prot · GQ09112 · 2003-05-27 00:00:00 — Blandannat införs en gemensam skyldighet för polisen,hälso- och sjukvården, förskolan, skolan och skol-barnsomsorgen att på initiativ samver-ka kring barn som far illa eller riskerar att fara illa.Gemensamt måste vi göra allt vad som står i vår maktför att tillvarata barnens intressen, trygga deras upp-växt och bevaka deras rättigheter.Anf. 56 ():Fru talman! Hur grymma övergrepp ska barn be-höva utsättas för innan justitieministern vaknar upp ursin bokhandlarslummer och tar sitt ansvar för barnsrättssäkerhet? Frågan kan låta grym, med den ärmycket aktuell också med tanke på det som justitie-ministern sade.För att beskriva att det justitieministern har sagtinte räcker vill jag berätta att en hovrätt i går sänktestraffet för en pappa som bevisats begå grov våldtäktmot sina barn och grovt misshandla dem. Riksdagenhar inte ens klubbat ministerns förslag om straff-skärpningsgrund. Maxstraffen för båda de här brottenär , för grov våldtäkt och grov misshandel.Tingsrätten hade utdömt . Hovrätten sänkte straf-fet till . Det är inte ens hälften av maxstraffet.Jag skulle vilja omformulera professor fråga på brottsofferdagen: Kan barn få rättvi-sa i de vuxnas värld? Är det möjligt i det rådanderättssystemet? Tyvärr visar statsrådet och regeringenen handlingsförlamning på detta viktiga område.Den lagstiftning vi har är i grunden bra. Men detmåste bli slut på de dubbla budskapen. Lagstiftarna,vars krets både jag och justitieministern tillhör, måstebörja sända ut signaler i rättssystemet att det måste bliändring och ge nödvändiga verktyg för den kursänd-ringen.Om man tittar på lagstiftningen förvånas jag oftaöver att glappet är så stort mellan vad lagstiftningensäger och praxis som utdöms. Tycker inte ministernatt det är konstigt? Jag kan inte tro att justitieminis-tern tycker att det är rätt att det ska vara ett så stortglapp. Men vad tänker ministern göra för att minskaglappet?Rättssäkerheten för barn är väldigt viktig. Den ärunderformulerad - undertänkt, underaktiverad i rätts-väsendet . Vi kan bara titta på utredningar närdet gäller brott mot barn. Det är det svåraste poliseroch åklagare kan handha. Det visar hur illa det ärställt med rättssäkerheten. skrämmandesiffror sade att bara 1 fall av 10 anmälda brott motbarn gick vidare till åtal. kommer det insiffror som säger att bara 1 fall av 20 av anmäldbarnmisshandel och sexuella övergrepp går till åtaloch vidare till dom. Vad tänker justitieministern göraåt det?I den proposition som man lade fram finnsingenting. I utskottets betänkande avslår man denkraftiga signal det skulle vara att kräva att det påvarje polismyndighet skulle organiseras en familje-våldsenhet. Varför är justitieministern inte beredd attgå längre än vad han gör ?Anf. 57 Justitieminister ():Fru talman! Även om jag är övertygad om att op-positionen i första hand tänker på brottsoffren är detkanske lite olyckligt rent politiskt att det här arbetethade påbörjats innan debatten tog fart. Det visade attdet inte är någon tillfällighet och att regeringen inteagerar efter några slags opinioner. Vi hade redanlångt tagit initiativ till att stärka barnsskydd.Förslaget ligger nu på bord. Detta ärregeringens initiativ. Det är regeringen som har lagtfram förslag tillsammans med samarbetspartierna.Där finns bland annat, som jag sade, en precisering avatt det ska vara strängare påföljd, alltså en strängarestraffskärpningsgrund i 29 kap. när detgäller bland annat våld mot barn.Det är också viktigt att vi har självständiga dom-stolar och självständiga domare. Vi har det systemetatt domstolarna utvecklar praxis och prejudikat. Såska det också förbli i fortsättningen.Det går inte att få ett tidsbestämt straff iSverige. Det är omöjligt. Det går under vissa förut-sättningar att få . Om det är flera brottkan man få upp till . Om man har begåttgrövre brott kan man möjligtvis få ytterligare upp till4 år.Domstolarna bestämmer nivån i praxis och preju-dikat. I vissa fall ligger vi högt, när det gäller tillexempel narkotikabrott. I vissa fall ligger vi längrened.Jag har sagt det tidigare och vill upprepa det: Närdet gäller grov misshandel kan jag hålla med om attdet är en märklig straffskala jämfört med till exempeldråp. Det är samma maximistraff för grov misshandelsom för dråp. Det kan tyckas märkligt att det ska varasamma maximistraff när man avsiktligt försöker ska-da en människa som när man avsiktligt försöker dödaen människa. Jag tror inte att straffskalorna hade settut som de gör om regeringen hade lagt fram förslagoch hade beslutat. Dessutom är 1-10 årväldigt högt.Det som sker i praktiken är att det vid de allragrövsta formerna av misshandel ofta blir frågan omförsök till dråp. Då hamnar det också, som man kan-ske kan önska, i den övre delen av skalan för grovmisshandel och blir frågan , liksom fördråp. Därför blir det mer naturligt än om man bara serdet rent teoretiskt, på papperet.Att straffet är har vi undersökt noggranna-re. Det går tillbaka ända till mitten av , fastdå var det straffarbete som gällde. Sedan har det fåtthänga kvar. Jag har inte för avsikt att ändra det ,för det skulle bli märkliga signaler om man skulleanpassa det så att dråp ligger högre än grov misshan-del. Vi får i stället se till att praxis fortsätter att ut-vecklas. Så sker också.Jag brukar inte ha synpunkter på praxis och preju-dikat. Jag tycker inte heller att jag ska ha det. Jag kandock upplysningsvis säga att det går mot en alltsträngare praxis i generellt sett. Om nu Ceci-lia önskar den utvecklingen så är det denutveckling som pågår just . Jag har, som sagt, ingasynpunkter på det. Jag tycker att det är viktigt att detfinns ett utrymme för domstolarna att anpassa sigefter den utveckling som är naturlig i ett samhällesom Sverige.Det vi har gjort är precis det som har efterfrågats.Vi kommer att fortsätta på flera olika områden när detgäller våld mot barn, sexuella övergrepp mot barnoch barn som bevittnar våld. Det arbetet kvarstår. Vikan nu glädjande nog se att det arbete som vi harpresenterat ligger på bord.Anf. 58 ():Fru talman! Det är intressant att höra justitiemi-nistern utveckla detta. I och för sig fick jag inte svarpå frågan om familjevåldsenheter. Det skulle jaggärna vilja att justitieministern funderar en sväng på.Jag hoppas att jag inte ska tolka justitieministernssvar så att man borde sänka maxstraffet för grovmisshandel, för det skulle leda åt helt fel håll. Mode-raterna föreslår att vi ska höja minimistraffet för attsända den starka signal som rättssystemet behöver,för att vi ska tala om att vi inte är nöjda med glappetmellan möjligt utdömt straff och praxis.Förra året anmäldes nästan 60 000 fall av miss-handel och grov misshandel. Anledningen till att jaginte kan ta upp enbart grov misshandel är den under-måliga statistiken på det här området, som för övrigtjustitieministern inte heller har gjort särskilt mycketåt. Det var 60 000 fall som anmäldes. Av dessa an-mälda fall ledde 1 644 till en fängelsedom. I 51 fallav dessa utdömdes fängelse . Då är jagsnäll i min tolkning, när jag säger att det var 51 falldär man dömde till . Jag ska inte tala omhur många fall som var i den övre halvan. Men det ären skrämmande statistik att läsa.Det är viktigt att vi sänder den signalen till rätts-systemet att vi inte accepterar det här. Justitieminis-tern sade själv att vi aldrig får acceptera våld motbarn. Varför inte använda den lagstiftning som vi haroch skärpa den i stället för att följa de opinionsytt-ringar som är på gång? Justitieministern har säkertockså varit utsatt för dem. Det gäller att man skainrätta ett särskilt straff för misshandel av barn. Det ärinte nödvändigt. Den lagstiftning vi har är tillräckligtkrånglig ändå. Den kan utnyttjas på ett bättre sätt.Jag hoppas att justitieministern har möjlighet att taupp familjevåldsenheterna, något som jag tycker är enväldigt viktig fråga i arbetet med att stärka skyddetför utsatta barn.Anf. 59 Justitieminister ():Fru talman! och jag är heltöverens om att det är viktigt att polisen utvecklardetta arbete. Sedan kan man fråga sig om det ska skegenom lagstiftning eller genom det som vi anser ärviktigt, nämligen att polis och åklagare driver ut-vecklingsarbetet tillsammans med regeringen och attregeringen följer detta noga.Så har också skett. Man bedriver ett viktigt ut-vecklingsarbete när det gäller våld inom famil-jer. Fler familjevåldsenheter och särskilda utredarehar tillförts polismyndigheten på flera håll i landet.Även inom åklagarväsendet har det inrättats någrafamiljevåldsenheter som enbart handlägger våldsbrottinom familjen. Detta har lett till ökad specialiseringoch kompetens inom detta område, och det är bra.Det är viktigt att denna satsning fortsätter.Särskilda utbildningsinsatser genomförs för poli-ser och åklagare som handlägger ärenden avseendefamiljevåld, sexualbrott mot barn och barnmisshan-del. Förändringar har också skett i förundersök-ningskungörelsen som inneburit krav på att åklagareoch poliser som förhör barn ska ha särskild fallenhetoch kompetens för detta. Det har ökat förutsättning-arna för att utredningar sköts professionellt och medstörre kunskap från förhörsledarnas sida.Inom både polis- och åklagarväsendet genomförsutbildningsinsatser inom området familje-, sex- ochvåldsbrott. Vidare har förbättrade former för samver-kan med andra myndigheter genomförts som på olikasätt är inblandade i samhällets bekämpning av famil-jevåld. Vidtagna utbildnings- och samverkansåtgärderhar medfört att kunskapen och medvetenheten omdessa brott har ökat.Med detta vill jag säga att det har gjorts mycket.Jag vill dock också understryka att mycket återstår attgöra. Vi följder detta arbete noga och ger de incita-ment som behövs för att det ska fortsätta att utveck-las.Anf. 60 ():Fru talman! Tack, justitieministern, för det ut-vecklade svaret om familjevåldsenheter. Men detduger inte. Det räcker inte. Jag håller i princip medom att regeringen och ska låta organisato-riska frågor skötas av myndigheterna själva. Menman tyckte ju att det var så viktigt att införa mil-jörotlar inom polisen. De finns på alla myndigheter idag.När det gäller det arbete som har pågått finns detpå ett färdigt arbete att bara sätta isjön om någon vågar visa med hela handen: Gör dettaför barnens rättssäkerhets skull och för dem somarbetar med det! Det här är en viktig prioritering. Fixadet nu!Det finns väldigt många bra barnutredare ute ipolismyndigheterna som inget hellre skulle vilja änatt göra ett bättre jobb, liksom åklagare som skullevilja koppla ihop sig, bara man fick den push somman skulle behöva. Varför inte ställa upp ett krav påatt detta ska finnas - att man samverkar,att man ser till att de svåraste utredningarna för poli-sen att göra också blir de utredningar som prioriterasinom polismyndigheten? Detta skulle jag önska snartkunde bli verklighet.Denna debatt om barns rättssäkerhet är väldigtviktig att föra också för allmänhetens tro på vårt rätts-system. Varje gång barn sätts åt sidan och inte tashänsyn till faller folks förtroende för det rättsväsendevi har, och det är något som är farligt att riskera.Anf. 61 Justitieminister ():Fru talman! Om är tveksamtill hur vi prioriterar detta kan hon se på vad vi hargjort och på det arbete som vi bedriver tillsammansmed polis och åklagare. Dessa behöver i alla fall intetvivla på det, och kanske skulle bli övertygad om hon gick igenom allt detarbete som vi har gjort och som vi gör.Förutom det lagstiftningsarbete vi har gjort ochsom jag nämnde har vi också på mitt initiativ införten så kallad brottsoffergaranti som innebär att målenska handläggas skyndsamt, på samma sätt som förunga lagöverträdare, när det gäller unga brottsoffer.Det gäller att verkligen prioritera de här sakerna, ochdetta har vi alltså genomfört som en ytterligare åt-gärd.Det finns alltså en rad olika saker som har gjorts -lagändringar som har föreslagits, lagändringar somhar skett och kommande lagändringar som kommeratt göras. Vid sidan om detta bedriver vi alltså ettarbete för att följa utvecklingen inom polis och åkla-gare, som vi alltså synes vara överens om är de orga-nisatoriskt bäst lämpade att göra detta.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på interpellation 2002/03:405 omeffektivare lagstiftning i kampen mot narkotikaAnf. 62 Justitieminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser att vidta för att rättsväsendetska få tillräckligt verkningsfulla verktyg i kampenmot narkotika. I frågan berörs bland annat klassifice-ringssystemet för narkotika.Narkotikamissbruket utgör ett av samhälletsstörsta problem. Mot denna bakgrund är det av störstavikt att det finns en väl fungerande kontrollagstiftningpå narkotikaområdet. Polis, tull och kustbevakningmåste göra vad de kan för att minska narkotikautbu-det. Men problemet måste ses ur ett helhetsperspek-tiv. Narkotikamissbruk är i grunden ett socialt pro-blem. Våra sociala myndigheter måste också göra vadde kan för att stödja människor som missbrukar ochsom riskerar att få missbruksproblem.Det finns få andra områden där det straffrättsligainstrumentet använts i sådan utsträckning som pånarkotikaområdet. All befattning med narkotika ärnumera straffbelagd. Den sammantagna straffskalanför narkotikabrott är mycket vid. Maximistraffet förgrovt narkotikabrott är fängelse, vilket är dethögsta fängelsestraff som föreskrivs i Sve-rige för ett enskilt brott. Vid återfall och flerfaldigbrottslighet kan fängelsestraffet bli väsentligt längre.I döms till strängare straff för narkotikabrottän i många andra EU-länder.I sin interpellation lyfter sär-skilt fram problem med vissa narkotikaklassade pre-parat, nämligen fentanyl och Rohypnol.När det gäller klassificeringsproblematiken kringfentanyl vill jag framhålla att har ett interna-tionellt sett mycket väl fungerande system för attpreparat snabbt ska kunna narkotikaklassificeras. Enfråga som övervägts av regeringen för att möjliggöraännu snabbare samhällsreaktioner beträffande nyadroger är införande av så kallad generisk definition ilagstiftningen, det vill säga ett slags narkotikaklassi-ficering av hela grupper av preparat med vissa kemis-ka substanser. Sådana klassificeringssystem innehål-ler emellertid betydande nackdelar, främst från rätts-säkerhets- och effektivitetssynpunkt.Regeringen har funnit att övervägande skäl talarmot att nu införa generiska definitioner i lagstiftning-en. Frågan kan dock komma att övervägas på nytt omdet går att konstruera betydligt mer inskränkta ochexakta generiska definitioner. har godkäntregeringens ställningstagande i denna fråga (prop.1997/98:183, bet. 1998/99:SoU5, rskr. 1998/99:139).För att få till stånd ett mer effektivt kontrollförfa-rande för nya droger infördes lagen (1999:42) omförbud mot vissa hälsofarliga varor. Lagen ger möj-lighet att ingripa mot nya hälsofarliga missbruksme-del som inte är narkotikaklassificerade. Varor sombedömts vara hälsofarliga klassificeras ofta sedansom narkotika efter den ytterligare utredning somkrävs.I den allmänna debatten föreslås ibland att vi skainföra straffrättsliga särregleringar för viss sorts nar-kotika. Min uppfattning är emellertid att detta inte ären framkomlig väg. Nackdelarna med en sådan regle-ring hänger samman med att tillgången på och efter-frågan av olika slags narkotiska preparat ständigtförändras. Resultatet av särregleringar på narkoti-kaområdet är ofrånkomligen att mycket föränderliga,svåröverskådliga och komplexa regelverk skapas.Frågan om vilken mängd som krävs för att olaglighantering av Rohypnol ska rubriceras som ett grovtnarkotikabrott kommer förhoppningsvis snart att varabesvarad genom rättspraxis. pågår ett flertal rätte-gångar runtom i landet där denna fråga prövas.I det sammanhanget vill jag peka på att det år2001 beslutades om en uppklassning av flu-nitrazepam, en verksam beståndsdel i bland annatRohypnol, i narkotikaförteck-ningar. Detta gjordes för att komma till rätta medöverförskrivning och läckage till den illegala mark-naden. bedöms läckaget från i förskri-ven Rohypnol vara ett i sammanhanget litet problem.Av dessa skäl anser jag att det intefinns något behov av att ta initiativ till någon föränd-rad straffrättslig narkotikalagstiftning.Jag tror dessutom att vi inte enbart bör foku-sera på strängare straff och utökade möjligheter tilltvångsmedelsanvändning. Förebyggande åtgärder ärav central betydelse i den svenska narkotikapolitiken.Där måste hela samhället - föräldrar, skola och soci-altjänst - engageras för att vi ska nå framgång.Anf. 63 ():Fru talman! Jag tycker att det borde vara under enjustitieministerns värdighet att skriva riksdagsleda-möter och de partier de företräder på näsan som justi-tieministern just har gjort, att antyda att Moderatasamlingspartiet endast fokuserar på strängare straffoch ytterligare tvångsåtgärder slår tillbaka på justi-tieministern själv och den okunnighet som han blott-lägger. Dessutom rimmar det mycket dåligt med devackra orden i slutet av anförandet om att hela sam-hället måste engageras för att nå framgång i dennaviktiga kamp.För att statsrådet inte längre ska leva i okunnighetom stora engagemang i förebyggandenarkotikafrågor ska jag inleda med några förslag somjustitieministerns parti Socialdemokraterna här ikammaren har avvisat.Förebyggande åtgärder är a och o för att stoppaden narkotikaexplosion som vi kanske bara är i börjanav. Det är därför vi moderater kräver betydligt störresatsningar på polisen. Det är inte bara för att kunnautbilda nya poliser utan för att myndigheterna skakunna anställa nya poliser och kunna prioritera arbe-tet med kampen mot narkotika och kunna upprättasärskilda ungdomsrotlar för att störa marknaderna iungdomsmiljöer på knarkområdet.Det är därför vi kräver att det i skollagen ska förasin krav på skolorna att agera när ungarna halkar snett.Knarket går längre och längre ned i åldrarna. Detbehövs fler verktyg för att hindra 13-åringar att expe-rimentera med knark. Därför anser vi moderater att vimåste införa drogtester på barn från 12 år.Det är också därför vi kräver att det ska finnasmotsvarande ungdomsmottagningar åtminstonei varje storstad i landet. Modellen är effektiv i attupptäcka, förebygga och rehabilitera barn från miss-bruk.Om inte de åtgärder som jag har radat upp är ex-empel på mitt och mitt partis stora engagemang vetjag inte vad justitieministern kräver, men utvecklagärna det.Om vi kunde enas om det jag nämnt skulle myck-et vara vunnet, men det krävs många fler insatser föratt komma till rätta med narkotikan i vårt land.Justitieministern nämnde att vi har strängare straffän många andra EU-länder. Ja, det finns ju legalise-ringsländer inom EU, men jag tycker inte att det ärnågot föredöme. Jag trodde att vi var överens om denrestriktiva narkotikapolitiken. Men justitieministernfår gärna utveckla den delen.Den lagstiftning som finns inom det här områdetinnebär vissa problem i effektivitetshänseende, därförskulle jag vilja höra med justitieministern om hantänker utvärdera den lagstiftning som finns på detstraffrättsliga området inom narkotikadelen. Är nå-gonting på gång, för det finns ju stora problem?När den här lagen infördes beskrev justitieminis-tern hur generisk definition borde kunna bli effektiva-re. Det kanske är dags igen att titta på de möjligheteren sådan definition skulle innebära. De rättssäker-hetsproblem som statsrådet har nämnt i dagens lag-stiftning finns ju redan eftersom vi inte har någonlägsta koncentration i nuvarande lagstiftning. Därförskulle jag vilja höra: Vilka fler rättsaspekter är detsom justitieministern menar hindrar införandet av engenerisk definition?Anf. 64 ():Fru talman! Narkotikan är ett av vår tids värstagissel eftersom droger bryter ned människor bådefysiskt och psykiskt och ofta leder till personlig misäroch dessutom till en alltför tidig död. Missbrukarentvingas till brott för att kunna finansiera sitt missbruk.I en narkomans omgivning finns därför mångabrottsoffer: de närmaste som drabbas av fiffel ochlögner och andra som drabbas av stöld eller utsätts förvåld. Allt för att skaffa pengar till missbruket.Jag lyfter fram fentanyl som ett exempel påen av de nya drogerna, men fentanyl är inte den endanya drogen. Av denna dödsdrog finns mer än1 400 varianter, men de flesta av dem är inte narkoti-kaklassade. Polisen fruktar nu att bland annat fentanylär på väg att på allvar etablera sig i vårt land.Inom sjukvården används dock medlet vid narkosoch som smärtstillande medel, främst för cancerpati-enter.Fru talman! Fentanyl har tillverkats illegalt iRyssland och kallas även eller Kro-kodil, men det säljs som knark och är ofta tusengånger starkare än heroin. Drogen är lätt att smugglaoch gömma eftersom en sockerbit kan rymma mer äntusen doser, och den är extremt farlig. Endast någradroppar på huden räcker för att döda. Eftersom fenta-nyl är dödlig redan i så små doser är risken för feldo-sering stor, särskilt bland nya missbrukare.Det var förresten just ett gasliknande ämne baseratpå fentanyl som användes på en av teatrardå hundra besökare dog.Fru talman! dog sex svens-ka narkomaner efter att ett parti fentanylkommit in i landet och börjat säljas bland missbruka-re. Förmodligen har betydligt fler missbrukare dött avdenna starka drog, men för att den ska upptäckas viddödsfall måste obducenterna specifikt veta att de justska söka efter fentanyl för att kunna koppla drogentill dödsfallet.Narkotikalagstiftningen bör skrivas om eftersomdrogernas kemiska sammansättningar förändras helatiden, och tyvärr tillkommer dessutom nya droger. Vimåste få en effektivare lagstiftning i kampen motnarkotika så att det finns en bättre beredskap i lag-stiftningen i fortsättningen.Är justitieministern beredd att sätta i gång dettaförändringsarbete, en del i arbetet för att rädda liv?Anf. 65 Justitieminister ():Fru talman! Jag måste medge att jag ser moderatkriminalpolitik i första hand som en önskan omsträngare straff som lösning. Jag tror inte att jag ärensam om den bedömningen. Därmed inte sagt att detär det enda som står för. Men nog anserjag att det är det som man i debatten hör presenterassom lösning på olika kriminalpolitiska problem.Desto bättre är det då att höra flera andra initiativ ochi så fall korrigera den felaktiga bilden.Vi har som sagt stränga straff. Jag vill hålla medCecilia om att vi ska behålla den restrik-tiva politiken. Där är vi faktiskt överens alla sju parti-erna, vilket vi också ska känna glädje över.Mindre glädje kan vi känna över den mycket ne-gativa utveckling som sker runt om i , på vissahåll i alla fall. Efter att ha talat med andra ländersjustitieministrar är jag övertygad om att det knappastär ideologiska skäl som ligger bakom.Det är tvärtom ytterst pragmatiska skäl. Man löser juproblemet med brottsstatistiken genom att plötsligtförändra synen på detta. Så långt kan det gå om maninte fortsätter att driva en restriktiv narkotikapolitik.Men det räcker naturligtvis inte att bara ha en så-dan politik. Det behövs flera saker. Det behövs flerpoliser. Jag kan glädja med attden senaste statistiken över de poliser som examine-ras ut visar att vi har fått nästan 500 fler poliser /01. Det är glädjande. Men det räckerinte heller. Vi måste bli bättre.De stora bristerna i kampen mot narkotika finnsfaktiskt inom vårdsektorn. Det handlar om att ge demissbrukare som finns en möjlighet till bra vårdoch en chans att komma ifrån sitt beroende. Det härarbetar regeringen mycket med. Det är naturligtvisockså mycket en fråga. Vi försöker ge deincitament som behövs, och det är viktigt, därför attska vi ha någon chans att kunna påverka personermed narkotikamissbruk att återanpassa sig i samhälletär förstås grunden att vi kan ge en bra vård.Sedan tycker jag också att det är bra med tidigareoch snabba ingripanden. Däremot är det många somhar den medicinska och psykiatriska kunskapen somavråder från att införa obligatoriska drogtester på tillexempel tolvåringar. Skälet till det är naturligtvis attmånga av de här personerna i tonåren redan har väntsig lite bort från samhället.