prot · GR0945 · 2003-12-09 00:00:00 — Beträffande det här med att vara i opposition eller inte: Vi är naturligtvis med och samverkar om den här budgeten, och vi står bakom den här budgeten, som sade inledningsvis, men vi har, som jag sade, en reservation. Jag valde att i mitt anförande försöka någorlunda problematisera runt diskussionen om elevhälsa. När jag resonerar om behovet av fritidshem har jag inte gjort någonting annat än att jag har läst den beskrivning som faktiskt finns inledningsvis i utskottets betänkande, som naturligtvis tre borgerliga partier hade invändningar mot. Utifrån den har jag tagit fasta på att detta är ett problemområde. Jag tror att mina vänner från Socialdemokraterna och inser de problemen och vet att vi tillsammans ska göra någonting åt dem. Därför kan jag tycka att det känns skönt att samarbeta och samverka. Då vet jag att jag har en möjlighet att påverka åt det håll som jag tycker är riktigt. 88 () replik: Det kan väl ändå inte vara så roligt att ställa sig hundraprocentigt bakom ett regeringsförslag när man använder sig av sådana formuleringar som när barnomsorgen rustas ned, som gjorde. Det hade varit intressant att få några konkreta förslag. Vad är förslag för att det ska bli bättre när det gäller skolbarnsomsorg och fritidsverksamhet? Vi är helt överens om att det är komplicerat med mobbning och otrygghet i skolan och att det allra viktigaste är att man jobbar heltäckande från början, att man skapar ett klimat där sådant inte uppstår. Men det är också av väldigt stor vikt att skolorna har befogenheter att under rättssäkra former ingripa när det blir kris. Den tryggheten känner man inte i skolorna . En rektor vågar inte fatta ett beslut om tillfällig avstängning. Det förslag som har är att en rektor inte ska få fatta ett sådant beslut, inte ens för . Det ska i stället få göras först jag minns inte den exakta tiden. Man får alltså inte fatta ett beslut enligt , som rektorn i gjorde och fick kraftig kritik för. Det är min och övertygelse att den möjligheten måste finnas, även om man naturligtvis ska kunna pröva beslutet i efterhand för att se att det har skett på ett rättssäkert sätt. Återigen, vi är överens om många åtgärder. Men min enkla fråga är: Anser att rektor ska ha möjlighet att i vissa fall fatta beslut om tillfällig avstängning, ja eller nej? 89 () replik: Vi börjar med fritidshemmen. Jag citerade ett pressmeddelande från utifrån en rapport. Där hade jag läst beskrivningen. Om vi i de samverkande partierna inte tål höra sådant som att vi är på väg att rusta ned fritidshemmen, utifrån den beskrivning som finns, tror jag vi är farligt ute. Jag tror faktiskt att vi törs resonera i de termerna. Jag tror att vi vågar diskutera. Det vore väl skrutt om inte jag tordes säga till en minister eller ledande socialdemokrat: är det faktiskt dags att vi gör någonting på fritidshemssidan. Du frågade om konkreta förslag som vi har drivit, . Vi har bland annat fört ett resonemang, även om vi kanske ännu inte har nått ända fram, om att det är viktigt att öppna för användandet av riktade skolresurser och ge kommunerna större möjlighet att bestämma omkring dem. Jag sade också i mitt anförande att det är viktigt att mer av de resurser som har varit en riktad satsning faktiskt kommer fritidshemmen till del. Jag ser fram emot att få föra samtal för att se till att vi faktiskt rustar upp fritidshemmen. De har fått en än större betydelse i ett samhälle som har blivit lite hårdare och lite kallare. Fritidshemmens roll stärks i den situationen. Avslutningsvis vill jag säga något kort om detta med befogenheter. Jag sade att jag skulle vilja veta vilka befogenheter skolorna inte har i det sammanhanget. vill jag säga att jag inte tror på idé om en trappa av sanktioner som ett sätt att åtgärda problemen runt mobbning och kränkande beteende. 90 () replik: Tack för det otroliga brandtalet! Det var oerhört mycket sanning om barns hälsa som lyfte fram. Men precis som förundras jag över vissa saker. står här och pratar om saker som ni borde kunna lösa tillsammans med era samarbetspartner i stället för att diskutera här. Det är naturligtvis tacksamt för oss att få höra att det inte fungerar i alla sammanhang. Varför har det blivit som det har blivit, att det fattas folk? Jag känner att säger att det är så. Ta till exempel maxtaxan. Vi ser att man bestämmer en sak i riksdag och regering som inte håller i verkligheten därför att det fattas pengar. Det saknas 11,5 miljarder ute i kommunerna. Det är klart att det blir stora grupper. Då är det svårt att ge trygghet och de resurser som behövs. Det är klart att det blir stora grupper på fritidshemmen eftersom barnen stannar kvar i skolan och behöver tillsyn. De får jobba med personal som ofta är tröttkörd på grund av att de får gå in i skolan och vikariera som lärare. Det finns inte resurser i dagens skola för att sätta in vikarier. Det är klart att det blir problem. Vi ser att vi saknar 16 500 nya lärare . Det saknas förskollärare. De kommer inte att börja sättas in . Det är klart att det är mycket stora problem. Jag kan inte förstå hur , med kritik, kan samarbeta i de här frågorna. säger att vi gräver ned oss i skyttegravar. Men vi skriver gärna ihop oss om de här frågorna . Då kanske vi kan få en majoritet i utskottet och få igenom mycket av de ökade resurser, som pratar om. Jag vill höra lite tankar om hur samarbetet kan fortsätta som det gör. 91 () replik: Det är intressant att man använder tid till att diskutera samarbetets former. Man bör i alla fall fundera på det. Om vi som parti vill vara med och försöka påverka och driva politiken åt ett visst håll har jag ingenting emot att lyfta fram problemområden i en kammardebatt och säga vilken inriktning vi bör ha. Alternativet för oss är möjligen att ställa oss helt utanför. För mig är det främmande. Dessutom måste man fundera över med vem ska genomföra sina goda idéer. Politik är ett givande och ett tagande där man förhandlar sig fram utifrån olika styrkepositioner. Jag har svårt att få utbildningspolitik att stämma med och och i vissa stycken hela politik. Det gäller synen på decentralisering och även skatter och finansiering. Man ska vara lite försiktig när man från ett enskilt parti angriper ett annat parti för att det partiet samarbetar och samverkar men ändå inte hymlar med att partierna har olika åsikter. Det handlar i många stycken om att prata sig samman. Maxtaxan nämndes som en reform som inte var fullt finansierad. Det måste vi utvärdera och se. Det är viktigare att prata om förskolereformen, en sammantagen förskolereform som utifrån vårt perspektiv innebär klara steg i den riktning som vi vill gå. 92 () replik: Jag börjar med förskolereformen. Vi bejakar att det ska finnas en allmän förskola. Men att alla ska tvingas in i den, som det har blivit , är beklämmande. Jag får många mejl och brev från föräldrar som är förtvivlade över att de inte kan vara hemma. Maxtaxan har gjort att det är mer förmånligt att sätta barnen i förskolan och att man inte känner sig ha råd att vara hemma fast man helst skulle vilja det. Jag får tacka så mycket för att tycker att vi har goda idéer. Men jag vet också att jag kan ge ett löfte. Jag oroar mig inte ett dugg för den utbildningspolitik som ska föras när borgarna tar över 2006. Det kan finnas en del skiljaktigheter, men det handlar som sagt om att förhandla sig fram. Jag tror inte att jag kommer att behöva stå i kammaren och tala om hur bedrövligt allting är, för då har vi löst det tillsammans. Alla vi borgerliga tycker att det är viktigt att ha eleven i centrum. Eftersom vi tycker att det är väldigt viktigt med eleven i centrum skulle jag vilja ha en reflexion från om hur han ser på flexibel skolgång. 93 () replik: Återigen hör vi en företrädare för de borgerliga partierna prata om maxtaxan i lätt nedvärderande ordalag. Det handlar om en sammantagen förskolereform. Det har införts allmänt förskola. Vi har gett barn till föräldralediga och barn till arbetslösa rätten att ha tillgång till förskolan. Jag tycker att man ska vara noggrannare när man diskuterar en sådan reform och inte använda begreppet maxtaxa. Sedan ska vi naturligtvis försöka se till att fullfölja reformen, och där får, som jag sade tidigare, utvärderingen visa vägar framåt. Det är intressant att höra säga att när borgarna vunnit valet är hon inte ett dugg orolig för skol- och utbildningspolitiken. Det innebär alltså att inte ser några problem med att utforma en framtida skola när en majoritet av det borgerliga blocket är för en nationell skolpeng och för en skol- och utbildningspolitik med fler tester och tidigare och fler betyg. ser inga problem med att det från flera av de borgerliga partierna finns förslag som urholkar den allmänna förskolan något som vi trott att stod för. Det var ett besked så gott som något att i ett replikskifte få veta att för är en borgerlig utbildningspolitik präglad av och inget problem. 94 (): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer ifall detta inte gjorts tidigare i debatten. Jag skrattade högt för mig själv när jag i går läste vad , , trodde om skolan . Hon sade: fick barnen ingen utbildning. De visste ingenting om böcker och bokstäver och sånt. De ville inte veta något heller, för då fick de ont i huvudet. Detta kommer från den bok som tidigare hänvisade till och visar på sätt och vis att socialdemokrater och centerpartister kanske tänker i liknande banor, åtminstone i en del utbildningspolitiska frågor. När jag lyssnar till dagens debatt blir det intressant att fundera på Beates ord. Av de borgerliga skolpolitikerna i debatten får man intrycket att den svenska skolan var bättre förr ju längre tillbaka i tiden desto bättre. För mig räcker det att titta på min egen familj för att förstå att det nog inte är så enkelt. Jag är den förste i min familj som tagit en universitetsexamen inte därför att jag är smartare än mina föräldrar utan för att de helt enkelt inte hade den möjligheten. Min pappa fick gå i folkskolan. Det var en skola där fostran var sträng och örfilar och skamvrån en naturlig del av barnens verklighet. Min mamma är vänsterhänt, men hennes lärare bestämde att det var fel hand att skriva med. Själv hade hon ingenting att säga till om och var därför tvungen att i stället använda högerhanden. Det här är två enkla, lite gammaldags personliga bilder av hur den svenska skolan utvecklats ganska dramatiskt. Men oavsett vilket tidsperspektiv man har min egen skoltid, mina föräldrars skoltid eller ännu tidigare är min slutsats den att skolan inte var bättre . Den kanske var tystare, eftersom en övertro på disciplin och bestraffningar skapade försiktiga och ibland rädda elever. Kanske var den i viss mån också enklare för lärarna, eftersom de elever som hade störst behov av stöd och hjälp tidigt sorterades ut och fick lämna skolan för arbetslivet. Kanske tystare och enklare, men inte bättre. Jag tror att det finns en uppenbar risk att de politiker som drömmer sig tillbaka i tiden inte kommer att se vare sig dagens verklighet eller framtidens utmaningar. I dagens moderna skola försöker vi se varje barn för den hon eller han är, och vi försöker se barnets möjligheter. Vi socialdemokrater drivs av en vision om att utveckla en trygg kunskapsskola för alla barn och ungdomar en skola som sätter elevens nyfikenhet i centrum. I pågår en målmedveten satsning på det livslånga lärandet. Den startar redan i förskolan och fortsätter genom och gymnasieskolan hela vägen till universitet, forskning och vuxenstudier. Alla, inte bara några, har rätt att få det stöd och den uppmuntran som krävs för att kunna lämna skolan med de erfarenheter, de värderingar och den bildning som behövs för att möta framtiden och förverkliga drömmar. Det var intressant att höra att fick kritik för att de beskrev problemen i den svenska skolan. Jag tror att jag kommer att göra det minst lika mustigt som gjorde. Mot bakgrund av min idé och min vision av den svenska skolan blir varje elev som lämnar skolan utan de kunskaper som är nödvändiga för vidare studier eller för det moderna arbetslivet ett misslyckande. Varje enskilt barn som vaknar med en orolig känsla i magen av att behöva gå till skolan och där möta de elever och kanske den lärare som mobbar och förtrycker är ett oroligt barn för mycket. Det finns också andra problem. är det långt mycket vanligare att barn till föräldrar med studietradition går vidare till högskolan än att arbetarbarn gör det. Snedrekryteringen har minskat, men den finns fortfarande. Och är av dem som studerar på tekniska program män, medan är kvinnor. På vård- och omsorgsprogrammet är det män och kvinnor. Om dessa stereotypa könsval i gymnasieskolan inte förändras tror jag att det blir omöjligt att skapa en jämställd arbetsmarknad . För mig som socialdemokrat är de här problemen oacceptabla och ovärdiga den svenska skolan. Det krävs politiska insatser, prioriteringar och reformer som förändrar och utvecklar skolan. Viktigast är naturligtvis att den grundläggande utbildningen i förskolan och skolan prioriteras och ges ökat stöd. Därför fortsätter regeringens miljardsatsning på personalförstärkningar i skola och fritidshem. Sammantaget ger denna satsning möjligheter att anställa tusentals fler lärare och andra experter i skolan. Ytterligare resurser tillförs också för uppbyggnad och förstärkning av inspektions- och tillsynsverksamheten. Detta har varit uppe i debatten tidigare. Den nya Myndigheten för skolutveckling har fått ett särskilt uppdrag och ska arbeta för att förbättra utbildningsvillkoren i socialt och etniskt segregerade områden områden där många barn har flerspråkig och mångkulturell bakgrund. kommer att lägga grunden för framtidens gymnasieskola, och därefter reformeras skollagen. Vi lever i en föränderlig tid. Nya möjligheter öppnar sig ständigt, men också nya problem och hinder uppstår. Samhällsförändringar ställer stora krav på både lärare, elever och föräldrar. Då är det viktigt att skolan är en spjutspets mot framtiden och förändras i takt . Därför måste vi politiker också våga förändra skolan. Vårt ansvar är att göra skolan, som är barnens och lärarnas arbetsplats, till en trygg och utvecklande miljö, till ett kunskapens hus dit man längtar att komma tillbaka. Under debatten har vi fått höra lite om de olika budgetalternativen. Det intressanta är att det finns så få alternativ redovisade. Det finns en enda gemensam borgerlig reservation, och det i en fråga som mer eller mindre är överspelad. Det finns inte en enda gemensam motion från oppositionspartierna. När man läser reservationerna och budgetförslaget ser man att de likt grenarna på en julgran spretar åt olika håll. Det var betecknande att höra säga att de inte är oroade när det gäller att komma överens om en borgerlig skolpolitik om de vinner valet . Men det intressanta med en sådan här debatt är att alternativen måste redovisas . Man kan inte vänta till efter valet . Då är det för sent för människor att veta vilka olika alternativ de röstar om. Dagens debatt har gett en del besked. Den har visat att fortfarande håller på med ihåliga budgetsiffror, fortfarande driver sin tes om en sorteringsskola och fortsätter att undvika att tala om vad skolpengen egentligen innebär. Varken Tolgfors eller har svarat på någon av de frågor som ställts under debatten. Jag tror att det är viktigt att syna den nationella skolpengen lite närmare och ställa en del frågor till . Den innebär nämligen den största budgetmässiga skillnad som vi kan se, men den innebär också den största ideologiska skiljelinjen när vi i kammaren talar om den grundläggande utbildningen. Jag kan inte låta bli att tro att det lite grann ligger i den nya moderatledningens strategi att mörka frågan och inte berätta så mycket om de obehagliga förslag som kommer. Det är därför man skjutit fram hela reformen om en nationell skolpeng till att stegvis börja införas först . Eller också är förklaringen den som var inne på tidigare, nämligen att inte ens själva vet hur den ska genomföras. När man funderar på vad en nationell skolpeng skulle betyda är det betecknande att den inte klarar granskningen. Egentligen är det ju fråga om ett förstatligande av hela finansieringen av skolan. Det är ett gigantiskt förstatligandeprojekt och något slags experiment, väl i linje med de sovjetiska femårsplanerna, där en myndighet i ska avgöra vad varje enskild elev behöver för stöd och hjälp för att klara de uppsatta målen. Det är många frågor som uppenbarar sig. Hur många människor ska jobba på den statliga myndigheten som ska fördela pengar? Vilka kriterier ska gälla för att avgöra vilka som ska få pengar eller inte? Vi har tidigare i debatten hört att vissa kommuner skulle kunna förlora per elev. kommun och är två kommuner som skulle kunna förlora per elev genom att man inför en nationell skolpeng. Det talas om valfrihet. Hur ökar valfriheten i genom att kommunen förlorar per elev? Hur förbättras studiemiljön och skolresultaten i om skulle förlora i statsbidrag som ska gå till skolan? Det är klart att måste försöka att besvara och reda ut de frågorna i debatten. Jag ser fram emot en fortsatt diskussion. 95 () replik: säger att det finns de här i kammaren som säger att det var bättre . Så är det inte alls. Det var ett intressant anförande på det sättet att det lämnar öppet för en kort stunds historisk-ideologisk tillbakablick. Det var liberaler och socialdemokrater och fram till och med kanske som samarbetade väldigt mycket i skolfrågor. De gemensamma idealen vi hade då i de frågorna var att ge alla samma möjligheter till utbildning. Det gällde möjlighet till högre utbildning, yrkesutbildning, högskoleutbildning och gymnasieutbildning oavsett ekonomisk bakgrund. Sedan går det en gräns vid när Socialdemokraterna på något sätt påverkades väldigt kraftigt av den vänstervåg som rådde då. Det var inte längre fråga om att ge alla möjligheter till en bra utbildning. Då skulle man börja tricksa och släta ut skillnaderna mellan olika utbildningssystem för att det skulle få kallas att så många som möjligt fick den utbildningen. Från början handlade det om att alla skulle få möjlighet att ta studentexamen. Men om nu inte alla vill eller kan ta studentexamen ändrar vi kraven så att alla kan det. Om de ändå inte tar studentexamen avskaffar vi studentexamen. Det var Socialdemokraternas grundfilosofi. Det gällde också betygen med det betygssystem vi fick med 15 i skalan och inget Icke godkänd. Om inte alla blir godkända avskaffar vi helt enkelt begreppen Godkänd och Icke godkänd. Det är historiken. Enligt min mening är Socialdemokraternas problem att ni återigen har börjat blicka tillbaka alltför mycket. Det är en skolideologi som jag hade hoppats att vi skulle lämna. Min enkla fråga är: Vilket är det största problemet ? erkände ju att det fanns problem. För mig är det att så många slås ut från gymnasieskolan . 96 () replik: Visst har vi socialdemokrater gjort upp med de socialliberala krafterna i svensk politik. Frågan är om det parti som vi gjorde upp med om utbildningspolitiken historiskt sett finns kvar på samma sätt som det fanns då. Jag och många med mig hävdar att har gjort en kraftig högersväng och förändrat sin syn på kunskap och bildning och därmed inte är den socialliberala kraft som Socialdemokraterna tidigare gjorde upp med i utbildningspolitiken. Jag skulle mer än gärna välkomna en utveckling där vi återigen kunde hitta en form att samarbeta över blockgränserna med krafter som är socialliberala. Jag ser väldigt lite av det i politik . Jag kan titta på de förslag vi har diskuterat här. Det gäller frågan om sänkta kunskapskrav för den halva grupp elever som väljer yrkesförberedande linjer. Sedan när blev det socialliberalism att säga att hälften av en årskull inte är tillräckligt smarta för att klara de teoretiska ämnena? De eleverna behöver inte de teoretiska kunskaperna för att klara sig i yrkeslivet eller för vidare studier. Sedan när blev det socialliberal politik att sänka kunskapskraven för just den gruppen elever? Sedan när blev det socialliberal politik att skära mest på vuxenutbildningen? Det är den utbildning som ger de elever som misslyckades i skolan eller kanske inte tog chansen i skolan en andra chans att komma igen. För mig är socialliberalism just tanken att ge människor både en andra och tredje chans att komma igen. Jag ska svara på din fråga. Jag tycker att de största problemen ligger i de elever som inte kommer igenom skolan. Det gäller eleverna i där grunden läggs. Men det gäller också de elever som inte får det stöd och den hjälp som de behöver i gymnasieskolan. Det gäller alla de elever som går på det individuella programmet. De får i vissa kommuner inte det stöd och den hjälp som de skulle behöva ha. Där måste vi förändra gymnasieskolan för att ge de eleverna en garanterad utbildningstid med större kvalitet i utbildningen. 97 () replik: Vi kan blicka tillbaka till den tid då det inte gick att samarbeta med Socialdemokraterna längre i skolpolitiken. Det var när Socialdemokraterna ändrade sig och lämnade visionen och idealet om en kunskapsskola. Så var det inte . Arbetarrörelsen talade då mycket om behovet av litteratur, tekniska kunskaper och matematiska kunskaper. Det handlade om att ge alla människor det som tidigare bara hade varit ett privilegierat fåtals möjlighet att få. Men sedan började man tricksa och sänkte kunskapskraven. Ni fortsätter den politiken genom att ni fortfarande står för ett förslag där ni ska ta bort förkunskapskraven för att komma in på olika gymnasieutbildningar. Det kallar jag för att sänka kunskapskraven. Däremot kallar jag det inte att sänka kunskapskraven att man vill ge de ungdomar som vill en mer yrkesinriktad eller praktikinriktad period efter . Det gäller till exempel dem som är genuint intresserade av ett hantverk. Att man vill ge dem större möjligheter än vad de har kallar inte jag för att sänka kunskapskraven. Det är att ge dem mer kvalificerade kunskaper inom de områden som de är intresserade av och engagerade i. Jag instämmer i det säger. Det största problemet är de som slås ut i grundskola och gymnasieskola. Det är bara det att det är så väldigt många som inte har en färdig gymnasieutbildning. Det börjar närma sig hälften. Därför tycker jag att Socialdemokraterna och borde ändra spår i utbildningspolitiken. 98 () replik: För att kontra tror jag att skulle tjäna väldigt mycket om det ändrade spår och sökte sig tillbaka till sina socialliberala rötter. Då tror jag att vi skulle ha mycket att samarbeta om. Att hävda att några partier i den här kammaren inte skulle vilja att skolan förmedlar kunskaper känns som ett lite för lågt debattknep. Jag tror att alla partier i kammaren är engagerade för att ge elever de bästa möjliga kunskaper som finns. Däremot är det intressant när man säger vilka som ska prioriteras i utbildningspolitiken. Här hamnar i ett problem när man säger att man ska prioritera de elever som har det lätt för sig och inte behöver extrastöd. Man säger: Vi prioriterar de elever som vill studera och väljer teoretiska utbildningar före de elever som väljer praktiska inriktningar. Det blir en uppdelande effekt som gör att man begränsar de elever som väljer praktisk inriktning och deras framtidsmöjligheter ganska abrupt. Om man dessutom parar det med en kraftig nedskärning av vuxenutbildningen blir det som sade ett ganska hårt skolsystem som växer fram. Här tror jag att måste fundera. Lägg sedan därtill förslag där man på något sätt ska komma överens med om den nationella skolpengen, även om jag kan ge heder åt för att ni säger att det inte ska vara en enhetlig skolpeng eftersom av pengarna ska delas ut efter behov. Hur detta ska ske och vilken myndighet som ska ansvara för det sparar jag till nästa debatt, men jag återkommer gärna till ämnet. 99 () replik: talade inledningsvis om att vi drömmer oss bakåt. Vilka av oss politiker är det som drömmer oss bakåt i tiden? Det jag och företrädare för de andra borgerliga partierna har framfört är visioner för framtidens skola.