prot · GQ0961 · 2003-02-19 00:00:00 — Den läses inte från början till slut,utan den slås upp och så tar man de meningar somfinns på en viss sida. Sedan produceras proteinerenligt de meningar som står på sidan. Det är cellensjälv som svarar för bläddringen. Den sker på olikasätt beroende på vilken miljö - yttre och inre - somcellen har.Om vi tänker oss utveckling av en enskild indi-vids liv, från den befruktade cellen, så ser vi att ut-vecklingen startar och olika delar av DNA-kedjanöppnas. Den läses av och äggviteämnen produceras.Cellen delar sig och det blir fler celler. Det helabyggs ut, och kroppen börjar byggas upp. I ett visstskede läses boken på andra sidor, så att man får andraproteiner som bildas. Cellerna kommer att se liteolika ut på grund av att de byggs upp på olika sätt. Vifår en differentiering, och det blir olika celler. En delser ut på ett visst sätt och sitter i lungorna, och andraär nervceller. Vi har celler i njurar, muskler och såvidare.Detta går inte att läsa av i generna. Det går inte attsäga hur det går till genom att titta på DNA-strängen.Ännu mindre kan vi säga, om vi tittar på till exempelsynsinnet, hur ögats celler samverkar med hjärnansceller och syncentrum så att vi kan få en bild. Det kanvi inte ens få en föreställning om genom att titta pågenerna. Naturligtvis blir det ännu mer kompliceratom vi exempelvis tänker på att vissa synbilder ocksåger känslor av ett visst slag. Vi har ju också en ned-ärvd inlärningsförmåga och så vidare.Det som vi vet om generna säger oss ingenting omallt detta komplicerade, som är liv. Generna är denbok som cellen bläddrar i och som talar om vilketäggviteämne som ska produceras i cellen i ett visstögonblick - och ingenting annat.Nåväl, om vi då betänker hur arv och miljö harsamspelat för att livet på jorden har blivit det som detär så ser vi att det är en process på över tre mil-jarder år. För mer än tre miljarder år sedan börjadelivet med encelliga organismer som så småningomlångsamt, långsamt ändrades och utvecklades. Underde senaste hundratalen miljoner år har vi haft flercel-liga organismer, som långsamt har förändrats.Vad är det då som har förändrats? Jo, det är arvet.Slumpvisa förändringar i boken - några bokstäver harbytt plats - har givit till resultat en individ som sedantestas i sin naturliga miljö. Den kanske få avkommasom ärver boken lite felskriven, vilket ger ett resultatsom sedan testas. Det är en långsam, försiktig test-ning som tar mellan 1 000 och 100 . Så lång tidtar det innan den nya egenskapen har slagit igenom.Det kan till exempel vara egenskapen hos däggdjuratt vårda ungarna på ett annat sätt. Det är långsammaförändringar.Den genteknik som vi nu har arbetar på det sättetatt man sliter ut vissa sidor ur boken och ersätter demmed andra. Det är inte spontana, slumpmässiga för-ändringar som sker inom biologins strikta regler. Detsker till exempel aldrig mellan arter. De sker i ställetpå ett annat sätt. Reglerna för hur man byter ut sidor-na känner vi inte till. De är inte skrivna eller givna.De prövningar som äger rum sker naturligtvis inte allspå det sätt som det naturliga urvalet har skett på.När vi nu har fått en teknik som griper in i ut-vecklingen av liv på jorden och gör anspråk på attkunna ersätta den så att man genmodifierar en orga-nism och sätter ut den i det verkliga livet så finns detskäl att vara försiktig, minst sagt. Det är livets kärna -själva sättet på vilket liv utvecklas på jorden - somman nu ger sig in på.Vi i är av det skälet för en kraftigtökad forskning på området när det gäller genetik,genteknik och molekylärbiologi. Vi måste veta såkolossalt mycket mer om det, och det är så spännandeoch intressant. Det handlar ju om kärnan för livet.Men vi är också totalt emot tanken att man utanden kunskapen går ut och gör förändringar, sliter utsidor i boken, sätter in nya och ser vad det blir ochsedan sätter ut organismerna i ekologin. Vi vet juegentligen inte någonting om hur det påverkar sam-spelet inom en individ, individens förutsättningar attleva ett normalt liv och samspelet mellan individer iden biotop där det normalt skulle ha skett en prövningmed en betydligt större försiktighet än vad man får ien prövning som ska gå , och där man baraser om det händer något farligt.Därför yrkar jag bifall till reservation 1 underpunkt 3, som handlar om ett moratorium för genetisktmodifierade grödor. Den får stå som en liten symbolför att vi vill ha ett moratorium över hela området närdet gäller utplacering av GMO:er i naturen.Anf. 160 ():Fru talman! Jag börjar med att yrka bifall till för-slaget i miljö- och jordbruksutskottets betänkande nr11 och avslag på samtliga reservationer.Gentekniken har kommit för att stanna. Med den-na teknik har vi gjort stora framsteg på många områ-den. När det gäller medicin och läkemedel vet vi har kommit långt på många områden. Jag kannämna uppkomst av tumörsjukdomar, ledgångsreu-matism och så vidare. Med stor sannolikhet kommervi också att komma fram till resultat där vi kan botadessa sjukdomar.Men trots dessa positiva framsteg finns det områ-den där vi alla känner oro. Vi kan höra bara i debattenhär att det finns en enorm bredd i vad vi tyckerfrån till oss, som kanske är lite mer posi-tiva och som inte riktigt känner samma oro. Därmedär det inte sagt att vi inte ska bejaka den försiktig-hetsprincip som vi länge har pratat om och sommånga har tagit upp.Jag tycker att det är viktigt att vi fortsätter att haen någorlunda bra inställning, där vi måste veta vadresultatet kan bli och vilka konsekvenser det får närvi sätter ut saker. Då menar jag framför allt livsme-del. Den försiktighetsprincip vi har har vi haft en tid.Inom EU råder det ett stopp som göratt man inte sätter ut grödor som är genetiskt föränd-rade.Här finns två stycken olika åsikter från reservan-terna. Någon vill fortsätta att ha ett totalstopp medanandra vill luckra upp det lite mer. har haft enställning inom EU där vi menar att det är viktigt att vivet vilka konsekvenserna blir. Den inställningen harvi kvar. har vi fått till stånd den märkning som harvarit ett av villkoren för att häva stoppet. Det finnsandra länder som fortsatt har satt stopp för detta ge-nom att också vilja veta vem som har ansvaret föreventuella kommande konsekvenser. Vi får se hurutvecklingen blir. Det blir intressant att följa den.Fru talman! Det läggs mycket pengar påforskning i genteknik runtom i världen. Inte minstkan man se det på de framsteg som görs på de olikaområdena. I denna forskning ingår också att se vilkakonsekvenser denna teknik får för flora och fauna iframtiden.Den grundläggande forskningen presenteras kon-tinuerligt i de vetenskapliga tidskrifterna. Den tilläm-pade forskningen görs ofta i samarbete med eller heltoch hållet i företag. Där är resultaten ofta sekretess-belagda men då inte för att dölja resultaten utan föratt man ska ha möjlighet att söka patent på sina inve-steringar. Resultaten publiceras på grund av detta litesenare. Men de blir tillgängliga även för allmänheten.Här kan vi fundera över vad det får för konse-kvenser. kanske vi kan se resultat somhar givit de konsekvenser som vi inte ville ha. Därförär det viktigt att vi fortsätter med försiktighetsprinci-pen i denna fråga. Som jag sade i min inledning ärdetta en teknik som har kommit för att stanna. Rättanvänd kommer den att minska mycket lidande inomdet medicinska området och likaså skapa bra livsme-del.Anf. 161 ()replik:Fru talman! Jag välkomnar att från talarstolen förordar en försiktighetsprincip.Jag tror att det är väldigt viktigt. Jag delar ocksåChristin uppfattning att många känner enoro för gentekniken. Vi behöver den här debatten.Debatten här i kammaren visar att vi har enganska stor bredd och troligtvis behöver mycket merkunskap i frågan.Det jag egentligen skulle vilja fråga om är kon-sumenternas möjlighet att välja bort de produkter somhar framställts genom GMO. Jag tycker att märkning-en har blivit bättre, men det finns mycket mer attgöra. Man måste verkligen markera att det är GMO.Det tror jag att konsumenterna har väldigt svårt att sei dag i affärerna.Det finns också frågan om foderproduktionen. Enmycket stor del av jordbruksmarken används förfoderproduktion. Vi importerar en del foder som kaninnehålla GMO. Det vet inte konsumenterna om. Jagundrar om är villig att också fortsättaatt arbeta med att konsumenterna får ett mycket bättreskydd för detta och verkligen kan vara säkra på att deinte får GMO-kött till exempel.Anf. 162 () replik:Fru talman! Inom EU har vi nu fattat ett gemen-samt beslut om att vi ska ha märkning på de produk-ter där vi kan spåra det som är . Det ärbra att vi nu får den möjligheten. Det handlar mycketom konsumentperspektivet. Vi ska kunna se på enprodukt om den är genförändrad.Sedan finns det områden där vi fortfarande intehar nått lika långt med märkningen. Vi kan som ex-empel ta kött och det som serveras på restauranger.Där kan man önska att vi kommer längre. Vi jobbarockså där för att konsumenten ska få möjligheten attkunna välja.Sven-Erik tog i sitt anförande upp frå-gan om foder. Jag tror att jag fortfarande inte riktigtförstår den, eller jag kanske misstolkar honom. Dethandlade om att djuren blir utfodrade med genmodi-fierat foder och att det påverkar köttet som vi sedanäter. Hitintills har man inte kommit fram till att det ärpå det sättet.De genförändrade foder som finns är föränd-rade på sådant vis att de vid odling är resistenta motbekämpningsmedel. Det skulle i så fall vara fråga ombekämpningsmedelsrester. Det har vi oavsett om detär gentekniskt förändrat eller förädlat på annat viseftersom vi fortfarande använder bekämpningsmedelvid konventionell odling.Anf. 163 ()replik:Fru talman! Jag menar naturligtvis att om djur blirutfodrade med GMO-foder har konsumenten en rättatt veta det. Det är konsumenten som gör valet. Ävenom forskningen säger att det inte går att påvisa någraskador vet vi inte riktigt vad som händer långsiktigt.Därför tycker jag att man ska vara lite försiktig. Detär en rättighet som en konsument har. Jag vill gärnase att det blir en förbättrad märkning.Det har varit diskussioner i och ock-så i vårt utskott om spårbarhet och sådant. Vi vet allaatt det har funnits olika förslag. Det var till och medförslag på . Det kanske är väldigt svårt att mätadet. Det hade varit väldigt kostsamt. Vi har lyckatsfå det till , och det är mycket positivt. Det är rättsmå GMO-rester när det är . Jag tror att det ärmycket bra. Då kan vi vara försiktiga tills vi vetmycket mer om det.Anf. 164 () replik:Fru talman! När det gäller foder och märkningförstår jag inte riktigt av vilket skäl vi skulle märkavarorna med det. Kunskapen och informationen gårinte hand i hand. Vi kanske ger en felaktig informa-tion genom att märka varorna när vi inte vet om detger några konsekvenser eller inte.Genom gentekniken kan man också få fram ensort som av andra skäl kan vara mycket positiv förhälsan. Det skulle då vara fel att informera av detskälet. Det är bättre att framföra vilket näringsinne-håll som finns eller vad man nu har tillfört. Vi kan tatomater eller vad det nu kan vara som exempel. Omman har tillfört något som är positivt ska det ocksåmärkas med det i så fall.Det blir då lite konstigt. Det blir dubbla budskap.Det kan vara lite konstigt i detta läge att ha den typenav märkning.Anf. 165 () replik:Fru talman! Jag vill fråga litegrann om försiktighetsprincipen. Många använder detordet. Det sätt på vilket man använder det gör mig liteorolig. sade själv: Vi får se hur detblir. Det låter ungefär som att man menar: sättervi ut det här, vi prövar det, och så följer vi det nogaoch ser efter om någonting händer.Det är naturligtvis fullständigt otillräckligt somförsiktighetsprincip när det gäller så fundamentalating som förändringar i den arvsmassa som finns ute inaturen. Kunskapen borde vara mycket större. Viborde vara försiktiga därför att vi inte vet skillnadenmellan det gentekniska ingreppet och de spontanamutationer vi haft.Vi vet väldigt lite om hur mutationer sker i DNA-kedjan. Det är inte utforskat alls. Men vi gör ändåanspråk på att själva göra förändringar utan att vetapå vilka sätt vi avviker från det som är naturligt ochviktigt. Varför är det till exempel så genomgående iallt liv på jorden att det är väldiga barriärer satta föratt man inte ska få in gener från andra arter?Det förekommer nästan inte att man hos arter medsexuell reproduktion har reproduktion över artgrän-serna. Hur kommer det sig att det finns en sådan ab-solut barriär ute i det verkliga livet som man utanvidare bryter? Man vet inte. Det är inte utforskat.Man har ingen aning om det. Jag menar att okunnig-hetsmängden garanterat är så stor att försiktighets-principen borde vara att absolut avstå från att klampain.Anf. 166 () replik:Fru talman! Det gäller att balansera försiktighets-principen. Vi måste enligt vår mening beja-ka tekniken och testa vad vi kan använda den till.Vilka positiva konsekvenser får vi kontra negativakonsekvenser? Det kan man bara få veta genom attprova ute i odling på öppen mark. harman kommit ganska långt. Sådan raps sprider sig påsamma sätt som vanlig konventionellt odlad raps.Artöverskridande genteknik tycker jag ur medi-cinsk synpunkt är intressant. På växtområdet kanman, som säger, genom mutagenerskapa nya typer, men med genteknik har man intelyckats speciellt bra.Jag vet till exempel att den potatis som Vänsterparti-ets representant tidigare nämnde var ett stort miss-lyckande. Naturligtvis lärde man sig oerhört mycket,men man kom också fram till att det inte funkadespeciellt bra.Jag tror därför att den försiktighetsprincip somgäller är helt tillräcklig för att vi ska våga ta desteg framåt som behövs, som vi ändå ärväldigt restriktiva.Anf. 167 () replik:Fru talman! Det är just den inställningen som jagtycker låter väldigt farlig: Vad kan vi använda dettill? Det är en teknik om vilken vi faktiskt inte vetnågonting i djupare bemärkelse. Ivern att få framprodukter som man kanske kan använda till något ärväldigt mycket för stor jämfört med de risker som ärförenade med att ge sig in på det här utan att kunnanågonting.Låt mig ta ett helt annat exempel. Låt oss säga attvi vill ha ökad köttproduktion och gör förändringar igenmaterialet hos klövdjur och får en väldig tillväxtav muskelmassa, som hos rasen Belgian Blue, sominte är genmodifierad. Man kan också ta grisar somexempel.Vad vet vi om vad det där betyder till exempel förden djurartens individer? De är uppbyggda som enhelhet. De har anpassats under mycket långa tidsperi-oder för att hela organismen ska fungera. Klövdjurenär till exempel predatorundvikande. Hela strategin fördetta är uppbyggd så att när en predator dyker uppblir djuret skrämt och rusar i väg. Om man då byggerupp en muskelmassa så att djuret hämmas i sin för-måga att röra sig, skapar man då ångest hos det härdjuret? Hur blir det när ett djur inte kan hantera denhär rädslan? Hur påverkas omvårdnaden och andrasociala beteenden, till exempel lekförmågan hos kattoch så vidare?Allt detta är okänt, och ändå kastar man sig ut ochgör anspråk på att kunna göra förändringen därför attden kanske leder till något gott, nämligen mer kött.Nej, det finns alla skäl att vara betydligt mer försiktigän vad vi är i dag.Anf. 168 () replik:Fru talman! Jag kan inte hålla med att försiktighetsprincipen inte gäller i de här avse-endena. Jag tror inte att någon är intresserad av dentyp av djur som du har beskrivit här. Vi minns allafåret , som har nämnts här. Det finns entyp av forskning där man till exempel tar fram fårsom genetiskt sett är likartade med andra får. Det ärklart att vi måste sätta gränser för den typen av forsk-ning, men det pågår en sådan forskning för forsk-ningens egen skull. Jag tror inte att man inom rimligtöverblickbar tid kommer att sätta ut dessa djur i natu-ren.Vad vi här har diskuterat mycket har varit livsme-del och till exempel utsättande av olika grödor påmark, vilka sedan kan sprida sig. Jag tror att denförsiktighetsprincip som tillämpas , där manbåde testar och reflekterar över vad somhänder och vilka konsekvenser det får, är fullt till-räcklig för att man ska komma framtill var balansen går mellan de här två typerna avförädling.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 19 §. )18 § mot kvinnodiskrimine-ring, jämställdhetsfrågor och andra diskrimine-ringsfrågor m.m.Föredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande 2002/03:AU3FN-konventionen mot kvinnodiskriminering, jäm-ställdhetsfrågor och andra diskrimineringsfrågorm.m. 2002/03:19).Anf. 169 ():Fru talman! Jag yrkar först bifall till den moderatareservationen nr 1. För tids vinnande avstår jag frånatt yrka bifall till de övriga reservationerna, även omvi moderater står bakom alla dessa.När jag växte upp fanns det ett barn-program som hette Vilse i Pannkakan. Det är nog ettprogram som rimligen inte kan ha undgått särskiltmånga, varken då eller nu.I denna bisarra show, om man får kalla StaffanWesterbergs skräckkabinett så, förekom bland annaten figur som hette Trashanken. Han ville segla frånPannkakan till horisonten i en båt full av hål. Ocheftersom detta svårligen låter sig göras, så lagade hanbåten med korkar.Men någonting måste nu ha gått väldigt snett ihans beräkningar, för ju fler hål han lagade, desto flerhål uppstod i båten och desto fler korkar behövde hanför att täta den.Historien om Trashanken saknar inte bäring pådagens debatt, tvärtom. Den är i stora drag också enparallell berättelse om regeringens jämställdhets- ochdiskrimineringspolitik, för likt Trashanken söker denpolitiska majoriteten fylla igen vad man upplever somrevor och hål i samhällets väv med lagstiftningen somkorkar, allt i syfte att segla till Mångfaldslandet bor-tom horisonten.Men är det ju så att ju fler sprickor som manpluggar igen, desto fler tycks på något mystiskt visuppstå, med resultatet att statsråden ochSahlin kommer till denna kammare och ber om ytter-ligare en kork för att fixa till problemen - och en till,och en till, i det oändliga.Vi avvisar självfallet från moderat sida denna igrunden småkorkade politik.Ett typfall är den syn på jämställdhetsfrågan sompräglar regeringens avsikter i fråga om en lagstiftningför kvotering.Jämställdhet betyder nämligen inte en matema-tiskt jämn könsbalans utan en frånvaro av diskrimine-ring. En matematisk rättvisa innebär inte nödvändigt-vis jämställdhet. Diskriminering kan förekomma ävenpå arbetsplatser som har en fullständigt jämn köns-fördelning. Jämställdhet är nämligen i grunden enrelation mellan individer, män som kvinnor, sominnebär lika rättigheter och lika möjligheter och skyl-digheter. Därför är ett fungerande diskriminerings-skydd av yttersta vikt. Men kvotering löser inte pro-blemet. En konstgjord könsbalans kan i stället döljaoch permanenta en reell ojämlikhet. Den statistiskakönsbalansen förvandlas till ett alibi som döljer denverkliga situationen.Fru talman! Korkar förekommer ju också på andrahåll än i riksdag. Ännu värre blir det närdenna utveckling paras med det arbete som den euro-peiska unionen beklagligtvis bedriver i sitt antidis-krimineringsprojekt och där fler och fler kriterierstaplas på varandra i syfte att uppnå jämlikhet. Ras,kön, sexuell läggning, trosbekännelse, funktionshin-der, ja till och med frågor om visstidsanställning ochvärnplikt blandas i ett sammelsurium av politisk kor-rekthet. I stället för att se människor som individer iett samhälle förvandlar denna utveckling samhällettill en matris för politiker.Vi blir alla inplacerade i fack, med utgångpunkt iyttre eller inre attribut - varav vissa råkar vara merintressanta än andra. Detta är en i grunden grym ochkänslokall politik, där människan till slut inte är någotannat än summan av de politiska kriterier som råkargälla för stunden. Individen - som borde ha varit icentrum för debatten - förvandlas i stället i de social-demokratiska kvarnarna till ett abstrakt objekt. Jagoch mitt parti motsätter oss denna syn, och vi kom-mer här i kammaren och utanför den att bekämpa denså fort vi kommer åt.Vidare har den politik som jag beskrev i daglett fram till en situation där det är uppenbart attdiskrimineringen som begrepp är på väg att spåra ur.Ett tydligt bevis för detta är uppdelningen av till-synen över diskrimineringen i arbetslivet. Därförbehövs det här en ny och kraftfull politik. Lösningenpå könsdiskrimineringen ligger i att utveckla ochutvärdera neutrala meritvärderingssystem, så attkvinnor inte utsätts för den dolda diskriminering somgenussystemet innebär. Lösningen på alla övrigaformer av diskriminering ligger i att ha en formel förlikabehandling - inte särlagstiftning. Det är därförviktigt att samla alla fall hos en myndighet för att påbästa sätt kunna bekämpa diskriminering av olikaslag.En stark diskrimineringslagstiftning, fru talman,löser emellertid inte alla problem med dåliga attityderi samhället. Dessa måste nämligen alltid lösas genomen dialog mellan medborgarna. Men lagen ger indivi-den ett lagstadgat skydd och visar att staten inte pånågra grunder accepterar diskriminering. Att reger-ingen även fortsättningsvis vill ha en splittrad diskri-mineringslagstiftning betyder bara en sak: att de nu-varande myndigheternas existens är viktigare än re-spekten för de medborgare som utsätts för diskrimi-nering.Hur gick det då förresten för Trashanken? Jo, hanåkte ned i toalettstolen i sista avsnittet av Vilse iPannkakan, om jag inte missminner mig, därför atthan trodde att vattenspegeln i klosetten var horison-ten. Det är bara att hoppas att regeringens jämställd-hetspolitik inte får samma olyckliga slut, men mankan ju tvivla på den saken.Anf. 170 ():Fru talman! Föga förvånande vill jag säga att vinaturligtvis står bakom alla reservationer,men i ett anfall av filantropi väljer vi att yrka bifallbara till reservation nummer 6.Hur mycket jag än har funderat på vad som är detverkliga hindret för jämställdhet kommer jag tillbakatill något så krasst som pengar. Fördomar och tradi-tioner - ja, men i grund och botten är det ju faktisktså att kvinnor tjänar mindre än män, och därför har viinte heller samma makt över våra liv och får intesamma respekt. Så länge som kvinnor inte har sammamöjlighet till kapitalet kommer vi aldrig att bli jäm-ställda - det är den krassa verkligheten.En av alla producerade rapporter har visat attfruktsamheten är högre i länder där barnafödande ochförvärvsarbete kan kombineras, att jämställdheten ärviktig för barnafödandet och att barnafödande har enpåtagligt negativ inverkan på hur kvinnors inkomsterutvecklas. Det var väl en överraskning för oss alla!Det är visserligen fler faktorer än pengar som styrmäns uttag av föräldraledigheter, men de grundar sigigen på att vi har en skev maktfördelning. Hade flermän tagit ut större mängd föräldraledighet så hade vifått ett mer jämställt samhälle, både i hemmen och påarbetsplatserna, med en mer jämställd lönebild. Ettviktigt steg mot att män ska, eller rättare sagt skakunna, ta ut en större del är just de takhöjningar iföräldraförsäkringen som regeringen lovade oss allaföre valet, men som ser ut att frysa inne - eftervalet.Jämställdhetslagen är ett annat viktigt och nöd-vändigt instrument. Den har tagit oss en bit på vägen,men den är fortfarande trubbig, och i vissa fall behö-ver den definitivt ses över och skärpas. har vitill exempel inte sett ett enda positivt resultat av lö-netvister baserade på diskriminering i Arbetsdomsto-len. Jag kan inte tro att detta beror på att det inte finnsfall där lönerna faktiskt är orättvisa. Statistiskt sett ärden oskäliga löneskillnaden mellan könen, som det såvackert heter i , någonstans mellan 7 och17 % - vem vet egentligen; det är vacker statistik.Oavsett vilket är en procent definitivt en procent förmycket.Att ledamöterna i till majoriteten utgörs avsamma fack och arbetsgivare som har ett stort ansvarför den rådande lönesituationen och därmed också harett gemensamt intresse av att försvara de avtal somresulterar i den nuvarande lönestrukturen är i minaögon helt förkastligt.