prot · GR0952 · 2003-12-18 00:00:00 — Tittar man i budgetpropositionen och i senaste budgetprognos som kom kan man läsa att , då vi skulle samla i ladorna för den period som kommer därefter, nämligen när de äldsta av 40-talisterna börjar gå i pension redan i slutet av detta decennium och under första halvan av , då kommer påfrestningarna på ekonomin både genom ett minskat antal människor i arbete och en ökad försörjningsbörda. ökar statsskulden med , precis tvärtemot att samla i ladorna. Därför är detta dokument som vi nu ska ta ställning till, finansutskottets betänkande 4 om statsskuldsräntor, knappt värt papperet som det är skrivet på. Felaktigheterna i budgetpropositionen, den tillväxtfientliga budgetproposition som lades på bord i början av , består bland annat i att man antar att statsskulden skulle öka med . visar prognos att statsskulden i stället kommer att öka med . Det är alltså inte ens tavelträff vad gäller hur snabbt det går utför med svenska statens finanser. Det är väldigt allvarligt. Det är ett problem för landet, och det är ett problem för regeringen. Och bakgrunden är naturligtvis att regeringen saknar en tillväxtpolitik som är förankrad i vetenskaplig och beprövad tradition och som är förankrad i det egna partiet. när krubban är tom kallar man till tillväxtkonferenser. Då börjar man undra vilket utsäde man ska ha för att kunna få något i krubborna. Man skickar ut frågeformulär. Man har tillväxtsamtal. Kaffet flödar i . Allt detta sker medan statsskulden ökar. Det här är som sagt en mycket allvarlig situation. Socialdemokraterna ska nu låna. De trodde att de skulle låna till de löpande utgifterna . Men man ska nu låna nästan till de löpande utgifterna. är kommunernas kassakistor tomma, trots massiva skattehöjningar. Landstingens kassakistor är tomma, trots massiva skattehöjningar. Regionernas kassakistor är tomma. Det är fullständigt ofattbart att regeringen inte har fört en tillväxtpolitik så att man har kunnat se till att den svenska välfärden byggs upp . Jag har räknat ut att budgetpropositionen är den tjugonde stora propositionen som den socialdemokratiska regeringen har lagt fram sedan den kom tillbaka 1994 utan att det finns konkreta tillväxtförslag. Det har alltid stått att det kommer i nästa proposition. Först ska man ha tillväxtsamtal och lyssna på det ena och det andra och få in synpunkter. Men någon egen politik har man inte. Och bakgrunden till det är nu att vi ska låna . Det kan bli mer, och det kan bli mindre, men det är prognos. Jag tyckte att var väldigt klok när han sade ca . Jag skulle vilja fråga : Hade det inte varit bättre att säga att det ser ut som om det skulle bli ytterligare ca som vi ska anslå till räntor på statsskulden ? Sanningen är att det inte finns mer än under utgiftstaket. Den här regeringen har inte ens råd att betala sin EU-avgift. Det är ett mycket allvarligt läge, herr talman. Och jag har, precis som , inget annat yrkande eftersom våra förslag har fallit vid en tidigare omröstning. Men läget är kritiskt, och det krävs en total omläggning av ekonomiska politik om vi ska vända denna utveckling. 60 (): Detta betänkande handlar om statsskuldsräntor med mera. Vi kan konstatera att statsutgifterna är i period med en kraftig ökning, det vill säga att vi gör av med oerhört mycket mer pengar år . Som en följd av detta, för att följa budgetlagen, höjs utgiftstaket i en brant stigande kurva som vi nu ska diskutera, det vill säga och . minskar marginalerna för oförutsedda utgifter under detta tak. Till yttermera visso når regeringen sina mål och håller taket, inte på riktigt utan genom en lång rad av kreativa åtgärder och genom kreativ bokföring. Man flyttar om siffror och ändrar på beslut kostnader blir i stället minskade inkomster, utgifter lastas över på företag och kommuner, materialinköp för försvaret senareläggs och betalningar senareläggs. Det mest uppmärksammade exemplet är ju EU-avgiften. Men det finns annat. Det finns till exempel stöd till lantbrukare. Pengarna från EU har kommit men hålls kvar över också det för att klara utgiftstaket. Därmed hanterar regeringen finanserna på ett sätt som aldrig skulle vara tillåtet för en vanlig företagare och en vanlig löntagare. Den som får bära bördan av detta är skattebetalare som får betala för ökade räntekostnader, men också de företag som själva har förfallodatum men inte får avtalade ersättningar som de ska ha enligt normala regler och enligt EU:s direktiv. Det här fifflandet blir ytterligare ett mycket dåligt exempel i den etiska debatten . ser vi, när vi tittar på var och när de ökade utgifterna kommer, att viljan att sänka utgiftstrycket minskar jämfört med hur det var . Ännu farligare blir det om lågkonjunkturen förlängs och den förbättring som vi förväntat oss inte kommer utan skjuts framåt . är vi dessutom i en situation där demografin gör att allting blir oerhört mycket dyrare. En minskande andel av den arbetande befolkningen ska ju då försörja en väldigt mycket större andel pensionärer. Den här utvecklingen är ohållbar, vilket väl alltfler har börjat notera. Tyvärr syns inte den medvetenheten i det här budgetförslaget och inte heller under de här utgiftsområdena. påpekar i sin rapport, som bara är gammal, att skatteintäkterna minskar, att utgifterna ökar och att tillväxten inte är tillräckligt hög. Det finns ju ett direkt samband mellan tillväxt och välfärd; de hänger ihop. I stället borde staten minska sina utgifter för att få ned räntekostnaderna. Men i föreliggande förslag avser man i stället att underbalansera statens budget under den kommande budgetperioden. framöver ska staten gå med rejäla underskott, enligt majoritetens ekonomiska planering för landet . Detta innebär att statsskulden kommer att öka med en bra bit över 200 miljarder . Det innebär att de periodiserade räntekostnaderna ökar i stället för att minska, som de tidigare gjort. Det ökade lånebehovet speglar direkt det saldo som ligger på statens sida med, som ESV prognostiserar, 49 miljarder . är det nästan 72 miljarder. Vidare handlar det om 40 miljarder, 37 miljarder, 19 miljarder. Det är en deprimerande sifferrad att läsa. Varför då detta? Jo, när kostnaderna ökar för ränta och amortering på statsskulden minskar självklart utrymmet för vård, skola och omsorg detta i ett läge där behoven ökar på grund av demografiska effekter. Vi i säger i ett förslag att det är dags för ett saldomål för statsbudgeten. När som finansminister står här i talarstolen talar han alltid om den offentliga sektorn. Pensionssystemet är fristående och går bra. Kommunerna går med ungefär plus minus noll. Staten går med stora, och ökande, underskott. Det är dags för staten att börja leva så som andra får göra och alltså betala sina räkningar och se till att inte konsumera mer än vad som finns i plånboken. Därför, herr talman, tycker jag att det är synd att inte fler partier har ställt upp på vårt förslag om ett saldomål för statsbudgeten. Jag tror att diskussionen om detta kommer att öka. Jag ser ju att olika analysinstitut faktiskt har börjat diskutera hur ett sådant saldomål skulle kunna utformas. Förhoppningsvis kan vi alltså se fram emot ett sådant förslag . Vårt förslag har tidigare fallit. Därför finns det inga yrkanden för mig att göra i den här debatten, utan jag får bara tala om vad vi i tycker. Det har jag härmed gjort. Vidare vill jag meddela att vi återkommer när det gäller saldomålet för statens utgifter. 61 () replik: Jag kan instämma i allt som sade. Men på en punkt säger hon att andra partier har anslutit sig till krav på ett balansmål för staten. Jag vet inte om var riktigt medveten om vad hon sade. Vi kristdemokrater har haft den saken med i våra budgetförslag. Därefter har anslutit sig. Det parti som senast anslutit sig är . Det gläder oss väldigt mycket. Men ännu mer gläder det oss kanske att riksgäldsdirektören och senast faktiskt även också har anslutit sig. Det var mot den bakgrunden som jag begärde ordet. Det gjorde jag alltså inte för att vara kitslig mot . Det är således en vidgande cirkel av viktiga aktörer som inser att det krävs ett saldomål för staten. Men jag tycker att finansutskottets majoritet avfärdar förslaget på ett helt felaktigt sätt när man tror att det handlar om att det ska vara . Det är naturligtvis inte alls syftet. Tanken är i stället att ha ett saldomål som sträcker sig över en konjunkturcykel, på samma sätt som vi har ett överskottsmål för den offentliga sektorn. 62 () replik: Jag är glad över att påstår sig inte vara kitslig. Emellanåt är det ganska roligt i debatten här. Jag kommer ihåg historien om den lille gossen som gick i skola. När fröken frågade vem det var som rev murar räckte han upp handen och sade: Fröken, det var inte jag. De här diskussionerna har vi väl, tillsammans, fört under . Patenträtten får väl avgöras i en tvist i korridoren utanför. Icke desto mindre är det så att nämnda saldomål behövs, och dessutom med en ökande tydlighet. Och icke desto mindre är det så att vi faktiskt behöver diskutera en närmare, en detaljerad, utformning av detta. Jag vill påpeka att det i den här diskussionen förekommer en del missuppfattningar. Man tror ju att vi ska ha ett statligt saldomål i stället för det kommunala saldomålet. Men jag tror att det kommunala saldomålet behöver finnas kvar. Det ger en nyttig debatt och är ett slags benchmarking en jämförande verksamhet mellan olika kommuner. Därför bör det finnas kvar. Men för det statliga saldomålet bör vi nog försöka finna de riktiga formerna inför vårens budgetdiskussion. 63 () replik: Jag tror att och jag närmast faller i varandras armar. Vi får väl se vem som då är mest kitslig. Man kan titta på båda partiernas motioner. Jag har för mig att bägge kräver att regeringen ska återkomma med förslag. kräver väl dessutom en utredning. Men okej, det behövs. På samma sätt tror jag, herr talman, att det behövs en utveckling av det kommunala saldomålet, som är för snävt. Enligt min och uppfattning drar det så att säga fram orimliga åtgärder. Även där behövs det en för att åstadkomma balans. 64 () replik: I konsumentlagstiftningen finns det regler som handlar om allmänna lovprisanden som i det sammanhanget inte har något rättsligt värde. Vi är snart inne på en sådan debatt i det här sammanhanget, vilket kanske drar uppmärksamheten från det faktum att det är ett skarpt läge. Det är en mycket allvarlig situation. Till detta kommer att gemene man i mentalt på något sätt har en bild av att den statliga ekonomin sköts utomordentligt bra och att den uttalade tesen om att den som är satt i skuld icke är fri fortfarande gäller. Men har det i stället totalt vänt. Situationen är nu en helt annan. Tillväxten ökar inte. Det är nu dags att fokusera på de här allvarliga ekonomiska problemen, som kommer att drabba var och en av oss inom en mycket snar framtid. Avslutningsvis vill jag bara tillönska alla en god jul. 65 (): Den internationella ekonomin har vänt uppåt , och konjunkturen ser ut att förstärkas även i . Enligt många bedömare råder det inget tvivel om att lågkonjunkturens djupaste nedgång är passerad. Men återhämtningen går långsamt, och ingen verkar tro på en snabb vändning. Att vi nu befinner oss i ett svagt konjunkturläge påverkar naturligtvis statsskulden och statsskuldsräntorna. Statsskuldens storlek, ränta och valutakurser, lånebehovet men också upplånings- och skuldförvaltningsteknik påverkar anslaget för statsskuldsräntorna, som vi behandlar i det här betänkandet. Ett av socialdemokratins kännetecken är att hålla ordning och reda i statens finanser, och det vill vi fortsätta att göra. Vi ska naturligtvis göra rätt för oss och betala räntor och amorteringar på statens skulder och inte låna mer än vad som är nödvändigt för att kunna slå vakt om och utveckla välfärdssamhället. Staten betalar av på skulden när budgeten ger överskott. När kronans värde stiger i förhållande till utländska valutor minskar statsskulden. Omvänt ökar statsskulden om kronans värde minskar. Vi ska naturligtvis undvika en alltför stor statsskuld därför att landet blir känsligt för svängningar i konjunkturen om statsskulden är stor och också därför att om räntorna går upp stiger statsskulden snabbt. Det är inte bra, för då får kommande generationer betala räkningen, och det är inte vår avsikt. minskade statsskuldsräntorna från 105 miljarder till 67 miljarder. Detta berodde framför allt på lägre marknadsräntor och på att statsskulden minskade. har räntan på statsskulden beräknats till 42 miljarder för att under nästa och kommande öka igen till 58 miljarder . De här ökade ränteutgifterna beror främst på minskade överkurser. Ett beräknat högre ränteläge och en större statsskuld mot slutet av perioden innebär också ökade utgifter för statsskuldsräntorna. Jag tänker inte här kommentera vart och ett av de särskilda yttrandena i betänkandet. Jag kan bara konstatera att det finns olika sätt att göra beräkningar och analyser på. Det tycks som så att de borgerliga partierna är ense om att de inte kunnat enas om ett gemensamt yttrande. Motionärerna har i sina motioner på olika sätt hävdat att utförsäljningen av statliga företag minskar statsskulden. Intäkterna från företagsförsäljningen skulle gå till amorteringar, och på så sätt skulle också statsskulden minska. Jag noterar att alla de borgerliga partierna räknar på sinsemellan olika sätt, och därför finns det också fyra olika förslag till anslag för statsskuldsräntorna, förutom regeringens. beslutade om nästa års utgiftsramar. I och med detta har också utskottet redan fastställt de samlade utgifterna för utgiftsområde 26, som det här betänkandet handlar om. Avslutningsvis, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkande FiU4. 66 () replik: är inte ansvarig för regeringens politik men har den otacksamma uppgiften att försöka försvara den. Jag märkte att hon intog en mycket defensiv hållning. Det tycker jag är klokt. Hon säger att socialdemokratin kännetecknas av att hålla ordning och reda i statens finanser. Det är rätt, fram tills ganska . Jag håller med om det. Men det som vi nu ser i budgetprognos tyder på något annat. Det kan väl inte betecknas som att hålla ordning i statens finanser om man måste låna mer än vad man hade räknat med. Därmed tycker jag att alla insinuationer om att oppositionen har räknat fel i sina förslag på något sätt framstår som lite futtiga. De verkliga felräknarna, herr talman, är faktiskt regeringen och dess stödpartier. Vi vet inte hur utfallet blir, men vi har ändå en myndighet där vi avlönar de bästa tänkbara personer för att räkna på detta. De kommer fram till en helt annan situation än den som beskrivs i det betänkande som vi behandlar och ska fatta beslut om om . Jag vill ändå fråga : Är det rimligt att vi ska fatta beslut om att anslå 47,7 miljarder när vi vet att det kommer att handla om kanske 53 miljarder? Borde man inte på något sätt antyda att det här är ett problem, särskilt som vi vet att ni skjuter upp inbetalningen av EU-avgiften? Den ska också in. vet vi i och för sig att statsskuldsräntorna inte ska in inom utgiftstaket, men de ska ändå betalas. Jag tycker att det hade varit rimligt om man på något sätt hade kommenterat att situationen i statens ekonomi ständigt försämras. 67 () replik: Naturligtvis är vi socialdemokrater och regeringen lika oroade som över den utveckling som sker. Men de prognoser som har kommit , och som hänvisar till, från är inte någonting som kommer . Det har kommit sådana prognoser tidigare också. Det är, som jag sade i mitt huvudanförande, att man räknar på olika sätt. räknar inte på samma sätt som gör. Den viktigaste skillnaden, så som jag har förstått det, är att regeringen räknar med årliga inkomster från utförsäljningar av statsliga företag. Det gör inte . De räknar bara med det som redan är beslutat, alltså den redan beslutade politiken. Det är en stor skillnad. Ni kristdemokrater finansierar stora avbetalningar av statsskulden med försäljningar av företag, enligt era motioner. Då beaktar ni inte de konsekvenser som ni borde beakta, och ni tar inte heller hänsyn till det marknadsläge som är. Det är lite skillnad. 68 () replik: Jag vet inte om verkligen hörde vad hon själv sade. Först anklagade hon oss för att bygga på stora utförsäljningar. Sedan säger hon att har fel därför att de inte har med några utförsäljningar, medan det socialdemokratiska budgetalternativet bygger på utförsäljningar. Det går inte ihop. Dessutom diskuterar vi regeringens förslag. Vårt förslag föll . Det är ni som äger detta problem. Ja, det är roligt att ni är lika oroade som vi. Det hade också varit bra om ni hade velat vidta de åtgärder som vi har föreslagit och som skulle ändra på den här situationen. Det är där vi skiljer oss, . Ni är oroade och sitter och tittar på hur kassakistorna blir allt tommare. Ni ser ned i trossbotten nästan när ni tittar in i kassavalven. Det är en paradoxal situation att ni nu först börjar diskutera tillväxt och hur ni skulle kunna få in resurser. Ni har ett kameralt perspektiv, och det måste man ha när man vill hålla ordning. Men faktum är att man också måste satsa på att få tillväxt så att man kan betala sina EU-avgifter och kan få in så mycket att man klarar välfärden. Det är där vi har vår kritik. 69 () replik: Det är möjligt att jag sade lite fel, men jag sade inte att inte räknar med några utförsäljningar, för det gör det. Det kan jag bekräfta. Men man räknar på olika sätt. Skillnaderna beror på att beräknar en lägre försäljningstakt än vad regeringen gör. Regeringen lägger ut det över åren med 15 miljarder . Det gör inte . De räknar bara med det som har beslutats av . Det är rätt att beräknar ökade utgifter för EU-avgiften, vilket vi inte gör. Så jag måste hålla med i den delen. Föredrogs finansutskottets betänkande 2003/04:FiU4 Utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. (prop. 2003/04:1 delvis). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 14 § Avgiften till Europeiska gemenskapen 70 (): Vi ska nu debattera finansutskottets betänkande nr 5 som behandlar utgiftsområde 27. Det handlar om den avgift som betalar till Europeiska gemenskapen. tillstyrker regeringens förslag till det anslag inom utgiftsområde 27 som utgör avgiften till den europeiska gemenskapen. Utskottet tillstyrker propositionen. Det innebär att regeringen bemyndigas att ikläda staten de åtaganden som följer av EU-budgeten för avseende åtaganden och bemyndiganden. Utskottet har också behandlat tre motionsyrkanden som väcktes under den allmänna motionstiden. Dessa motioner avstyrks. Det finns inga reservationer i betänkandet, men det finns fyra särskilda yttranden. Med detta överlämnar jag ordet för debatt. 71 (): Statsministern och finansministern är kvicka att kritisera andra EU-länder då de bryter mot . De länder som bryter mot våra gemensamma regler ska givetvis kritiseras. Men när regeringen själv flagrant och aktivt väljer att bryta mot gällande regler skorrar kritiken falskt. Regeringen tänker bryta mot och betala in en del av årets medlemsavgift . Syftet med detta är att i sedvanlig ordning tricksa med budgeten för att inte spräcka utgiftstaket. I stället för att öppet redovisa att man inte har lyckats klara årets utgiftstak skjuter man , i det här fallet en del av medlemsavgiften till EU. Resultatet kommer att bli att svenska skattebetalare tvingas att betala i straffavgift och att trovärdighet minskar. Hur ska med någon form av trovärdighet kunna kritisera och agera mot andra medlemsländer när de inte följer gemensamt uppsatta spelregler? Och hur kan regeringen välja att påtvinga skattebetalarna ökade utgifter bara för att kunna säga att man inte spräckte utgiftstaket ? lär det inte bli lättare. Prognosen redan nu är att utgiftstaket spricker med . Ska regeringen på nytt bryta mot , belasta skattebetalarna med miljoner i ökade utgifter och minska trovärdighet ytterligare? Vem är det man försöker att lura egentligen? När vi ska besluta om anslaget för EU-avgiften måste vi skicka med ett tydligt budskap till regeringen. Detta är pengar till EU-avgift , och den avgiften ska betalas så att skattebetalarna slipper onödiga utgifter och kan återvinna åtminstone en del av den trovärdighet vi nu förlorar genom regeringens märkliga agerande. Det vore på sin plats att i synnerhet Socialdemokraternas företrädare i den här debatten talade om att han eller hon anser att medlemsavgiften ska betalas . En annan åsikt borde vara under den här värdighet. Slutligen vill jag framhålla att även om EU lyckas att hålla igen på sina utgifter så pass mycket att vi kan räkna med en viss återbetalning eller rabatt på medlemsavgiften är det på sin plats att rikta en uppmaning till regeringen. Inom ramen för EU-samarbetet bör man hushålla med skattebetalarnas pengar på ett klokt sätt och arbeta för att hålla igen på utgifterna även om jag, mot bakgrund av regeringens oförmåga att hålla igen på de svenska statsutgifterna, tvivlar på regeringens förmåga även i detta fall. 72 (): Det sägs att när vaknade så var han berömd. Om statsbudgeten kan man möjligen säga att när den vaknar upp är den alldeles bortglömd. Det här är det näst sista av en lång rad utskottsbetänkanden med anledning av budgetpropositionen. Om bara ska fatta beslut om statsbudget . Det är delvis en svag budget, och det är också en budget som redan är inaktuell. Vi har hört i nyhetsrapporteringen att också regeringen och stödpartierna numera tycker att budgetpropositionen innehåller för få åtgärder för att man ska få i gång tillväxten och öka jobben. Redan innan statsbudgeten är antagen sitter man och förhandlar om vilka förändringar som ska genomföras i tilläggsbudgeten . Det är bra att man funderar över de här sakerna och över vad som krävs för att skapa nya jobb och få i gång tillväxten. Men det viktigaste är ju åtgärderna, och det är mycket bekymmersamt att sådana åtgärder inte finns med redan nu i budgetförslaget. Ledande regeringsföreträdare brukar beskylla företag för att vara kortsiktiga. Men regeringens sätt att arbeta i det här fallet kan inte karakteriseras som något annat än kvartalspolitik. Det är också en svag budget därför att den inte innehåller några marginaler. Det håller inte. hade man en lika liten marginal som man har , och den är förbrukad om. Faktum är att också budgetmarginalen kommer att vara förbrukad nästan har börjat. diskuterar vi EU-avgiften. Tyvärr finns det anledning för att fundera på och oroa sig över om regeringen i denna del har tänkt följa beslut eller om man tänker göra precis på samma sätt som man gjorde . Regeringen vill delvis skjuta på inbetalningarna av EU-avgiften till . På så sätt ska man klara utgiftstaket . innebär det att man drar på sig ökade kostnader med motsvarande belopp och dessutom drar man på sig en straffavgift. Bara straffavgiften äter upp av nästa års budgetmarginal. Frågan som måste ställas är om regeringen ser avgiften som en budgetregulator, som ett dragspel, som man betalar när man har råd, om man har råd en avgift som man skjuter på till andra sidan om det krävs för att hålla sig inom utgiftstaket. Det skulle vara intressant att höra vad utskottsmajoriteten tror om detta. Kommer beslut om EU-avgift att följas av regeringen, eller kommer man att göra samma sak som man har gjort ? Under loppet av 2004 kommer vi alldeles säkert att få se flera åtgärder för att rädda utgiftstaket. Vi vet inte om det återigen blir inbetalningen av EU-avgiften som man skjuter på eller om det blir någon annan manöver. Men en sak är säker: Den här budgen som antas om kommer inte att hålla. Låt mig erkänna att jag gjorde en ringholmare. Tvättmaskinen där hemma gick sönder, och vi blev tvungna att köpa en ny. När vi kom till affären erbjöd man oss att skjuta på betalningen till efter jul- och nyårshelgerna. Så fick det bli. Men inte tror jag och min familj att det blir billigare på det viset. Inte förbättras familjens ekonomi på grund av att vi skjuter på betalningen, att vi flyttar en utgift till nästa kalenderår.