prot · GR0943 · 2003-12-05 00:00:00 — Helt enkelt därför att vi måste lära av den, svarar jag. All avreglering kräver tydliga spelregler, och lika lite som jag tror att avreglering i sig alltid löser de problem som vi som konsumenter eller medborgare har är jag tvärsäker på att reglering gör det. Jag är inte beredd att stämma upp någon sång om att vi per automatik förbättrar järnvägstrafiken genom att avreglera den. Jag menar att vi måste dra erfarenheter av de som har gått på alla de områden och marknader som vi har avreglerat. Vi har gjort det i en takt och på ett sätt som inte kan jämföras med vad som skett i många andra europeiska länder. Vi vet att vi som konsumenter på några områden har tjänat på detta. Det gäller till exempel beträffande telefonin. Det är billigare att ringa än vad det var när telefonin var reglerad. På andra områden finns det en stor oro för om det verkligen har blivit bättre, till exempel när det gäller elmarknaden. Det är klart att vi innan vi eventuellt ska ta flera steg i en avreglering måste utvärdera de avregleringar som vi har gjort och se om det blev som vi hade tänkt oss. Kan man göra något annorlunda, eller krävs det tydligare spelregler för att marknadens aktörer verkligen ska agera på ett sådant sätt att de gynnar oss som medborgare? I en avreglering tar man ju i första hand företagsekonomisk hänsyn. Det vi som politiskt förtroendevalda nu vill göra är att också ta samhällsekonomisk hänsyn. Det är också en förutsättning när vi tittar på de statliga verken och myndigheterna. Precis som sade i sin inledning har vi där en helt annan insyn och dessutom en offentlighetsprincip som på många sätt är unik och som vi ska vara rädda om. Dessutom är de statliga myndigheterna och verken politiskt styrda. Vi vet att infrastrukturen är oerhört viktig för att vi i vårt land ska kunna nå många av de andra mål som vi har i samhället om regionförstoring, om miljövänliga transporter och om andra saker. Som svar på fråga vill jag säga att alla de påpekanden som gjort är viktiga för oss att ta in i direktiven när vi nu ska utvärdera avregleringen, för att göra det på riktigt, för att våga ställa de kontroversiella frågorna och även för att vara säkra på att de svar som vi får både gynnar medborgarna och ligger i linje med de samhällsekonomiska intressen som vi vill att järnvägstrafiken ska främja. 27 (): Vi har mycket som sagts att titta på. Det har nog gått lite snabbt med den avreglering som har genomförts i . Jag har hittat ytterligare ett citat i förslagen från revisorer 1991/92:17, som jag vill begagna tillfället att rikta uppmärksamhet på. Revisorerna har i sitt förslag hänvisat till vad professor skrev i skriftserie om den offentliga sektorns nydaning. Det känns ganska aktuellt också . skrev så här: Privatisering är i sig inget speciellt effektivt medel för att uppnå en ökande effektivitet inom en sektor. En lång rad av empiriska undersökningar av produktivitetsskillnader mellan privat och offentlig verksamhet ger inget belägg för hypotesen att privat bedriven verksamhet generellt skulle vara effektivare än offentlig under samma förutsättningar i övrigt. pekar också på att en ökad konkurrens i vissa fall kan leda till försämrad effektivitet i samhällsekonomin. Ett fall av en möjlig men inte önskvärd konkurrens kan vara när en producent lägger beslag på de mest vinstgivande aktiviteterna, så kallad cream skimming. Detta leder under vissa förutsättningar till en lägre produktivitet och högre totala kostnader i branschen. På svenska brukar vi tala om att plocka russinen ur kakan, och det är enligt min mening just vad som har hänt när och andra privata postoperatörer har tagit över delar av den distribution av föradresserad industripost som sker i tätorterna. Men är det tågtrafik som diskussionen ska handla om. Jag undrar om delar min oro över att SJ i sin jakt på minskade kostnader sviker statens regionala åtaganden, åtminstone de åtaganden som medborgarna förväntar sig att staten ska göra, till exempel när det gäller den nu pågående omförhandlingen av tågtrafiken i Bergslagen. Jag får många oroliga signaler om vad utvidgade arbetsmarknadsregioner och ökad tågtrafik har lett till i denna bygd. Ökad sysselsättning, särskilt för kvinnor, kommer kanske på skam därför att SJ är tvunget att skära i sina kostnader. Jag får också många oroliga signaler från personal som undrar hur det är meningen att man ska klara att få en bättre arbetsmiljö och minskade sjukskrivningar när kanske bara lokföraren ska köra tåget och det inte finns någon tågmästare. Hur ska vi förhindra att människor försöker åka utan att betala sin biljett när vi ska slimma personalen? Jag skulle också vilja ta upp Rikstrafikens upphandling av tåg på . hänvisar i sitt svar till att det skulle vara ett lyckat exempel på avreglering eftersom kostnaderna har minskat. Jag undrar om har tagit del av den granskning som ekonomerna på har gjort av detta. De kommer fram till att det handlar om predatory pricing, eller annorlunda uttryckt om en prisdumpning. Man har minskat kostnaderna på ett näst intill omöjligt sätt, och det är inte särskilt sannolikt att man kommer att klara den här tågtrafiken anbudstiden ut med de kostnader som man vunnit anbudet på. Denna prisdumpning går ut både över resenärerna och över personalen. Jag undrar om har några synpunkter på hur staten ska bete sig som arbetsgivare och på statens ansvar för att minska de sjukskrivningskostnader som är ett stort bekymmer i de statliga finanserna. 28 (): Det är viktigt vilka signaler som en minister sänder ut till omvärlden. Om ska fortsätta att utveckla järnvägstrafiken och om vi ska få fler tågoperatörer som vill satsa på att investera i och konkurrera om att köra tåg i , vore det bra om ministern kunde ge en signal om ifall hon tänker följa riktning, det vill säga göra helt om och gå tillbaka i tiden, eller ifall ministern tänker sig en fortsatt avreglering, naturligtvis under ordnade former. Det beskedet skulle vara väldigt tacksamt att få. Jag tycker att den bild som målar upp för ministern måste nyanseras. Det nämns till exempel att avregleringen i har orsakat tågolyckor. Man gjorde där så att man privatiserade en nedsliten räls. Där har man inte det automatiska tågstoppssystem som vi har i . Trafiken på denna räls lade man ut på konkurrens, och det säger sig självt att infrastrukturen då inte blev bättre utan sämre. Det är såvitt jag vet inte någon i som förespråkar något sådant utan här ska staten äga infrastrukturen, och man ska konkurrera om att köra tågen. Jag hoppas att ministern inte faller för de bilder som målar upp här. Jag uppskattar att förbättrade nattrafik på nämns som ett positivt exempel av ministern. Men jag vore glad för en signal om vilken väg ministern ämnar gå framåt eller bakåt. 29 Statsrådet (): Jag tror att blir besviken på mitt svar, för jag tänker varken gå framåt eller bakåt. Det jag försöker säga här är att det är tid att stanna upp och reflektera och samla erfarenheter. Det är precis som säger: I har det än så länge inte varit aktuellt från något parti såvitt jag vet att också avreglera själva infrastrukturen såsom man har gjort i . Det kanske är viktigt att komma ihåg. Men jag tycker ändå, precis som jag sade tidigare, att det finns en rad skäl för oss att utvärdera den avreglering som har skett när det gäller järnvägstrafiken i övrigt. Vi vet till exempel att sedan vi avreglerade godstrafiken i har få andra länder följt efter. Om man ska prata om vart vi ska gå i debatter om avreglering kan vi säga att där har en viktig roll att gentemot de övriga medlemsländerna inom EU skynda på den avreglering som de också har sagt sig vilja genomföra. Vi vet att den godstrafik som går ute i övriga går ohyggligt långsamt. Medelhastigheten för många godståg är . I då vi vill att vårt näringsliv ska lägga över mer och mer gods på järnväg är det naturligtvis oerhört viktigt att vi också kan hjälpa till att se till att resan på järnvägen går så snabbt och enkelt som möjligt. Det finns alltså ingen anledning för oss att här i skynda vidare med ytterligare avregleringar innan vi har lärt om dem som vi redan har genomfört. Däremot finns det anledning för oss att driva frågan inom EU och se till att övriga medlemsländer nu avreglerar på godstrafikens område såsom man har sagt att man ska göra och såsom vi har gjort. Jag hoppas att de direktiv som vi nu arbetar med är klara . Jag vågar inte lova att de tas , men ska de tas. Jag har inte tagit del av den utvärdering som har gjorts nu sedan den senaste upphandlingen. Däremot har jag läst utvärderingen från den förra, som gällde , precis som nämnde. Där ser vi jag har också fått det bekräftat i mötet med turistföretag i inland att man har ett inflytande över hur tågtiderna verkligen skulle kunna anpassas till turistnäringen. Det uppskattar man mycket. Sedan finns det naturligtvis en gräns för hur mycket man kan pressa priset. är ett stort land geografiskt med långa avstånd och med glest befolkade områden. Vi ska eftersträva så billiga kommunikationer som möjligt, men det går inte att jämföra kostnaderna för transportsystemen i med andra länder. Ett tydligt sådant område, som jag också ansvarar för, är ju utbyggnaden av bredband. Man kan göra en jämförelse mellan infrastruktur för IT-politiken och bredbanden med andra länders. Vi bygger med statliga pengar de som vi avsatt tillsammans med och bredbandsnät i områden där det bor mellan två och tre invånare per kvadratkilometer. Den tyska regeringen till exempel är inte ens med och betalar bredbandsuppbyggnader där det bor 200 personer per kvadratkilometer. All infrastruktur i kostar alltså pengar. Utifrån det är det kanske också viktigt att fundera en gång till över detta: Är det så att avreglering skulle hjälpa oss att arbeta med regionförstoring, att öka möjligheterna för arbetspendling och att göra servicen ännu bättre? Är lösningen alltid avreglering, eller är lösningen något helt annat? Jag är inte säker på att det är avreglering som är lösningen. Därför vill jag stanna upp och samla erfarenheter. 30 (): Jag tackar ministern för svaret på frågorna. Jag har med ett exemplar av utvärderingen som ministern kan få efteråt. Jag uppskattar den ödmjukhet inför frågeställningen som jag hör i ministerns svar. Det är rätt svåra och allvarliga frågor det handlar om. Jag saknar däremot någon uppgift om Tåg i Bergslagen, men jag hoppas att jag kan få det . När det gäller avregleringen och konkurrensutsättningen av trafiken på järnvägar var ju syftet att det skulle leda till fler aktörer, ökad effektivitet och större nytta för resenärerna. har det gått det började, så vi har ju lite facit i alla fall. Detta har nog pågått för att vi ska kunna dra några slutsatser på europeisk basis. Då kan man se att fler aktörer har det nog inte blivit på europeisk nivå. och har ju inte bara motsatt sig konkurrens på spåren i sina egna länder, de har ju också tacksamt tagit emot andra, mer naiva, nationers inbjudan till konkurrens. Som jag bedömer resultatet har det blivit så att och har delat upp mellan sig. har tagit hand om en mycket stor andel av godstrafiken via och på annat sätt i hela , medan via har tagit över persontrafik i många länder. har också lagt bud på underhåll i norra , och de som bor där är mycket oroliga för om ska fastna för deras anbud. tar upp avregleringen i . Den brittiska regeringen har bestämt sig för att avsluta de privata entreprenörernas skötsel av spåren, och jag tror inte att det beslutet är en effekt av att den brittiska regeringen är särskilt fientlig gentemot marknadskrafter eller inte tycker att det är bra med konkurrens och effektivitet. Det är helt enkelt så att man har sett att säkerheten på järnvägen äventyras av vinstintressena, och därför har man bestämt sig för att staten måste ta ansvar för att järnvägstrafiken är det effektiva och kundvänliga reseslag som den borde vara. För vår del delar jag fullständigt uppfattning att tågtrafiken är av strategisk betydelse om vi ska nå de transportpolitiska målen. Vi måste hitta medel för att ytterligare kunna öka både gods- och persontrafiken på spår. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellationerna 2003/04:106 och 135 om skånsk växtkraft och tillväxtpolitik 31 Statsrådet (): har frågat finansminister vilka åtgärder han avser att vidta för att tillväxtpolitiken ska få ett tydligare fokus på regional växtkraft samt för att släppa loss skånsk växtkraft för att på det sättet öka hela tillväxt. har frågat näringsminister vilka initiativ han avser att ta för att stimulera tillväxt. Arbetet i regeringen är så fördelat att det är jag som ska besvara dessa interpellationer. Jag har valt att besvara dem samlat. Tillväxten i är beroende av alla regioners samlade utveckling och av att alla regioners särskilda möjligheter tas till vara. Den nya regionala utvecklingspolitiken, som lades fast av , syftar just till att ta till vara alla delar av . Ett instrument för politiken är de regionala tillväxtprogrammen. De ska inriktas mot insatser som är viktiga tillväxtförutsättningar för näringslivets utvecklingskraft och utgår från att det är lokala och regionala aktörer som har den största kunskapen om vilka åtgärder som är lämpligast för att uppnå hållbar tillväxt. och har som storstadsregioner stora tillväxtpotentialer och stor betydelse för tillväxten i hela vårt land. Även om den ekonomiska utvecklingen i varit sämre än i vissa andra delar av landet finns här många av de förutsättningar som krävs för att regionen ska utvecklas positivt och generera tillväxt också . Att det också blir så ligger i allas vårt intresse. Den regionala utvecklingen är också beroende av den nationella politiken. Jag vill kort nämna några av de frågor regeringen arbetar med och som påverkar storstadsregionernas tillväxt. Jag tänker bland annat på infrastrukturinvesteringar. I är med och investeringar som saknar motstycke i många andra delar av landet. I pekade statsministern i regeringsförklaringen särskilt ut genom som ett prioriterat projekt. Jag tänker också på utbyggnaden av universitet och högskolor. Exempelvis har etableringen av haft stor betydelse inte bara för utan för hela regionen. I har etablerats en ny högskola på som gett helt nya förutsättningar för utvecklingen i södra . Genom regeringens storstadssatsning har vi också stärkt förutsättningarna för tillväxt och för att bryta segregationen i vissa delar av storstadsregionerna. Arbetet har främst inriktats på målet att bryta segregationen i storstäderna genom lokala utvecklingsavtal med sju storstadskommuner om insatser i de socioekonomiskt mest utsatta stadsdelarna. Regeringen avser att återkomma till med en skrivelse om storstadspolitikens utveckling. planerar regeringen att hålla ett antal tillväxtkonferenser i storstadsregionerna. Med dem vill vi skapa tillfälle att diskutera med berörda parter och strukturera samarbetsformerna för det framtida tillväxtarbetet i storstadsregionerna. Det hela är ett led i den övergripande storstadspolitik som tidigare slogs fast i propositionen Utveckling och rättvisa en politik för storstaden . När det gäller frågor om ansvarsfördelningen omfattas som säkert är medveten om av lagen om försöksverksamhet med ändrad regional ansvarsfördelning. Det innebär att det regionala självstyrelseorganet i län bland annat har ansvaret för att utarbeta en strategi för länets långsiktiga utveckling, ansvaret för frågor om länsplaner för regional transportinfrastruktur, ansvaret för att besluta om fördelningen av statsbidrag till regionala kulturinstitutioner, och inte minst ansvaret för att besluta om användningen av regionala utvecklingspolitiska medel. Jag vill också påminna om att kommunerna och i ett län numera har möjlighet att bilda kommunalt samverkansorgan. Organet övertar från staten vissa uppgifter som rör hållbar tillväxt på regional nivå. Jag vill slutligen påminna om att regeringen tillsatt en parlamentarisk kommitté med uppdraget att undersöka den nuvarande samhällsorganisationens förutsättningar att klara de offentliga välfärdsåtagandena. Där det är motiverat ska kommittén föreslå förändringar av strukturen och uppgiftsfördelningen. Ett första delbetänkande ska lämnas till regeringen . Talmannen konstaterade att , som framställt en av interpellationerna, inte var närvarande i kammaren. 32 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. tillväxtproblem har diskuterats ett flertal gånger i kammaren, och jag vill inledningsvis gärna säga att också jag är bekymrad över problemen i . Jag delar statsrådets åsikt att man inte ska ställa olika regioner mot varandra när man talar om tillväxt. Det bör inte finnas en motsatsställning tvärtom. Tillväxt skapar nya resurser och stärker vårt gemensamma välstånd och därmed vår chans att klara välfärden. Låt oss prata lite mer om . är ett härligt landskap med härliga människor, vilket alltfler upptäcker. Det märks på befolkningsökningen, på den starka turistnäringen, på nyetableringen av intressanta ofta utländska företag. De är alla tydliga tecken. har haft en stark tillväxt bättre än i övrigt, inklusive huvudstadsregionen. Det är ingen tillfällighet, och flera internationella institut pekar också ut just och kanske särskilt som en av starkaste framtidsregioner. Det som händer i och är spännande och på många sätt helt nytt. Därför krävs ett nytänkande och en öppenhet för nya lösningar. Det är bra för att det går hyfsat bra för , men det vore ännu bättre för om det gick ännu bättre för . Visst finns det fortfarande mörka moln. För det första har vi, trots hyfsad tillväxt i , en förhållandevis hög arbetslöshet. Den är faktiskt högre än riksgenomsnittet. Detta kan delvis förklaras av att vi har en stor inflyttning från övriga landet, men självklart handlar det också om att vi har för dåligt företagarklimat i och en misslyckad integrationspolitik. Om man har svårt att genomföra en ny företagarpolitik och integrationspolitik i hela skulle jag vilja fråga om man kan tänka sig att genom försökslagstiftning låta gå före på dessa områden. För det andra ska vi självklart glädjas över att skatteproblemen för Öresundspendlarna nu håller på att lösas och har lyfts bort från långbänken. Men fortfarande återstår många barriärer. För att undvika nya långbänkar tror jag att det behövs en helt ny metodik. Här kan vi lära oss av hur man gjorde när man rev hindren för EU:s inre marknad. Kan regeringen tänka sig att tillsammans med den danska regeringen och regionala aktörer skapa en vitbok där barriärer som hindrar Öresundsintegration listas och där det också görs en tydlig tidsplan för att avskaffa barriärerna? Det vore ett lyft för tillväxten. För det tredje har östra , och framför allt nordöstra , på grund av brister i infrastrukturen problem att dra nytta av tillväxten i . När nya arbetstillfällen skapas i sprids de automatiskt också till och vice versa, men det finns ingen liknande spridningseffekt i östvästlig riktning. Detta kan delvis förklaras med skillnader i utbildningsnivå, men framför allt handlar det om bristande kommunikationer och långa pendlingstider. Det behövs bättre järnvägsförbindelser och framför allt en snabb utbyggnad av . Jag tänker inte fastna i enskilda vägprojekt i den här debatten, men jag undrar om regeringen kan tänka sig att ytterligare stärka den regionala makten över infrastruktursatsningar. Kan regeringen även tänka sig att ges möjlighet att gå före när det gäller PPP-lösningar för att snabbt bygga ut kommunikationslänkar så att växtkraft bättre kan tas till vara? Jag noterar att statsrådet i sitt svar lyfter fram att regeringen tänker hålla ett antal tillväxtkonferenser . Det är naturligtvis mycket bra att man lyssnar på lokala och regionala aktörer, men då är det också viktigt att, utifrån detta, gå till handling. Kanske kan vi få en indikation om vilken riktning regeringen tänker sig när det gäller att stärka regionernas tillväxt. Som ministern var inne på är svensk tillväxt svenska regioners tillväxt. 33 (): Jag tillhör de ledamöter i kammaren som är väldigt typiska. Jag har bott utanför , , varav ett stort antal år i det förtjusande . har jag dock bott i den här regionen och känner mig därför som en god företrädare för den. Om det är något, herr talman, som vi just nu har brist på i så är det byggkranar. Utan investeringar och en hyfsad konsumtion stagnerar en regions tillväxt och levnadsnivå; jag ska inte säga att den faller men den stagnerar. Vårt största problem i regionen är alltså bristen på byggkranar. Vi har för låga investeringar på en lång rad områden. Det gäller infrastrukturen, som regeringen bland annat har hand om, men också utbildningssektorn, byggsektorn och bostadssektorn. Och inte minst gäller det ett mycket viktigt område, nämligen marknadsinvesteringar för företagen. De ser inte att de just nu har någon riktig framtid. Jag tror också att det finns bekymmer inom det som jag brukar kalla upplevelseindustrin. Det finns ingen som riktigt vill satsa på kultur och underhållning. En viktig del för en storstad är hur man ser på dessa områden och om där finns tillväxt. Därför, herr talman, måste man fokusera på vad detta beror på. Det finns många olika orsaker. En sak som vi måste vara självkritiska till gäller beslutsstrukturen på det politiska området i . Den är inte bra. Detta har jag sagt tidigare i den här talarstolen, och jag refererar till den motion som jag skrivit till landsmöte. Det står lite grann om det också i vår Stockholmsmotion. Beslutsstrukturen är för splittrad jämfört med många andra kommuner. Jag hoppas att den också tittar på detta. Det är nämligen inte bra att beslutsstrukturen i är så splittrad som är fallet. Vi har ett stort landsting med en jättekommun och 24 eller 25 mindre kommuner. Man får helt enkelt inget kraftcentrum. Jag har ingen lösning på problemet, men som folkpartist ser jag att problemet finns och jag tror att också socialdemokraterna ser det. Sedan finns det andra, ännu mera konkreta, problem. De är inga huvudproblem, men det är klart att skatteutjämningen har del i det som händer även om den inte är den viktigaste orsaken. Det handlar om mycket pengar. handlar det om för och ungefär 10,8 miljarder för kommunerna. Detta gör totalt 16 miljarder, och sedan går en del tillbaka till kommunerna. Dessa pengar kommer egentligen inte från och kommunerna utan de kommer från våra egna plånböcker, från talmannens plånbok och så vidare. kommer från varje nyfödd och pensionär i och från pappersindustriarbetare och direktörer i . Det handlar om så mycket pengar att det påverkar hela strukturen och konsumtionsmönstret i den här regionen. Man ska inte överbetona detta. Men man måste veta att pengarna tas någonstans ifrån. och kommunerna har inga pengar. Jag vill peka på ytterligare någonting som spelar en roll och som i grund och botten är väldigt positivt. Infrastrukturen har också en del positiva sidor. Vi har fått en större utflyttning till och större arbetsmarknad i sådana orter som , och . Det är bra att vi har detta. Men vi behöver ökad rörlighet också inom den här regionen. Här finns det mycket att göra. 34 Statsrådet (): gav exempel på hur infrastruktursatsningar verkligen kan skapa regioner. Där är kanske och det bästa exemplet vi har. Här har man knutit ihop kommuner som lanserar sig just som nära kommuner till vår huvudstad. De upplevde ofta tidigare att de låg lite grann mot baksidan, som . Det är klart att vi med hjälp av infrastrukturen kan lyckas med det på en rad andra områden också. Därför är den fördelning som vi nu ska göra oerhört viktig just utifrån ett regionalt perspektiv. Det hänger också väl ihop med det som tog upp. Jag delar uppfattning att är en spännande region. Det gäller inte minst i den tid vi lever i då medlemskapet i EU ger oss andra förutsättningar att agera på en större hemmaarena. EU befinner sig i ett spännande skifte när vi nu växer med tio nya medlemsländer. Många av de nya medlemsländerna är grannar till oss. Vi kommer att ha än större möjligheter att binda ihop länderna runtomkring . Vi ska anstränga oss att lyckas med det också.