prot · GQ09106 · 2003-05-19 00:00:00 — Sammanlagt får scenkonst och andra verk-samheter inom kommun motta ett statsbidragom per år.Detta är det viktiga. Jag tror att det är besvärligtför hela att man nu tvingas leva i en situationdär den borgerliga majoriteten har kört regionensekonomi i botten. Det handlar ju om mångmiljardbe-lopp i underskott, och det är en utveckling som ärväldigt svår att hejda. Visst kan man diskutera vad detkan betyda för kulturlivet framöver i , men jagtycker att ansvarsfördelningen skiljer sig helt från densom här försöker framställa. TobiasBillströms insats här kan nästan kallas scenkonst.Anf. 11 ():Herr talman! Jag får väl uppfatta det sista som enkomplimang.Marita kommentarer till kulturförsöket iSkåne var inte riktigt så stringenta som man kunde hahoppats på. Grundproblemet är att staten inte harställt upp i den omfattning som vi hade kunnat önskaoss utan tvärtom har minskat sitt bidragsgivande.Därav den sköra ekonomin för kulturbolagen. Jag ärförvånad över att statsrådet inte tycks vara medvetenom de riktiga sakförhållandena.Jag har redan nämnt kommuns ovilja att tatag i Operas långsiktiga ekonomiska bekym-mer. inställning hade förmodligenkunnat förändras om staten genom ställt upp klara villkor. Inom operakonsten fårman vad man betalar för, och förutsättningarna fördetta kan inte kommun och påegen hand förhandla bort, helt oavsett vilka partiersom sitter i majoritet i respektive församlingar.Men också staten har självfallet ett ansvar för des-sa frågor. har i ett brev avsänt iår till påpekat att blandannat har ett ansvar för att fördela sina medel på ettsätt som inte missgynnar , och deskånska institutionerna.Ännu har jag inte sett något svar från Statenskulturråd, men det skulle vara intressant att få hörastatsrådets kommentar, eftersom det har direkt bäringpå interpellationen.Självfallet sticker det i ögonen att erhållermindre pengar än både och Göte-borgsoperan. Man förväntas klara exakt samma upp-drag med mindre resurser, som staten förraåret gav . Vadhar ministern att säga om den skeva fördelningen?Den har ingenting att göra med vem som styr RegionSkåne eller , utan den är ju ett resultat avden politik som regeringen för. Staten är ju som sagthuvudfinansiär.Jag har berört huvudproblemet och fortfarandeinte fått ett konkret svar från ministern. I grunden ärdet statens ambitioner som är styrande för hur opera-konsten ska utvecklas i södra . 12 Kulturminister ():Herr talman! Vi är tillbaka där vi började, medansvarsfördelningen mellan de olika nivåerna, alltsåden lokala nivån, den regionala nivån och den statliganivån. När det gäller kulturpolitiken är det så att vi ärsärskilt angelägna om att den statliga medelsfördel-ningen inte ska inkräkta på det konstnärliga innehål-let. Av det skälet har vi mycket tydligt markerat att enbetydande del av det statliga kulturanslaget fördelasgenom beslut av . Detta innebär attfördelningen mellan till exempel ochMalmö - eller mellan och , som, för attta ett annat exempel, inte får perår för utan 14 miljoner - ärresultatet avväganden och bedömningar som görs avden myndighet som har att fatta beslut i frågan.Detta får jag, som interpellanten väl känner till,inte lägga mig i som statsråd. Det är också en del avden kulturpolitik som vi har i , den vi kallarför armlängds avstånd. Man bestämmer på regionaloch lokal nivå vilka satsningar man vill göra, ochsedan kompletterar efter en intensivdialog med de olika kommunerna och regionerna omstatliga insatser.Jag kan bara konstatera att just nu pågår en dialogmellan och stad.Anf. 13 ():Herr talman! Man kan efter den här interpella-tionsdebatten konstatera att antingen tycker man attoperakonsten är värd att satsa på i störstaoch viktigaste tillväxtregion, eller också kommer detkanske att utvecklas till att vara ett privilegium enbartför de mera nordliga delarna av det här landet. I detsenare fallet kan jag också konstatera att den statligavisionen om en aktiv kulturpolitik i hela landet hotas,den vision som själv har varit medom att presentera i den här kammaren i den senastebudgetskrivelsen. Där talar man uttryckligen om hurviktigt det är att man har en tillräcklig balans, enregional balans, i hela riket.Ställd på sin spets så blir nu min avslutande frågatill kulturministern: den här utvecklingen slutamed att skåningarna behöver åka till ,eller om de vill titta på opera?Anf. 14 Kulturminister ():Herr talman! Svensk kulturpolitik är som svensksjukvårdspolitik eller vilken annan viktig offentligangelägenhet som helst, det vill säga man måste ha enstabil ekonomi för att kunna finansiera det grund-läggande. Statens bidrag till de regionala kulturinsti-tutionerna uppgår till . Det innebär att lokalt,alltså i en kommun eller region, måste man ställa uppmed en betydande del av egna medel för att klara sinakulturinstitutioner.Det är väldigt svårt i , där en borgerlig led-ning har valt att av ideologiska skäl köra hela denoffentliga ekonomin i sank. Detta kommer att få svårakonsekvenser för sjukvården i framöver. Detkommer att få konsekvenser också för kulturen. Menjag är övertygad om att den nya majoriteten i RegionSkåne och den befintliga majoriteten i stadkommer att göra allt de kan för att se till att bådesjukvård och kultur är något som alla människor,oberoende av inkomst och social bakgrund, ska kännaär något som är till för dem.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 2002/03:295 om rät-ten att bära slöjaAnf. 15 Statsrådet ():Herr talman! har frågatmig hur jag kommer att agera för· - att stärka skyddet för diskriminerade och utsattamuslimska kvinnor· - att fler kvinnor informeras om sina rättigheteroch det skydd lagen ger· - att chefer på arbetsplatser och rekryteringsper-sonal inte systematiskt utsätter kvinnor som väljeratt bära slöja för denna kränkande särbehandling.Religionsfriheten är grundlagsfäst i ochkampen mot diskriminering på grund av bland annatreligion är en mycket högt prioriterad fråga för re-geringen. Centrala delar i denna kamp är en effektivoch heltäckande diskrimineringslagstiftning samtinformation om hur personer som utsätts för diskri-minering kan ta tillvara sina rättigheter.Enligt lagen om åtgärder mot etnisk diskrimine-ring i arbetslivet är det förbjudet för arbetsgiva-re att diskriminera arbetssökande eller arbetstagare pågrund av deras trosbekännelse. Arbetsgivarna är ock-så skyldiga att aktivt arbeta för att se till att arbets-platserna är anpassade för alla oavsett etnisk tillhö-righet, att etniska trakasserier inte förekommer och attpersoner med olika etnisk tillhörighet ges möjlighetatt söka lediga anställningar. Det finns även ett straff-rättsligt förbud mot diskriminering på grund av tros-bekännelse.Regeringen har lämnat en propositiontill med förslag om en ny lag om förbudmot diskriminering och om förstärkningar av skyddeti bland annat den arbetsrättsliga lag som jag nyssnämnde. I propositionen föreslås också att en nydiskrimineringsgrund - religion eller annan trosupp-fattning - införs. Den nya lagstiftningen kommer attinnebära en kraftig förstärkning av det rättsliga skyd-det mot diskriminering inom ett flertal samhällsområ-den och av mandatet för Ombudsmannen mot etniskdiskriminering (DO).DO, liksom facket, ansvarar för att se till att lagenom åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivetefterföljs. DO har haft överläggningar med deberörda i fallet med som nämns i interpellatio-nen och har särskilt granskat Televisionsarbete med aktiva åtgärder. Ombudsmannen har ock-så träffat en rad förlikningar i liknande ärenden ochdriver ett fall i Arbetsdomstolen somhandlar om en kvinna som har nekats arbete somdemonstratris i ett företag på grund av att hon bärhuvudduk.DO ansvarar även för att informera om det skyddsom lagen ger. När det gäller muslimska kvinnor harOmbudsmannen till exempel kontinuerliga kontaktermed muslimska råd.Regeringen har avsatt 4 miljonerkronor för lokal verksamhet mot diskrimine-ring, så kallade lokala antidiskrimineringsbyråer.Byråerna har bland annat till uppgift att informera omlagar och regler och om hur enskilda kan ta tillvarasina rättigheter. Den lokala närheten ökar förutsätt-ningarna att ge stöd till personer som utsatts fördiskriminering, inte minst, tror regeringen, invandrar-kvinnor. Dessutom har regeringen i vårpropositionenföreslagit att ytterligare medel, , skaavsättas för denna verksamhet under detta år.Regeringen har också föreslagit att 5 miljonerkronor anvisas för informationsinsatser om den nyaantidiskrimineringslagen.Precis som anser jag attden offentliga sektorn bör vara en förebild och gå ispetsen för att öka mångfalden och öppenheten.Bland annat i detta syfte gav regeringen i oktober1999 uppdrag till samtliga myndigheter under reger-ingen att upprätta handlingsplaner för att främja et-nisk mångfald bland sina anställda.Anf. 16 ():Herr talman! Först vill jag tacka statsrådet för sva-ret - ett utomordentligt svar!Den här interpellationen handlar om den diskri-minering som många muslimska kvinnor utsätts förnär de söker jobb, därför att de bär sjal. Vad i sjalenär det som gör att man inte kan utföra ett jobb? Skaman bedömas efter ens egen yrkeskompetens ellervad man har för kläder? Tron har ingenting med yr-kesidentitet att göra, oavsett om man bär sjal, turbaneller kalott.En del av de kvinnor som utsätts för denna krän-kande behandling väljer att träda fram så att deras fallkommer till offentligheten, som , som inte fickbli programledare i TV, , som inte fick fortsättajobba som vårdbiträde och , som fick kalla han-den av bilkåristerna. Andra håller tyst. De vägrar attsöka jobb. De vågar inte. De vet att det är helt me-ningslöst.Jag möter många unga muslimska flickor ochkvinnor som berättar för mig om den dagliga diskri-minering som de utsätts för så fort de lämnar hem-mets fyra väggar. De berättar om den diskrimineringde möter när de söker jobb. och är tvåunga flickor som berättade för mig om hur de neka-des att göra sin praktiktjänst i den stora mataffären.Vilka signaler får de? Jo, att slöjan de bär talar omför oss att de är förtryckta muslimer, och att de var-ken kan eller får uttrycka sin vilja själva. Vilken bildav får de? Ett där utanförskap ochsegregation är verklighet - ett tudelat samhälle utantrygghet, ett samhälle där lika värde betyder att manska vara lika som bär, ett samhälle där religionsfrihettolkas som "fri från religion".Min bild av vårt samhälle bygger på socialdemo-kratiska värderingar, och den är värd att kämpa för.Vi tror på allas lika värde med lika rätt och möjlig-heter till arbete. Och trots våra olikheter ser vi påvarandra med respekt och som jämlikar och själv-ständiga medborgare.Men om vi inte vågar mötas, om vi inte respekte-rar varandra som jämlikar, om vi inte ser på varandragenom våra hjärtan utan bara genom våra ögon, kanvi då lära oss att leva tillsammans?Jag tackar så mycket för svaret. Det var ett utom-ordentligt bra svar, som jag kommer att kom-mentera.Anf. 17 ():Herr talman! Att jag går upp i debatten beror påatt jag funderat mycket över hur vi svenska kvinnorkan bli bättre på att ge vårt stöd till alla invandrar-kvinnor, oavsett när kvinnorna kommer hit eller var-ifrån de kommer.Tidigare trodde jag att vi svenska kvinnor genomatt ställa våra krav skulle kunna vara ett stöd för in-vandrarkvinnorna. När vi s-kvinnor gjorde vårt val-program till valet - Kvarteret Framtiden:Våra döttrars framtid. S-kvinnors program för integ-ration och mångfald - träffade jag mängder av in-vandrarkvinnor och representanter för deras organi-sationer, och jag lyssnade.Resultatet blev att kvinnorna ville föra sin kamptillsammans med oss s-kvinnor, men i sin egen taktoch med egna prioriteringar. Vi pratade bland annatom att klä sig annorlunda eller att bära slöja. Jag fickdå höra att om vi svenska kvinnor tvingade dem tillvårt sätt att leva skulle det för många kvinnor, fram-för allt de yngre, kanske innebära att de tvingades taavstånd från oss och stängde in sig tillsammans medsin familj och släkt. I stället måste de i egen takt fåvälja hur de vill leva sina liv genom att förena degamla traditionerna och det nya livet tillsammansmed oss svenska kvinnor.Sjal och huvudduk har kvinnor i världen alltid bu-rit, både som smyckning och också för att visa ci-viltillstånd, sorg och glädje. Jag har precis läst en tyskbok som handlar om huvudduk. På s. 33 finns en bildpå en kvinna och ett blont litet barn. Det skulle kunnaföreställa min mormor och mig nere i . jag var liten bar kvinnorna sjal. Andra delar iboken visar att också världens främsta kvinnor, inommode och annat, har använt huvudduk.För mig känns detta mycket viktigt, och jag måstesäga att jag har tänkt om. trodde jag att viskulle kunna vara ett stöd och med vår kvinnokampgå före. Men efter att ha lyssnat på inte bara Mariamutan också på de andra kvinnorna inser jag att detsnarare skulle innebära ett stopp.Jag tror därför att vi skulle behöva vara lite mergenerösa. Det skulle vi alla kunna tjäna på. Och där-med tror jag att vi - invandrarkvinnor och svenskakvinnor tillsammans - också kan genomföra det soms-kvinnor gick till val på förra året.Anf. 18 ():Herr talman! Om du tvivlar på vilken väg du villatt samhället ska gå kom då ihåg ansiktet på den fatti-gaste och svagaste människa du någonsin sett, ochfråga dig själv om det steg du överväger att ta kom-mer att vara till nytta för honom eller henne. Kommerhon eller han att uppnå något genom det? Kommerdet att ge människan tillbaka kontrollen över hennesliv och över skeendet?Herr talman! Orden är , och demanar till eftertanke. bor mellan 300 000 och400 000 muslimer i . Det är en mångfacette-rad och heterogen grupp. Och även om Sverigesmuslimer inte alltid är de fattigaste, och de är defini-tivt inga svaga människor, är det ändå en av de grup-per som har det svårt . Det är en grupp vars ut-satthet och sårbarhet förvärrats.Fördomar om och rädsla för muslimer och islamleder till negativa konsekvenser på i stort sett allasamhällsområden. Fördomar och rädsla leder till attmuslimska kvinnor, som valt att bära slöja, dagligenutsätts för kränkande behandling och diskriminering.Fördomar och rädsla gör att tusentals kvinnor, somskulle kunna bidra till att blev ett bättre land,till och med förvägras den grundläggande rätten att hakontroll över sitt eget liv.Sverige är ett segregerat land. Vilka samhälls-strukturer vi än granskar ser vi en markant brist påmångfald och en generande åtskillnad mellan "vi"och "de". Segregationen gör sig gällande överallt.Alltjämt uppfattas det som är annorlunda som av-vikande. Människor förnekas arbete för att de råkarha ett icke-svenskklingande namn. Människor vägrasbostad eller inträde på restauranger för att de råkar seut som jag.Också våra myndigheter och institutioner diskri-minerar genom sina föråldrade strukturer. Diskrimi-neringen skadar inte bara den drabbade, utan denförlamar också vår förmåga att ta till vara mångfal-dens möjligheter och hämmar därmed samhällsut-vecklingen.Mona har på ett mycket förtjänstfullt sättuppmärksammat den utsatthet som de tjejer somväxer upp i patriarkala familjer drabbas av. måstevi tillsammans också kämpa för de kvinnor som valtatt bära slöja. Vi måste uppmärksamma deras utsatt-het och den diskriminering som drabbar dem.I dag osynliggörs muslimska kvinnor genom attutestängas från arbetsplatser och föreningsliv. I dagframställs muslimska kvinnor som offer genom attbeskrivas som socialbidragstagare och genom attkonsekvent beskrivas som förtryckta av sina män.Det finns säkert de som undrar: Är det inte egent-ligen så att kvinnor som bär slöja per automatik ärförtryckta just genom att de bär slöja? Det kan finnasde som är det, men , och har självavalt att bära slöja. , och har valt attvara delaktiga och aktiva. , och harvalt att inte vara offer. De har valt att bli en del av detnya landet och därmed bli förebilder för andra. Debehöver vårt stöd. Deras kamp måste uppmärksam-mas och diskrimineringen bekämpas.Herr talman! Jag vill avslutningsvis tacka MariamOsman Sherifay för att hon lyft fram denna så viktigafråga. Därigenom har hon visat mod. Jag vill ocksåtacka ministern för det positiva svaret. Ni avsätter5 miljoner för den nya lagstiftning som vi ska beslutaom före sommaruppehållet. Jag vill därför fråga: Ominte detta räcker, hur anser ministern att vi kan jobbaframöver?Anf. 19 ():Herr talman! Jag vill instämma i allt vad föregå-ende talare sagt.Det finns två delar i diskussionen om slöja. Denförsta delen förknippas med kvinnornas identitet. Detär en del av kvinnans identitet när hon bestämmer sigför att bära slöja. Jag har träffat många invandrar-kvinnor som växt upp i och vid mogen ålder,kanske , bestämt sig för att bära slöja.Det är deras val, och det valet måste respekteras.Statsrådet svar visar också på kraftfullaåtgärder som det svenska samhället är berett att vidtaför att ta tag i problemet.Den andra delen av diskussionen gäller om bäran-det av slöja förknippas med förtryck. Där ska vi vidtalika kraftiga åtgärder mot förtrycket när det före-kommer. Vi måste se båda dessa delar och vara väl-digt tydliga i samhället. Jag hoppas att vi kommer attvara uppmärksamma på dessa två delar, inte utan till dess att alla diskri-minering mot invandrarkvinnor har upphört i sam-hället.Anf. 20 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill tacka framför allt MariamOsman Sherifay men också de övriga deltagarna fördagens debatt. Det är en viktig debatt som vi för, enhelt vanlig debatt här i kammare, menprecis som många av er har varit inne på är detta enoerhört vanlig och viktig debatt ute i samhället.Debatten är viktig av många skäl, bland annat avdet skälet som många av er har varit inne på, att syn-liggöra en grupp som på många vis har varit osynlig-gjord, som har beskrivits som offer fastdet ofta rör sig om väldigt starka kvinnor som harfattat egna beslut.En sak som vi alla betydligt mer måste medverkatill är att betona synliggörandet och rättigheterna. Detkommer en ny lag som utan tvekan förstärkermöjligheterna att driva den här typen av fall. Vi måsteockså gemensamt sätta en helt annan press på arbets-livets Sverige.Luciano Astudillo frågade mig vad vi kan göramera. Jag förväntar mig mycket mer framför allt avlandets arbetsgivare, såväl privata som offentliga. Jagvill också betona att jag förväntar mig betydligt merav våra fackliga organisationer när det gäller kampenför arbetskamrater ute på arbetsplatser och ute påskolor och deras rätt att efter att ha fattat ett själv-ständigt beslut bära huvudduk.Mariam beskrivning av denverklighet som många kvinnor och flickor upplever ärriktig. Det är en otillständig verklighet som mångalever under . Det vi alla menar med lika värdemåste betyda rätten att vara olika. Det verkar som attmånga har missuppfattat uttrycket lika värde. Mångamenar att vi ska vara likadana. Men lika som bär,heter det, och bär är rätt olika. Det finns gröna, gula,röda och blåa bär, men det är samma värde vi pratarom.Det är alltså rätten att inte bli diskriminerad, rättenatt använda huvudduk och rätten att slippa göra detsom vi diskuterar. Det är alltså den enskilda kvinnanseget val som vi under alla förhållanden ska kämpaför.Jag vill avsluta med en egen reflexion. Normeroch attityder förändras. ser både jag och Mari-am exempel på detta. Ett kvinnligt statsråd i jeans ochen riksdagsledamot i huvudduk är två exempel påsådant som hade varit omöjligt för inte så många årsedan. Det är därför som din insats i den här debattenhar varit så oerhört viktig. Tack för det!Anf. 21 ():Herr talman! Jag har suttit och lyssnat på debattenmed stort intresse. Vi står i begrepp att snart ha debatt här i kammaren om en ny diskrimine-ringslagstiftning som en diskrimineringskommitté hararbetat fram.Jag tycker ändå att det finns anledning att ställa enavslutande fråga till ministern. Det gäller den skillnadsom finns mellan den diskussion som vi för här omenskilda kvinnors rätt att förverkliga sig själva ochderas rätt att bära vilka kläder de vill och den diskus-sion som just nu rasar om friskolor, och då framförallt om konfessionella friskolor.I helgen kunde vi ta del av en artikel och i publicerades en artikel i av desocialdemokraterna i utbildningsutskottet där de tala-de om att de var avvaktande och i grunden negativatill tanken på konfessionella friskolor. I kunde vi läsa att en majoritet avriksdagsledamöterna i den socialdemokratiska grup-pen var av den uppfattningen att de inte tyckte att detvar bra med konfessionella friskolor och att det kan-ske inte var bra med friskolor över huvud taget.Det slår mig att denna debatt om rätten att få ut-trycka sig och förverkliga sig i grunden har en tydligavnämare i debatten om de konfessionella friskolornasom i lika grad handlar om rätten att få välja en skoladär det är självklart att man klär sig på ett visst sätt,att man får ha lov att bära huvudduk och så vidare.Jag tycker att det här momentet borde föras in idebatten och att statsrådet borde uttrycka en uppfatt-ning om den här frågan som ju också har bäring påden här debatten.Anf. 22 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Jag vill erinra om att debatten gäller rätten att bäraslöja.Anf. 23 ():Herr talman! Jag vill säga till att vi inte fårblanda ihop saker och ting, så vi kan gärna ta dendebatten någon annan gång.Tobias sade på slutet att vi ska ha religiösafriskolor så att man får klä sig som det passar en. Harjag uppfattat det rätt? ((): Nej. )Okej, då ber jag så mycket om ursäkt. Men jagåterkommer gärna till debatten om muslimska ellerreligiösa friskolor.Samtidigt vill jag passa på att säga att det vi sågför var det bland det uslaste jagsett. Som fördömer jag detta mycket starkt.Det är ingenting som jag är stolt över. Det visar detsämsta som finns i vårt land.Anf. 24 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Jag vill fortsatt erinra om att debatten gäller rättenatt bära slöja.Anf. 25 ():Herr talman! Vi är världens mest jämställda par-lament. Från den här talarstolen kämpar vi varje dagför att förbättra kvinnornas situation i . Dåkänns det bra att vi pratar om att den stora gruppkvinnor som finns i och som tar ett likastort ansvar utsätts för ytterligare diskriminering justför att de är invandrarkvinnor. Det är en stor debatt,och jag hoppas att vi ska fortsätta den diskussionen.Alla kvinnor kämpar när det gäller löner och situatio-nen på arbetsmarknaden - till exempel strejkarman från . Men det här är så mycket stör-re. Det handlar inte bara om arbetsmarknaden.Vi svenskar måste också ändra oss. Vi kan intebara säga: Ni har kommit till vårt land. Vi ska prataom något annat diffust, och vi ska ändra lagar.Nu är det upp till var och en av oss. Det handlarom de politiska partierna och om hela det svenskasamhället. Det är vi svenskar som måste ändra oss.Annars kommer vi aldrig att kunna lösa dessa viktigafrågor gemensamt, och det vill vi ju göra.Anf. 26 ():Herr talman! Jag vill tacka ministern för svaret.För mig som socialdemokrat handlar denna fråga igrunden om vilket samhälle vi vill ha. Vill vi ha ettöppet och tolerant samhälle eller ett samhälle präglatav slutenhet och intolerans?För oss socialdemokrater är svaret ganska givet.Vi vill ha ett öppet och tolerant samhälle som bejakarmångfalden och som tar vara på dess möjligheter.Man ska inte tvingas starta en friskola för att det skavara tillåtet att bära slöja. Den offentliga skolan skavara öppen och tolerant så att det är möjligt att bäraslöja också där, om man så önskar.Det handlar om hur vi ser på varandra och om hurvi tillsammans bygger ett bättre och en bättreframtid för oss allihop, oavsett bakgrund. Det är dettasom jag vill markera.Dagens debatt har handlat kvinnors rätt att bäraslöja, deras utsatthet och den diskriminering som deutsätts för. är detta bara toppen på ett is-berg, och det är därför som jag är så engagerad.I förlängningen handlar det om oss alla som avvi-ker från . Det handlar också om mig och ommina barns framtid i det här landet. Det är därför somjag tycker att den här debatten är så viktig att föra.Anf. 27 Statsrådet ():Herr talman! Jag uppmanar attskriva en interpellation om han vill diskutera konfes-sionella skolor.