prot · GR0948 · 2003-12-12 00:00:00 — Men om man ombildar huset till en bostadsrätt som blir marknadsmässigt prissatt kan både ägaren och de boende tjäna på affären. Det är därför som det skedde en mängd ombildningar just i syfte att tjäna snabba pengar i stället för det egentliga syftet, det vill säga att ta ansvar för sitt boende och få äga sitt boende. När det gäller den här tveksamma lagen kan man säga att det är uppenbart att syftet var att stoppa ombildningarna till bostadsrätter. Det är också uppenbart att man skapade en politisk instansordning för att få en lyhördhet mot regeringen just i besluten och vid prövning av lagen, det vill säga att man valde och i stället för domstolsväsendet som en instansordning. Resultatet har blivit att lagstiftningen tillämpas relativt olika över landet. Jag frågade hur det hade fallit ut och hur man hade tillämpat lagen. Det visade sig att i har fattat beslut om 23 ansökningar. De har gett till 5 av dessa 23 bifall, 18 har fått avslag. i har fattat 19 beslut, 18 har fått bifall och bara 1 avslag. I i har man behandlat 33 ansökningar som samtliga har fått bifall. Det är uppenbart att tillämpningar av den tillståndspliktslagen är allt annat än opartisk. Tycker statsrådet inte att det är ett problem att lagen tillämpas så olika över landet? 32 (): har vi utifrån svaret från statsrådet kunnat konstatera: Att äga en bostad är att spekulera. Det här återkommer statsrådet till gång efter annan både i svaret och i den efterföljande diskussionen. Att äga är att spekulera, och därför ska politiska beslut syfta till att förhindra eller försvåra en viss typ av ägande, och andra former ska gynnas. Det är oerhört svårt att förstå. Borde inte bostadskonsumentens efterfrågan och önskemål stå i fokus? Varför ska politiker i regering och riksdag tala om att en boendeform är bättre än någon annan? Är det inte bra att de som absolut vill äga sin bostad har möjlighet att göra det och andra som vill bo i hyresrätt har möjlighet att göra det? Så menar jag att det ska vara, och så skulle det kunna fungera om vi faktiskt såg de alternativen som likvärdiga. Jag tycker att det är väldigt tråkigt att ta del av svaret och inte minst diskussionen av varför vissa väljer att bo i en allmännyttig fastighet i ett så kallat kommunalt bostadsföretag. Enligt svaret har man valt det därför att ägaren har andra motiv än att generera vinst. I ett läge när människor inte kan hitta en bostad, i ett läge som det som beskrivs i , att vuxna människor flyttar in hos sina föräldrar därför att det inte finns någon bostad att få eller därför att man inte blir godkänd ens hos allmännyttan, de kommunala bostadsföretagen, därför att man inte har fast inkomst, talar statsrådet om att folk väljer att bo hos en viss hyresvärd därför att ägaren har andra motiv än att generera vinst. Detta är dessutom inte sant. Vi har ett bruksvärdessystem som gör att hyressättningssystemet gäller för alla, oavsett om det är privat eller kommunalt bostadsföretag. Jag kan inte förstå varför man ska försvåra bostadsbyggande och människors valmöjlighet genom att pådyvla aktörerna på marknaden den här typen av idéer. Målet borde vara: Vad kan vi göra från riksdag och regering för att se till att bostadsbyggandet kommer i gång och att människor hittar den boendeform som passar dem bäst? Det borde stå i fokus även i dagens debatt. Sedan kan vi konstatera att kooperativ hyresrätt inte är den form som ökar spekulation i boendet. Vi kan konstatera att statsrådet i svaret säger att kooperativ hyresrätt inte är speciellt efterfrågad därför att den är en okänd upplåtelseform. Det är olika sidor av samma mynt. Det handlar om att den stora efterfrågan på det kanske inte finns. Återigen: Varför står inte bostadskonsumentens efterfrågan i fokus? Det man ska fråga sig är: Varför är det dyrt att bo? vilket vi vet att det är. Varför byggs det så lite som det görs? Det vet statsrådet, för vi har haft den debatten förut. Varför välja ut en specifik form hellre än någonting annat? Jag skulle vilja att statsrådet svarar på det: Varför får inte människor själva välja hur de vill bo? Varför får de inte välja? tycker jag är en viktig fråga. 33 (): säger att han inte vill ha en stor och allmän bostadspolitisk debatt. Ändå drar han faktiskt i gång en sådan själv genom att föra in massor med olika variabler i den här diskussionen. Jag undrar om han är medveten om vad han säger. Jag börjar ibland undra om Socialdemokraterna verkligen vill ha kvar hyresrätten, för ni bygger upp en massa hinder för att den ska ha en chans. Vi moderater vill att hyresrätten ska finnas. kan vi dra slutsatsen att man egentligen inte ska äga sin lägenhet heller, det är inte fint. Man får inte äga sitt boende. Var ska man då bo? börjar man faktiskt undra. Äga ska man inte göra, och hinder bygger vi upp för hyresrätter. När det gäller den lagstiftning som har frågat om tycker jag att statsrådet borde känna ganska mycket bekymmer över tillståndsplikten, eftersom det nu visar sig att lagen tillämpas så godtyckligt som redovisade. Det borde få statsrådet att tänka till rejält. Är det meningen att vi ska ha en lagstiftning som tillämpas så godtyckligt? Statsrådet säger att den förra majoriteten i det vet jag att älskar att ta upp och uttrycka så sålde ut hyresrätterna. De såldes faktiskt inte ut. Folk efterfrågade att få köpa sina hyresrätter. Det finns ministrar i egen regering som också gjorde det och stod i första ledet för att få köpa sin hyresrätt och omvandla den till en bostadsrätt. Det var ingen som sålde ut, utan det fanns en efterfrågan. Man ska vara lite försiktig med sina ord. Detta att spekulera när det gäller kooperativ hyresrätt: Vet statsrådet att det inte förekommer svarta pengar i det här sammanhanget? Kan statsrådet svara på det: Förekommer det inte svarta pengar? Det är vad som händer när man har sådana här system. Det finns svarta pengar, det är jag helt övertygad om. Självfallet ska alla upplåtelseformer finnas, och det ska vara efterfrågan som styr. Det ska inte vara statsrådet eller vi här i som bestämmer vilken form som är den bästa, utan alla ska få finnas. Folk kan faktiskt avgöra detta själva. 34 Statsrådet (): Jag får väl be , som jag bad , att läsa mitt svar noga en gång till. Jag talar om att riskera de inslag av spekulation som det i vissa fall gäller. Det är naturligtvis inte så att regeringen är motståndare till att man äger sitt egnahem eller har en bostadsrätt. Men vi är angelägna om att det finns ett brett spektrum av upplåtelseformer. Vi är angelägna om att skydda hyresrätten utifrån den utgångspunkten. Det vi såg i under förra mandatperioden var förskräckande, om jag nu får ta det en gång till. En förutsättning för att köpa är att det finns en säljare. När går i fronten för att sälja ut hyresrättsbeståndet i framför allt de attraktiva lägena undandrar man hyresrättsbestånd för breda grupper. Där fanns också vissa spekulativa inslag. Om man säljer för per kvadratmeter och dagen efter kan göra en ny försäljning av det man har köpt för till det dubbla beloppet, per kvadratmeter, är det naturligtvis en vinst som man gör på grund av spekulation på bostadsmarknaden. När det gäller tillämpningen av lagstiftningen ska ju lagstiftningen tillämpas utifrån de lokala förutsättningarna. Den bygger på principen att man ska kunna tillämpa hyressättningssystemet i den enskilda kommunen. Därmed blir det lite olika tillämpningar över landet. Man kan inte bara dra siffror på hur många tillstånd man har medgivit i och jämföra med situationen i , för det beror helt på de lokala förutsättningarna. Bruksvärdessystemet bygger på att det ska finnas jämförelseobjekt i allmännyttan för att kunna sätta hyrorna. Jag tycker att lagstiftningen i det avseendet är ganska bra. Det är klart att vi får utvärdera den . Det är givet att det blir skilda tillämpningar i olika delar av landet därför att hyressättningen baseras på lokala förutsättningar. 35 (): Först och främst detta med tillämpningen av lagen. Det ligger nära till hands att tro att lyhördheten är större åtminstone här hos i när man ser de här siffrorna. De har också lite närmare till både regeringskansli och ministern själv. Jag vill tacka statsrådet för ett klargörande svar. vet jag att statsrådet är nöjd med tillståndet på hyresmarknaden, att han tycker att den är välfungerande och rättvis. vet jag att statsrådet vill styra människors val av boenden. Och jag vet att det som låg bakom tillståndsplikten egentligen inte var värnandet av bruksvärdessystemet, utan det är regeringens misstänksamhet mot det privata ägandet som ligger bakom lagen. Dessvärre är det en klen tröst för de drygt 1 000 människor i miljonprogramsområdet som förvägrats möjligheten att ta ansvar för sitt boende. Jag vill trots detta önska statsrådet en god jul. 36 (): Sålde ut hyresrätter, säger statsrådet om det som hänt i . Jag vill bara påminna om att här berodde det på bostadskonsumenternas efterfrågan. Låt oss komma ihåg att de privata värdarna till viss del har gett upp delar av storstadsregionerna, inte minst . Och varför har man gjort det? Man ser ju maktlöshet vad gäller svarthandeln med kontrakt. Man ser också ett hyressättningssystem som gör att det är väldigt svårt att se en långsiktig förvaltning framför sig. Man ser också problem med att finansiera underhållsberget som växer. Det finns en rad skäl att fundera över varför det som har skett har skett. Det gläder mig att statsrådet i alla fall har modifierat sitt svar och säger att det är okej utifrån socialdemokratisk synpunkt att äga sin bostad. Det är bra för och bostadskonsumenterna att man får äga sin bostad. Det är viktigt, och man ska utgå från människors behov och ingenting annat. Det jag vänder mig emot i svaret, som jag inte hann ta upp i förra inlägget, är sättet att se på kommunala bostadsföretag. Varför gör man koncernbildning? Jo, därför att det finns skattemässiga fördelar. Varför har man en inkomstgräns för dem som kan tänkas bli hyresgäster? Jo, man har sina skäl för det. Varför har man krav på fast arbete? Det är svårt att få en bostad inom allmännyttan, om det över huvud taget finns några lediga bostäder. Varför är det tuffare tag för vräkningar? Och varför tas inget större socialpolitiskt ansvar? Det finns hemlösa i kommuner där det finns en stor allmännytta med hög vakansgrad. Jag tycker att det är viktigt att fundera över glorifieringen av vissa värdar, att de är så oerhört mycket bättre än andra. Jag menar att privata fastighetsvärdar är nog så goda fastighetsvärdar som många inom den kommunala sektorn. Jag väntar fortfarande med spänning på en reflexion från statsrådet. Jag passar också på att önska statsrådet en god jul. 37 (): får vi här från talarstolen höra att den borgerliga majoriteten sålde ut hyresrätter i attraktiva lägen i . Detta är alltså inte sant. Det fanns en efterfrågan, och det vet statsrådet. Då kan jag fråga: Vad gjorde Socialdemokraterna när de kom till makten? Jo, de hindrade hyresgäster i förorterna från att ombilda sina hyresrätter till bostadsrätter. Det var Socialdemokraternas politik. Man hindrade folk som hade jobbat tillsammans med förberedelser för att kunna ombilda till bostadsrätter. Det var väldigt många som kom från andra länder som såg att de i sitt liv var delaktiga i samhället, att de betydde något och skulle göra något. De blev hindrade av Socialdemokraterna. Det var Socialdemokraternas politik. Motivet när det gällde , som vi ofta tar som exempel, var att det inte skulle finnas tillräckligt många jämförelseobjekt för att bruksvärdessystemet skulle fungera. blev de rekommenderade att bilda kooperativa hyresrätter, som vi nu vet ligger utanför bruksvärdessystemet. Det man sade var ju falskt. Man lurade folk med det motivet. Jag är faktiskt ganska upprörd över det. när statsrådet har en chans till vill jag fråga, eftersom han nu säger att det ska finnas ett brett utbud av olika upplåtelseformer, hur det blir med ägarlägenheterna. 38 Statsrådet (): Denna typ av interpellationsdebatter tenderar att omfatta alla områden och lite grann gå vid sidan om ämnet. Jag beklagar att också jag kanske har bidragit till det. Jag ska försöka skärpa mig i det avseendet i fortsättningen, om interpellanterna också gör det. Tillståndslagen är tillkommen för att skydda hyressättningssystemet. Jag vill understryka att det är motivet för tillståndslagstiftningen. Skulle vi få en utförsäljning av hela eller delar av allmännyttiga bestånd i en kommun så att det inte är möjligt att tillämpa jämförelseprövningen, urholkas ju alla förutsättningar för ett fungerande hyressättningssystem. vet jag att ni moderater inte är särskilt förtjusta i att vi ska ha ett hyressättningssystem som bygger på bruksvärdesprinciper och jämförelseprövning, utan ni vill snarare införa rena marknadshyror och låta marknaden sätta hyrorna. Jag är övertygad om att det skulle vara fullkomligt förödande för väldigt många människor som bor i hyresbeståndet och också för förutsättningarna för många låginkomsttagare att efterfråga en bostad. Jag vill också passa på tillfället att önska er meddebattörer en god jul. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2003/04:163 om möjligheter att uppfylla krav 39 Justitieminister (): har frågat vilka åtgärder jag ämnar vidta för att säkerställa att krav kan efterlevas i samtliga svenska län. Hon tar upp frågan om nödvändigheten av en kontinuerlig utbildning inom polismyndigheterna och användandet av Schengens informationssystem, SIS. påstår vidare att saknar nationell styrning och samordning. Först vill jag säga att jag delar synpunkt att det är regeringens ansvar att ingångna avtal ska hållas. är ett mycket viktigt och omfattande samarbete där huvudansvaret för det operativa genomförandet vilar på polisen. Det är av stor vikt att lever upp till sina åtaganden, både för egen del men också för vårt ansvar gentemot övriga medlemsländer. I samband med att förberedde sig för att delta i det operativa fick huvudansvaret för att genomföra nödvändiga operativa åtgärder. Bland annat genomfördes i och regi utbildning av utbildare, det vill säga att från varje polismyndighet fick ett antal instruktörer utbildning om Schengen och gränskontroll, och dessa instruktörer har sedan utbildat övrig personal vid sina respektive polismyndigheter. Gränskontrollen måste befinna sig på en hög och enhetlig nivå i landet. För att säkerställa det har jag och regeringen vidtagit flera åtgärder. Jag ska nämna några: Regeringen har ändrat förordningen (1989:773) med instruktion för och pekar där ut som samordningsansvarig för personkontrollen vid yttre gräns. Regeringen har vidare följt upp samordningsfrågan i budgetpropositionen där vi säger: För att gränskontrollen skall hålla en hög och jämn standard i hela landet, med enhetlig arbetsmetodik och utbildningsnivå hos personalen, är det angeläget att undersöker möjligheten till nationell samordning av gränskontrollarbetet. Även användande av SIS kommenteras i budgetpropositionen: Såsom också konstaterats är det av stor vikt att informationen i SIS kommer till nytta i den brottsbekämpande verksamheten såväl vid de yttre gränserna som i samband med personkontroller inne i landet. Även om nyttjandet av SIS inne i landet har ökat, vore det önskvärt med ett ännu mer omfattande utnyttjande av SIS för sådan personkontroll. utsåg regeringen en särskild utredare för att bedöma vissa konsekvenser av operativa inträde i (, 2003:7). Utredaren ska utvärdera och se över nuvarande regler ur ett brottsförebyggande och brottsbekämpande perspektiv och beröra frågor om personkontrollen vid yttre gräns, den inre utlänningskontrollen och informationsutbytet mellan gränskontrollerande myndigheter. Denna utredning ska redovisa sitt uppdrag . Jag vill även nämna det nu pågående arbetet med en gränskontrollbyrå inom EU. Denna byrå ska ha till uppgift att organisera och utveckla den nödvändiga samordningen av det operativa samarbetet vid den yttre gränsen, dock med bevarat nationellt självbestämmande över gränskontrollen. Jag tror att gränskontrollbyrån kan bidra till att utveckla gränskontrollarbetet och verksamt bidra till att detta genomförs med hög kvalitet i hela EU- och Schengenområdet. Avslutningsvis vill jag säga att jag delar uppfattning om vikten av att lever upp till Schengenkraven men kan konstatera att jag och regeringen har vidtagit flera åtgärder som ska säkerställa att även fortsättningsvis gör så. 40 (m): Jag vill börja med att tacka justitieministern för svaret på den fråga som jag har ställt om vilka åtgärder som regeringen tänker vidta för att säkerställa att krav kan efterlevas i samtliga svenska län. Av redovisningen framgår att en särskild utredare har tillsatts för att utvärdera samarbetet och hur verksamheten fungerar i . Bakgrunden till att jag har ställt den här interpellationen är jag har fått veta att polismyndigheterna inte har visat något större intresse för att anmäla deltagare till den utbildning som försökt ordna som uppföljning för att se till att Schengenkompetensen och förmågan att använda SIS fungerar över hela landet. Det är uppenbart att man har problem på en del håll. Det saknas kunskaper. Men myndigheterna visar inte att de är beredda att prioritera detta. Jag vet inget om orsakerna till att det är så, men med den dåliga ekonomi som polismyndigheterna brottas med ligger det nära till hands att tro att det handlar om att myndigheterna prioriterar mellan alla de olika uppgifter och mål som regeringen anger och att gräns- och personkontrollen får stå tillbaka. Det här är olyckligt. Den kommentar som finns i svaret till detta med brist på nationell styrning som jag skriver om gäller just detta med utbildning. Myndigheterna bestämmer ju själva vilken vidareutbildning som ges. Jag är inte generellt för att staten ska överta det ansvaret, men just i den här frågan blir det ett bekymmer. Det var därför jag undrade om justitieministern tänkte göra något. Det är ju regeringens ansvar att ingångna avtal kan hållas. Därför måste man inte bara följa utvecklingen utan också tillse att man håller hög kvalitet. Jag tycker därför att den tillsatta utredningen är bra. Men frågan är ju om man verkligen bara ska vänta på ett dokument och en rapport som bekräftar brister som vi redan känner till. Gränskontrollarbetet står ju inför nya utmaningar, och det tar tid att rätta till uppenbara brister. Anser ministern verkligen att man kan vänta på en utredning som kommer ? Det innebär att den utbildning som är nödvändig knappast kan genomföras ens under det här året. Jag blir också väldigt förvånad över att justitieministern i det här sammanhanget tar upp det pågående arbetet med en europeisk gränskontrollbyrå. Vad ska en sådan samordna om vi inte ens uppfyller elementära krav här hemma? Risken är dessutom uppenbar att dålig kvalitet i det nationella arbetet ger näring åt en utveckling där fler medlemsstater i EU tvingar fram europeiska gränspoliser, något som på väldigt goda grunder bestämt har avvisat. 41 Justitieminister (): och jag är överens om att det är väldigt viktigt att fungerar. Det är därför som vi har vidtagit de här åtgärderna. De här initiativen togs alltså . Med tanke på att vi trots allt inte har varit med i Schengen så länge var det inte möjligt flytta tillbaka den tidpunkten alltför långt. Det var därför vi tog dessa initiativ . Jag kan självfallet inte säga att allting fungerar perfekt överallt, även om jag inte har samma bild som . Jag vet också att genomfört tre regionala gränskontrollseminarier där varje polismyndighet varit representerad. Särskild SIS-utbildning har också getts till polismyndigheternas instruktörer. Men jag vet också att RPS planerar att göra en översyn av hur gränskontrollverksamheten bedrivs i landet. Om inte annat får vi då se huruvida det som säger är rätt eller inte. Enligt min uppfattning fungerar det generellt bra, men jag kan naturligtvis inte säga om alla poliser i hela har exakt samma intresse för saken. Jag ska inte göra det här till en budgetdebatt, men som vet har polisen fått nästan 2 miljarder i resurstillskott för perioden 20012004. Vid utgången av hade man faktiskt ett överskott. Om det nu finns ett mindre intresse hos vissa poliser lär det knappast bero på den ekonomiska situationen. Vi vet inte alla svar ännu, men eftersom vi tycker att det här är en väldigt viktig fråga har vi vidtagit flera åtgärder, och det har även gjort. 42 (m): Nej, det är riktigt att man inte kan utvärdera hur tidigt som helst när man är ny i ett samarbete. Det förstår jag också. Det är utmärkt att det har ordnats kurser som det har varit deltagare på. Men de rapporter av folk som kan det hela som justitieutskottet fick när vi besökte var att bristerna är uppenbara och att intresset har varit väldigt lågt. Det tycker jag är bekymmersamt. Därför är det naturligtvis bra om planerar en översyn av det hela. Jag menar att om det uppenbart brister i vissa myndigheter är man väl tvingad att erbjuda dem en kurs och tala om att detta är nödvändigt. Jag vet inte riktigt hur man formellt ska göra det, men det är ju viktigt att gränskontrollen och den inre personkontrollen kan fungera och att vi drar nytta av det som ger. Detta är ju för vårt eget bästa, för att åstadkomma ett bättre resultat. Jag vet inte om ministern kommer att vara med i budgetdebatten . Visst ser resultatet just nu bra ut, men prognosen för är illavarslande. Tyvärr har vi prioriteringsproblem inom polisen. Jag tror att det är väsentligt att vi lever upp till de samarbetsmöjligheter och krav som finns inom Europasamarbetet för att få en bättre effekt av det hela. Därför är det viktigt att se till att vi åtminstone har grundläggande kompetens runtom i hela . Det är utmärkt att vi är överens om det. Sedan fick jag ingen kommentar om detta med gränspolisen. Det är ett sidospår, men det var ministern som ledde mig in på det i sitt svar. Jag vill i alla fall ha bekräftat att regeringen inte har ändrat uppfattning när det gäller frågan om huruvida gränskontroll ska vara en nationell angelägenhet eller inte. Vi har varit överens om att vi ska hålla den där byrån på en ganska begränsad nivå. Man hade kunnat samordna ändå, men om nu de andra tyckte att det var så nödvändigt med denna får det väl vara så. Men det får inte användas till ursäkt för att inte rätta till brister som vi borde se om i vårt eget hus. Min avsikt med den här interpellationen var faktiskt att uppmärksamma ministern, som kanske inte får all den information som behövs, på att det kommer signaler om att det inte fungerar tillräckligt bra på vissa håll i landet. Där har vi alla en skyldighet att hjälpa till. 43 Justitieminister (): För att undvika att upprepa mig hänvisar jag till vad jag har sagt om de initiativ som regeringen tagit och de initiativ som har tagit. Anledningen till att gränskontrollbyrån togs upp var att jag försökte ge ett så fullödigt svar som möjligt och att Schengen har en internationell karaktär. Jag kan passa på att säga att regeringen inte har ändrat inställning. Det ska ligga på nationell nivå, men det är naturligtvis bra om man kan utveckla samarbetet. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2003/04:164 om prekursorsbrott i narkotikastrafflagen 44 Justitieminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att förslag till prekursorsbrott ska kunna läggas fram i samband med antagande av ett rambeslut om minimibestämmelser för brottsrekvisit och påföljder för olaglig handel med narkotika. träffade EU:s justitieministrar en politisk överenskommelse om innehållet i rambeslutet. höll en hög profil under förhandlingarna eftersom rambeslutets bestämmelser berör centrala delar av svensk narkotikapolitik. Den text vi till slut kunde enas om innebär att EU nu slår fast en gemensam miniminivå så att alla slags narkotikaöverlåtelser ska vara straffbara i medlemsstaterna. Vidare görs i rambeslutets påföljdsbestämmelser inte några undantag för små narkotikaöverlåtelser.