prot · GQ0950 · 2003-01-31 00:00:00 — Vi vet att det finns ett sambandmellan stress och mental belastning, att det finns endirekt organisk relation till exempel till immunförsva-ret som skyddar oss från infektioner, tumörer, allergi-er och annat.Summan är att det finns en fattigdom som vi intekan acceptera i vårt samhälle. skrev år 1990under . Vi utfäste oss att åtgärdadenna typ av diskriminering av barn. Här har allabeslutsfattare ett ansvar - de politiska partierna, ja,men också skolfolk, socialarbetare, vårdpersonal ochandra som hanterar barn. Man har rättenatt ta barnens parti.Fru talman! Kortsiktigt kan det alltså handla omatt ändra i det ekonomiska stödet och höja underhålls-stödet, som legat stilla på sedan 1994.Långsiktigt krävs annat. Vi har tidigare föreslagitsänkt skatt för att inte både betala skatt ochstå med mössan i hand och be om ett bidrag.Att utlandsfödda föräldrar kommer in på arbets-marknaden är avgörande. En allmän arbetslöshetsför-säkring skulle hjälpa många ensamförsörjare frånhoppen mellan socialbidrag och perioder av arbete.Vi måste, fru talman, tillsätta en kommission närdet gäller att ge förslag till hur vi kan stärka de fattigabarnfamiljernas ekonomi.Anf. 5 ():Fru talman! Låt mig först instämma i vikten av attbygga ut den generella välfärden, av att vi ska ha enpolitik för arbetslinjen, en aktiv arbetsmarknadspoli-tik och en fördelningspolitik som grund och metodnär det gäller att möta fattigdom i Sverige.Med detta sagt vill jag ändå koncentrera mig påjust de barn som lever i fattigdom och på vad vikan göra åt detta. Vidare handlar det om vilka bildervi ser.Tidigare har det sagts att ungefär 300 000 barn le-ver i fattigdom i . En del av dem lever hela sinbarndom i fattigdom. Det handlar alltså om de mestutsatta barnen. Det är de som under hela 1990-talethar fått bära den tyngsta bördan av nedskärningarna iden generella välfärden. Vi talar då om barn som harensamstående eller arbetslösa föräldrar, om barn ifamiljer som får försörjningsstöd, om barn med ut-landsfödda föräldrar och om asylsökande barn.Rädda Barnen visar i sin rapport att det år 2002fanns 245 000 barn som levde i relativ fattigdom. Detmotsvarar nästan vart femte barn i . Många avdem har, som sagt, föräldrar som uppbär socialbidrag.Andelen fattiga barn ökade under hela 1990-taletmen med en tendens till trendbrott under de sista årenförra mandatperioden.Föräldrarnas fattigdom påverkar barnens helalivssituation i skolan, och i hemmet.Många av de här barnen törs eller kan inte bjuda hemsina kamrater efter skolan på grund av trångboddheteller delta i utflykter eller fritidsaktiviteter eftersomfamiljens ekonomi ofta saknar marginaler för annatän det mest nödvändiga.Att stärka barnfamiljernas ekonomi, till exempelgenom att höja barnbidragen och sänka barnomsorgs-avgifterna, är ofta ett bra sätt att också stödja de mestutsatta barnen. På så sätt stärks grunden i hushålls-ekonomin hos alla barnfamiljer. På samma sätt gyn-nas de mest utsatta barnen av en politik för ökadsysselsättning och av en stärkt arbetsrätt som gör detlättare att gå från springvikariat och otrygga anställ-ningar till fasta jobb. Sänkta boendekostnader ochhöjda löner för kvinnor är andra exempel på vänster-politik som gynnar väldigt många och som också i enförlängning alltid innebär att klyftan minskar mellandem som har allra minst och dem som har lite mer.Men även med de redskapen framlever hundratu-sentals barn hela sin barndom i fattigdom. De härbarnen kan inte vänta på en politik för full sysselsätt-ning eller på en bostadsmarknad där det är lätt atthitta en bra och billig bostad i storstadsregionerna.Även om politiken, som vi vill, med fullkraft inriktas på de här uppgifterna skulle det nämli-gen dröja innan målen är nådda. Undertiden fortsätter barn att växa upp under fattiga för-hållanden. Därför krävs det en rad åtgärder särskiltinriktade på att förbättra situationen för de allra sämstställda barnhushållen.Från borgerligt håll talas det ofta om bidragsfälloroch om bidragsberoende när man vill argumentera förriktade åtgärder för de sämst ställda hushållen. Mansäger att bidrag får människor att tycka att det ärmeningslöst att ekonomiskt försöka stå på egna ben. Istället lyfter man från vissa partier fram en lösningmed lägre bidrag och sänkta skatter.För mig vittnar detta om en förlegad och väldigtkonservativ människosyn. Följden blir ju att familjermed en mycket knapp ekonomi låses in i vad jagkallar för fattigdomsfällan. För hundratusentals hus-håll är fattigdomsfällan ett mycket större pro-blem än bidragsfällan.Att släppa ut barnen ur fattigdomsfällan är för ossviktigare än vuxenvärldens prat om marginaleffekter.I dag vet vi att det i stort sett handlar om två hus-hållstyper. Det handlar om hushåll där det finns enensamförsörjande förälder och om stora barnfamiljermed föräldrar som är utlandsfödda.Vi vet egentligen också ganska väl vad vi ska göraför att påverka de här hushållens ekonomiskasituation. Det handlar om bostadsbidragen, som harurholkats och försämrats. Och det handlar om under-hållsstödet, som varit fryst . Det handlarockså om att låta de hushåll som lever medförsörjningsstöd även få del av barnbidragshöjningar-na. Så ser det inte ut . Naturligtvis handlar detdessutom om att socialbidragen hålls på en rimlignivå. De har urholkats sedan mitten av1990-talet, som medelinkomsten i Sverigehar höjts. Vi som lever med inkomster har fått detbättre men de som lever på marginalen har fått detsämre.Vi vet alltså väldigt väl vad som behöver görasoch vad vi kan göra men vuxenvärldentalar om bidragsberoende och om marginaleffekter.Samtidigt framlever 296 000 barn i fattigdom. Dettycker jag att vi ska ta ett politiskt ansvar för, samti-digt som vi jobbar med arbetslinjen.(Applåder)Anf. 6 ():Fru talman! Sent ska syndarna vakna. Rädda Bar-nens rapport om barnfattigdomen, som nämnde, var en upprörande läsning menegentligen ingenting nytt utan bara en uppföljning avtidigare lika upprörande rapporter. Familjeministernblev dock påtagligt överraskad och lovade yrvaket attsamla experter i frågan och undersöka om "de bidragsom vi har från samhällets sida verkligen går till demsom behöver det bäst".Vad man undrar - om jag får tala direkt till dig,- är om de reformer som Social-demokraterna genomförde under förra mandatperio-den verkligen gick till dem som bäst behövde dem.Ta till exempel maxtaxan inom barnomsorgen, somhar gett till familjer med högainkomster men nästan ingenting till familjer med lågainkomster, eller regeringens skattesänkningar som gerhemtjänstchefen nästan i sänktskatt medan vårdbiträdet med i månadslönfår mindre än hälften. Ingenting alls ges till pensionä-rerna. Är det reformer som gynnar dem som bästbehöver det, ? Jag tycker snarareatt det låter som reformer för dem som redan harmest, och då har jag ändå inte nämnt den särskildaskatterabatten för miljardärer.Nej, fru talman, jag tror inte att reformerna harriktats till dem som behöver dem mest utan till demsom de socialdemokratiska valstrategerna har behövtmest. De fattiga barnfamiljerna och de fattiga pensio-närerna röstar väl på Socialdemokraterna ändå, sådem ger vi inte några pengar, verkar man ha tänkt.Om ni , , upptäcker att erpolitik - som gett tusenlappar till hög- ochmedelinkomsttagarna men nästan ingenting åt demmed låga inkomster - inte har hindrat en växandenyfattigdom, då kan jag bara upprepa: Sent ska syn-darna vakna!Fru talman! Människor som arbetar ska kunnaklara sig på sin lön. Människor som vill arbeta ska hamöjlighet att arbeta. En stark, hållbar ekonomisktillväxt som leder till att det skapas nya jobb i när-ingslivet och ökade skatteintäkter till välfärd ochoffentlig sektor är absolut grundläggande för att män-niskor ska kunna försörja sig själva. Därför är enpolitik för en hållbar tillväxt en politik mot fattigdom.Bristen på denna insikt är vänsterns och socialismenssvagaste punkt.Men det finns också svaga punkter högerut. Det ärbra att vill satsa på tillväxt och sänktaskatter. Det vill vi också. Men om skavara trovärdiga i sin kampanj mot nyfattigdom går detinte att ge med ena handen och sedan ta tillbaka ännumer med den andra. Jag tycker att det är viktigt attModeraterna tar chansen att klargöra sina priorite-ringar i den här debatten. Går skattesänkningar förlåginkomsttagarna före skattesänkningar för högin-komsttagarna, eller är det acceptabelt att finansieraskattesänkningar för dem som har mest med nedskär-ningar som drabbar dem som har minst? Jag barafrågar.Fru talman! Jag vill särskilt vända mig till degamla som lyssnar på den här debatten - de som harbyggt upp det här landet genom ett ofta hårt slit ifabriker, i skog och på åker, i småföretag och i arbetetmed barn och hem. Jag tycker att det är ynkedom attde på sin ålders höst ska behöva lida brist. Därförfullföljer sin gamla kamp för just depensionärer som har de lägsta pensionerna. Därför harvi lagt fram förslag om en rejält höjd grundpension.Därför vill vi sänka skatterna inte bara för löntagare,som Socialdemokraterna vill, utan även för pensionä-rer, och mest för dem med de låga inkomsterna.Fru talman! Jag inledde den här debatten med atttala om barnen. Inget gör så ont som när barn far illa.Barn kan inte och ska inte försörja sig själva. Devillkor vi växer upp under påverkar hela vår framtid.Ingenstans är frestelserna till kriminalitet, alkohol ochdrogmissbruk så stora som bland barn och ungdomarsom växer upp utan hopp.Förstärk barnfamiljernas ekonomi! Sänk skatten mest för dem som har minst!Skapa tillväxt i de mindre företagen för jobb ochvälfärd! Det, fru talman, är recept motfattigdomen, och det är verksamt.Anf. 7 ():Fru talman! Debatten handlar om nyfattigdom -ny fattigdom. Är fattigdom något nytt, eller är det såatt man inte har sett den förut? Eller har man rentavinte velat se den? Jag anser att det är samma utsatthetoch förnedring som har beskrivits i historien.Där är de utsatta helt beroende av dem som har detbättre.Om vi går tillbaka i tiden finns följande beskrivet:När en tiggare eller fattig person kom till ett torp föratt låna härbärge fick han inte nekas detta,men han kunde hänvisas till ett annat torp eller enannan gård. En bestämmelse sade att byamannenskulle anskaffa och tillverka en klubba som skullevandra mellan byns gårdar och torp. Där klubbanfanns fick den husville tak över huvudet. Sedan barsklubban till nästa granne, som fick ha den fram tillnästa luffarbesök. Nekades han plats i stugan hos densom hade klubban fick gårdsägaren eller torparenbetala vite med banko.Hur har dagens hemlösa det? Inte får de tak överhuvudet, och vem tar ansvar för att de får det?Det är vi här i som ska vara de som stiftarlagar och förordningar så att inte människor blirtvingade ut på gatan och blir tiggare.Det finns saker som skulle kunna göras för att un-derlätta för dessa personer, för att de ska få en annanvardag. Exempelvis kunde man underlätta för hemlö-sa med missbruksproblem att komma i arbete ochdärmed få en ordnad vardag med bostad och arbete.På grund av olika regelverk i samhället försvåras ellerhindras många initiativ och förslag. Det finns tillexempel arbetsgivare som gärna skulle vilja anställadessa personer men som inte vågar på grund aveventuella upprepade sjukskrivningar.Om vilja finns och om man tror på människor kanman se lösningar värda att prövas. Ett exempel är attdet i 13 § lagen om sjuklön beskrivs ett högriskskyddsom kan ges till arbetstagare som kan antas bli sjuk-skrivna ofta eller har flera längre sjukperioder. Inne-börden i paragrafen är att arbetsgivaren inte behöverde 14 första dagarna i sjukskrivningsperioden. Där-med skulle fler arbetsgivare våga ge personer medexempelvis missbruksproblem och psykiska problemarbete. Vi får inte uppfinna byråkratiska hinder för attgöra det möjligt för någon att säga att det inte går. Istället måste vi se varje möjlighet till lösningar förindividen. "Fattigdom" är ett starkt laddat ord och förknippasofta med hungersnöd och djup misär. Vi ser på TVhur man i södra lider av svält. Vi ser hur manpå och inte kan upprätta ettnormalt samhälle på grund av krig och konflikter. Häri är vi förskonade från sådant, men här rusarvi i stället runt och skapar oss ohälsa genom att inte taoss tid att se och höra varandra. Vi matas med eko-nominyheter där man presenterar börsresultat. Vikanske skulle behöva korta nyheter somsprider goda exempel på vad som händer i Sverige.Fattigdom i handlar tack och lov inte omsvältkatastrofer och krig. I svenska undersökningardefinieras fattigdom bland annat som att ha en lågdisponibel inkomst, under socialbidragsnormen, ochatt ha svårigheter att klara löpande utgifter som tillexempel hyran.Viktigt måste vara det grundläggande i samhälletsom mat, bostad och att inte behöva hamna utanfördet vanliga livet. Vi kanske behöver börja tala ommänskliga rättigheter i . Artikel 22 i FN:sdeklaration om de mänskliga rättigheterna säger:"äger i sin egenskap av samhällsmedlem rätttill social trygghet och är berättigad till att de ekono-miska, sociala och kulturella rättigheter, som ärooundgängliga för hans värdighet och för en fri ut-veckling av hans personlighet, förverkligas".Under lång tid har samhället formats efter vad jagkallar en "tårtbitsmodell", där varje liten bit har löstsför sig. I utredningar som gjorts har man hela tidensett till att lösa en specifik, snäv fråga. Om man i enutredning har upptäckt att en fråga har samband mednågot annat har man inte fått ta in det i utredningenpå grund av att det har funnits snäva direktiv. Helhe-ten har inte fått komma fram. Därför fattas ofta beslutsom folk ute i landet tycker är helt tokiga.Vi måste fråga oss vad som är viktigt i vår vardag.Är det ekonominyheterna på radion, som beskriverekonomiska transaktioner? Är det att vi kan åka tillmånen? Är det att utveckla flygplan och vapen somlemlästar människor? Jag tycker att svaret borde varaatt utveckla medmänsklighet och att se till att degrundläggande, vardagliga behov som varje människahar ska tillfredsställas.Jag återkommer senare.Anf. 8 Statsrådet ():Fru talman! Jag ska börja med det som sade från och det som sadesav från . När vi talar omnyfattigdomen, vad är det för nytt som vi egentligentalar om? För min del är jag ganska klar över att jaginte uppfattar fattigdomen som ny. Det är sammagamla fattigdom som vi alltid har haft. Det är sammagamla klassklyftor som kommer tillbaka igen, kanskei nya skepnader och i en ny tid.Olle var inne på att det nya kanske är attvi uppmärksammar frågan mer. För socialdemokratinär det inte så. För socialdemokratin har fattigdoms-frågan aldrig varit ny. Den har alltid funnits med oss.Hela vår historia har ju faktiskt varit en kamp motfattigdom, en kamp för de sämst ställda mot klass-klyftorna. Avskyn mot klassklyftorna är socialdemo-kratins viktigaste drivkraft.Därför är det bra att socialpolitiken kommer icentrum på det sätt som den nu gör också när vi tardenna debatt. Inte minst är det bra att Rädda Barnensätter fokus på de sämst ställda barnfamiljerna. Mendet finns också många andra grupper som vi måstetala om som jag var inne på när det gäller missbru-karvården, när det gäller dem som inte ens har taköver huvudet och när det gäller de äldres situation.Poängen i mitt inledningsinlägg var att det finnsett tydligt samband mellan arbetsmarknaden ochfattigdomen eller den ekonomiska situationen för desämst ställda. Om vi inte förmår vända arbetsmarkna-den och inte förmår att få fler människor in i arbete,då kommer vi aldrig att kunna klara att få bort klyf-torna. Det är det ena sambandet.Det andra sambandet finns mellan den generellavälfärdspolitiken och situationen för de sämst ställda.De länder som väljer en generell välfärdspolitik harockså generellt sett mycket bättre förhållanden för desämst ställda. Det är så. Däremot kommer de ländersom väljer att hellre satsa på stora skattesänkningarför de allra rikaste och sedan skära ned på välfärdssy-stemen att få en växande fattigdom.I har vi valt väg, och här ser vi också re-sultaten. Ni har talat om hur situationen ser ut i dag.Men ni vet lika bra som jag att vändningen när detexempelvis gäller socialbidragsberoende, barnfattig-dom eller arbetslöshet kom 1997-1998. Rädda Bar-nen påpekar faktiskt precis det i sin rapport. Det varår 2000. Ser vi på 2001 och 2002 är faktiskt förhål-landena ännu lite bättre därför att socialbidragsbero-endet fortsätter att minska.Jag lyssnade noga på inlägg från BoLundgren eftersom det är som har be-gärt debatten. Det var en lång problembeskrivningoch en bra problembeskrivning på många sätt. Menvar är lösningarna? När man inte får dem i debattenfår man se vad skriver på nätet. Jagletade därför upp ett av veckobrev ijanuari. Han har varit i i och skriver omhur bra allting är i och hur bra är. "Bra Bush", skriver han i rubriken.Man förstår att han anser att det är en politik somockså borde appliceras i . Då förstår man attModeraterna blir alltmer extrema i sin skattepolitik.Vad är det egentligen som håller på attgöra i och med sitt förslag? Jo, det handlar om ettmonumentalt penningregn över de allra rikaste. 1 %av de rikaste får av skattesänk-ning. Det är hårresande. Detta är inte en politik förfler jobb. Det är inte en politik för de sämst ställda.Det är en politik för fler lyxbåtar. Om Moderaternaskulle demonstrera vet man ungefär vaddet skulle stå på plakaten - det är för dyrt att vara rik.Det är ju en sådan politik som faktisktför, att minska skatterna för de allra rikaste.Jag skulle gärna vilja höra från de övriga partiernai kammaren, framför allt från mittenpartierna, hur deställer sig till den här alltmer extrema skattepolitikensom för, där man ska sänka skatternaoerhört mycket för de allra rikaste. Och för att finan-siera det ska man antingen bygga upp stora nya un-derskott eller ta från dem som har det sämst ställt,exempelvis från dem som inte ens kan få tillgång egen bostad, från dem som inte kan få vård för sittmissbruk eller från dem som lever på de allra ytterstaoch snålaste marginalerna.Hur ställer sig till detta? Hur ställer sigKristdemokraterna till denna extrema politik? Hurställer sig till denna politik? Tror ni att detär vägen framåt för att fortsätta att minska klassklyf-torna i ?(Applåder)Anf. 9 BO ():Fru talman! Om den egna politiken är svag måsteman tydligen tala osanning om andras politik. Det varjust det som gjorde. Han konstrue-rade en bild, och sedan argumenterade han mot denbilden i stället för att välja att argumentera med ut-gångspunkt i verkligheten.Allt är naturligtvis inte bra i . Men en utred-ning som kom för tror jag visade attom skulle vara en delstat i skulle vi varaden fattigaste. Om svenskar skulle vara en etniskgrupp skulle vi vara den fattigaste. Det finns mycketsom man kan ha synpunkter på. Men sysselsättningenhar ökat snabbare. Man har tagit till vara människorsegen kraft, och det har gjort att ekonomin är mycketmer dynamisk. Det är ju därför som alla Europasländer i sade: måste vi göra någonting såatt vi kan hinna i kapp därför att annars drarman ifrån oss ännu mer. Vi ska ju kunna utnyttja våraförutsättningar lika bra.Det är precis som sade, att fö-retagande, arbete och sysselsättning är grunden, ochdär ligger vi efter. Den ökning av sysselsättningensom vi har sett har ju i stort settraderats ut av den exploderande sjukfrånvaron. Detvet var och en även om regeringen försöker dölja detoch det misslyckande som det innebär från regering-ens sida.Det är nämligen så att de problem som MorganJohansson håller med mig om att vi har i intekan lösas genom mer av den politik som en gångorsakade problemen. Det måste vara någon annanpolitik. Det är det intressanta. Det handlar inte om attsänka skatterna för de rika. De behöver inga skatte-sänkningar. Det är ju Socialdemokraterna som harinfört en förmögenhetsskatt som gör att miljardärerslipper förmögenhetsskatt medan pensionärer vilkashus är upptaxerade får betala förmögenhetsskatt. Detär ju ni som har infört dessa regler.För mig är det självklart att pensionärerna inte skabetala förmögenhetsskatt. Men enligt och hans parti ska de rikaste slippa betala förmö-genhetsskatt. Det måste de av internationella skäl,och där är vi överens. Men jag skulle aldrig få för migatt då ta ut förmögenhetsskatt av de svaga som intekan betala den. De tvingas flytta från sina hus. Det ärju det som är felet med er politik.Kenneth ställde en fråga om skatte-sänkningar. Varför han gjorde det vet jag inte. Skatte-sänkningar syftar till att låg- och medelinkomsttagareska få förmåga att få makt över sina egna liv, ha mar-ginaler, kunna spara och kunna skapa den trygghetsom ligger i ett eget sparande. Men skattesänkningar-na ska också göra - och där är vi och överens- att företagandet blomstrar. Bort med extrabeskatt-ningar av jordbruk och andra företagandekategorier.Se till att kunskap lönar sig bättre. Att vi har problemmed kunskap visas av att regeringen har infört ensärskild skatterabatt för utländska experter med kun-skap men inte för svenska experter. Men då har vi ettproblem, och då måste vi ta tag i det. Det är det somskattepolitiken syftar till.Nyfattigdomen som vi har är i grunden en följd avdet nya klassamhälle som vi har fått. Det är inte detgamla vanliga. Vi har nämligen förutsättningaratt låta människor leva ett gott och bra liv. Det är närpolitiken griper in och tar åt sig utan att kunna gemänniskor valuta för skattepengarna som inlåsningen,beroendet och nyfattigdomen kommer. Det är då sommarginalerna blir för små.Jag vill fråga : Är det rimligtatt låginkomsttagare och normalinkomsttagare i Sve-rige får behålla bara en dryg tredjedel av det som desjälva tjänar genom sitt arbete? Vore det inte rimligt,, att ha ett mål? Låt oss bli överensom ett mål. Låt var och en få behålla åtminstonehälften av sin totala arbetsinkomst för egen räkning.Skulle vi inte kunna tänka oss en sådan utveckling?Sedan något om de svaga grupperna. Ge mig ettsvar på en fråga som jag i går ställde till vid statsministerns frågestund då han hukade. ITomteboda lägger ni ned eller flyttar en verksamhet -ni lade ned den vid - som syftar till att geföräldrar till handikappade barn med synskador möj-lighet att välja det som passar deras barn bäst. Men nivill styra åt dem. Hur kan ni föra en politik som inne-bär att ni vill flytta verksamheten vid ? sade ju att han talade förde svaga.Anf. 10 ():Fru talman! Ekonomiskt oberoende kan definieraspå olika sätt. Man brukar kalla en man för ekono-miskt oberoende om han för sin försörjning inte ärberoende av eget arbete, medan däremot en kvinna ärekonomiskt oberoende om hon för sin försörjning inteär beroende av en man, utan kan försörja sig på sitteget arbete. Vi har alltså olika definitioner på ekono-miskt oberoende beroende på kön. Men att vara eko-nomiskt oberoende handlar för låginkomsttagare ochför människor med en mycket utsatt ekonomisk situ-ation just om att kunna försörja sig på sitt eget arbete,även om de råkar vara män.Det nya i diskussionen är att vi håller på att ryckaoss loss från den rena fördelningsdiskussionen ochser att fattigdomen inte bara handlar om absolutanivåer, utan att det handlar mycket om fattigdoms-fällor. Det är alltså den situation där man både har litepengar att röra sig med och väldigt lite att säga till omi sitt eget liv. Då kan man inte själv hantera situatio-nen utan är helt beroende av andra människor. Jagtycker att det är minst lika viktigt att människor skakunna känna att de också kan påverka sin situationsjälva.Ett huvudproblem i är att det är för få somjobbar. Arbetsmarknaden har gått helt i stå. Det harstått still. Sysselsättningen har inte ökat sedan 2001.Däremot har arbetslösheten ökat - det är fler somsöker jobb - med en halv procent. Bakom procentsat-serna döljer sig tusentals och åter tusentals männi-skor. Men ännu värre är det att när arbetsmarknadenstår still för de svenskfödda så försämras den förmänniskor med invandrarbakgrund. harsysselsättningsgraden bland invandrare sjunkit.