställdhet enligt läroplanen (Lpfö 98). Var och en som arbetar i förskolan bidrar till att forma flickors och pojkars syn på makt och kön. I förskolans uppgift ligger att i samarbete med föräldrarna verka för att varje barn, flicka som pojke, får möjlighet att utvecklas efter sina unika förutsättningar. Därför är dialogen med föräldrarna om förskolans jämställdhets- och demokratiuppdrag mycket betydelsefull. Det är även viktigt att föräldrarna engageras i arbetet för jämställdhet. Jag ser också personalens kunskap i och om jämställdhet som en mycket viktig beståndsdel för förskoleverksamhetens kvalitet. Regeringen har avsatt medel för utbildning av pedagogiska resurspersoner i jämställdhet och genuskunskap, så kallade genuspedagoger. Utbildningen riktar sig bland annat till förskollärare. Regeringens ambition är att det ska finnas minst en pedagogisk resursperson i varje kommun . Det är glädjande att delar mitt engagemang för vikten av att ett aktivt arbete för jämställdhet mellan könen ska vara en självklarhet också för förskolan. Regeringen fattade beslut om direktiv för en jämställdhetsdelegation för förskolan . Delegationens uppdrag är att lyfta fram, förstärka och utveckla förskolans jämställdhetsarbete och omfattar perioden till och med . Delegationens uppdrag består av sammanlagt tio viktiga punkter. I uppdraget ingår till exempel att lyfta fram och premiera jämställdhetsarbete av god kvalitet i förskolan. En annan lika viktig uppgift för delegationen är att även sprida kunskap i om framgångsrikt jämställdhetsarbete i andra länder. Delegationen ska vidare sammanställa vilken utbildning i jämställdhet och genuskunskap som blivande förskollärare erbjuds. Inte minst viktig är delegationens uppgift att föreslå lämpliga insatser för att ett långsiktigt jämställdhetsarbete för förskolan ska utvecklas och stärkas. Delegationen har till sitt förfogande. ska delegationen redovisa sitt arbete och sina resultat tillsammans med analys och förslag i en delrapport. Uppdraget ska redovisas i sin helhet . Syftet med delegationens arbete är att medverka till att de ojämställda strukturer som råder i samhället i stort bryts. Detta är första gången en nationell delegation för förskolan tillsätts med inriktning mot jämställdhet. Jag fäster därför stora förhoppningar vid delegationens arbete och ser fram emot delegationens förslag på jämställdhetsinsatser för förskolan. 23 (): Jag vill inleda med att tacka minister för ett gediget svar på min interpellation om jämställdhetsplaner i förskolan. Det är extra roligt att det är två folkpartister som har valt att lyfta upp frågan på agendan, eftersom även nästa inperpellationsdebatt handlar om det här ämnet. Jag tycker att det är glädjande och positivt att vi har en minister som är väldigt feministiskt medveten och jobbar aktivt med frågorna. Minister nämner skrivelsen Jämt och ständigt. Hon nämner också att förskolepolitiken ska få en mera feministisk inriktning och att förskollärarna ska skolas och utbildas på området. Minister nämner också förskolans läroplan och den jämställdhetsdelegation som har tillsatts och ska verka fram till och redovisas första gången . Jag tycker att vi måste se frågan ur ett lite större perspektiv och kanske fråga oss om detta räcker. tas av föräldraledigheten ut av män. Kvinnor utför över två tredjedelar av det obetalda hushållsarbetet. Kvinnor tjänar mindre och har mindre makt i samhället generellt sett. De här könsrollerna hänger som en våt filt över dagens samhälle. De uppkommer inte när man är och ska löneförhandla utan de präglar oss genom hela livet. De börjar oerhört tidigt och måste också försöka motas . Det är viktigt att vi fokuserar.