prot · GQ09102 · 2003-05-13 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2002/03:102Tisdagen den 13 majKl. 14.00 - 16.3118.00 - 19.14Det justerade protokollet beräknas utkomma ------------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 7 maj.2 § Meddelande om ändring i kammarenssammanträdesplanTalmannen meddelade att skulle äga rum . Med-delandet hade delats ut till kammarens ledamöter.3 § Svar på interpellation 2002/03:250 om pi-ratkopierade programkort för betal-TVAnf. 1 Kulturminister ():Herr talman! har frågat vad jagavser att göra för att möjliggöra att kravet på ett ef-fektivt skydd mot piratkopierade programkort förbetal-TV kan uppfyllas redan nu.Som framgick av mitt skriftliga svar på en frågaav omfattar lagen(2000:171) om förbud beträffande viss avkodningsut-rustning (avkodningslagen) bland annat ljudradio-eller TV-sändningar som är riktade till allmänhetenoch är föremål för villkorad tillgång och tillhanda-hålls mot betalning. Enligt lagen är det förbjudet attyrkesmässigt eller annars i förvärvssyfte tillverka,importera, distribuera, sälja, hyra ut, inneha, installe-ra, underhålla eller byta ut avkodningsutrustning isyfte att göra en tjänst som omfattas av lagen till-gänglig i tolkningsbar form utan tjänsteleverantörensgodkännande.Lagen innebär en skärpning i förhållande till tidi-gare lagstiftning bland annat på så sätt att det intelängre krävs särskilda skäl för att väcka åtal samt attmöjligheterna att kräva skadestånd har blivit större.Frågan om förbud mot privat innehav av avkod-ningsutrustning berördes vid tillkomsten av lagen. Dågjorde regeringen bedömningen att rättsväsendetsresurser borde koncentreras till sådan verksamhetsom genom omfattning, regelbundenhet med merakan leda till mer allvarliga skadeverkningar. Härtillkommer att ett förbud mot privat innehav i praktikenskulle bli mycket svårt att kontrollera.För närvarande pågår ett arbete inom Regerings-kansliet med att ta fram en departementspromemoriamed förslag om hur direktivet om harmonisering avvissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättig-heter i informationssamhället, även kallat Infosocdi-rektivet, ska införlivas i svensk rätt. Jag har i mitttidigare frågesvar pekat på skillnaderna mellan detupphovsrättsliga skyddet och skyddet för villkoradetjänster enligt avkodningslagen. finns detförstås, som påpekar, ett visst sam-band mellan de båda rättsområdena. I Infosocdirekti-vet sägs dock uttryckligen att det direktivet inte skapåverka bestämmelser om villkorad tillgång, det villsäga sådana bestämmelser som i svensk rätt finns iavkodningslagen. Avgränsningsfrågor kommer attbehandlas i den nyssnämnda departementspromemo-rian.Jag är väl medveten om att branschföreträdare ochupphovsrättsorganisationer anser att ett förbud motprivat innehav skulle kunna minska försäljningen avpiratkort. Jag vill dock betona att det är viktigt att vihar en god grund för att bedöma verkningarna av deskärpta regler som den nuvarande lagen innebär innandet kan bli aktuellt att överväga ytterligare föränd-ringar. Det är också angeläget att värdera effekternaav de förbättrade tekniska skyddsåtgärder som haraviserats av företag i branschen.Anf. 2 ():Herr talman! Först vill jag tacka för svaret. Jagkan inte säga att jag är helt nöjd med svaret, men dethade väl ministern inte väntat sig heller.Skälet till att jag har engagerat mig i frågan är atthär finns både rättsliga och ekonomiska frågor somkänns obesvarade eller snarare otillräckligt lösta -rättsligt genom att försäljning av en vara är otillåten,medan innehavet är tillåtet. Jag tycker inte att det ärlogiskt. Det förhållandet är eller var uppenbarligenregeringen medveten om redan när lagen stiftades,men man tyckte inte att skadeverkningarna var till-räckligt allvarliga. Här skiljer sig våra bedömningartydligt. Jag anser att det bör finnas en logik i rättstill-ämpningen, och sunt förnuft borde säga att om det ärförbjudet att yrkesmässigt sälja en vara, tillverka den,importera, distribuera, installera varan med meraborde det också vara så att det inte är tillåtet att an-vända varan, inte ens för privat bruk.Jag är inte jurist, men jag tar mig friheten att jäm-föra detta med till exempel hembränning. Det är för-bjudet att tillverka sprit hemma. Det är förbjudet attsälja hembränt. Det är också förbjudet att innehaapparater som möjliggör hembränning.Jag nämnde i början att ärendet också har ett eko-nomiskt innehåll. Det handlar om de distributionsbo-lag som förlorar mängder med pengar på att det finnsmänniskor som tillverkar privatprogramkoder, illegaltsäljer dem till privatpersoner som sedan tar del av detTV-utbud som de inte har rätt till genom att de intehar betalat för det. Här finns också de problem somkulturministern själv anför, det vill säga upphovs-rättsfrågorna.Distributionsbolagen värderar sina förluster , och jag kan intelåta bli att fundera över ministerns reaktion om dethade varit ett offentligt ägt bolag som hade mist såmycket pengar. Låt oss jämföra med TV-licensen.Åtgärderna för att få in TV-avgiften kostar en del.Det kan vara nog så kännbart om man underlåter attbetala den. Hur skulle man då reagera om någon TV-innehavare presenterade ett förfalskat kvitto sombevis för TV-avgiften? Han innehar ju kvittot, mendet är falskt. Det är för mig ungefär samma sak sominnehav av ett privattillverkat kodkort.Ministern säger också att det är svårt att kontrolle-ra innehav i praktiken. Jag uppfattar den kommenta-ren som ett skäl till att underlåta att förbjuda inneha-vet. Med anledning av det kan man konstatera att våraskandinaviska grannar inte gör samma bedömning. IDanmark har man gjort nedslag hos tillverkare ochdär hittat försäljningslistor med namn och adresser påkunder och därigenom fått fatt på piratkortskonsu-menter. En del har också dömts till böter för inneha-vet. Bara förbudet mot innehav har en preventiv in-verkan, anser man i våra skandinaviska grannländer.Jag har fått rapporter om att införandet av densträngare lagstiftningen i och i harhaft en god effekt. Problemet med piratprogramkor-ten i är nu mindre än innan lagenträdde i kraft. Man ska inte heller underskatta signa-lerna från och oss politiker.Skillnaden i lagstiftning har medfört att ärdet land i som har det absolut störstautbudet av piratprogramkort. Jag undrar givetvis omdetta inte oroar ministern. Man räknar med att antaletsådana kort är fyra till fem gånger större i äni och . Finns det slutligen inte ocksåett värde i nordisk samordning på det här området?Anf. 3 ():Herr talman! Även vi moderater ser naturligtvisfaror i de piratkopierade programkorten. Upphovs-rätten är viktig för att kunskapssamhället ska kunnautvecklas. Men upphovsrätt är inte något absolut.Man kan och ska till exempel inte inskränka männi-skors rätt att använda sina egna exemplar av böckereller cd-skivor för att göra en kopia för eget privatbruk. Det menar naturligtvis inte heller LennartKollmats. Det är den kopiering som skadar rättig-hetsinnehavaren som ska vara straffbar.Genom kabelkanalerna sänds nya spelfilmer ochdyra sportevenemang, ett utbud som ofta går långtutöver vad statstelevisionen kan erbjuda. Betal-TV-företagen har kostnader genom att pengarna ska gåtillbaka till de ursprungliga rättighetsinnehavarna tillfilmerna och evenemangen. Naturligtvis är många avföretagen angelägna om att man skärper reglerna. Dehävdar, säkert helt korrekt, att lagen om förbud motviss avkodningsutrustning inte fungerar särskilt bra.För att ha ett privat kort till betal-TV är inte, somLennart Kollmats påpekade, kriminellt. Kortkodernaknäcks och säljs via nätet, och betydande ekonomiskabelopp hamnar utanför systemet. Så ett förbud motinnehav av piratkort vore förmodligen en viktig poli-tisk signal att piratkopiering, som faktiskt är ett slagsstöld, inte ska tillåtas.I dag är den allmänna inställningen - åtminstonebland väldigt många, inte minst hos mina barn ochungdomar i tonåren och något äldre - att det är okejatt inneha piratkort, och detta bäddar givetvis för enmarknad. Men frågan är inte särskilt enkel, det harjag märkt när jag har försökt att sätta mig in i den.I är innehav av piratkort kriminaliserat. Detkan bli böter eller fängelse . an-mäldes 1 000 personer för bruk av privatkort och etthundratal för försäljning.Jag har varit i kontakt med där man konstaterade att det är svårt att få redapå hur många åtal som har väckts och hur mångapersoner som har fällts. Det strängaste straffetuppgår till åtta månaders fängelse, vilket ändå är rättkännbart, och ett antal brukare har dömts till böter.Det kan ju inte ligga i någons intresse - inte helleri vårt - att göra fler till brottslingar. Det kan inteheller tillhöra polisens mest angelägna uppgifter attgå in i privata hem för att leta efter avkodningsutrust-ning.Däremot är det viktigt att värna upphovsrätten -eller om man så vill den privata äganderätten - ävenpå det här området. Men vi tror att man riskerar atthamna fel om man kriminaliserar privat innehav. Dåär det bättre att rikta in sig på den affärsmässiga verk-samheten, det vill säga de stora aktörerna, snarare änenskilda piratkortsinnehavare.Herr talman! Det finns bolag - lär varaett - som har en teknik som skiljer sig från andraföretag. Problemet med piratkort går kanske att lösa,men det måste i första hand vara aktörerna på mark-naden, produktions- och TV-bolagen, som ska ageraoch göra vad de kan för att förhindra illegalt utnytt-jande av sådana här kort.Inom ser vi klara problem med enkriminalisering av att inneha piratkort, även om jagförstår det goda syftet bakom. Hur ska man se till attlagen följs? I finns som bekant en tuff lagstift-ning, men problemet existerar likafullt. I förlängning-en ser vi också andra faror. Den här frågan gränsar yttrandefrihet och tillgång till fri information.Jag är nyfiken på att höra när departementspro-memorian kan tänkas komma.Anf. 4 Kulturminister ():Herr talman! Det var två väldigt intressanta inläggsom visar att vi har en grundläggande samsyn i denhär frågan. Piratkorten utgör ett problem, men fråganär vilken väg som är den bästa för att lösa problemet.Jag har sympati för det som både och säger. Det resultatsom jag och regeringen har kommit fram till är att vibör försöka att samla ihop erfarenheterna av den nyaskärpta lagstiftning som vi nu lever med. Lagen börfå verka ett tag, så får vi se om den resulterar i någonförbättring. Sedan får vi följa frågan som vi har utlo-vat att göra.Den departementspromemoria som Justitiedepar-tementet arbetar med ska förhoppningsvis kommaredan före sommaren.Det finns skrämmande siffror som en del av före-tagen i branschen redovisar. Man ska kanske ta en delav siffrorna med en nypa salt - i någon mån får manväl betrakta dem som partsinlagor. Man kan också seatt när ett TV-företag tappar abonnenter är det ettannat som vinner abonnenter.Men visst är det ett problem. Därför är det ocksåintressant att se vad företagen själva har lyckatsåstadkomma. Åtminstone ett av förtagen på den nor-diska marknaden menar att det går att åstadkomma ensäker åtkomstteknik, och man arbetar nu med dessafrågor.Anf. 5 ():Herr talman! Jag lämnadeockså in en skriftlig fråga om detta, och dåpekade jag på hur öppet piratkorten säljs över Inter-net.Jag har här en Internetsida som visar hur det kanse ut. Den är färggrann och budskapet är inte alls dolt.Det är uppenbart mycket enkelt att få tag i piratkort. ruta på sidan står det:Obs! Det är inte olagligt att som privatpersonköpa och inneha ett piratkort eller annan avkodnings-utrustning.Det finns ju människor som struntar i lagstiftning-en, men det finns också de som starkt tvekar inför attbryta mot lagen om de vet att det är olagligt att inne-ha piratkort. De nordiska grannländernas lagstiftningvisar att de delar denna uppfattning. Den text som jagläste upp här är ju rena marknadsföringen.I tidningen på TV fanns det artikel omatt det i utdöms fängelse för innehav av pi-ratkort. Man kan få fängelse ,och detta sprider sig kanske.Lagen har faktiskt varit gällande ett tag. Den träd-de i kraft , . Det är enväldigt liten förändring som behöver göras. I 5 § stårdet: "Avkodningsutrustning får inte yrkesmässigteller annars i förvärvssyfte tillverkas, importeras,distribueras, säljas, hyras ut, innehas, installeras,underhållas eller bytas ut i syfta att göra en tjänst somomfattas av lagen tillgänglig i tolkningsbar form utantjänsteleverantörens godkännande. "Om man styrker de fem orden "yrkesmässigt ellerannars i förvärvssyfte" är det hela klart. Kommerministern med ett sådant förslag kan jag lova attFolkpartiet, men uppenbarligen inte ,stöder det.Jag förstår inte varför kulturministern är så för-siktig i den här frågan. Det kan väl ändå inte varanågot principiellt eller ideologiskt. Regeringen är jusjälv indirekt med i sammanhanget genom marknätet.Nog skulle vi väl tillsammans kunna göra något braför hela den här branschen. Denna åtgärd skulle dess-utom inte på något sätt drabba laglydiga medborgarenegativt, tvärtom.Jag inser att ministern inte har för avsikt att i dagmeddela någon förändrad syn. Men jag hoppas ändåatt debatten och mitt engagemang i den här frågan harskapat ett tankekorn som med tiden växer till sig såatt det kan komma ett förslag till lagändring genomatt man tar bort fem små ord.Anf. 6 ():Herr talman! Jag har inte mer att tillägga i sak,utan jag avvaktar departementspromemorian som jagförstod skulle komma . Det blir säkertanledning till debatt igen.Anf. 7 Kulturminister ():Herr talman! Jag kan inte se att det är någon jätte-lik ideologisk skiljelinje i den här frågan. Den ärintressant och viktig, och det handlar också blandannat om att vi ska kunna se till att folk som ägnar sigåt lagbrott upptäcks och blir lagförda. Här ser vi pro-blem med att använda rättssystemets resurser för denhär typen av insatser. Det finns också en del integri-tetsproblem som kan uppstå.Men med en fortsatt debatt utan några ideologiskalåsningar av något slag tror jag att vi kommer attfinna att samsynen går att översätta också i politiskabeslut.Anf. 8 ():Herr talman! Också jag hoppas på det.När det gäller rättssamhället och hur man använ-der dess resurser har danskarna gjort tillslag hos demsom producerar. Då har man också hittat namnlistorsom har underlättat lagföring, och det har inte tagit såmycket av resurserna i anspråk. Däremot har manminskat användandet av piratkort i en utsträckningsom jag tror att de själva var rätt så imponerade av.Jag tycker inte att frågan är så stor att jag ska jagakulturministern med blåslampa , men jaglovar att inte släppa debatten. Jag tycker också att denär viktig, och det är möjligt att vi får tillfälle att åter-komma till den. Jag tackar så mycket för debatten häri dag.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 2002/03:255 omskillnader i de kommunala musikskoleavgifter-naAnf. 9 Kulturminister ():Herr talman! har frågat mig omjag avser att vidta åtgärder för att se över hur de olikaavgifterna i kultur- och musikskolor påverkar upp-fyllelsen av FN:s konvention om barnens rättigheter.Frågan föranleds av en rapport från Rädda Barnensom har kartlagt kommunernas avgifter förden kommunala och som konstaterar attavgiften varierar avsevärt från kommun till kommun.FN:s barnkonvention lyfter bland annat fram bar-nens rätt till deltagande i det kulturella och konstnär-liga livet och konventionsstaterna uppmanas att verkaför detta. I tredje rapport till FN:s kommittéför barnets rättigheter beskrivs hur barnsoch ungdomars rätt till kultur beaktas i vårt land.När beslutade om en ny in-riktning på den nationella kulturpolitiken var mål-gruppen för flera av de statliga reformer som då initi-erades just barn och ungdomar. Bland de reformersom tillkommit vill jag blandannat nämna det statliga stödet för inköp av litteraturtill barn och unga som kommuner har möjlighet attansöka om och som har haft stor betydelse för attstärka den läsfrämjande verksamheten på folk- ochskolbibliotek. De nationella uppdragen inom område-na barn- och ungdomsteater, ungdomskultur respekti-ve musik, länskonstnärsverksamheten och inrättandetav regionala resurscentrum för film och video ärandra exempel på framgångsrika statliga åtgärder påkulturområdet. Listan skulle kunna göras betydligtlängre, men jag vill här hänvisa till redogörelsen i dennämnda rapporten till för barnensrättigheter.Ansvaret för musik- och kulturskolorna vilar, somCecilia konstaterar, på kommunerna. Detär i kommunerna som mycket av förutsättningarna förbarns och ungdomars kulturverksamhet skapas, medfolkbiblioteken samt musik- och kulturskolorna somde i särklass viktigaste verktygen. Musiken är förmånga barn och unga den viktigaste kulturformenbåde genom eget utövande och lyssnande. Nästan allakommuner har också kommunalt anordnad frivilligmusikundervisning, och ett stort antal kommuner haräven kulturskolor med undervisning i såväl musiksom dans, teater och bild. Detta innebär naturligtvisstora möjligheter att nå ut med kultur till barn ochunga.Det är naturligtvis angeläget att musik- och kul-turskolorna uppnår en så bred rekrytering som möjligtoch att barn inte lämnas utanför på grund av högaavgifter. Den senaste statistiken visar att alltfler barnoch ungdomar deltar i musik- och kulturskolornasverksamhet. De kommunala anslagen för verksam-heten har också ökat . Jag ärövertygad om att avgiftsfria musik- och kulturskolorskulle öka deltagandet ytterligare och därmed ge ännufler barns fritid mening och djup, men beslut omnivån på avgifter fattas av kommunerna.Regeringen har ändå på olika sätt markerat sittstöd för musik- och kulturskolorna. Ett exempel ärdet nationella uppdraget inom området musik tillSveriges Musik- och Kulturskoleråd (SMOK) . SMOK har till uppgift attfrämja en god utveckling av de kommunala musik-och kulturskolorna och är pådrivande när det gälleratt utveckla nya former av samverkan med såväl denobligatoriska skolan som det allmänna kulturlivet.Regeringen har därefter även gett den inrätta-de Myndigheten för skolutveckling i uppdrag attsamarbeta med SMOK.I den dagordning för kultur 2003-2006 som Kul-turdepartementet presenterade ärbarnkulturen också starkt prioriterad. Jag vill blandannat verka för att ytterligare förbättra verksamheten iden kommunala musik- och och stimule-ra en bredare rekrytering av elever. Genom en dialogmed ett antal kommuner avser jag att inleda ett sam-arbete för att pröva olika modeller för samordning avkultur och skola. Flera kommuner har anmält intresseav att ingå i ett sådant samarbete. Jag utesluter inte attdet då också kan komma att föras diskussioner omkommunernas avgiftspolitik i förhållande till musik-och kulturskolan.Avslutningsvis: Barnkulturen har en central roll isvensk kulturpolitik.Anf. 10 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka kultur-ministern för svaret. Jag noterar med största tillfreds-ställelse och glädje att kulturministern och jag i sak ärhelt överens, och det är jätteroligt att vi är det. Vi äröverens om kulturens och kulturskolornas betydelseför barn och ungdomar. Jag har alltså interpelleratkulturministern för att lyfta fram detta viktiga ämnes-område och för att på ännu ett sätt skapa opinionkring den här frågan.Jag är glad att ministern slår fast värdet av avgifts-fria kultur- och musikskolor på det sätt som hon gör isvaret. Det är emellertid mycket stora skillnader iavgifterna för deltagandet i de kommunala musik-och kulturskolorna.Jag har mött familjer som inte har råd att ha sinabarn kvar i , därför att för en ensamstå-ende mamma med två barn kan det handla om3 per termin och till och med mer. Hur gärnaman än prioriterar är det inte hyra av instrument ochavgift till den kommunala som går förstnär man knappt har råd med hyra, mat och kläder tillväxande tonåringar, så det här är uppenbarligen ettstort problem.År 1977 var 57 kommuner avgiftsfria, 2002 bara5. Det är en utveckling som oroar mig, precis påsamma sätt som jag förstår att den också oroar kul-turministern. Jag undrar om inte avgiftsfria kommu-nala kultur- och musikskolor kan vara en reform somman skulle kunna prioritera i stället för den nu på islagda reformen om fri entré till museer, för det här ärav mycket, mycket större betydelse.Den kommunala fyller en så viktigfunktion för så många barn och ungdomar och i för-längningen för hela samhället. Barn utvecklas ochstimuleras när de får tillgång till musik, främst genomatt de själva får lära sig att uttrycka sig, får ta plats,får finnas till och får synas genom sin sång, sitt spel,sin teaterverksamhet.Den sociala betydelsen kan inte nog värderas. Atttillsammans med andra få skapa musik tränar upp denmusikaliska förmågan, givetvis, men också förmåganatt respektera varandras insatser, att lyssna på var-andra och att på lika villkor musicera tillsammans.Fritiden får mening och djup på det här sättet förvarje barn och ungdom.Jag är själv ett resultat av den kommunala musik-skolan. Jag tror faktiskt inte att jag hade blivit varesig präst eller politiker om jag inte hade tränat där itid, så jag vet i hela min varelse hur viktigt detta är.Jag menar att det är regeringens ansvar att se tillatt efterlevs, alltså att alla barn,oavsett var i landet man bor och oavsett betalnings-förmåga hos föräldrarna, ska ha rätt till en menings-full fritid och rätt att delta i den fantastiskt fina verk-samhet som kulturskolorna och musikskolorna är.Jag är som sagt väldigt glad och tacksam för denpositiva tonen, och jag vet att kulturministern är be-själad av detta, precis som jag. Opinionsbildningen iriksdagsarbetet tycker jag är viktig, och det är därförsom jag står här nu fast vi egentligen i sak är ganskaöverens.Det som landets kulturminister säger i den härfrågan är särskilt betydelsefullt, och jag är övertygadom att vi tillsammans ska kunna jobba ännu mer medopinionsbildning kring detta.Anf. 11 ():Herr talman! Varför ska han lägga sig i den härdebatten? kan man fundera. Men arbete iden kommunala och en motion idet här ärendet i riksdag så länge jag harvarit här, kunde jag inte hålla mig borta från debattennär jag såg den fantastiska texten i interpellationen.Jag tyckte också att en hel del var bra i svaret somkulturministern har skrivit. Men jag tänkte ändå attnågon uppgift från källan bör ni ju ha med er, och jagär inte riktigt så snäll som i mina tankar omfortsättningen på det hela.Jag tycker nog egentligen att den kommunala mu-sikskolan av regeringarna genom tiderna inte har fåttden uppmärksamhet som de är värda. Det är så här,kulturministern, att det står inte ett ord i läroplanenLpo -94 om den kommunala . Den ärabsolut inte nämnd. Jag var som musikle-dare och musiklärare med i läroplansarbetet och för-sökte att få in en skrivning. var det ändockså att man hade rätt att gå in i ett klassrum och hämtaen elev, oavsett vilket ämne det var, för 20 minutersundervisning i den kommunala . Denrätten försvann i Lpo -94. De kommunala musiksko-lorna finns inte nämnda över huvud taget, och det ärinte bra.Som varande musikrektor kan jag talaom att vi började med noll kronor i avgift, och jag vetvad det betydde i en glesbygdskommun. Alla kundeskicka in sin ansökan till den kommunala musiksko-lan och vara med och spela, sjunga, dansa eller delta inågon annan kulturverksamhet. Alla barn kunde göradet utan att behöva tänka på kostnaden. Sedan infördevi en avgift på i den här lilla kommunen, ochdet gick bra. Det var inte så många som backade vid100 kr. Men jag såg skillnaden, herr talman, redan vid300 kr. Som varande chef och den som skulle ta emoteleverna märkte jag att antalet ansökningar minskade.Som rektor vid den kommunala i enliten kommun där man känner alla kan jag säga att jagkunde se vilka som inte redan vid en avgift på 300 krlämnade in en ansökan om att få spela i musikskolan.Hade man fem barn var det helt säkert att inget avbarnen kunde söka till , för då blev av-giften .