prot · GR0913 · 2003-10-15 00:00:00 — I stället för att människor blivit behandlade ute i samhället har de på grund av att de senare begått brott relaterade till missbruket hamnat i fängelse. Det blir således genom kriminalvården som man ska försöka behandla missbrukarna. Detta är både ineffektivt och inhumant. Behandlingsverksamheten i våra fängelser fungerar dåligt. Det finns inte tillräcklig utbildning. Miljön premierar inte heller framgång. Överbeläggningen gör att personer som inte missbrukar får leva tillsammans med dem som gör det. Personer som aldrig missbrukat faller in i missbruk. Hur ska man då kunna tro att man kan behandla någon och sedan förvänta sig att denne inte ska återfalla i missbruket? Jag har fått veta att vissa intagna väljer att isoleras och låsas in för att de inte vill komma i kontakt med narkotika. Kan verkligen ansvariga politiker få rycka på axlarna inför detta faktum? Jag måste också säga några ord specifikt om överbeläggningen. Den har skapat enorma problem då den omöjliggör avskildhet, specialisering av avdelningarna och omplacering. Hur ska man då komma till rätta med problemet? Vänstern ropar efter halvtidsfrigivning, och Statskontoret har bland annat lagt ett förslag om att även dömda för grova brott ska kunna avtjäna sina straff i hemmiljö med fotbojor. Det är inte en rimlig utveckling. Att Socialdemokraterna har svårt att finansiera kriminalvården får inte lösas genom att man använder sig av olika möjligheter att minska fängelsetiden för dem som domstolarna har dömt till fängelse. Det vore att ytterligare urholka medborgarnas förtroende för rättsväsendet. Det måste satsas på svensk kriminalvård. Förutom rent fysisk utbyggnad måste det ske utbyggnad av programverksamheten. minskar tiden som fångarna hålls sysselsatta. Man ser mer inlåsning som ett sätt att spara pengar. I svensk kriminalvård finns det sysselsättningsplikt, men möjligheterna för dem som verkligen vill sysselsätta sig är små. Det måste finnas större möjligheter till arbete på anstalt. Vi borde till exempel i högre grad låta de intagna själva laga mat och diska. Utbildningsverksamheten måste också ökas. Framför allt yrkesutbildning verkar ge goda resultat. Att kunna ett yrke är ett sätt att kunna försörja sig efter avtjänat straff. Alla som vill utbilda sig för att få grundskole- och gymnasiekompetens måste erbjudas detta. Man talar mycket om individualisering inom kriminalvården, men det stannar ofta vid prat. Det blir lite av det i verkligheten. Alla som kommer in på anstalt måste bli tillfrågade om hur de har tänkt sig att leva ett laglydigt liv utanför anstalt och få stöd i detta mål. Jag måste avrunda här. Jag hann inte tala om den viktiga frivården som också är hårt pressad. Sammanfattningsvis vill jag säga att det krävs ett helhetsgrepp om svensk kriminalvård. Det behövs mer resurser och nytänkande. Låt inte kriminalvården förfalla till förvaring och läroanstalt i brott och missbruk! Både de inom och utanför murarna har rätt att kräva mer. 141 () replik: Jag vill ändå gå in lite på frågan om överbeläggning. sade att Vänsterns alternativ är halvtidsfrigivning. Jag kan tala om att redan när man avskaffade halvtidsfrigivningen inom den svenska kriminalvården sade att vi inte ansåg att det var en bra lösning. Om följer all forskning och de undersökningar som finns ser hon att längre straff inte ger en bättre återanpassning. Längre straff ger inte färre återfall i brott, tvärtom. Ju längre fängelsestraff och ju fler upprepade fängelsestraff desto högre återfallsfrekvens får man. För är det viktigt att hitta ett system där vi inte låser in människor väldigt långa tider, att hitta alternativa påföljder och faktiskt ta till oss den forskning som finns. 142 () replik: Nej, det är inte bra med längre straff generellt. Vi har sett att fängelse kan leda till svårigheter med återanpassning. Men domstolarna dömer till fängelse. Vissa brott är så pass allvarliga att vi måste hålla brottslingar i anstalt. Då måste vi också kunna göra det. Man kan inte släppa ut fångarna generellt i halvtidsfrigivning bara för att Socialdemokraterna och majoriteten har problem med att finansiera kriminalvården. 143 () replik: Som jag sade tidigare är det här inget förslag som har lagt för att det är överbeläggning eller för att finansiera kriminalvården. Det är en politik som vi har stått väldigt länge för. tar upp det viktiga med morötter, med att ha incitament för att sköta sig. Det låter i debatten som om vi vid halvtidsfrigivning släpper dem vind för våg. Halvtidsfrigivningen innebär att om den dömde återfaller i brott eller begår något annat brott så döms han inte bara för det brottet utan blir då också tvungen att avtjäna resterande tiden av straffet. De undersökningar som finns visar att brottsligheten inte har minskat sedan man införde tvåtredjedelsfrigivning i stället för halvtidsfrigivning. Det har inte påverkat kriminaliteten över huvud taget. Det är enbart ett strafftänkande. Vi vet vilka skadliga verkningar långa fängelsestraff har. Vi vill också ha ett incitament för människor att sköta sig. Då är halvtidsfrigivning ett bra instrument. 144 () replik: Jag tror att det finns många bra incitament till bättre skötsamhet i fängelse. Det kan handla om permissioner till exempel. Jag tycker att det är viktigt att man har bra tillgång till permissioner. Då sker det en anpassning till livet utanför. Det kan också handla om att man låter det komma in besök till anstalten. Man kan premieras genom att få ta in saker till sin cell, och så vidare. De som döms döms till frivård först. De kanske döms till villkorlig dom första gången. När de väl döms till fängelse är det väldigt allvarligt. Då måste vi också se till att vi kan ha kapacitet att hålla dem i fängelse och att miljön på fängelset ska vara god. 145 (): Jag konstaterar, precis som många andra här, att varken på talarlistan eller i kammaren finns det några socialdemokrater. De är väl förmodligen väldigt nöjda med sin politik på rättsområdet. Det är inte svenska folket och inte de som blir utsatta för alla de här brotten. utvidgas EU med tio nya medlemsstater. Det tycker jag är positivt. Det kommer att öka handel och välstånd både i vårt land och inte minst i de nya medlemsländerna. finns det all anledning att anta att strömmen av illegala varor som kommer via dessa länder kommer att öka. Ur årets budgetproposition, avsnittet om tullen, hade jag tänkt be att få citera några avsnitt. Det står så här: Både varu- och personflödet över gränserna har fortsatt att öka och det finns inga tecken på att denna utveckling kommer att vända. Den kommande EU-utvidgningen bedöms också leda till ökad trafik till och från . Ökningen i trafikströmmarna samt trycket från den organiserade brottsligheten ställer krav på att arbetsmetoderna även fortsättningsvis utvecklas. Lite längre fram, herr talman, står det så här: Det bortfall i deklarationshanteringen som blir följden av EU-utvidgningen kommer dock att innebära att kan frigöra resurser från deklarationsverksamheten vilka ger möjligheter till att genomföra den förbättring och effektivisering av den brottsbekämpande verksamheten som är nödvändig. Ytterligare lite längre fram står det: Smuggling av narkotika, alkohol och tobak är fortfarande allvarliga problem. Det finns inga tecken på att problemen kommer att minska . Regeringen föreslår, vilket aviserades , en förstärkning av anslag. Syftet med förstärkningen är att möjliggöra en effektivare bekämpning av narkotikasmuggling samt annan gränsöverskridande organiserad brottslighet. Då jag gjorde min militärtjänst skämtade vi ibland om att när verkligheten och kartan inte stämmer överens är det kartan som gäller. Jag får faktiskt samma känsla då jag läser denna beskrivning i budgetpropositionen och jämför den med den verklighet som tullen i står inför. Det budgetförslag som regeringen och stödpartierna har lagt fram kommer att medföra att drygt 400 personer kommer att försvinna. Och handlar det inte bara om sådana tullare som håller på med deklarationer och den lagliga införseln, utan det kommer också att innebära att ett icke föraktligt antal av dem som håller på med brottsbekämpning måste försvinna. Enligt min uppfattning borde det nya läget med nya EU-medlemmar på andra sidan inte motivera att vi minskade vår brottsbekämpning utan att vi faktiskt ökade den. Jag vill varna för att vi nu kan vara på väg att göra samma misstag som vi gjorde när gick med i EU, då tullen tvingades dra ned med 700 personer. De flesta, om inte alla, nya EU-länder i vårt närområde har en levnadsstandard och ett historiskt arv från Sovjettiden. Detta förhållande tillsammans med den utbredda korruption som finns i dessa länder gör att det inte känns tryggt att helt lita på att dessa länder kan bekämpa den organiserade brottsligheten och den däri ingående smugglingen på ett effektivt sätt. Det är ingen vild gissning, herr talman, att smugglingen kommer att öka betydligt när gränserna öppnas, precis som den ökade vid vårt eget EU-inträde. Man kan räkna på samhällsnyttan, och det gör man också, när det gäller tullen. Man kan sätta ett pris på de varor som beslagtas och den samhällsnytta som tullen gör varje gång man gör ett beslag. Det finns olika sätt att räkna. I tullens , där är huvudort det ligger i ; det kanske man får göra känt i den här kammaren då oftast är bortglömt räknar man med mellan och . Jag vet inte hur man kan räkna så exakt, men det har olika utredningar kommit fram till. Den samhällsnyttan gör alltså tullen varje timme man jobbar. En tullare tjänar ganska snabbt in sin lön på samhällsnytta. Varje beslag som görs minskar tillgången på droger ute i landet. Att en ung människa räddas från missbruk kan inte värderas i pengar. Det är fel att nedrusta tullen och dess brottsbekämpning som länderna på andra sidan ska gå med i EU. Vi borde stärka gränsskyddet i stället. Avslutningsvis, herr talman, står det i budgetpropositionen att narkotikakontrollen ska ges fortsatt hög prioritet. Jag tycker att det klingar mycket falskt. Jag hoppas att de partier i som står bakom detta Socialdemokraterna som har huvudansvaret är ju inte här, men och Vänstern är representerade kan vara beredda att ompröva sitt förslag. Narkotikan ska stoppas vid gränsen. Förslaget om tullen bör stoppas i pappersåtervinningen. 146 (): Även jag måste få inleda med ett beklagande av att jag inte ser några representanter för Socialdemokraterna i den här debatten. Jag vill för min del koncentrera mitt anförande till att handla om förändringarna i domstolsorganisationen. Låt mig börja med lite historik. tillsatte dåvarande justitieministern en utredning om den framtida domstolsorganisationen som fick namnet domstolskommitté. Uppdraget var att effektivisera domstolsväsendet och göra avsevärda besparingar. återkallades uppdraget, vilket berodde på de kraftiga protester som kommit som en följd av de tankar och förslag om sammanslagningar och centraliseringar av domstolar som framfört. Regeringen valde uppenbarligen att försöka gå en annan väg. Med som verktyg har regeringen sedan genomfört en hel del av de tänkta och mycket ingripande åtgärderna successivt i olika delar av landet. Framför allt har det rört sig om sammanläggningar av tingsrätter på olika platser runtom i landet. I ett antal fall har också beslut tagits om en gemensam administration och en gemensam administrativ chef för en tingsrätt och en länsrätt i samma stad. Ofta har den utlösande faktorn varit att en gått i pension eller att chefstjänsten av annan orsak blivit vakant. Det säger sig självt att detta sätt att genomföra omorganisationer av mycket stor betydelse inte bara för de berörda anställda utan för hela samhället har väckt irritation och skapat många frågor om vem som egentligen beslutar i dessa viktiga ärenden. Ministerstyre är som bekant inte tillåtet i vårt land, men vad kallar man det när den centrala myndigheten utreder och lägger fram förslag efter förslag som sedan beslutas av regeringen utan den sedvanliga demokratiska processen med utredning, remissbehandling och proposition till ? har 39 tingsrätter blivit 15, och i praktiken har beslut fattats som innebär att ytterligare 19 tingsrätter blir 8. Vid en del av sammanläggningarna beslutades att en del platser skulle behålla sina domstolskanslier. I budgetpropositionen redovisar man nu en indragning av en kansliort, . Vi kan vara övertygade om att det kommer flera. har presenterat en skiss över ett reformerat domstolsväsende som innebär en halvering av antalet tingsrätter och sammanslagningar med länsrätterna, betydande inskränkningar i rätten att få överklaga till hovrätter och kammarrätter, avskaffande av den nuvarande domarbanan med mera. Detta och en hel del till har med utvecklingskonsulters hjälp presenterats såsom en vision för domstolsväsendet i den färgglada broschyren Så här vill vi ha framtiden Vision för domstolsväsendet med mycket fina bilder på fjärilar, äppelträd, brudpar med mera. Utöver ledning finns bakom tankarna en del domare och andra domstolsanställda som bildat vad man kallar Framtidsgruppen. Man skulle kunna få intrycket att hela det nuvarande domstolsväsendet står samlat bakom idéerna, men så är absolut inte fallet. Det är många som är starkt kritiska, och då inte bara de som skulle bli direkt berörda vid ett genomförande. skriver också självt apropå att det inte gjorts några samlade överväganden att detta beror på att det ter sig meningslöst med hänsyn till det hårdnackade motstånd som finns. och Framtidsgruppens visioner vilar helt på ett ekonomiskt resonemang om att det inte blir mera pengar till rättsväsendet än . Vi i tänker annorlunda. Vi vill satsa mera pengar än tidigare på såväl domstolarna som rättsväsendet i övrigt. Vad gör vi nu? Jo, vi måste få till stånd en samlad bedömning av dessa viktiga frågor. Detta kan enligt vår uppfattning endast ske genom en grundläggande och förutsättningslös utredning om det framtida domstolsväsendet. Vi kan inte bara göra kalkyler över vad domstolsväsendet kostar utan måste se frågorna ur ett helhetsperspektiv. Vilka blir konsekvenserna för befolkningen på de orter som mister sin domstol och där man måste färdas åtskilliga mil för att till exempel vittna? Kommer de över huvud taget att inställa sig? Vad blir konsekvenserna för allmänheten om även advokatbyråerna centraliseras till domstolsorterna? Hur ska ett samgående ske mellan tingsrätter och länsrätter? Här finns betydande rättssäkerhetsaspekter att noggrant överväga. En mycket viktig fråga ur just rättssäkerhetsperspektivet är en eventuell begränsning av rätten till överklagande till hovrätter och kammarrätter. Är sådana begränsningar i överensstämmelse med EG-rätten och med konventionen om de mänskliga rättigheterna? Det är inte minst ur demokratisk synpunkt nödvändigt att alla dessa frågor om det framtida domstolsväsendet blir föremål för noggranna överväganden och därefter behandling här i på sedvanligt sätt. I avvaktan på detta vill vi att nuvarande förändringsplaner inte genomförs. Detta har vi i föreslagit i vår domstolsmotion. 147 () replik: tillhör dem som trots allt har varit positiva till att man har inlett en förändring när det gäller tingsrättsorganisationen, där det har funnits klara brister i kompetens och vidareutveckling. Man har gjort detta för att kunna uppfylla dagens nya krav även på tingsrätterna. Det har för varit en rättssäkerhetsfråga. Jag vill ta upp två saker som var uppe här, även om jag känner att jag kanske inte skulle behöva försvara det här. När det gäller den indragna kansliorten så beror det på att båda de domstolar som var inblandade med all personal skrev och sade att organisationen fungerade dåligt och att de ville bli av med den. De ville få kansliorten indragen. Det var alltså ett klart önskemål från dem som befann sig i verksamheten. Det är viktigt att säga det. När det gäller utredning av domstolsväsendet så har det funnits ett flertal utredningar. Men till slut har man inte kommit fram, och det har inte blivit något resultat. Det har varit en klar brist att den politiska delen inte har klarat av att ta ansvaret för en förändring inom domstolsväsendet. Jag hade hellre sett en sådan lösning, men den var inte möjlig. 148 () replik: Det är självklart att det måste ske förändringar i domstolsväsendet och i arbetet i domstolarna med den förändrade värld vi har och med den snabba takt som förändringarna sker i. Det är vi inte alls emot. Vad vi däremot är emot är att man när man ser svårigheter att politiskt driva en utredning i hamn i stället väljer att genomföra den successivt med hjälp av tjänstemän. Det är ett sätt att arbeta som vi inte kan acceptera. Vi vidhåller att man måste genomföra en utredning och att det är vi politiker som måste fatta besluten om hur det framtida domstolsväsendet ska se ut. 149 () replik: Jag tycker att det är viktigt att säga att man inte kom fram med utredningarna. Resultatet blev ju att man här i fattade beslut om att man gav regeringen makten över att göra den här förändringen. Det antogs av en politisk majoritet, och det var också ett sätt att säga att man hellre ville göra det på det här sättet. Man kan ha åsikter om det, och jag tycker att det är bra att det debatteras. Jag vill poängtera att när det gäller rättssäkerhetsaspekten så har tidigare varit motståndare till att man ska inskränka rätten att överklaga. Det har funnits en tidigare justitieminister som har fått välja att inte lägga fram en proposition till . Jag hoppas att det återigen kan bli på det sättet och att vi inte urholkar den rättssäkerheten. Där tror jag att vi kan vara flera som kan göra gemensam sak. 150 () replik: Det sista från var mycket glädjande att höra. Överklaganderätten till en andra instans är oerhört viktig, och jag hoppas att vi kan forma en stor majoritet för att behålla den. I övrigt är vi inte motståndare till förändringar inom domstolsväsendet. Man måste vara beredd att göra förändringar. Men det finns ett starkt motstånd ute i landet och många synpunkter att beakta. Då är det absolut vår skyldighet som politiker att se till att det är vi, via en utredning, som ska ta ställning till hur det ska se ut. 151 (): Alla människor har rätt att känna tilltro till att det mest grundläggande i ett rättssamhälle fungerar. Annars finns det risk att utvecklingen går åt ett håll som man inte önskar. Det finns risk för att människor vidtar egna åtgärder. Det finns också risk för att det till exempel bildas medborgargarden. Det borde vara självklart att det finns polis där människor lever, bor och vistas som förebygger brott och som rycker ut när brott begås. De senaste årens utveckling har i många fall gått åt precis motsatt håll. Många vackra ord har sagts och skrivits om närpolis och om förebyggande och utvecklad verksamhet. Dessvärre visar verkligheten något helt annat. Närpolisen har blivit fjärrpolis, och utvecklad polis har i stället blivit avvecklad polis. Jag, liksom många andra, tycker att det här är en oroande utveckling. Kan man lita på att polisen kommer när något verkligen händer? Det är en fråga som jag ofta får när jag är ute bland människor. Jag anklagar verkligen inte enskilda poliser. De gör så gott de kan; det är inte deras fel. Problemet är och har varit ständiga bort- och nedprioriteringar samt centralisering av polisens verksamhet. Det är det som vi har sett . har brottsligheten ökat och blivit grövre. Det finns ett flertal polisstationer som har lagts ned. Mindre polisområden har slagits samman till större enheter. fattades beslut om att minska antalet sjöpolisdistrikt från åtta till sex stycken. Det är bara människor som bor och vistas i och Västra Götalands skärgårdar som kommer att ha rätt till trygghet och förebyggande verksamhet i form av sjöpolis . Tänk att det tycker jag är förskräckande! Till grund för det här befängda som jag tycker att det är beslutet låg en inspektionsrapport. Av den rapporten framgick följande: Inspektionsgruppen anser inte att det legat inom uppdraget att fastställa behovet av sjöpolisverksamhet. Beslutet har alltså fattats på en annan grund än just behovet av sjöpolisverksamhet. Det måste vara fel, menar jag. Jag deltog i en interpellationsdebatt med justitieministern inför beslut i frågan. Min fråga då till justitieministern gällde hans och regeringens syn på nedmonteringen av sjöpolisverksamhet i stora delar av landet. Jag citerar ur svaret jag fick från justitieministern, som tyvärr inte är här. Det är tyvärr inte heller hans partikamrater, men jag citerar i alla fall. Han sade så här: Det är alltså som ska fatta beslut om det här. Det är ett självständigt beslut. Regeringen kommer inte att lägga sig i det. Det tycker jag att regeringen borde ha gjort, för regeringen bär väl ändå ansvaret. Enligt min uppfattning var det också ett felaktigt beslut som fattades. Fel kan ju rättas till, men det börjar bli bråttom eftersom det handlar om kompetens inom sjöpolisverksamhet som är uppbyggd och kompetens som löper risk att gå förlorad. I och om jag får ta det som ett exempel finns 21 500 öar. Av dessa är 700 bebyggda och 115 bebodda. femdubblas befolkningen i området, utmed kusten, i kuststäderna och i skärgården. 2002 rapporterades det in 357 aktiviteter från sjöpolisens sida just i det här området. De aktiviteterna hade givetvis inte blivit genomförda om det inte hade funnits sjöpolisverksamhet. Sjöpolisverksamheten finns i skärgården för att öka sjösäkerheten genom att till exempel genomföra båtkontroller, genom att upptäcka båtfylleri, minska tillgreppsbrotten och övervaka brott mot till exempel . står det förstås i den rapport som jag tidigare hänvisade till att landbaserad polis kan använda sjötaxi. Men någon sådan finns inte i . Hur skulle det då gå till? Det vet inte jag. Kan ni som sitter här inne förresten se bilden framför er av en polis som står på kajen och väntar på båttaxi? Följden av beslut om avveckling av delar av sjöpolisverksamheten är att sjösäkerheten bland annat i den här delen av landet har försämrats drastiskt eftersom möjligheterna att upptäcka felbeteenden och båtfylleri naturligtvis har omöjliggjorts. Ett övergripande mål måste vara att polisen ska vara just synlig och närvarande där människor finns. Det är också väl känt att risken att åka fast är den enskilt viktigaste brottsavhållande faktorn. I stället skapas nu den ena polisfria zonen efter den andra. 152 AXEL DARVIK (fp): Till en början tyckte jag att det kändes inspirerande att få vara den första talaren ut i den här debatten. Men jag måste nog erkänna att när jag nu ser ut över kammaren blir jag mycket besviken. Det återfinns ingen från majoritetssidan här, och flera av de tidigare anmälda talarna har strukit sig. Inte heller behagar ministrar eller statsråd infinna sig till denna debatt om framtidens kanske mest avgörande fråga. Det är i alla fall så som vi liberaler känner inför utbildningsfrågor. Vi har en väldigt viktig princip, nämligen att alla ska ha lika möjligheter från start. Det ska inte spela någon roll vilka föräldrar man har, vilken hudfärg eller kön man har eller hur tjock plånbok man har. Alla ska ha lika möjligheter från start. Skolan står som den yttersta väktaren för de här rättigheterna. Skolan har en ovärderlig roll när det gäller att ge lika möjligheter, men då gäller det också att man lyckas skapa en likvärdig skola över hela landet. Så är definitivt inte fallet . visar i sin rapport nr 235 att skillnaderna är enorma mellan landets kommuner. Om man bara tittar på kostnaderna för undervisningen, och skalar bort saker som har med lokaler och annat att göra, ser man att den kommun som betalar mest betalar ca per elev för undervisningen medan den som betalar minst enbart ger . Vissa elever får alltså nästan så mycket som andra elever. Hur kan man då med hedern i behåll hävda att vi skulle ha en likvärdig skola över hela landet? Det är helt omöjligt. Vi liberaler vill därför ha en nationell skolpeng. Det ger en likvärdig utbildning till alla elever.