prot · GQ09106 · 2003-05-19 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2002/03:106Måndagen den 19 majKl. 12.00 - 14.23Det justerade protokollet beräknas utkomma ----------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 12 och 13 maj.2 § Meddelande om frågestundFörste vice talmannen meddelade att vid fråge-stunden skulle följan-de statsråd närvara:Statsrådet , utbildningsminister , statsrådet , jordbruksministerAnn-Christin och finansminister § Anmälan om fördröjda svar på interpella-tionerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 2002/03:373Till riksdagenInterpellation nr 2002/03:373 av skatteutjämningen och vården i kom-mer att besvaras måndagen den 2 juni.Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor.Stockholm den 13 maj 2003FinansdepartementetLars-Erik LövdénInterpellation 2002/03:388Till riksdagenInterpellation nr 2002/03:388 av folkstyrets utveckling kommer att besvaras mån-dagen den 2 juni.Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor.Stockholm den 13 maj 2003FinansdepartementetLars-Erik Lövdén4 § Svar på interpellation 2002/03:327 om re-geringen och riksdagenAnf. 1 Statsrådet ():Herr talman! har frågat statsminis-tern vilka åtgärder han avser att vidta för att se till attregeringen respekterar och verkställer debeslut som har fattat. Interpellationen haröverlämnats till mig.Riksdagens ställning som det svenska folketsfrämsta företrädare och grundpelare i det svenskastatsskicket läggs fast redan i regeringsformens por-talparagrafer: All offentlig makt i utgår frånfolket (1 kap. 1 §). Regeringen är ansvarig inför riks-dagen (1 kap. 6 §).Regeringen har även en grundlagsstadgad skyl-dighet att utan dröjsmål utfärda de lagar som riksda-gen har beslutat om (8 kap. 19 § regeringsformen).Riksdagen fattar utöver lagbeslut ett stort antal såkallade principbeslut i form av riktlinjer, uttalandenoch dylikt. En sådan till skillnad från lag mer obe-stämd beslutsform kan ofta vara ändamålsenlig, efter-som den gör det möjligt för att pröva störrefrågor på ett tidigt stadium innan möjligheterna attvariera ställningstagandenas innehåll har begränsatsgenom omfattande förarbeten (Grundlagsberedning-en - SOU 1972:15 - cit. 1994/95:KU30).Sådana principbeslut är exempelvis såkallade tillkännagivanden, det vill säga beslut atttillkännage för regeringen den mening som en riks-dagsmajoritet i en viss fråga har ställt sig bakom.Principbeslut av detta slag är som konstitutionsut-skottet konstaterat inte rättsligt bindande men kangivetvis allt efter omständigheterna medföra en"politisk" bundenhet.Konstitutionsutskottet har vid ett flertal tillfällenuttalat hur anser att regeringen ska be-handla riksdagsbeslut som innehåller tillkännagivan-den(jfr. 1994/95:KU30 och bet.2001/02:KU6).Konstitutionsutskottet har gjort följande ställ-ningstagande.Utgångspunkten måste vara att det önskemål somtillkännagivandet avser bör tillgodoses. Om det visarsig föreligga omständigheter som hindrar ett genom-förande eller om regeringen gör en annan bedömningän måste regeringen dock kunna underlåtaatt vidta de åtgärder tillkännagivandet avser. En för-utsättning bör då vara att regeringens bedömningar idetta avseende redovisas för riksdagen.Regeringen har utförligt och detalje-rat, i en särskild skrivelse, redovisatför de åtgärder som regeringen har vidtagitmed anledning av beslut, men även debedömningar i övrigt som beslut har för-anlett regeringen att göra. Regeringen har på dettasätt uppfyllt de krav som ställer på reger-ingen i detta avseende.Regeringen är alltså noga med att respektera riks-dagens beslut. Detta återspeglas också i den mycketdetaljerade redovisning som lämnas till riksdagen.Anf. 2 ():Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådet för sva-ret och välkomnar förstås statsrådets principiellaställningstagande att det är viktigt att regeringenrespekterar beslut. Jag hade förstås varitförvånad om statsrådet här i talarstol hadeuttryckt någon annan uppfattning.Det intressanta är också att se vad regeringen gör ipraktiken - hur den i praktiken verkställer de beslutsom har fattat.Hösten 2000 fattade beslut om att re-geringen skulle lägga fram förslag om så kallad fi-nansiell samordning mellan sjukvården och försäk-ringskassan. En proposition skulle komma underhösten 2001. Ingen proposition kom under hösten2001. meddelade det ansvariga statsrådetatt en proposition skulle komma under försommarendet året. , när någon propositionfortfarande inte hade kommit, sade det ansvarigastatsrådet att en proposition skulle komma i början avhösten. , när någon propositionfortfarande inte hade kommit, förklarade statsrådetåterigen att en proposition skulle komma i slutet avhösten. , , har någon proposition ännuinte kommit i den här frågan. Detta har också föran-lett skarpa uttalanden av socialförsäkringsutskottet.Förra våren beslutade en enig riksdag på initiativav skatteutskottet att regeringen skulle ta initiativ tillförändringar i lagstiftningen rörande så kallade an-delsbyten - det som man brukar kalla för pomperi-possaeffekten. sade att regeringen skulleåterkomma senast med förslag om hur denså kallade pomperipossaeffekten skulle kunna undan-röjas. Något sådant förslag kom inte . Underde månader som följde redovisade inteheller regeringen skälen till att förslagen inte kom.Först kom regeringen med ettförslag.Våren 2002 beslutade att regeringenskulle återkomma med förslag om så kallat individu-ellt kompetenssparande. Förslagen skulle läggas framunder så att den nya lagen kunde träda ikraft . Men i dagens läge har regering-en inte lämnat någon proposition som göratt reglerna kan träda i kraft 2003.Min fråga till statsrådet är: Givet de här exemplen- respekterar verkligen regeringen i praktiken riksda-gens beslut?Ser vi på det generella mönstret kan vi se att de treexempel som jag har tagit upp inte är några enstakaundantagsfall, utan detta är tyvärr någonting som harsatts i system. Av regeringens egen redogörelse förhur den har verkställt beslut framgår attdet finns 173 skrivelser som inte är slutbehandlade iRegeringskansliet. 33 av dem är äldre än , ochsex är äldre än . Det finns exempel också på skrivelser som ligger i Regeringskansliet.Mina frågor till statsrådet är alltså:Är det verkligen att respektera när detgäller till exempel finansiell samordning att ett par treår efter det att har fattat beslutet ännu inteha lagt fram något förslag?Är det att respektera att under flera må-nader inte tala om för varförman inte kommer med något förslag om pomperipos-saeffekten?Är det att respektera att inte kommamed något förslag om det individuella kompetensspa-randet, som man har lovat?Är det att respektera att det ligger 173skrivelser i som ännu inte är verk-ställda?Anf. 3 Statsrådet ():Herr talman! Jag kan garantera att regeringen tarriksdagens tillkännagivanden på största allvar. Vivinnlägger oss om ett nära och förtroendefullt samar-bete med , och regeringen har den störstarespekt för , på samma sätt som vi utgårifrån att har respekt för regeringens förut-sättningar att arbeta.Men diskussionen måste föras på ett principielltplan. De olika ärendena har sin olika beskaffenhet.Tobias har pekat på några ärenden som ärvilande i . De är olika till sin ka-raktär. Frågan om den så kallade pomperipossaskat-tens effekt är föremål för be-handling i särskild ordning, så den har jag inga speci-ella kommentarer till. När det gäller frågan om Fin-sam har regeringen beslutat om en lag-rådsremiss i ärendet. Jag utgår från att regeringeninom kort kommer att lägga en proposition på riksda-gens bord.Låt oss inte fördjupa oss i enskildheter, utan föradiskussionen på ett principiellt plan. Vad är ett till-kännagivande från ? har självmycket tydligt graderat graden avangelägenhet i ett tillkännagivande. Jag kan än engång läsa upp vad har sagt ifrågan - det konstitutionsutskott som själv tillhör. Det är ett yttrande som för övrig riks-dagen vid flertalet tillfällen har ställt sig bakom.Man säger så här: vill återunderstryka att utgångspunkten måste vara att deönskemål som ett tillkännagivande avser bör tillgodo-ses.Det är regeringens uppfattning också. Det är där-för vi i görligaste mån försöker efterkomma riksda-gen.Riksdagen säger vidare: Om det visar sig förelig-ga omständigheter som hindrar ett genomförandeeller om regeringen gör en annan bedömning än riks-dagen måste regeringen kunna underlåta att vidta deåtgärder tillkännagivandet avser. En förutsättning bördock enligt - vilket alltså riks-dagen sedan har ställt sig bakom - vara att regering-ens bedömning i detta avseende redovisas för riksda-gen.Riksdagen själv anser alltså inte att regeringenprompt måste efterkomma tillkännagivanden. Omregeringen gör en annan bedömning ska man emel-lertid redovisa det för i den skrivelse somregeringen avlämnar till riksdagen.Det här är den legala kontexten som det gäller attha klart för sig, men den grundläggande frågan är judet ömsesidiga förhållande som gäller mellan riksda-gen och regeringen. Jag har i tidigare kapaciteter varitoerhört djupt involverad i att få till stånd ett mycketnära och förtroendefullt samarbete mellan regeringoch riksdag. Jag tror att har läst stati-stiken något vidlyftigt när han tolkar in några slagspolitiska tendenser i det som han har sett.Det här är stora och svåra frågor. Om jag gick in ienskildheter skulle jag säkert kunna finna förklaringartill varför det ser ut som det gör i olika ärenden. Ensådan förklaring som jag tror att man kan härleda tillflera ärenden är att det är olika riksdagar som hargjort olika tillkännagivanden. Det har skett storaförändringar i i regeringens sam-mansättning. Det är förvisso inget försvar för varförregeringen inte ska efterkomma tillkännagivandena,men ett tillkännagivande av den här karaktären harinte samma dignitet som den grundlagsstadgade skyl-digheten för regeringen att utan dröjsmål utfärdalagar. Det är någonting annat. Något motsvarandeåläggande finns faktiskt inte för regeringen i det härsammanhanget.Anf. 4 ():Herr talman! Jag tycker att vi ska hålla den härfrågan på ett principiellt plan. Det är just därför somjag har ställt den här interpellationen. Men de princi-per som diskutera blir ju bara tomma ordom de principerna inte efterlevs i verkligheten. Mankan stå i hur som helst ochsäga att regeringen ska efterleva beslutäven om det i praktiken inte är så att man genomförde beslut som har fattat.Jag måste nog korrigera statsrådet. Det är inte såatt det finns en ömsesidighet i och reger-ingens förhållande på det sättet att ochregeringen är likställda. Det är faktiskt så att reger-ingen är ett verkställande organ till . Re-geringen ska efterkomma de beslut som fattas i riks-dagen.Sedan finns det olika grader av de beslut somriksdagen fattar. Jag håller med statsrådet om det. Detinnebär inte att regeringen kan låta bli att efterkommade beslut som har fattat.Jag har pekat på ett antal olika exempel under se-nare år där det handlar om beslut som inte är tekniskabeslut eller mindre beslut utan som faktiskt är rättviktiga beslut som har fattat. Där smygersig misstanken fram att regeringen av rent politiskaskäl har låtit bli att efterkomma de här besluten.Riksdagen fattade för beslut om attregeringen skulle tillsätta en utredning om att införaförfattningsdomstol. En sådan utredning har ännu intetillsatts, trots att vid ett antalolika tillfällen har pekat på att detta tillkännagivandeborde efterkommas.Jag tror att det är viktigt att den här frågan ocksågranskas utifrån vad regeringen i praktiken gör. Härser vi ett mönster. Här ser vi att regeringen undersenare år har blivit allt slappare och mindre benägenatt efterkomma de beslut som har fattat. Jagvill veta vad statsrådet tänker göra för attse till att regeringen blir bättre på att verkställa debeslut som faktiskt har fattat. finnsdet en oroväckande tendens att alltfler beslut somfattas i denna kammare inte efterkoms och att reger-ingen ägnar sig åt en förhalningstaktik. Gång på gångförsöker man att låta bli att verkställa de beslut somriksdagen har fattat. Det finns en mängd exempel iden skrivelse som regeringen själv har lagt fram därregeringen har försökt komma undan politisk obe-kväma beslut som fattats i denna kammare.Det är inte så att regeringen kan låta bli att verk-ställa ett beslut bara för att regeringen inte gillar detbeslutet. Det är så att har överhöghet. Re-geringen ska verkställa de beslut som fattat.Regeringen kan inte välja och vraka mellan de beslutsom regeringen vill verkställa eller inte vill verkställa.De beslut som har fattat ska verkställas.Anf. 5 Statsrådet ():Herr talman! Jag tvingas dessvärre uppenbarligenän en gång upprepa hur själv ser på tillkän-nagivanden till regeringen. anser inte attett tillkännagivande har samma valör som dengrundlagsstadgade skyldigheten för regeringen attomedelbart, utan dröjsmål, utföra de lagar som riks-dagen har beslutat. Det är själv som harsagt att om regeringen gör en annan bedömning änriksdagen kan regeringen underlåta att vidta åtgärderunder förutsättning att man motiverar varför man görså för och talar om vilka åtgärder man istället har vidtagit. Det är som har sagtdetta, det är inte regeringen.Det finns två vägar att gå för . Man kanskärpa detta och säga att ett tillkännagivande promptmåste genomföras analogt vad som gäller för utfär-dande av lagar. Sedan är det ju så att det står ett antalmaktinstrument till buds för . Man kan riktamisstroende mot regeringen om man är missnöjd medregeringens sätt att utöva sin makt. Vi har en radolika instrument att använda, till exempel fråge- ochinterpellationsinstitutet, konstitutionsutskottetsgranskning och ytterst i förlängningen att rikta miss-troende mot regeringen som sådan. Det finns ett antalmaktmedel här. Men har själv sagt att etttillkännagivande inte a priori prompt måste följas avregeringen. Det är själv som har sagt det.Men låt mig ändå understryka en sak. Det är oer-hört viktigt från regeringens utgångspunkt att ha ettnära, förtroendefullt samarbete med . Detråder inget tvivel om att vi vet vem som har den enaoch den andra positionen i det svenska folkstyret. Detär självklart att , precis som regeringsfor-men säger, är folkets yttersta företrädare. Och det ärriksdagen som har angett ramarna för regeringensagerande även i det här avseendet.Anf. 6 ():Herr talman! Jag kan försäkra statsrådet om attriksdagen aldrig har avsett att regeringen ska strunta iriksdagens beslut. Jag kan nog tala för de flesta avkammarens ledamöter när jag säger detta. Tankenmed de beslut som fattar, oavsett i vilkenform de fattas, är att de ska verkställas. Det är inte såatt regeringen, genom att göra olika politiska bedöm-ningar, kan säga att det här beslutet gillar man inteoch därför efterkommer man det inte. Att göra dentolkning som statsrådet gör nu tycker jag är att van-tolka det som har sagt.Vi måste återigen se på vad som har skett i prakti-ken. Det finns ett antal olika fall på olika departementsom har legat där under 12, 13, 14 eller därregeringen år har låtit bli att verkställa beslu-ten. Är det verkligen en rimlig ordning? Kan statsrå-det stå här och tala om att det är rimligt att regeringeninte verkställer dessa beslut, trots att gångpå gång har fattat beslut? Är det rimligt att regeringeninte kommer med något förslag när i enviktig fråga, till exempel detta som handlar om pom-peripossaeffekten, har fattat beslut att regeringen skakomma med ett förslag ? Manunderlåter också att tala om för varför maninte kommer med ett förslag. Är det en rimlig ord-ning? Är det att respektera ? Det är dentypen av frågor som statsrådet måste svara på.Riksdagen har sagt att om regeringen inte kan ef-terkomma ett beslut eller underen ska regeringen redovisa det för . Imånga fall gör inte regeringen det. I frågan om pom-peripossaeffekten var det till exempel så att riksdagensade att det skulle komma ett förslag senast den sistaaugusti. Det fanns ingen generell redovisning tillriksdagens ledamöter om detta. Det brister i den in-formation som regeringen ska lämna till riksdagen.Min fråga är: Vad tänker statsrådet göra för attförbättra regeringens ambitioner på det här området?Anf. 7 Statsrådet ():Herr talman! Låt oss ta det sista först, nämligenfrågan om regeringens redovisning till riksdagen.Under senare år har det bedrivits ett väldigt intensivtarbete för att se till att den information som riksdagenfår från regeringen i det här avseendet utvecklas.Kritiken från har ju också minskat när detgäller hur regeringen redovisar. Frågan om pomperi-possaskattens effekt är föremål för särskild behand-ling i . Jag har ingen synpunktpå den.Det är självfallet inte bra att tillkännagivanden blirliggande väldigt i regeringen, allra minst detillkännagivanden som gjorts av riksdagar långt föredess att både och jag blev ledamöter avSveriges riksdag. Men gäller det att ha klartför sig att de här ärendena är oerhört komplexa till sinnatur. När det gäller tillkännagivanden som är gjordaför sedan har det kommit in en helt nydimension som gör att dessa tillkännagivanden imånga avseenden är obsoleta, nämligen det svenskaEU-medlemskapet. Det har gjort att frågorna måsteberedas i ett helt nytt sammanhang.Men återigen: Regeringen har den största respektför . Vi försöker efterkomma de tillkänna-givanden som gör, men har självi olika sammanhang uttalat att det finns en möjlighetför regeringen att, om man inför motiverardet, inte efterkomma tillkännagivandet. Jag tyckerinte att det i det långa loppet är lämpligt och önskvärt,men det är själv som har angett detta somsin syn på tillkännagivanden.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 2002/03:322 omMalmös kulturinstitutionerAnf. 8 Kulturminister ():Herr talman! har frågat mig omvilka åtgärder jag avser att vidta för att rädda opera-konstens fortlevnad i och de sydligaste delarnaav . Bakgrunden till frågan är att Region planeras överta huvudmannaskapet från Malmöstad för scenkonstinstitutionerna Opera ochMusikteater, Dramatiska Teater och SkånesDansteater . Enligt uppgifter frånregion och kommun ska Opera och Musikte-ater anpassas till gällande ekonomiska förutsättningarföre övertagandet, vilket kan innebära omstrukture-ringar av verksamheten.Låt mig inledningsvis säga att jag delar TobiasBillströms uppfattning att Malmös kulturinstitutionerär av mycket stor betydelse för och för helaregionen. När det gäller Opera och Musikte-ater har institutionen tillsammans med övriga regio-nala och lokala musikteaterverksamheter runtom ilandet en självklar uppgift att sprida opera och mu-sikteater till en stor och sammansatt publik.En grundläggande princip för den svenska kultur-politiken är samverkan mellan stat, landsting ochkommun. Ansvarsfördelningen lades fast redan i ochmed kulturpolitiska proposition, där kom-munernas, landstingens och statens roller förtydliga-des. Beslut om det lokala kulturlivet fattas på lokalnivå, medan de statliga kulturstöden kompletterar deregionala och lokala satsningarna. Planerna på att låtaRegion bli huvudman för de tre kulturbolagenMalmö Opera och Musikteater, DramatiskaTeater och är följaktligen ett ställ-ningstagande på regional nivå, som staten inte skavara inblandad i.Som säkert känner till pågårdessutom en försöksverksamhet i som innebäratt det regionala självstyrelseorganet övertagit Statenskulturråds befogenhet att besluta om fördelningen avstatsbidrag till kulturinstitutionerna i regionen. De trescenkonstinstitutionerna i är berättigade tillstatsbidrag, men det är inte - änmindre regeringen - som styr hur de statliga medlenfördelas mellan de olika institutionerna. Den uppgif-ten vilar i stället på , enligt lagen(1996:1414) om försöksverksamhet med ändrad regi-onal ansvarsfördelning.Tobias lyfter fram det pressmeddelandefrån och som beskriverplanerna på att föra över huvudmannaskapet för de trescenkonstinstitutionerna från kommunen till regio-nen. Enligt pressmeddelandet ska Opera ochMusikteaters ekonomi anpassas före övertagandet,vilket kan innebära omstruktureringar av verksamhe-ten.Såvitt jag förstår har dock region och kommunännu inte fattat några formella beslut, och det är såle-des för tidigt att säga vad förändringarna kommer attinnebära i praktiken. Det vore att föregripa regionensoch kommunens överväganden att som hävda att en omstrukturering av skulle omöjliggöra operakonst. Frånstatens sida kommer vi följa utvecklingen av musik-teatern framöver. En dialog mellan Statens kulturrådoch regionen om musikteaterns framtid har, enligtvad jag har erfarit, redan inletts.Anf. 9 ():Herr talman! Jag tackar kulturministern för svaret.Jag tror att det är viktigt att i den här diskussionenminnas två saker som ligger till grund för interpella-tionen. Den ena är det statliga ansvaret för opera-konsten i hela . Den andra frågan handlar omvad som långsiktigt skett med kulturbolagsekonomiska förutsättningar.Den första frågan handlar om att staten in-vesterat i Malmös kulturinstitutio-ner, och det har inte skett på måfå utan tvärtom medmycket tydliga ingångsvärden. Ett av dessa är att detpå Operas scen ska spelas opera. Till prislap-pen finns det alltså en väldigt tydlig innehållsförteck-ning.Vidare har uppträtt mycket ansvars-löst i fråga om sina kulturinstitutioner. Man har efter-satt underhållet, man har accepterat ökade sjukskriv-ningar, bristande vakanshållning och sänkt ambi-tionsnivå. Det sista har man dock ofta inte låtsats om.Man har i stället ganska skamlöst försökt dölja detfaktum att man inte vill ge tillräckliga ekonomiskaresurser i förhållande till det kulturpolitiska uppdragsom man gett Opera. kolle-ger i det socialdemokratiska styret i vill hakakan kvar som de äter den.Kulturförsöket i öppnade tyvärr ytterligareen utväg för att skylla ifrån sig, och nuförsöker stadens ledning att utnyttja det här till maxgenom att planera för att avhända sig ägandet. Man ärtill och med beredd att betala regionen bara manslipper den kulturpolitiska huvudvärken.Naturligtvis har kulturministern fel när hon häv-dar att ägandet är en fråga på lokal nivå, som stateninte ska vara inblandad i. Staten har anslagit pengarmed ett tydligt uppdrag, och kulturministern har detcentrala ansvaret för statens kulturpengar. Om nuMalmö kommun vill frångå det uppdrag som statenhar gett och väljer en annan väg, måste statensjälvfallet fråga vad som är på gång, påsamma sätt som staten bevakar sina och ytterst skat-tebetalarnas intressen på andra områden.Den här förändringen av inriktningen kommer,om den blir verklighet och om verksamheten, somregionen och kommunen nu hotar med, ska anpassastill de rådande ekonomiska förutsättningarna att fåkonsekvenser. Det vet vi eftersom redan har gjort den nödvändiga konsekvens-analysen. Jag har en kopia av den med mig, och mi-nistern får gärna ta del av den lite senare.Måste man strukturera om blir det alltså enligtstyrelsen med nödvändighet så att operan decimerasoch institutionen förvandlas till musikalteater. Mendetta är inte vad staten har betalat pengar för, oavsettom bidragsgivaren har varit ellerom, som i det här fallet, pengarna har kommit viaRegion . Vad som riskerar att inträffa är enomstrukturering av verksamheten som är av djupgå-ende och mycket avgörande betydelse. Det är utantvivel så att kulturministern tillsammans med depar-tement och kulturråd håller avgörandet i sin hand.Antingen ställer man de krav som behövs och somjag har redogjort för, eller så låter man Malmöskommunledning spela upp sin egen variant av Shake-speares Som ni behagar. Det lär knappast inträffa påMalmö Opera.Anf. 10 Kulturminister ():Herr talman! Jag förstår att interpellanten egentli-gen är ute efter att föra en partipolitisk debatt medsina politiska motståndare i kommun. Jagtänker inte ge mig in i den debatten. Jag kan barakonstatera att det förs enmycket ambitiös kulturpolitik i kommun.Ibland räcker pengarna inte riktigt till. är tillexempel en av de mest framstående konststäderna iSverige, men man har även på scenkonstområdetväldigt höga ambitioner. Vi har från statens sida fun-nit anledning att stödja detta på olika sätt, antingengenom engångspengar eller genom kraftfulla statligainsatser.