prot · GQ0983 · 2003-04-02 00:00:00 — Det är väl den allmänna uppfattning-en att det hade varit bra om man hade kunnat ha enlängre process. Det säger , och det sägerModerata samlingspartiet - ja, praktiskt taget alla.Men därav drar inte slutsatsen att det ärfråga om ett brott mot folkrätten. Jo, ochnu kommer vi verkligen till pudelns kärna: Förutsätt-ningen för en framgångsrik sådan politik var att detinte var ett hot om ett totalt veto, som skulle omöjlig-göra den fortsatta processen. Det som hela vapenin-spektionen hängde på var just hotet av den militärastyrkeuppbyggnad som och gjor-de. Det är därför som seriösa värnare av folkrätt ochinternationell rättsordning - såsom , nor-diska grannländer och huvuddelen av länder- inte drar den slutsatsen.Det hade varit önskvärt att fortsätta, önskvärt medett andra säkerhetsrådsbeslut - ja. Men när hotet omveto kom omöjliggjordes detta. Då kom detta ageran-de, som ändå är i enlighet med det som FN under tolvår har utpekat. måste väl ändå hålla medom att är det något som vi sett under de här tolv åren,så är det väl just risken för att det, tyvärr, till sistskulle krävas en militär insats för att åstadkomma detsom borde ha gjort av egen kraft.Anf. 48 () replik:Herr talman! Det är bra att sä-ger att det hade varit önskvärt med ett beslut om attvapeninspektörerna skulle ha fått mer tid på sig. Detfanns faktiskt en majoritet för det i FN:s säkerhetsråd.Vad vi nu diskuterar är att ett antal länder tog saken iegna händer och inte följde det beslutet.Göran Lennmarker säger också att det var detfranska vetot som förhindrade FN att ta beslut. Jag ärinte helt säker på det. Det är kanske så att - antingen gör FN som vi vill eller också görvi det ändå - lika mycket förhindrade att ta ett beslut. får väl historien utvisavilken väg det var som avgjorde.Jag tycker mig se tre argument i det som GöranLennmarker framfört för sin hållning - alla tre ihåli-ga.Humanitär intervention handlade det i inlednings-anförandet om - okej. säger han: harrätt. Detta är ingen humanitär intervention, för det harUSA och inte sagt.De förmår inte ta sitt ansvar. Nej, och det är inteså konstigt eftersom det fanns en majoritet för attfatta ett annat beslut i . Det argu-mentet har alltså fallit.Sedan har vi det sista halmstrået, att FN:s general-sekreterare inte har sagt någonting som skulle ha varitett fördömande av detta.Jag har en hel hög med papper med citat av FN:sgeneralsekreterare och kan hänvisa tillden och en presskonferens i i sambandmed invigningen av den . sade då: Om misslyckas med att hitta en gemensam positionoch att en aktion tas utan mandat från säkerhetsrådetkommer legitimiteten och stödet för en sådan aktionatt vara allvarligt skadade.Efteråt på en fråga från en journalist säger : Om och andra kommer att gå vid sidanav säkerhetsrådet och vidta militära åtgärder kommerdet inte att ske i enlighet med FN-stadgan.Jag tycker att det är ganska solklart vad FN:s ge-neralsekreterare har sagt. Att sedan, efterdet att kriget är ett faktum, är tvungen att agera somFN:s generalsekreterare ska agera och försöker räddavad som räddas kan ska inte ligga i fatet.Anf. 49 () re-plik:Herr talman! Jag tackar för en vacker och mycketkraftfull argumentation i inlägg och fören lysande polemik gentemot ochCarl B . Men varför inte - mot bakgrund avatt du, , hävdar en konsekvent FN-linje -använda FN och stödja motionen och vår reservationoch säga att vi naturligtvis ska gå vidare och verkli-gen kämpa i FN för att få ett krigsslut? Kan du angedet verkliga skälet till att inte stödja motionen?Anf. 50 () replik:Herr talman! Det verkliga skälet är exakt det somstår i utrikesutskottets betänkande. Anledningen ärhelt enkelt den att vi tycker att regeringen har fram-fört de här åsikterna på ett väl avvägt sätt. Vi lever numed ett rörligt mål. Dag för dag förändras situationen.Dag för dag förändras också det sätt varpå den svens-ka regeringen ska föra fram att detta är ett brott motfolkrätten liksom det forum vari det ska föras framför att faktiskt få verkan på marken, för att hindra decivilas lidande, för att möjliggöra en återuppbyggnadav , för att förhindra att behandlar somett protektorat, för att återföra frågan till . förändras situationen och det sättpå vilket den ska agera. Det voreolyckligt om riksdag skulle bakbinda rege-ringen och säga: Detta är den enda och riktiga vägenför att fördöma och agerandesom ett brott mot folkrätten.Jag sade i mitt replikskifte med att viinte håller det för otroligt att vi kommer att användaFN:s generalförsamling också för att föra fram att detär ett brott mot folkrätten. Vi tycker att det är viktigtatt sätta stopp här, att förklara för och Storbri-tannien att den här utvecklingen av folkrätten ställervi oss inte bakom. Det måste vara stopp här.Men i vilket forum, och hurregeringen ska agera måste få vara upp till regeringenatt bestämma.Anf. 51 () re-plik:Herr talman! Det står inte att det ska vara det endasättet eller den enda arenan, utan självklart är det hären uppmaning att också använda FN.Det finns i utskottstexten en otydlighet. Å ena si-dan säger man att man utgår från att "regeringenaktivt kommer att verka för att FN:s auktoritet åter-ställs och att frågan om även fortsättningsvisbehandlas i säkerhetsrådet". Å andra sidan står detlite längre ned att man önskar "ett bättre fungerandesäkerhetsråd".Jag undrar om skulle ställa sig posi-tiv till att man utnyttjar möjligheten att använda re-solution 377, som faktiskt är till, som jag sade i mittinlägg, för att häva en låsning i säkerhetsrådet ochåterföra frågan till generalförsamlingen för att kunnaverka aktivt. Det kunde vara en väg bland många därFN-linjen naturligtvis är och ska vara det enhetligasteoch mest auktoritativa av världssamfundets verktyg.Anf. 52 () replik:Herr talman! Den sista frågan från om resolution 377, som handlar om uniting forpeace, är väldigt intressant. Problemet med den är attden bara kan införas om säkerhetsrådet inte är förmö-get att behandla frågan. Så sent för några dagar sedantog faktiskt säkerhetsrådet beslut om Oil for Food-programmet och hanterade så att säga Irakfrågan. Änfinns det inga säkerhetsrådsmedlemmar som tyckeratt frågan inte ska behandlas av säkerhetsrådet. Uni-ting for peace träder i kraft när ärblockerat, och så är inte fallet . Det kan dock bli så,det är tuffa debatter som återstår om hur åter-uppbyggnad ska ske och huruvida detta ska ske viaFN, som ett amerikanskt protektorat och så vidare.Det är mycket möjligt att det kommer att leda till går den vägen, genom uniting for peace, för atttrycka på. ser jag inte det, men det kanskeblir så . Precis som jag sade tidigare är deten rörlig situation.Anf. 53 () replik:Herr talman! höll ett vackert för-svarstal för folkrätten, som vi är överens om. ska ge FN rätt att kunna använda militäramedel där ingen annan än FN själv kan tolka folkrät-ten. Där skiljer vi oss åt från Vänstern tillsammans.Ett brott mot folkrätten ska fördömas, säger . Det är också helt riktigt. Det var det jag ställdenågra frågor om i mitt anförande för där är vi inte heltöverens: Till vilka och i vilken form har kritiken frånregeringen, som ju är ansvarig för utrikespolitiken,framförts? Till vem och på vilket sätt har det påtalatsvilka konsekvenser ett ensidigt krig utan FN:s stödkan få för FN och för folkrätten ? KanUrban konkretisera det? Det borde vara viktigt,det är ju det man stöder sig på i motiven i betänkan-det.Anf. 54 () replik:Herr talman! Jag har följt debatten där Centerpar-tiet kräver att vi ska skicka över speciella protestnoteroch så vidare till andra regeringar för att påtala vårasynpunkter. Vi lever i en så pass digitaliserad ochglobaliserad värld att alla dessa noter bör-jar sakna lite av sin betydelse. När görett uttalande från den här talarstolen eller från någonannan talarstol kan vara i trygg för-vissning om att de länder som vill vara träffade av detbudskapet får information om det . Jag ärprecis hemkommen från , och jag kanmed lugn säga att den hållning,att detta är ett brott mot folkrätten, har den ameri-kanska administrationen uppsnappat, milt talat.Vi har fört fram det, vi har fört fram det i tal, här,i EU och vi har vid alla möjliga tillfällen försökt attföra fram det. Sedan måste man med en viss finessanvända rätt forum för att påverka situationen påmarken. Det är lätt att inledas i att vi ska föra en pla-katpolitik för att göra det tydligt för vår inhemskaopinion att vi gör någonting. Men om vi menar allvarmed att vi vill minska de civilas lidande i och villatt återuppbyggnaden ska ta fart, om vi vill undvikaatt blir ett amerikanskt protektorat måste vi ageragenom olika forum. EU är ett. Som jag sade tidigare:När vi agerar genom den gemensamma säkerhets-och utrikespolitiken i EU ser jag det inte som entvångströja för svensk utrikespolitik. Jag ser det sna-rare som en språngbräda för våra idéer som gör att vifaktiskt har en möjlighet att få ett starkare inflytande.Det är de metoder som vi faktiskt kan använda, ochdet är de metoder som den använ-der.Anf. 55 () replik:Herr talman! svar talar för att manformellt inte har använt de diplomatiska vägar somfinns för att uttala en protest och sätta tryck bakomorden att och skulle ha använtFN i det här fallet. Hur många mejl vi än skickar ochhur många plakat på gator och torg vi än sätter uppoch uppsnappar det - då har de förmodligenockså uppsnappat vad tycker - är detformellt ändå inte konkret direkt riktat till vederbö-rande regering enligt de formella regler som finns.Det är det jag efterfrågar från regeringens sida -snabba, konkreta och entydiga reageranden enligt dediplomatiska vägar som finns för att fördöma detta.Att gå via EU är i det här fallet det mest effektivasättet att vara passiv på.Anf. 56 () replik:Herr talman! Jag kan bara upprepa det jag harsagt. Den försöker vid varje givettillfälle använda den bästa påverkansmöjligheten föratt påverka situationen på marken. är det viaFN, ibland genom Europeiska unionen, ibland genomatt hålla ett tal vid något visst tillfälle.Detta är ett rörligt mål, och så måste man faktisktanpassa sig efter detta. Det går inte att tala om att deneller den metoden är den absolut bästa. En diplomatimåste ske , och vi försöker använda de möjliga sättsom vi har.Ett exempel är att inom Europeiska unio-nen har tagit initiativ till "Aldrig mer ", som vikallar det. Det är ett initiativ som vi har lanserat i deneuropeiska unionen för att få upp nedrustningen avmassförstörelsevapen på agendan igen. Där har Sve-rige krävt att alla länder ska ansluta sig till de olikaicke-spridningsavtal som finns gällande kärnvapenoch förbuden mot kemiska och biologiska vapen. Vivill att Europeiska unionen ska arbeta för att efterlev-naden och kontrollen av avtal ska ske på ett bättre sättoch att vapenarsenalerna ska förstöras och hindras attkomma i orätta händer. Regeringen tar initiativ imånga olika forum där man känner att det för dagenfinns bäst och störst möjlighet att påverka den faktis-ka situationen.Anf. 57 () re-plik:Herr talman! Det har i replikväxlingen bedyratsatt Socialdemokraterna och Vänstern har funnit var-andra i utrikespolitiken. Den trenden bekymrar oss,inte bara i den här frågan. Det vill jag gärna under-stryka.Urban är kraftfull och nästan högljudd närhan säger "vi" och att det är "vår" uppfattning att detär ett brott mot folkrätten. Han har rätt att vara hög-ljudd om detta eftersom det är själva sprinten för erhållning. Men det vore klädsamt med lite mer öd-mjukhet, för det här är inget solklart brott. Det räckeratt lyssna på FN:s generalsekreterare. Här får histori-en visa vad som verkligen är sant.Jag har en fråga till . Han säger attSocialdemokraterna och regeringen är beredda ochhela tiden har varit beredda att låta FN använda mili-tära medel i ett slutligt skede vid ett beslut i FN. Menvarför då ansluta sig till , ochFrankrikes vetolinje? Man lade sig i ett dike här föratt tydligt välja sida. Hade det inte varit bättre med enbalanserad kritik av angreppet i utan att lägga sigi ettdera diket ?Anf. 58 () replik:Herr talman! Jag skulle också vara orolig om So-cialdemokraterna och hade funnitvarandra när det gäller utrikespolitiken. Vi har till-räckligt stora hinder för att finna en gemensam utri-kespolitik emellan och Socialdemo-kraterna. Situationen i är ett lysande exempel pådet. Jag angrep tidigare i debatten här justnär det gäller att deras hållning ledde till att avväpnaFN och inte . Redan tidigt påtalade ju Vänster-partiet att oavsett vad som händer så ska FN inteanvända militära medel mot . På det sättet blirsituationen de facto sådan att avväpnarFN och inte . I grunden har nog Vänsterpartietoch Socialdemokraterna diametralt olika uppfattning-ar, så och be-höver inte vara så oroliga för att vi har funnit varand-ra.I dagsläget, där och agerarutan ett FN-mandat och på det sättet begår brott motfolkrätten, är det dock rimligt att alla partier i Sveri-ges riksdag tar avstånd från det och högljutt proteste-rar för att ge en klar signal över om att viinte vill att folkrätten ytterligare ska urholkas. Vi villinte att den starka staten på den mindre statens be-kostnad ska kunna ta sig vilka friheter som helst. Vivill inte att krigsmaskinernas dån ska överrösta dip-lomatins tal. Den signalen borde vi kunna ge.Jag gillar den sista frågan, om den franska veto-linjen. Som jag sade tidigare i mitt replikskifte medGöran Lennmarker så är jag inte helt övertygad omatt det är den franska vetolinjen som gjorde att detinte fattades ett beslut i . Det kanlika gärna ha varit det att ägnade sig åt utpress-ning genom att säga: Antingen gör ni det vår väg ellerså gör vi det i alla fall! Jag tror att det är ett riskfylltsätt att hantera det internationella samfundet. Dethade inte skadat om också hade visat en litestörre ödmjukhet inför den svåra uppgift som FNhade - att avväpna . 59 () re-plik:Herr talman! Det är uppenbart att i det skede dåbeslutet skulle fattas så var vetolinjen något av käp-pen i hjulet när ville försöka åstad-komma en ny resolution. Vi vet självfallet inte vadden resolutionen skulle ha innehållit, så här är viosäkra. Men vetolinjen satte ändå stopp för den möj-ligheten, och vi beklagar att anslöt sig tillden.Jag har ett skäl till för att jag tycker att det varganska onödigt. Man kunde ha fördömt angreppetfrån sida på det sätt som det skedde, men utanatt lägga sig i det som jag kallar för vetodiket. Dethade varit bättre att hålla en balans, och då hade detvarit lättare för att spela en roll i återupp-byggnaden av . Det hade varit lättare att läkasåren inom EU och även inom världssamfundet FNom hade haft en roll som inte hade legat likatydligt i det dike som , och Ryss-land ligger i.Anf. 60 () replik:Herr talman! Jag tackar för möjligheten att i densista replikrundan få klargöra att inte anslötsig till något slags vetolinje. Vid just det tillfälle somHolger påtalar hade och Frankri-ke samma hållning. Att säga ja till det resolutionsför-slag som och hade lagt fram tillFN:s säkerhetsråd var det samma som att säga ja tillkriget. Vi ville inte göra det då. Vi ville att vapenin-spektörerna skulle ha mer tid.Men det betyder inte att har anslutit sigtill den franska vetolinjen. Svensk utrikespolitik harunder i stället hävdat att vetoan-vändningen i måste minskas. Vihar till och med föreslagit moratorium i för att använda vetot.Jag tackar för möjligheten att tydligt och klartdeklarera för kammare att vi inte står förnågon fransk vetolinje. Vid just det tillfället stödde viFrankrikes position att inte säga ja till det resolu-tionsutkast som och hade redovi-sat. Vi har en svensk position, men vid det tillfällethade vi samma åsikt som Frankrike.Dessutom hyser jag ingen som helst oro för attSverige på något sätt skulle hamna i skymundan iåteruppbyggnaden av . är snarare ett avde få länder som har haft ett enormt stort bistånd iIrak . I de kurddominerade områdenai norra till exempel är en av de absolutstörsta biståndsgivarna. har talat om att manär beredd att satsa i återupp-byggnaden. Vi har ett rullande bistånd under hela1990-talet och som har handlat om att geungefär för att bygga upp Irakefter de krig och våldsamheter som har funnits där.Jag är inte orolig - kommer absolut att varainbjudet i arbetet med att återuppbygga ett demokra-tiskt, självständigt och fritt Irak.Anf. 61 ():Herr talman! Tyvärr har jag inte haft möjlighet attfölja debatten i dess helhet. Just har vi nämligenbesök av president har just haft en överläggning medhonom om situationen i hans land och i övrigt.Dagens debatt har sin utgångspunkt i frågan omhuruvida och deras allierade har begått ett folk-rättsbrott genom att starta ett krig mot utan sank-tionering av och, om så är fallet,hur vi bäst tar itu med detta brott.Bakom denna frågeställning ryms djup tragik. Detirakiska folket är återigen utsatt för svåra prövningar.Allt tyder nu på att det inte blir det snabba och enligtUSA skonsamma krig som Bushadministrationenställt in sig på. I stället tycks det bli utdraget, kanskeflera månader, och inkludera de sommarmånader somUSA påstod var omöjliga för krigföring. Vad värre ärär att irakierna kommer att få genomgå ett långt li-dande genom detta förlängda förlopp. Det blir demest utsatta som kommer att få lida mest: barnen, dehandikappade och de äldre. Sannolikt blir det, precissom tidigare, inte elit.Det irakiska folket har varit under förtryck underhela styre. Därutöver har det rått ettlångt och utdraget krig med följt av kriget motUSA-alliansen som en följd av invasion avKuwait. Därefter kom de av FN införda sanktionernasom har gjort situationen mycket prekär, till stor deltill följd av hantering av sanktio-nerna men också till följd av sanktionernas utform-ning i sig.De har i praktiken slagit mot det civila samhället,och inte enbart det militära. Sanktionsregimen harockså varit mycket kantig och bidragit till den ohåll-bara situationen bland annat genom att i sank-tionskommittén i praktiken har haft vetorätt övervilka produkter som har kunnat föras in i landet. Mat-för-olja-programmet har inte inneburit någon radikallättnad.Jag besökte själv 1996, mitt under sanktions-regimen. Jag var i men också i ochkunde konstatera att situationen särskilt i söder varmycket allvarlig. Redan då var det fråga om huruvidaens det fundamentala i livet kunde tillfredsställas. Detrådde brist på rent vatten och avloppssystemet vardelvis trasigt. Det ledde självfallet till spridning avsjukdomar.Visst hade situationen varit bättre med en annanledning för landet. Det säger sig självt. Men hadevärldssamfundet att hantera en grym diktator. Det harvi gjort på ett sätt som har stärkt honom och skadatdet irakiska folket än mer. FN ska inte använda sig avsanktioner så att de i praktiken slår mot dem som manvill skydda.Därför var det mycket positivt att något äntligenhände i Irakfrågan i och med att och FN:svapeninspektörer, tack vare det militära trycket frånUSA, fick tillträde till och möjlighet att återupptade oavslutade inspektionerna. Arbetet har visat sig haframgång och förlöpte betydligt bättre än förra om-gången i den meningen att varit mer samarbets-villigt. Mycket tydde på att dessa inspektioner skullekunna uppnå målet att avrusta när det gällereventuella massförstörelsevapen.Blix begärde dock för att ge-nomföra arbetet. ansåg det möjligt att genomfö-ra inspektionsinsatsen . Det är en likaorealistiskt inställning som den om det nu aktuellakriget. Vi får nu aldrig veta om inspektionerna underledning av svensken hade kunnat nå fram-gång. Om de hade fått arbeta och som-maren hade uppgiften kanske kunnat lösas med fred-liga medel. Om det hade visat sig omöjligt hade mi-litära medel kunnat sättas in . Då hadeändå den fredliga vägen prövats till sitt slut, och dettahade naturligtvis varit i betydligt bättre överensstäm-melse med och den humanitära rätten.Att förbereda en militär insats så dåligt att maninte kunde ha roterande militär närvaro fram till hös-ten är ett underbetyg åt den amerikanska planeringen.Det har ju hävdats att soldaterna inte kunde väntalängre dels på grund av värmen, som de nu ändåkanske kommer att drabbas av, dels på grund av attde allierade inte hade möjlighet att successivt byta utdet manskap som utgör den militära närvaron i områ-det.Nu är vi där vi är. Och vi kan väl trots allt i prak-tiken enbart hoppas att kriget inte blir för långvarigtoch att såväl de militära som civila offren påtagligtkan begränsas. Vilka fördömanden vi än delar ut lärBushadministrationen köra kriget till slut, om inteannat av inrikespolitiska skäl. Bush överlever inte enandra valperiod som president om han skulle tvingasdra tillbaka sina styrkor.Jag trodde aldrig att vi i skulle hamna i enpartipolitisk träta om folkrätten. Jag tog för givet attvi var eniga om att ett krig utan stöd i säkerhetsrådetvar ett brott mot folkrätten. I det här fallet är det up-penbart, om man inte är blind, att detta krig saknarsådant stöd. Att söka sig tillbaka till resolutioner somkom är meningslöst, oavsett derastolkning, när säkerhetsrådet uppenbart har enförkrossande majoritet för att militärt våld saknarstöd. och dess allierade agerar ju mot majorite-tens uttryckliga uppfattning.Vidhåller flertalet borgerliga partier att det inte äri strid med folkrätten kommer detta att försvaga Sve-riges styrka i FN-arbetet. Vi har hitintills kunnatagera med stor enighet. Det är särskilt viktig i frågordär säkerhetsrådet har att agera. Jag utgår ifrån att vialla ändå kan sluta upp kring att måstefortsätta att behandlas i säkerhetsrådet, även om kri-get nu pågår.Därutöver krävs nu att humanitära insatser ome-delbart kommer in i landet. och Storbritannienhar ett tungt moraliskt huvudansvar för att tillse att såblir fallet.Kriget kommer att späda på terrorismen. göra sitt yttersta för att tydlig-göra för den muslimska världen att vi inte vill ha enkonfrontation mellan civilisationer.Herr talman! När vi nu åtta ledamöter från riksda-gen anträder resan till IPU:s världskongressi hoppas jag att vi kommer att få tillfälle attgöra detta tydligt.I samma anda måste konflikten mellan ochPalestina nu hanteras. Ett snabbt slut är utomordent-ligt angeläget om inte ska bli en renkrutdurk. Alla goda krafter måste samfällt skapamaximalt tryck på parterna för en fredlig lösning.USA och har genom kriget mot ettsärskilt stort moraliskt ansvar att bidra till en lösning.Herr talman! Våld föder mer våld. Det är en san-ning. Låt oss därför göra vad vi kan för att bidra tillett snabbt slut på det krig som pågår. Det krävermer än kraftfulla fördömanden som dagens beslut iriksdagen faktiskt handlar om.Anf. 62 () re-plik:Herr talman! Det var bra att togupp frågan om FN:s isolation av . Jag delar hansuppfattning att det inte är rimligt att hålla på med ensådan isolationspolitik år ut och år in. De humanitärakostnaderna för detta är ohyggliga, särskilt i kombi-nation med en oerhört hård regim som naturligtvis bärhuvudansvaret för detta. Det är också ett skäl tillvarför det måste komma en förändring.När det kommer till den centrala frågan, BerndtEkholm, finns det i stora delar ingen anledning attinvända mot vad du sade, men däremot när vi kom-mer till pudelns kärna. Om detta hot skulle omöjlig-göras genom ett veto skulle hamnai en orimlig situation. Man skulle inte kunna fullföljadetta. Därför uppstod frågan om det innebar ett brottmot folkrätten, eller om det ändå kunde anses vara ettagerande i enlighet med vad FN och har uttryckt. Huvuddelen av länderna i Nordenoch delar inte den bedömningen. FN:s gene-ralsekreterare delar inte heller bedömningen att detvar ett brott mot folkrätten. Han har inte fördömtdetta. Det är den ståndpunkt som Moderata samlings-partiet med flera står bakom.Jag tror inte att jag någonsin förut har varit medom ett en svensk regering har stått för en annan linjeän FN:s generalsekreterare i en central fråga. Detborde vara ett bekymmer, . 63 () replik:Herr talman! Jag tycker att du har enohållbar argumentation när det gäller vetot i FN:ssäkerhetsråd. Det är ju helt uppenbart att ställdein sig på att den här behandlingen skulle gå mycketsnabbt.