prot · GR0911 · 2003-10-06 00:00:00 — Jag är glad över att kunna lämna ett positivt besked till , nämligen att det inte finns några konstitutionella hinder mot att införa en lagstiftning som möjliggör bilavgifter i eller i andra regioner som kan tänkas begära det . Jag är också glad över att kunna konstatera att det marknadsekonomiska instrument som bilavgifter utgör har ett väldigt effektivt resultat i form av en förbättrad miljö, en förbättrad situation för näringslivet och en förbättrad situation för kollektivtrafiken. Jag är kanske något förvånad över att det finns röster bland borgerliga partier, som i vanliga fall säger sig vilja värna marknadsekonomin, som i det här fallet dömer ut marknadsekonomin fullständigt. Jag är kanske inte förvånad över att och hans , som ju är för bilavgifter, nu försöker hitta ett sätta att slingra sig ur detta. En liberal är ju kluven, heter det, och det har gett många prov på här. Å ena sidan representerar han ett parti som har begärt att få just den här lagstiftningen. Å andra sidan säger han plötsligt att det inte är som borde fatta beslutet, utan det är eller någon kommun som ska fatta beslutet. Men det är väl ändå riksdag som ska fatta beslut om vår lagstiftning, inte någon enskild kommun. Det är riksdag som har lagstiftningsrätten i sin hand, och riksdag ska naturligtvis ge möjligheter för de kommuner som så önskar att införa avgifter. Jag noterar att det inte bara är så att i den här motionen begärde att få en lagstiftning, en möjlighet för kommuner att införa bilavgifter, och ställde sig positiva till att regeringen skulle lägga fram ett sådant förslag. har också, vad jag kan förstå, inför sitt landsmöte uttalat sig för att man ska öppna denna möjlighet för de kommuner som så önskar. Det är väl i sann liberal anda: Man försöker säga att man är både för och emot. Tills vidare uppfattar jag det dock som att , även om man för dagen försöker krångla sig ur detta, har tagit ställning och sagt att regeringen bör lägga fram förslag om möjligheter för de kommuner som vill införa miljöavgifter. Det kommer regeringen också att kunna göra . centerparti var en gång ett parti som ville värna miljön. tycks dock inte längre stå fast vid den uppfattningen eftersom hon vänder sig mot varje form av försök att minska problemen med den alltför omfattande trängseltrafik som finns i . Jag kan konstatera att regeringen efter sedvanlig remissbehandling av Stockholmsberedningen och efter det arbete som den förhandlingsman regeringen har utsett gör tillsammans med kommer att återkomma med ett förslag som möjliggör det försök som annonserats i och som kommer att vara till nytta för både näringsliv, miljö och kollektivtrafik. 17 (): Jag vill tacka för denna debatt, som har gett viktiga klarlägganden i centrala frågor. Tyvärr står det klart att regeringen och samarbetspartierna kommer att fortsätta på konfrontationslinjen och införa trängselskatter i trots att det inte finns något stöd för detta utanför . För mig och för är detta i högsta grad en konstitutionell fråga eftersom det handlar om var makten att införa trängselavgifter eller trängselskatter ska ligga. Ska den ligga på statlig eller lokal nivå? Stockholmsberedningens betänkande visar tydligt att staten med dagens lagstiftning kan köra över kommuner och införa trängselskatter oavsett om kommunerna själva vill att dessa ska införas. Det är inte heller kommunerna som kan avgöra om trängselskatterna ska avskaffas. Men att detta är konstitutionellt möjligt är definitivt inte detsamma som att det är konstitutionellt lämpligt. Om det nu är så att regeringen väljer att försöka lägga hela makten i denna fråga hos är linje att makten i stället ska flyttas ned till de kommuner eller regioner som är direkt berörda av frågan. Därför är vi beredda att se över lagstiftningen och om så behövs även grundlagen för att detta ska bli möjligt. Det är för övrigt inte bara partier som har varit djupt kritiska till detta. Även Svenska Kommunförbundets politiska majoritet har kallat den modell som staten nu tänker sig att genomföra de här trängselskatterna på för en helt otillfredsställande modell. Eftersom ser som en trafikpolitisk helhet, eftersom försöket med trängselavgifter saknar all rimlig förankring i regionen och eftersom vi värnar det kommunala självstyret säger nej till de socialdemokratiska statliga trängselskatter som kommer att införas. 18 Finansminister (): Jag vill än en gång tacka för initiativet till denna diskussion. Jag hade kanske inte väntat mig ett tack från för att önskemål nu kommer att villfaras på så sätt att det förde fram i för om att regeringen bör lämna förslag som möjliggör bilavgifter i större städer kommer att kunna genomföras . Men det är väl som i idrottens värld. Man får ibland glädjas åt egna mål och i det här fallet får man väl glädjas åt motståndarens självmål, . Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna till , då aktuell debatt om den psykiatriska vården skulle äga rum. 2 § Aktuell debatt: Den psykiatriska vården 19 (): har drygt 15 000 vårdplatser försvunnit eller tagits bort från psykiatrin. Det motsvarar en minskning med . fanns det enligt enbart lite över 5 000 vårdplatser inom psykiatrin. Detta ska ställas mot att det finns ungefär 80 000 personer som har en allvarlig psykotisk störning. 80 000 personer är som en medelstor svensk stad, herr talman. Cirka 500 har akuta psykotiska symtom och bedöms som farliga för sig själva och för andra. psykiatrireform var säkert en välbehövlig och angelägen reform. Meningen var att förbättra livet för de psykiskt funktionshindrade. beräknade att 20 00040 000 personer skulle behöva LSS-insatser. Mindre än 3 000 personer har fått det . Det är lätt att fastna i siffror och procentsatser. Varje individ har ett okränkbart värde. För den enskilde är det den egna situationen som gäller. Men för oss politiker är det av vikt att se hur omfattande försummelserna är mot en av de sköraste grupperna i samhället. En demokrati måste försvara sina medborgare och ge trygghet åt sina medborgare, både åt de friska och åt de sjuka. Vårt land har försummat, för att inte säga förskjutit, de psykiskt sjuka. Måtte den här aktuella debatten som det verkligen inte var så lätt att få till stånd rehabilitera respekten för alla människors rätt till värdighet och trygghet. 20 Socialminister (): En serie ohyggliga och ofattbara våldsdåd har skakat . Vi delar sorgen och förtvivlan med de föräldrar som förlorade sin lilla dotter, med de barn som förlorade sin mamma, med den make som förlorade sin hustru och med de släktingar som förlorade en nära anhörig. När vi fick veta att flera av dåden, kanske alla, begicks av allvarligt sjuka och förvirrade människor ställde vi också frågorna: Har dessa människor sökt vård? Vilken hjälp har de fått? Varför tillåts människor som så uppenbart är farliga att röra sig fritt? På oss politiker här i lika väl som i kommuner och landsting, oavsett parti, ställs mycket stora krav efter sådana här omskakande tragedier. Vi ska metodiskt söka svar på alla frågor där det kan finnas svar. Vi ska beslutsamt ta itu med bristerna i vården och omhändertagandet av de människor som lider av psykiska sjukdomar. Men vi ska också undvika förenklingar och slagord. efter de tragiska händelserna i och i gav regeringen i uppdrag till att utreda om det funnits brister i bemötande och behandling inom den psykiatriska vården och som kan ha haft betydelse för våldsdåden. Tragedin i är anmäld till enligt lex och är därför också föremål för utredning. Även om vi således ännu inte fått svar på alla frågor kring varje händelse har vi ändå så mycket kunskap om bristerna i psykiatrin och att vi har möjlighet att föra en konstruktiv diskussion om vilka insatser som behövs för att vi ska nå de mål vi är eniga om. Alla människor som behöver stöd och hjälp i den öppna psykiatriska vården ska få det. Alla som behöver sluten vård ska erbjudas detta. De som är en uppenbar fara för sig själva eller för andra ska om så krävs tas om hand med tvång. Sist men inte minst ska alla som har ett psykiskt funktionshinder och som inte på något sätt utgör någon fara kunna leva ett värdigt liv. De ska ha hjälp av samhället i form av såväl medicinsk vård som bostad, daglig sysselsättning och socialt stöd. ställde sig en enig riksdag bakom den så kallade psykiatrireformen som den dåvarande borgerliga regeringen hade presenterat. Med beslut den gången inleddes ett långsiktigt utvecklingsarbete som syftade till att förbättra de psykiskt funktionshindrades situation i samhället. Genom ökad delaktighet, bättre vård och socialt stöd ska levnadsförhållanden och livsvillkor förbättras. Sedan riksdagsbeslutet har följt utvecklingen inom psykiatrin och regelbundet redovisat såväl framgångar som kvarstående problem och brister. rapporter ger oss således en bra bild av den svenska psykiatrin. Regeringen och har också steg för steg följt upp rekommendationer med en rad nya beslut och ny lagstiftning för att ytterligare utveckla vården. Vi avsätter till landstingen för att utveckla vården på tre områden: primärvården, äldrevården och psykiatrin. Från höjs stödet med ytterligare 1 miljard. Vi har infört ett system med personliga ombud. 20022003 hade 2 000 personer med psykiska funktionshinder personliga ombud. När verksamheten är fullt utbyggd kommer upp till 4 500 personer att ha ombud. Från gäller en ny lag som tydliggör ansvarsfördelningen mellan och kommunerna. För den som skrivs ut från slutenvården ska det finnas en vårdplan som är upprättad av sjukvården och gemensamt. Kommunerna har det ekonomiska ansvaret. Från samma datum, från , har kommuner och landsting också möjlighet att bilda gemensamma nämnder och gemensamma organisationer inom psykiatrin. I den allmänt förvirrade debatten om psykiska sjukdomar kan man få intrycket att psykisk ohälsa bara drabbar en liten och speciell grupp. Sanningen är att ungefär 1,3 miljoner svenskar uppger att de lider av någon form av psykisk ohälsa. De flesta som söker vård får det av sin familjeläkare eller husläkare i primärvården. Men cirka 250 000 människor får hjälp av specialistläkare inom psykiatrin. Något mer än var tionde patient i öppenvården behöver upprepad eller kontinuerlig behandling. En liten grupp psykiskt sjuka har så allvarliga problem att de kräver antingen mycket omfattande stöd av öppenvården eller slutenvård. Med cirka 5 300 platser i slutenvården ges cirka 9 000 människor sluten vård . Cirka 6 000 vårdtillfällen sker inom tvångsvården. Om man ser till antalet platser i slutenvården nu i förhållande till de gamla institutionerna ska också antalet platser i de särskilda boendena räknas in, . 8 000 människor har ett eget boende med vård och omsorg dygnet runt. Det är en lång väg kvar innan vi kan vara nöjda med situationen inom psykiatrin. Låt mig peka tre områden där psykiatrin har allvarliga brister. 1.Tillgängligheten i den öppna psykiatrin är inte acceptabel. Ingen ska behöva vänta månader eller år för att möta sin läkare inom psykiatrin. 2.Antalet platser i slutenvården är inte tillräckligt. Ingen som behöver sluten vård ska avvisas. 3.Människor som är i behov av vård men som kan leva ett eget liv får inte tillräckligt med socialt stöd och hjälp till sysselsättning eller bostad av kommunernas socialtjänster. För att komma till rätta med problemen och skynda på reformeringen av psykiatrin kommer regeringen att utse en särskild nationell samordnare, som vi förklarade i regeringsdeklarationen. Samordnaren får flera uppgifter. Samordnaren ska i direktkontakter med landsting och kommuner försäkra sig om de använder sig av den nya lagstiftningen och bildar gemensamma nämnder och förvaltningar. Samordnaren ska snabbt redovisa hur landstingen och kommunerna använder de pengar som har ställt till förfogande. Samordnaren ska göra en bedömning av psykiatrins resursbehov och bedöma behovet av fler slutenvårdsplatser. Samordnaren ska lämna förslag till utveckling av psykiatrins former och pröva om det krävs nya vårdformer mellan slutenvården och öppenvården. Samordnaren ska göra en bedömning av psykiatrins personalbehov och framtida personalförsörjning. Samordnaren ska vid behov ge förslag till lagändringar och förtydligande av gällande lagstiftning. Samordnaren ska fortlöpande ge förslag till regeringen. Psykiatrin behöver inte någon ny stor utredning som tar . Vad som behövs nu är hårdare arbete för att förverkliga de intentioner som ligger bakom beslut så att vi får en psykiatri som fungerar. 21 (): anser att tiden nu är mer än mogen för en översyn av hela den psykiatriska vårdens grundläggande organisation. Det är alldeles uppenbart att psykiatrireformen, som var välment och rimlig, inte har fungerat. var det svårt att komma ut ur det som skulle vara psykiatrisk vård, och är det alldeles för svårt att komma in. Kommunerna har inte tagit eller rättare sagt har inte orkat ta det ansvar som reformen ålade dem. Vi vet alla att kommunernas ekonomi inte är av den kvaliteten att vi har några stordåd att vänta när det gäller satsningar på vård och omsorg. hörde vi socialministern här lova att alla ska få vård. Vilken typ av vård man än behöver så ska alla få vård. När ska detta vara uppfyllt, socialministern? Kommunerna har ju realt tagits av åtskilliga miljarder av regeringen. I regeringsförklaringen ordades det precis som det sades här om att en samordnare ska tillsättas. Ursäkta, socialministern, men det är väl nästan hånfullt att snacka om en samordnare när vi upplever spillrorna av psykiatrireformen och en psykiatri som i långa stycken saknar resurser och därför inte kan fungera. Vad är det då som ska samordnas? Det dubbla huvudmannaskapet har inte fungerat och det fungerar inte . Därför tror vi att en centralisering av hela psykiatrin eller i varje fall av vissa delar bör övervägas. Vi kan inte acceptera att sjuka människor inte får vård och att otrygghet gör sig gällande runtom oss medan socialministern skyller på kommunerna och kommunerna skyller på socialministern. I varje samhälle finns det grupper som inte har egna mikrofoner och som har svårt att ta sig fram till andras mikrofoner. De psykiskt funktionshindrade bör ha rätt till en värdighetsgaranti. Långt ifrån alla psykiskt sjuka behöver institutionsvård och tvång, men det är verklighetsflykt och falskspel att inte tillstå att många behöver det. är slutenvårdsplatserna i den psykiatriska vården alldeles för få. Att öppenvården inte har resurser att klara av sin uppgift medför förstås att kraven på slutenvårdsplatser ökar. Psykisk sjukdom i kombination med droger och utnyttjande drar ned människor i vad som för mig ter sig som en bottenlös misär. Jag har varit ute med bland andra här i för sedan och stött på en vilsenhet, en utsatthet, en förnedring och en hemlöshet som trotsar all beskrivning. Jag nämner detta enbart för att bestyrka att det mitt ibland oss existerar miljöer fyllda av förtvivlan och tragik. Det är miljöer som är så långt ifrån begreppet välfärdssamhälle som man kan komma. Jag vet att vi aldrig får ett problemfritt samhälle, men det är varje demokratis ofrånkomliga uppgift och ansvar att göra vad man kan för att hjälpa människor ur såväl psykisk och fysisk ohälsa och skapa trygghet i det offentliga rummet. Det är min bestämda uppfattning att regeringen inte lever upp till de krav som i dessa avseenden ska ställas på en regering. Det är outhärdligt att exempelvis behöva läsa, som i en av gårdagens stora morgontidningar, att inte klarar vården av barn med psykiska problem. 15 av 18 barnpsykiatriska mottagningar i länet kan inte ge barnen den behandling som de behöver enligt en undersökning som har gjort. Dessutom måste av de barn som söker hjälp vänta på att få komma in. Därmed är det konstaterat att samhället självt förvärrar situationen för de psykiskt sjuka. Ingen kan väl tro att om ett barn förvägras den vård som det behöver så kan barnet senare i livet skaffa sig den trygghet och identitet som det gick miste om . Vi skulle behöva en tidsreform som innebär att föräldrar får mer tid tillsammans med sina barn. Det är en sådan familjepolitik som behöver. Det är ett samhällsekonomiskt helt ohållbart argument att påstå att det inte finns resurser och pengar för att ge barn vård och omsorg. Det skulle i så fall vara en uppenbar diskriminering av barn och vem skulle vilja syssla med det? Vi vet ju att barn som inte får trygghet, omtanke och vård och som inte blir sedda tidigt ofta kommer igen i vårdkedjan, och då är situationen i de flesta fall åtskilligt mycket värre, också kostnadsmässigt. Detta blir en kort debatt, och det ska vara en kort debatt. Men vi vill naturligtvis nu höra någonting mer konkret än påståendet från socialministern att alla ska få vård. Vi vill ha en helt annan konkretion i socialministerns uttalanden än vad fallet var i det första anförandet. 22 (): En rad förfärliga våldsdåd har legat till grund för den debatt som vi har . Det var för övrigt också därför som det fanns en viss tveksamhet inför huruvida vi skulle föra en diskussion likt denna. Det leder lite grann tanken i fel riktning att det är just våldsdåd som blir utgångspunkten för att prata psykiatri. Men det har förmodligen aldrig pratats så mycket om detta i det svenska folkdjupet som och månaderna. Det beror naturligtvis på att det är så svårt att förstå detta ohyggliga våld mot ett oskyldigt barn eller detta våld som drabbar en som bara råkar passera förbi på gatan. Det leder till ilska och oro i folkdjupet och en sorts misstänksamhet människor emellan som vi inte får underskatta betydelsen av. Vi går alla runt och ställer oss frågan: Är nästa medmänniska som jag möter någon som inte vet vad hon eller han gör, och på vilket sätt kan det påverka mig eller dem jag har kär? När man har konstaterat det här så tycker jag att våldets närvaro och konsekvenser snarare återspeglar det svenska rättssamhällets problem än leder över till en diskussion om psykiatrin. Då hamnar man väldigt snett. Detta är återigen påminnelsen om hur dåliga vi är i på att reagera på tidiga tecken på att människor är beredda att använda våld och också gör det, hur lite som leder till motreaktioner och till vård i någon form och hur det ofta leder till upptrappning av användandet av våld. Om man isolerat pratar om gruppen psykiskt sjuka så fortsätter det att vara sant lika mycket som tidigare att de flesta psykiskt sjuka mer är ett hot mot sig själva än mot omgivningen. Det är snarare den utgångspunkten man ska ha. Vi ska akta oss vilket flera har påpekat för att oreflekterat börja ropa gå Gökboetliknande miljöer än en gång i . Jag är fast i övertygelsen om att fler ska ställas till ansvar för våldsanvändning. När jag säger fler så är jag beredd att bredda gruppen också med personlighetsstörningar som ställs till ansvar och fälls för användande av våld. Detta finns det också utredningar som har tittat på, och jag tror att det här är en viktig poäng. Men det är lika viktigt att fortsätta att ha en human hantering av den psykiska ohälsan i . Det är viktigt att faktiskt försvara den kunskap vi har om vikten av personliga ombud, social kontakt över , det faktum att man känner och har nära anhöriga som finns där och ställer upp och att man lär sig att själv känna av sina egna tecken på psykiska ohälsa, allt det som har lett till att vi trots allt hoppas att fler ska kunna vara utanför institutioner och få hjälp när hjälpen behövs men i övrigt leva så öppet och normalt som det är möjligt leva. Det är viktigt att vi slår vakt om den idén även framgent. har varit central i de senaste dagarnas debatt. I den debatten har han gjort ungefär som han gjorde . kom upp i talarstolen och ställde frågor som alla andra, men borde i stället ge svaren. Frågorna ställer alla vi andra, men är ansvarig för att ge svaren. Han berättar vad vi vill göra framöver, men vi är nog också intresserade av att höra vad det är som har gått snett och vem som bär ansvaret för det. Det är en fråga som väldigt många ställer sig. Jag har försökt att uttolka vem skyller på. Det låter aldrig som om det har med att göra. Det är för övrigt alltid en gåta att detta parti, Socialdemokraterna, som så högt älskar makten så sällan verkar ha någonting att göra med konsekvenser av det makten ger. Det går nästan aldrig att få någon att ta ansvar för maktutövning i det här landet. Det är mycket märkligt. Det är inte heller så att har saknat tid. har varit socialminister . Det är inte så att det har saknats resurser. visade att socialdemokratin har förbrukat nära 170 miljarder inför valet i finanspolitiska stimulanser i form av skattesänkningar och ökade utgifter. Någonstans har alla dessa resurser försvunnit. Ändå utpekar kommunerna och säger att de inte uppfyller sin roll. Vill därmed säga att det finns en massa resurser i kommunerna men att de används på fel sätt? Då är vi alla intresserade av att höra vad det är de slösar på. Kan vi få listan på alla resurser som kommuner gör slut på som tycker är felanvända? Han behöver inte dra hela listan, topp tre räcker, men det är en väldigt viktig information till kammaren. Om det är kommunernas fel får vi en typ av debatt. Om felet ligger någon annanstans får vi kanske rätt typ av debatt och kan då också hitta rätt lösningar. Jag skulle vilja nämna några saker som har påverkat detta. Det är bristen på tillväxtpolitik. När kakan inte blir tillräckligt stor har man svårt att få resurserna att räcka till för dem som är allra svagast. Om man dessutom, som Socialdemokraterna ofta har gjort, väljer att ge mer i stöd till friska personer genom maxtaxor, höjda tak i sjukförsäkringen och allt vad är, blir det svårt att också få plats med stödet till de allra svagaste. Jag tror att socialdemokratins motstånd mot alternativ och att det ska finnas lite konkurrens om vem som ska få utföra vården har spelat roll. Jag tror att underfinansierade reformer har spelat roll. Löften till väljarna har gjort att kommunerna har ålagts uppgifter utan att finansiering har medföljt. Utjämningspolitiken har spelat roll, . har bidragit med 11 miljarder under den förra mandatperioden. Under den här mandatperioden blir det 25 miljarder. Jag tror också att för många huvudmän i psykiatrin har spelat roll. Där tror jag att vi ska söka lösningen och inte, som gör, bara skylla på kommunerna. 23 (): Det är viktigt att vi politiker erkänner att mycket har gått snett i utvecklingen av svensk psykiatri. Det är viktigt att signalen från den här debatten är att vi är medvetna om att många far illa. Vi vet att människor bönar och ber att få en vårdplats men avvisas för att resurserna inte räcker. Föräldrar som ringer till barn- och ungdomspsykiatrin får beskedet att man har väntetider på månader. Många hemlösa i har svåra psykiska besvär. Dödligheten i gruppen är mycket hög. Det finns en rättspsykiatri som fungerar så att väldigt många människor tycker att det strider mot deras rättskänsla. Människor som begår allvarliga brott får en mycket kort vårdtid och är därefter ute igen som om ingenting hade hänt. Det har talats om ansvaret här. Jag tyckte inte att det var tillräckligt tydligt i anförande vilket ansvar för sakernas tillstånd han känner för sin egen del. En mycket tydlig sak var förslag. Det låg på socialministerns bord när blev socialminister 1998. valde att inte ta med det förslag som den kommittén hade om ett nytt tvångsmedel inom psykiatrin. De kallade det för öppenvård med särskilda villkor, en variant av det som förr hette försöksutskrivning. Många menar att det är just det tvångsmedlet som behövs för att vårdkedjan i psykiatrin ska fungera bättre. Vi har talat här om den i och för sig relativt lilla men trots allt betydelsefulla grupp som då och då är i behov av sluten psykiatrisk vård och ibland tvångsvård det är ju inte samma sak som sluten psykiatrisk vård. Vi har talat om den öppna vård som vi alla naturligtvis föredrar när den är möjlig.