prot · GR0950 · 2003-12-16 00:00:00 — Det kan ske till exempel genom att läsa enstaka ämnen på ett yrkesinriktat program som senare kan leda till det yrke som man drömmer om att få, som man kämpar med att bli klar med sin engelska. Om menar att så inte ska vara fallet utan i stället anser att ingen släpps ut från förrän man är vill jag påpeka vad de som jobbar med dessa ungdomar säger. Det kommer nämligen att bli mycket stora avhopp. Ungdomar lämnar skolan, vänder skolan ryggen, och återfinns senare utan både kunskaper och förankring på arbetsmarknaden. Jag vill i ha en mycket tydlig fokusering på att målen nås. Där har jag höga krav på de centerledda kommuner som inte ser till att barnen når målen i skolan. Dessa centerpartister måste bli bättre på det. Men också i gymnasiet måste det finnas extra hjälp och stöd för de elever som behöver det. Om man inte får en gymnasieutbildning får man heller ingen förankring på arbetsmarknaden. Man ska naturligtvis inte bli antagen till ett nationellt program på gymnasiet utan att ha godkänt. Men man måste få chansen att utvecklas medan man läser in de kurser som fattas så att man inte totalt lämnar skolan bakom sig. Det blir inte bra för någon av oss. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på interpellation 2003/04:140 om arbetskraftsinvandring 211 Statsrådet (): Per har ställt två frågor till mig, dels vilka åtgärder jag avser att vidta för att tillgodose majoritetens vilja och tillse att en utredning om arbetskraftsinvandring kommer till stånd, dels vilka åtgärder jag avser att vidta för att tillgodose det behov av arbetskraft som eniga rapporter pekar på kommer att uppstå. Inledningsvis vill jag framhålla att det finns en stor medvetenhet inom regeringen om behovet av att långsiktigt öka arbetskraftsutbudet för att undvika arbetskraftsbrist och flaskhalsar och säkra en hållbar ekonomisk tillväxt och välfärd. Detta gäller inte minst mot bakgrund av fortgående demografiska förändringar. Grunden för en framgångsrik politik i detta avseende läggs . Regeringen har tidigare satt som övergripande mål att andelen reguljärt sysselsatta i befolkningen i åldern ska öka till . Målet därefter är full sysselsättning. Som regeringen redovisat i budgetpropositionen är utsikterna att nå 80-procentsmålet under detta år små. Målet som sådant ligger emellertid fast, och det intensiva reformarbete som regeringen inlett för att öka sysselsättningen och säkra arbetskraftsutbudet går vidare. har ett antal propositioner av betydelse i sammanhanget överlämnats till . De har bland annat gällt utbildnings- och integrationsinsatser inom arbetsmarknadspolitiken, möjligheter till finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet samt skärpningar i diskrimineringslagstiftningen. Reformarbetet inom dessa och andra relevanta politikområden kommer att fortgå . Min övertygelse är att nyckeln till att framgångsrikt kunna möta den demografiska utmaningen ligger i kraftfulla och effektiva insatser för att ta till vara hela den potential som finns i den arbetsföra befolkningen. Också andra typer av åtgärder kan emellertid vara nödvändiga. I en bred politik syftande till att hålla arbetskraftsutbudet uppe och motverka bristsituationer och flaskhalsar bör ökade möjligheter till arbetskraftsinvandring vara ett kompletterande element. Vad gäller tillkännagivande om arbetskraftsinvandring (bet. 2002/03:SfU8, rskr. 2002/03:143), får jag upprepa vad jag i denna kammare anförde i ett annat interpellationssvar. Då framhöll jag att beredningen av direktiv till en parlamentarisk kommitté, i enlighet med vad givit uttryck för, i princip är avslutad. Jag sade också att jag hoppas på ett regeringsbeslut . När väl beslutet om kommittédirektiv föreligger bör övriga vederbörliga beslut kunna fattas omgående, så att kommittén så fort som möjligt ska kunna börja arbeta. Jag kan också försäkra Per om att arbetet inom med dessa frågor har mycket hög prioritet. 212 Förste vice talman (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på mina frågor. Det hela grundar sig på oron för att vi börjar få ett tillväxthinder långsiktigt för att vi har ett bristande arbetskraftsutbud. Jag är glad att regeringen har bytt målsättning från att man velat ha ned bara den öppna arbetslösheten till att i stället se på det totala arbetskraftsutbudet i samhället. Det är ett fall framåt även om det är relativt senkommet. Om man ser bakåt har vi haft ett ganska arbetskraftsutbud. Men den nedgång vi har haft i den öppna arbetslösheten har motsvarats av en lika stor uppgång i ohälsotalen och förtidspensioneringarna. Det har närmast varit ett nederlag i och med att färre personer har stått till arbetsmarknadens förfogande. Vi har anledning att diskutera ohälsotal och liknande frågor i särskild ordning här i kammaren. Det är väl ingen tvekan om att det är viktigt att få ned ohälsotalen och likaså att få bort de alltför höga arbetslöshetstalen. Det min interpellation i huvudsak handlar om är problemet med åldersfördelningen och det problem vi har med en del av invandringen till . Vi menar att en mer pluralistisk syn på arbetskraftsutbyte mellan länderna är bra för tillväxten i . Den har dessutom förutsättningar att skapa ett mer humanitärt och ett mer korrekt sätt att hantera invandringsfrågorna. Vi har en lång historia för invandringen. Det är alltifrån folkvandringen till den direkta rekryteringen av invandrare till , och och importen av brittiskt riskkapital och ingenjörskunnande . Det bidrog till att hade världens högsta ekonomiska tillväxt 18701930. Detta har förändrats. har arbetskraftsinvandringen i stället kommit att bli en form av asylinvandring där vi har betydande svårigheter och inhumana delar. Det är inte obekant för statsrådet att om en person har varit utanför arbetsmarknaden eller varit sjuk är det väldigt svårt att komma tillbaka. Vår nuvarande invandring tenderar till att människor närmast per definition är utanför arbetsmarknaden i många fall innan de över huvud taget har möjligheter att komma in. Vad vi försöker göra är en omstyrning. Vi kan vara beredda att se över reglerna för asylinvandring delvis i enlighet med vad regeringen diskuterar. Det kan gälla tillfällig asyl för att biträda i brottmål men även när det gäller människosmuggling och transportörsanvaret. Detta måste vara kombinerat med att man skapar en reglerad arbetskraftsinvandring, förutom konventionsflyktingarna. Vi upplever nu att det är en något okänslig situation. Man stryper möjligheterna till asyl ganska påtagligt genom de propositioner som har kommit eller aviserats. upplever vi att det går långsamt att hitta formerna för arbetskraftsinvandring. Det är alltså obalans i regeringens handlande. Det är där vi har det stora bekymret. Därför vill jag gärna ställa några följdfrågor till statsrådet. När kommer utredningen att tillsättas? Det är ändå en glidande formulering som statsrådet använder. Vilken tidsplan kommer utredningen att ha? Det har stor betydelse för hela vår invandringspolitik men även för arbetskraftsutbudet i . 213 Statsrådet (): Jag har tidigare i olika sammanhang framhållit att en översyn av det aktuella regelverket är ett komplext uppdrag. tillkännagivande anger endast ramarna för den kommande utredningen. Det är ofrånkomligt att utredningen kommer att behöva ta ställning till en rad av till kärnuppdraget kopplade frågor. Flera av de frågorna är både juridiskt och politiskt komplicerade. Det är i sig inte märkligt att det tar att få fram kommittédirektiv i det aktuella fallet. har jag också tidigare framhållit, och senast här i kammaren, att det är djupt otillfredsställande att arbetet att ta fram direktiven har dragit ut . Jag har också sagt att jag kan förstå att det riktas kritik mot regeringen för detta. Jag upprepar det gärna en gång till. Men som redan framgått arbetas det intensivt i med att få till stånd ett beslut om direktiven så att utredningen kan börja. Jag är inte beredd att binda mig för ett exakt datum. Men efterfrågan på utredningsdirektiven är berättigade. Jag försäkrar att det inte finns något annat skäl än att detta är ett komplicerat arbete. Vi har tappat tid det medges av en rad olika skäl. Jag kommer emellertid att ta ansvar för att det här direktivet kommer fram i enlighet med det önskemål som har. 214 Förste vice talman (): Jag delar uppfattningen att vi behöver öka arbetskraftsutbudet. Jag delar uppfattningen att det har tagit onödigt . Jag vill bara försäkra statsrådet om att vi ser med oro på det här. Det leder faktiskt till ett visst mått av misstro hos en majoritet i kammaren, vågar jag säga. Vi ser nämligen de mycket tuffa saker som kommer fram från regeringen nu när det gäller asylsökandet och möjligheten att söka asyl. Det handlar om den nya propositionen, som är framlagd och som behandlas i kammaren, om människosmuggling. Där är det mycket tuffa straffskalor även för mycket ringa saker, att hjälpa en människa att komma till för att söka asyl. Det handlar om trafficking-problem för kvinnor. De kan få tillfällig asyl just under domstolsförhandlingarna men har väldigt svårt att få stanna . Därmed slår man inte på ett tillräckligt bra sätt sönder en del av trafficking-kedjorna. Det handlar också om den aviserade propositionen om transportörsansvaret. Även detta är en form av EU-direktiv som ska implementeras. Helheten av dessa propositioner gör att vi nästan bygger ett Fästning där det nästan är omöjligt att utan att vara grov lagbrytare komma till för att söka asyl. Jag kan förstå en del av den här diskussionen, men om man ska genomföra den typen av lagstiftning måste man tämligen parallellt skapa en möjlighet för människor att komma till för arbete och företagande. Det har av tradition starkt bidragit till vår ekonomiska välfärd i under århundraden som gått. Det är därför som vi är så irriterade över att de tuffa propositionerna, som närmast bygger ett Fästning , tillkommer utan att vi ser utredningens tillsättande, än mindre att vi ser något resultat av utredningen. Det handlar om att man ska få någon form av parallellitet. Det gäller ikraftträdandet av de restriktiva delarna och att man öppnar möjligheten till invandring för arbete och företagande. Jag skulle därför ånyo vilja ställa frågan till statsrådet. Jag förstår att statsrådet inte vill binda sig för ett datum för när utredningen ska vara tillsatt. Men jag skulle vilja att han ändå anger ungefär när utredningen ska vara tillsatt. Det handlar om trovärdighet när vi här i kammaren ska behandla en del av de restriktiva propositionerna . Men det handlar också om synen på invandringen, synen på utländska medborgare som vill ägna sig åt arbete och företagande i . Det handlar också om tidsplanen. Hur mycket vill man komplicera denna utredning? Har man god vilja, eller har man det inte? Jag tror att statsrådet väl kan förstå att det finns många här i kammaren som inte upplever att det finns en god vilja från regeringen när det gäller att man ska öppna möjligheter för människor att komma till för att arbeta och driva företag. Därmed gör de inte minst rätt för sig. Dessutom bidrar de till ett positivt och konstruktivt arbetskraftsutbud. Detta har historiskt bidragit så starkt till utveckling och internationell förståelse. 215 Statsrådet (): Precis som jag sade i mitt svar är min övertygelse att nyckeln till att framgångsrikt kunna möta den demografiska utmaningen ligger i kraftfulla och effektiva insatser för att ta till vara hela den potential som finns i den arbetsföra befolkningen. Det handlar inte minst om att få ned sjukskrivningarna och om att få in fler äldre och invandrande på arbetsmarknaden. Där är vi i allt väsentligt överens. Men det står inte i motsats till att tillskapa flexiblare regler för arbetskraftsinvandring. Det kan dessutom vara nödvändigt att göra det. Jag tror att det är så. vill jag framhålla att det just nu förstås inte är så väldigt intressant vad jag och regeringen tycker i själva huvudfrågan. Det är ju det som utredningen ska arbeta med. har i sitt tillkännagivande uttalat att man vill ha en översyn av regelverket, och då är det min och regeringens uppgift att leverera i enlighet med det kravet. Det är så jag ser det, och det är så jag har sett på den saken. Per efterlyser en tidsprecisering. Jag vidhåller att jag inte vill binda mig för det, men jag har medgivit att det finns skäl till att är kritisk och att efterfrågar den här utredningen. Jag svarar också ödmjukt på de frågor och de krav som kommer. Jag har tillräckligt understrukit att det finns skäl att rikta den här kritiken. Det finns också en gräns för hur jag kan säga det. Det hoppas jag att Per respekterar. Jag ser emellertid framför mig att det inte ska gå så särskilt in på det nya året innan vi har levererat dessa utredningsdirektiv, och jag inser fuller väl, Per , att jag måste komma tillbaka till denna kammare och förklara mig om detta inte sker. 216 Förste vice talman (): Jag uppskattar uppriktigheten från statsrådets sida i de här delarna. Jag tror att det är en central fråga över huvud taget för att man ska få en civiliserad och bra behandling av ett antal frågor som berör invandringen men även arbetskraftsutbudet. Jag tror också att vi delar uppfattningen att det finns ett problem i den demografiska utvecklingen och att vi måste tackla problemen när det gäller ohälsotalen i . Det gäller även långtidsarbetslösheten i . Tillväxtalen ligger i nationens intresse. Det är det en enighet om. I en annan del är jag orolig för att vi är på väg att skaffa ett Fästning med de propositioner som ligger när det gäller asylsökandet. Jag är orolig över att vi därmed befäster en lite inhuman behandling av människor och, tycker jag, även en inhuman syn på ett antal rättsoffer som har haft problem i . De skulle endast få stanna i för att vittna i rättegångar. Sedan skulle de i princip vara hänvisade till att återvända. Vi ser gärna arbetskraftsinvandring. Det gäller arbete och företagande och inte bidrag. Vi inser väl att vi ska ta vår andel av konventionsflyktingarna, och vi tycker att detta är en mycket humanare politik än den typ av asylinvandring som vi tenderar att ha som mer handlar om bidrag och mycket om mänskliga tragedier. Jag hoppas och tror och försöker tolka statsrådet som att vi kommer att se en utredning tillsatt senast , men jag efterlyser fortfarande tidsplanen för den. Förtroendet för regeringen i denna del är inte alldeles glasklart här i kammaren. Överläggningen var härmed avslutad. 20 § Svar på interpellation 2003/04:134 om barns egna asylskäl 217 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att barns asylskäl i större utsträckning ska beaktas i asylprocessen. och gör i varje enskilt fall som rör ett barn en bedömning av barnets bästa enligt utlänningslagens portalparagraf. Detta gäller både barn som kommer till utan vårdnadshavare och barn som söker asyl tillsammans med sina föräldrar. Enligt utlänningslagen ska det i tillståndsfrågor klarläggas vad barnet har att anföra om det inte är olämpligt. Detta gäller även vid bedömningen av om det är lämpligt att höra barn som ingår i en asylsökande familj. I samband med att portalparagrafen infördes i utlänningslagen uttalade regeringen bland annat att man var medveten om det förhållandet att det inte alltid, i vart fall inte tveklöst, kan sägas vara till barnets bästa att höras. Utlänningsmyndigheterna gör bedömningar och beaktar bestämmelsen om barnets bästa i beslutsfattandet i alla ärenden som rör barn. Enligt min mening kan dock förbättringar göras när det gäller beslutsmotiveringar i avvisnings- och utvisningsbesluten. har utarbetat riktlinjer för handläggning av asylärenden avseende barn. Enligt dessa riktlinjer ska barnets ålder och mognad och eventuellt motstridiga intresse till vårdnadshavaren avgöra om barnet ska höras genom föräldern, i förälderns närvaro eller ensamt. Samråd med föräldrarna måste alltid ske. Myndigheten ska alltid överväga om utredningen ska göras av en manlig eller kvinnlig handläggare. Det offentliga biträdet bör alltid närvara vid utredningen. Sakkunnigutlåtande och medverkan av fristående organisationer ska övervägas. Barnets inställning ska klargöras om detta inte är olämpligt. Hänsyn ska tas till såväl asylskäl som andra skäl för uppehållstillstånd. Jag vill i sammanhanget nämna att så gott som alla asylsökande som riskerar avvisning och vars ansökningar ska prövas i har rätt till offentligt biträde. Biträdet är oftast närvarande vid asylutredningarna och har möjlighet att ställa kompletterande frågor. Självfallet ska det offentliga biträdet tillvarata allas intressen i en asylsökande familj, även barnens. och utbildningsinsatser för dem som handlägger barnärenden fortsätter. insatser för kompetensutvecklingen sker genom särskilda utbildningar om barnets behov, utveckling och rättigheter med utgångspunkt i samt fortbildning när det handlar om utrednings- och intervjumetodik. Enligt min uppfattning har kommit långt på detta område, men mycket återstår att göra. Med den kännedom jag har om hur myndigheterna arbetar med barnfrågorna kan jag inte hålla med påstående om att barnets intressen bortprioriteras i asylprocessen. 218 (): Jag vill tacka ministern för svaret. Det känns bra att ansvarigt statsråd för dessa frågor numera har både kunskap och engagemang för barnen. var antalet asylsökande mer än 30 000 personer. Av dem var det drygt 6 000 barn som kom till . Barnen kom framför allt från , och delar av , samt från , och Bosnien. För de ensamkommande barnen som i och för sig inte nödvändigtvis reste hit själva de kan ha haft sällskap av en vuxen som inte var förälder eller legal vårdnadshavare finns en särskild problematik. De barnen hörs regelmässigt en eller av handläggare på . Det kom ungefär 500 ensamkommande barn till . Det är inte dessa barn som min interpellation fokuserar utan de drygt 5 500 barn som sökt asyl tillsammans med sin familj. För barnen som reser in i landet med sin familj sker utredningen för att pröva asylskäl fortfarande främst med inriktning på föräldrarna, detta trots att barnen har rätt att få sina asylskäl prövade individuellt. gäller ju oberoende av ålder. I en undersökning som gjorde kartlade man ett slumpmässigt urval barn, 87 stycken, som hade sökt asyl. Totalt av de barnen var 79 barn i familj. Resultatet blev senare att inget av barnen beviljades asyl, men det är en annan fråga. kunde då konstatera att endast vart femte barn hade blivit hört om sina asylskäl. För de återstående barnen i studien, 53 stycken, fanns det ingen notering om frågan över huvud taget hade ställts till barnen eller deras föräldrar. Det går alltså inte att utläsa om barnen själva avböjt eller deras föräldrar eller om det funnits andra särskilda skäl att inte höra barnen. Min fråga blir naturligtvis: Bör det inte tydligt framgå i handlingarna hur det faktiskt förhåller sig? Jag anser att frågan måste kunna besvaras: Har barnet hörts? Varför eller varför inte? Vilket var skälet? Det finns särskilda svårigheter att höra barn. Det har inte minst polisen stora erfarenheter av. Alla är inte lämpliga för denna uppgift och ska inte heller göra den typen av utredningar. Min fråga är också om det inom finns särskilt utpekade handläggare som håller i denna typ av samtal. Eller delas även barnasylärenden ut mer generellt? Inom polisen har man särskilda utredare som har både fallenhet, intresse, lämplighet och utbildning för barnförhör. Anser ministern att det förhåller sig på samma sätt inom ? Finns det särskilda förhörsrum för barn? Barnen är ju inte brottsoffer i egentlig mening, men de kan mycket väl ha varit brottsoffer och blivit utsatta för förföljelse eller annat i sina hemländer. Problematiken är snarlik. Jag undrar också om det anlitas någon professionell kompetens vid svåra situationer, om man anlitar barnpsykolog eller liknande vid de här förhören eller samtalen, och om personalen som har att hålla i de här mycket svåra arbetsuppgifterna har handledning. Jag känner en tillit till att statsrådet tar frågorna på stort allvar och välkomnar det bildade barnrådet. Men det vore intressant om ministern lite grann kunde utveckla de här frågeställningarna som jag har. 219 Statsrådet (): Svaret på frågan om det bör framgå i handlingarna om man har hört barn är ja. Jag anser att det bör framgå av handlingarna om man har hört ett barn eller om föräldrarna har tillfrågats och över huvud taget hur det har gått till. Jag tycker också att det bör framgå av handlingarna vilka bedömningar man gör av barnets bästa och hur det har vägts in i besluten. Jag menar att har rätt här. Jag tror att det finns en hel del att göra för att förbättra just den delen. När det gäller särskilda barnhandläggare är svaret också ja. Det finns särskilda barnhandläggare. Det finns också särskilda utbildningar för barnhandläggare på . Det är ännu inte heltäckande. De här barnhandläggarna började precis med det som nämnde, nämligen ensamkommande barn, de som kommer utan sina föräldrar. har man utvecklat det så att det också i allt högre utsträckning rör sig om handläggare som handlägger barn i familj. Svaret när det gäller särskilda rum är egentligen samma svar som jag nämnde tidigare om barnhandläggare. Det finns på vissa ställen. Jag tänker till exempel på . Där har man ett särskilt team som jobbar både med ensamkommande barn och barn i familj. De har också en särskild ingång, och det finns ett lekrum och så vidare. Det finns alltså. Man håller på att utveckla det även om det inte är genomfört på alla ställen runtom i landet. Jag vill också säga att riktlinjerna på det här området är väldigt tydliga. Vi har i lagstiftningen en paragraf som säger att man ska ta hänsyn till barnets bästa. Det är en paragraf som har som förebild artikel 3 i att barnets bästa alltid ska vägas in. Frågan är hur man ska veta vad som är barnets bästa. ger en väldigt tydlig anvisning om hur man ska göra, nämligen att man ska fråga barnen själva vad de tycker är deras bästa. Det var också precis det som var anledningen till att man förde in den här paragrafen i utlänningslagen, att man om det inte anses olämpligt också ska höra barn i asylärenden. Men det finns komplikationer med att höra barn. Jag kan återkomma till det. börjar talartiden ta slut. 220 (): Tack för det. Jag tror inte att vi har så väldigt stora meningsskiljaktigheter kring den här problematiken. Jag tolkade ministern som att det pågår ganska mycket men att det också återstår mycket att göra. En del myndigheter och regioner får gå före och gå i bräschen för den här mycket viktiga frågan. Det är intressant att se att det har skett en förbättring. analys visade att det var lite som handlade om barnens bästa i asylutredningarna. Det är därför positivt att det sker en förändring, både inom och , med ökad kunskap. Huvudregeln att varje barn ska höras måste genomföras fullt ut, anser jag. Det måste framgå att frågan ställs, vad som blir resultatet och skälet därtill. Det är också intressant att veta varför en förälder avböjer, varför man inte vill att barnet ska höras. Är man rädd att det ska bli en obehaglig situation? Det är viktigt att motivera så att barnen får möjlighet att berätta. Det kan vara en del i att komma vidare. Lämplig person med barnkompetens är ett uttryck vi ibland använder oss av lite slarvigt. Det skulle vara bra att definiera vad som menas med barnkompetens inom olika områden, inte minst rättsväsendet. Det är också viktigt att förhöret sker i en för barnet lämplig miljö. Inom polisen finns bra erfarenheter av att jobba med material, dockor och annat, som kan få barnen att berätta och visa vad de har varit utsatta för utan att använda ord. Det kan också vara lämpligt att i vissa situationer använda sig av videodokumentation, som kan användas när barnets trovärdighet i dessa sammanhang ska bedömas. Vidare kan bedömningen ske av en professionell person. Det är också viktigt att öka medvetenheten om att barn kan vara utsatta för en annan form av förföljelse än vuxna och att det kan finnas andra uttrycksformer för det.