prot · GQ0975 · 2003-03-20 00:00:00 — Det arbete som bedrivs i förskolan,och gymnasiet för att lyfta fram jäm-ställdhetsfrågorna har naturligtvis sin motsvarighetäven i högskolan. Jämställdhetsarbetet inom högsko-lan handlade länge om hur vi skulle få fler flickor attsöka sig till högre studier. fokuseras diskussio-nen och arbetet på maktstrukturen inom högskolan.Som flera talare före mig konstaterade finns det fort-farande en snedbalans mellan män och kvinnor närdet gäller antalet professorer och antalet rektorer.Balansen på detta område börjar bli något bättre. Mendet går alltför sakta, enligt min åsikt, och lite förosäkert.Samtidigt har faktiskt en ny snedbalans uppstått igrundutbildningen. Betydligt fler kvinnor än mänsöker sig till högskolan . av alla grundex-amina i högskolan avläggs av kvinnor. Arbetetmed jämställdhetsfrågorna på grundutbildningsnivåpå högskolan borde faktiskt handla något merom hur vi rent generellt ska kunna locka fler män tillhögre utbildning.Lärosätena har i uppdrag att i sina årsredo-visningar redogöra för vilka åtgärder de tänker vidtaför att få en jämnare könsfördelning, bland annat iforskarutbildningen och vid rekryteringen av lärare,men även hur man ska få en bättre balans i olikagrundutbildningar.Jag skulle vilja säga att arbetet för att nå en ökadjämställdhet inom utbildning och forskning definitivtinte är vilande. Det är i allra högsta grad levande ochdynamiskt. I motsats till ochKristdemokraterna anser jag inte att den socialdemo-kratiska regeringen har varit passiv i de här frågorna.Jag ser ingen anledning att göra några tillkännagivan-den. Jag yrkar alltså avslag på samtliga motioner.Anf. 99 AXEL DARVIK (fp) replik:Fru talman! Att jämföra tjockleken på ett betän-kande i med vad regeringen har lyckatsåstadkomma i jämställdhetspolitiken tycker jag ärbeklämmande. Vad har egentligen hänt när det gälleratt höja lönerna och statusen för kvinnliga lärare?Vad har hänt att för att skapa en arbetslivslagstiftningnär det gäller skolorna, eller i alla fall någonting somliknar en sådan? Om man går ut på en vanlig grund-skola behöver man inte vänta innan manhör kvinnoförnedrande fraser flyga genom luften.Jag skulle vilja omformulera citat och säga: har så många pratat såmycket och gjort så lite.Anf. 100 () replik:Fru talman! Jag vill nog påstå att regelsystemetoch lagstiftningen mot diskriminering finns där. Nugäller det ett mycket mer komplext arbete, nämligenatt förändra attityder. Man förändrar inte med ettklubbslag här i tusenåriga attityder tillmäns och kvinnors, pojkars och flickors roller.Det sexualiserade språkbruk som vi tyvärr har bland ungdomar och även bland barn härrör frånexakt samma gamla attityder till män och kvinnor,där kvinnor ska behandlas som några ob-jekt av något slag.Jag tror att skolan har en viktig roll när det gällervärderingsfrågor, demokrati, tolerans och jämställd-hetsfrågor. Det finns med i uppdraget ute på skolorna.Jag vet att man arbetar väldigt mycket ute på de en-skilda skolorna för att komma åt de här problemen.Anf. 101 AXEL DARVIK (fp) replik:Fru talman! Jag delar att det är viktigt att ändra på attityderna.Hennes regering har haft makten , och dethar inte rört sig många millimeter under den tiden.Även om det finns en del mycket lovvärda exempelmärker man ändå mycket lite av de krafttag somborde komma från regeringen.Jag undrar faktiskt hur på hoppet att över huvud taget förändra de härattityderna. De kan visserligen vara gamla, men jagtycker att det verkar mycket illavarslande att det harvarit stört omöjligt att förändra dem under de här åttaåren.Anf. 102 () replik:Fru talman! Jag tror att det bästa sättet att arbetamed de här frågorna helt enkelt är att arbeta stegvis,som vi har gjort. Kvinnor har steg för steg vunnitinträde inom fler och fler samhällssektorer. Vi ärnästan kvinnor i den här kammaren när den ärfylld. Vi har fler kvinnor inom attitydskapande sekto-rer i samhället, inom journalistkåren och inom kyr-kan. Det är inte oväsentligt att vi har kvinnliga prästeroch kvinnliga biskopar. Är det någon sektor somsysslar med värderingar och attityder så är det ju vårareligiösa församlingar.Det är, tror jag, ett sätt att föra in ett kvinnligtspråk. Jag har länge väntat på någon form av forsk-ning kring just språket och språkets användning i denhär kammaren. Har språket blivit annorlunda underdebatterna när nästan hälften av oss är kvinnor - omvi nu ska koncentrera oss på språkbruket?En annan fråga som Axel Darvik tog upp är löne-sättningen. Axel Darvik ansåg att man skulle lösa uppdet offentliga monopolet för att kvinnorna skulle fåhögre löner eftersom man då fick fler arbetsgivare.Det tror jag inte ett dugg på. Om det är någonsektor där kvinnor har tusentals arbetsgivare att väljapå så är det handeln. Där tror jag inte att de tjänar ettöre mer än vad vårdbiträdena gör inom offentlig sek-tor. Det är en myt att det skulle bero på om man haren offentlig eller en privat arbetsgivare.Själva problematiken ligger nog i att man är kvin-na och av tradition inte var familjeförsörjare.Anf. 103 ():Fru talman! Jag tror att det är viktigt att klargöravissa saker när det gäller jämställdhet.Jämställdhet betyder inte en matematiskt jämnkönsbalans, utan det betyder frånvaro av diskrimine-ring. En matematisk rättvisa innebär inte nödvändigt-vis jämställdhet. Diskriminering kan nämligen före-komma även på arbetsplatser med jämn könsfördel-ning, till exempel en akademisk institution.Jämställdhet är ytterst en relation mellan indivi-der, män som kvinnor, och innebär lika rättigheteroch möjligheter. Därför är ett fungerande diskrimine-ringsskydd av yttersta vikt, oavsett vilken del avarbetsmarknaden vi pratar om och oavsett om vi dis-kuterar inom eller utom akademin.Kvotering kan inte lösa de här problemen. Trotsatt regeringen föreslår det som lösning på de allraflesta problemen med jämställdhet på arbetsmarkna-den, kan en konstgjord könsbalans i stället dölja ochpermanenta vad som i själva verket är en reell ojäm-likhet.Den statistiska könsbalansen förvandlas i så falltill ett alibi som döljer den verkliga situationen.Majléne talade om att antaletsidor i betänkandet skulle bli mindre. Tyvärr ökarantalet sidor på andra håll, till exempel i arbetsmark-nadsutskottets handlingar som talar om FN:s kvinno-konvention.Det blir ännu värre om den här utvecklingen parasmed det arbete som den europeiska unionen beklag-ligtvis driver i sitt antidiskrimineringsprojekt, där fleroch fler kriterier staplas på varandra för att man skauppnå jämlikhet. Ras, kön, sexuell läggning, trosbe-kännelse, funktionshinder, ja till och med frågor omvisstidsanställning och värnplikt staplas på varandraför att man ska uppnå politisk korrekthet.I stället för att se människor som individer i ettsamhälle förvandlar denna utveckling samhället matris för politiker. Vi blir med andra ord inplace-rade i fack med utgångspunkt i yttre eller inre attribut,varav vissa råkar vara mer intressanta för stunden änandra.Detta är i grunden en grym och känslokall politikdär människan till slut inte blir något annat än sum-man av de politiska kriterier som gäller för stunden.Individen som borde ha varit i centrum för debattenförvandlas i de socialdemokratiska kvarnarna till ettabstrakt objekt. Jag och mitt parti motsätter oss densynen och vi debatterar den ofta här i kammaren. Vimotsätter oss den så fort vi kommer åt.Den politik som jag beskrev har lett fram situation där det är uppenbart att diskrimineringensom begrepp är på väg att spåra ur. Ett tydligt bevispå detta är uppdelningen av tillsynen över diskrimine-ringen i arbetslivet. Därför behövs en ny politik.Vi ser ofta professorn som klappar den kvinnligadoktoranden i baken som det främsta problemet,alltså det sexuella trakasseriproblemet. Sådana för-kastliga handlingar är i grunden bara toppen på ettisberg där det är den grundläggande synen på manligtoch kvinnligt som är knuten.Lösningen på könsdiskrimineringen är att ut-veckla och utvärdera neutrala meritvärderingssystemså att kvinnor inte utsätts för den dolda diskrimine-ring som genussystemet och könsmaktsordningeninnebär på arbetsmarknaden.Lösningen på alla övriga former av diskrimineringligger ju i att ha en formel för likabehandling, intesärlagstiftning. Det är därför viktigt att samla alla fallav diskriminering hos en myndighet för att på bästasätt kunna bekämpa diskriminering av olika slag.Fru talman! En stark diskrimineringslagstiftninglöser förvisso inte alla problem med dåliga attityder isamhället. Dessa måste alltid lösas genom dialogmellan medborgarna. Lagen ger individen ett lagstad-gat skydd och visar att staten inte på några grunderaccepterar diskriminering.Att regeringen även fortsättningsvis vill ha ensplittrad diskrimineringslagstiftning betyder bara attde nuvarande myndigheternas existens är viktigare änrespekten för de medborgare som utsätts för diskri-minering, oavsett om det är inom akademin ellerutanför.Tack för ordet.Anf. 104 AXEL DARVIK (fp) replik:Fru talman! När jag bläddrar igenom betänkandetsom handlar om jämställdhet inom utbildning ochforskning är det svårt att hitta särskilt mycket skrivetav moderaterna.Jag vill inte ta ställning till deras engagemang ifrågan, men jag vill fråga hur på de strukturer som finns inom samhället ochinom utbildning och forskning och vad han vill göraåt dem.Anf. 105 () re-plik:Fru talman! Axel Darviks fråga är naturligtvis re-levant: Vad kan göras?Den moderata utgångspunkten - som vi har ut-vecklat i det särskilda yttrande som finns på sidan 32i betänkandet Jämställdhet inom utbildning ochforskning - är ju att grunden för all diskriminering äratt den bör behandlas lika av lagstiftaren.Det finns inget hållbart motiv till att dela upp dis-krimineringen i olika kategorier, något som ju Folk-partiet är väldigt glada för. Man talar om HBT-diskriminering, kvinnodiskriminering, religiös dis-kriminering och så vidare, och vill splittra lagstift-ningen på en rad olika lagar.Diskrimineringen ser olika ut, men olika sortersdiskriminering är precis samma brottsliga handlingoavsett var den förekommer. Att lagstiftningen ärsplittrad och att ombudsmännen delar på ansvaretresulterar bara i sämre skydd för medborgaren efter-som man får svårare att överblicka sina rättigheter.Det är mitt svar på frågan. Vi behöver en samladdiskrimineringslagstiftning. Vi behöver en diskrimi-neringslagstiftning som tydligt och klart uttalar attalla former av diskriminering, var och i vilket sam-manhang de än må förekomma, är förkastliga.Anf. 106 AXEL DARVIK (fp) replik:Fru talman! Min fråga gällde egentligen inte dis-kriminering, utan den gällde strukturer som förtryckerkvinnorna inom samhället, till exempel de strukturerman finner i tidningar som riktar sig till unga flickor,för att inpränta de könsroller som gör att man hindrarindivider från att göra de val som man annars hadevelat göra. Man hindrar individernas fria val.Vill inte , som ibland utger sig för attvara beskyddare av individens frihet, göra något åtdessa könsstrukturer som förtrycker kvinnorna?Anf. 107 () re-plik:Fru talman! tror mycket starkt på in-dividen och är varma anhängare av att alla individerska ses utifrån sina personliga kriterier och inte uti-från påhittade kriterier.Men Axel Darviks fråga är litet märklig.Kvinnors situation förbättras ju genom att diskri-mineringen i samhället - både den öppna och dendolda - upphör.Det är en fråga om attitydförändringar som måste skegenom en dialog mellan medborgarna. Jag tror inte påförbud och lagstiftning, och jag hoppas att inte hellerFolkpartiet gör det. när jag hör folkpartistiskaledamöter föra debatten här i kammaren, inte minstBirgitta Ohsson, blir jag dock lite orolig.Den moderata utgånspunkten är att frånvaro avdiskriminering ger män och kvinnor lika rättigheter.Frånvaro av diskriminering, Axel Darvik, är det somger ett jämställt samhälle, och det uppnår man integenom att reglera sönder och samman, genom attbryta upp och genom att se till att lagstiftningen tarfasta på olika delar. Det uppnås i stället genom satsar på en sammanhållen diskrimineringslag-stiftning.Nu lyfter vi fram jämställdhetsperspektiven, menkammaren kommer om ett tag att föreläggas ytterliga-re ett förslag till en sammanhållen diskriminering-slagstiftning med utgångspunkt i Europeiska unio-nens kriterier. Jag tror till och med att propositionenhar levererats . Man måste då som politiker ställasig frågan vad man egentligen vill uppnå. Jag menaratt man inte kan bryta ut den här frågan och behandladen skild från andra kriterier, till exempel avseendehandikappade, sexuell läggning eller någonting annat.Allting måste ses i ett och samma perspektiv, och detär mitt svar.Anf. 108 ():Fru talman! har ingen reservation idet här betänkandet, men jag tror att vårt intresse förfrågan är rätt välbekant.Vårt samhälle är genomgående strukturerat så attmän är överordnade kvinnor. Kvinnor diskrimineraspå grund av sitt kön, och kvinnors handlingsutrymmebegränsas därigenom. I ekonomi, kultur och politikstår ofta mannen som norm.Utbildningsväsendet är hårt präglat av de härstrukturerna. Eftersom en stor del av barns och ung-domars fostran och socialisering sker i skolan blirskolan också ett av de viktigaste instrumenten förbevarandet av de här strukturerna. Redan i förskolanoch vid skolstarten är förväntningar från lärare ochpersonal tydligt styrande i riktning mot de traditio-nella könsrollerna. Jag har hört flera som har talat omdet här.Flickor kan sägas förväntas inta en passiv, tystoch snäll roll, medan pojkar förutsätts vara aktiva,pratsamma och utåtagerande. Den olika behandlingsom pojkar och flickor möter i klassrummet bidrarkanske till att stärka pojkarnas självförtroende, medanflickor riskerar att bli passiva och därmed kanske fårsvårare att uttrycka sig.I skolan och inom den högre utbildningen lär sigeleverna och studenterna ofta männens syn på sam-hället. Skolan förmedlar männens historia, och mångagånger är det de manliga författarna som läses, tillexempel i svenskundervisningen. I utbildningsväsen-det gör elever och studenter val mellan ämnen ochutbildningar, val som är påverkade av och befästerstrukturen.Men det spännande är att som utbild-ningsväsendet reproducerar och konserverar mans-samhället utgör det en nyckelinstitution i arbetet förett jämställt samhälle. Genom att skolledare, lärareoch övrig personal skaffar sig medvetenhet om just dehär maktstrukturerna och engagerar sig för att utmanadem kan skolan faktiskt bli en plats där barn ochungdomar ges möjlighet att ifrågasätta stereotypakönsroller som förmedlas i kultur, i reklam och i detövriga omgivande samhället.Fru talman! vill öka valmöjlighe-terna för kvinnor och män. Alla ska ha reella möjlig-heter att göra val som inte är könstypiska. Vårt mål äratt kön inte ska vara en begränsning och ett hinderunder uppväxten. I de lagar och styrdokument somstyr utbildningväsendet finns många formuleringarsom syftar just till en jämställd skola och till ett inten-sivt arbete för att motverka den manliga isamhället.Skolverket och den nya Skolutvecklingsmyn-digheten och bedriver ett viktigtarbete i den riktningen. finns det mycketmer att göra, och det är långt kvar till en jämställdskola och en jämställd högskola.Jag tänker bara helt kort peka på några punktersom kan tillföra debatten något från oss från Vänster-partiet. Vi kommer att ställa större krav på kvali-tetsredovisningar från kommuner. Jag tror att det ärviktigt att de kvalitetsredovisningarna innehåller måloch utvärderingar som tydligt pekar på skolornasjämställdhetsarbete. Jag tror också att positiv särbe-handling kan vara ett användbart medel för att brytaupp en stark könssegregering i utbildningsväsendet.Det behövs ju till exempel fler män inom förskola,skola, vård och omsorg, och det behövs fler kvinnorinom tekniska och naturvetenskapliga verksamheter.Jag tror att det utan att bryta den könssegregeradearbetsmarknaden är mycket svårt att i grunden angri-pa en ojämn maktfördelning mellan kvinnor män.I den akademiska världen finns en tydlig hierar-kisk struktur och faktiskt en stark manlig dominans,även om vi ser tecken som utifrån mitt perspektiv gåråt rätt håll. Men kvinnorna har än så länge inte sam-ma möjligheter att avancera i den strikta hierarki sområder på universiteten. Därför kan faktiskt positivsärbehandling av underrepresenterat kön vid tjänste-tillsättning vara ett sätt att komma åt en problematik.Det är vidare ett genomgående drag i vår kultur attbeskrivningar av verkligheten, som jag sagt, utgårfrån en manlig norm, det vill säga att beskrivningarhandlar mer om män än om kvinnor, att de utgår frånmäns erfarenheter och att män framställs som nor-mala och kvinnor som avvikande. Dessutom tillskrivsmän och kvinnor olika egenskaper som på ett sätt oftalåser fast individen i sterotypa könsmönster.Vi har en kvinno- och genusforskning somfaktiskt visar hur det här mönstret innebär att kvin-nors underordning upprätthålls. Jag är övertygad omatt en del av de läromedel som används i skolan och iden högre utbildningen inte är några undantag i dethär resonemanget. En kritisk granskning av läromedeli jämställdhetsperspektiv borde egentligen vara ettnaturligt inslag såväl vid köp av läromedel som isamtal med elever och studenter om hur man använ-der läromedlen.Jag menar att utskottsbetänkandet faktiskt visar attvi har kommit en bit på vägen men också pekar på attvi har lång väg kvar. Innan jag gick i väg till den härdebatten hämtade jag ett pressmeddelande från . Utan att fördjupa mig mer i det vill jag pekapå att det har rubriken: Pojkars intresse styr ämnetidrott och hälsa. Sådana exempel som dyker upp visaratt vi har en lång väg kvar.Betänkandet visar enligt min mening också att detinte är tillräckligt att utforma lagar och regler utan attdet behövs ett kontinuerligt och oförtröttligt arbetemed attityder och inte minst värderingar för att göraverklighet av alla de vackra orden om jämställdhet.Anf. 109 () re-plik:Fru talman! Min fråga går till anledning av ett betänkande från arbetsmark-nadsutskottet som handlar om jämställdhetsmärkningav varor, tjänster och företag. Jag borde egentligenockså replikera till Axel Darvik, eftersom Folkpartietär anhängare av samma tanke.Min fråga är: Har som leda-mot för reflekterat över möjligheten attjämställdhetsmärka universitet och högskolor, som juär offentliga institutioner? Det är kanske till och medenklare att jämställdhetsmärka dem än företag. Ochvidare: Vad skulle detta få för konsekvenser? Jag vetatt inte har läst det aktuella be-tänkandet, men eftersom frågan är så uppenbar ochtydlig skulle det vara intressant att få ett klarläggan-de.Anf. 110 () re-plik:Fru talman! Detta är intressant, och jag beklagaratt jag faktiskt inte har läst det här betänkandet. Där-för kommer jag inte heller att svara direkt med ett jaeller ett nej. Men jag tycker att exempelvis de utvär-deringar av jämställdhetsarbetet som Högskoleverketgör vad gäller universitet och högskolor är viktiga.Om de sedan ska leda till en jämställdhetsmärkningeller inte vill jag inte ta ställning till , men visst ärläroanstalternas arbete med jämställdhetsfrågor vik-tigt ur mitt perspektiv.Anf. 111 () replik:Fru talman! Jag ställer frågan eftersom jag inte serbetänkandet som vi behandlar i kammaren ut-brutet ur helheten. Det måste fogas in i den totalauppfattning som förväntas ha efter behand-lingen av detta om jämställdhetspolitiken. Jag nämnerdet eftersom jag inte tycker att det är en bra idé. Jagtycker inte alls om tanken att man ska jämställdhets-märka varor, tjänster eller företag. Kriterierna blir såoerhört svåra att formulera.Jag kan bland annat se ett mycket stort problemom man har en arbetsplats - låt oss ta en akademiskinstitution - där man har män och kvin-nor. Sedan blir en kvinna sjuk eller en kvinna åker påett sabbatsår utomlands och är inte längre en del avinstitutionen, och så vidare. Detta rubbar könsbalan-sen. Förlorar då universitet sin status som jämställt?Detta är mycket intressanta frågor. Jag tycker att manhär anar den problematik som uppstår när politikerförsöker formulera alltför precisa mål och framför alltförsöker att ta på sig uppgifter som är omöjliga. Där-emot kan jag mycket väl tänka mig att frivilligt skulle kunna tänka sig att ut-färda jämställdhetscertifikat eller någonting annat.Men det faktum att detta inte har uppstått ännu ärkanske snarare ett bevis på hur svårt det är för denoffentliga sektorn att sopa rent framför sin egen dörr.Det är mycket enklare att gå och peka ut för den pri-vata sektorn vad den ska göra och tycka och tänka.Anf. 112 () re-plik:Fru talman! Den här frågan får vi diskutera sena-re. Det var inte en fråga utan mer ett tankeutbyte. Närvi diskuterar jämställdhet tycker jag att det är viktigtatt lyfta fram ett perspektiv som glömsbort och som jag tycker att iblandglömmer bort. Det var det jag försökte bevisa. Dethandlar faktiskt om strukturer och om makt. Dethandlar om någonting annat. Det är inte bara det att viska vara lika mycket värda. Det är gamla strukturersom präglar oss väldigt hårt. Det är därför jag försö-ker säga - flera har varit inne på det - att vi ska habra lagar, bra regelverk och kontrollmekanismer, menom vi långsiktigt ska komma framåt behövs arbetetmed värderingar och åsikter. Då är naturligtvis helautbildningssystemet ett redskap som vi ska använda,från förskolan till forskningen.Anf. 113 ():Fru talman! Jag var inne på en del av jämställd-hetsfrågorna förut i samband med de tidigarebetänkandena. Jag vill återigen betona vikten av börjar tidigt med ett aktivt och medvetet jäm-ställdhetsarbete. Förskolorna Tittmyran och Björn-tomta i och Jämrum i för att sprida kun-skaper är ypperliga exempel på hur ett bra och aktivtarbete med jämställdhetsfrågor kan ske i de lägreåldrarna. Man måste börja i förskoleåldern för att detska ge effekt.Jag vill framhålla ett annat bra exempel. Det ärdet som länge har drivit somjämställdhetsprojekt och som kallas 3 R-metodeneller jämtegrering. Det är ett bra exempel på hur mankan arbeta systematiskt med jämställdhetsfrågor. 3 Rstår för representation, resurser och . Man kantill exempel göra en 3 R-analys inom utbildningsom-rådet. Det har gjorts i många kommuner runtom iSverige.Man tittar då först på statistik. Hur ser det ut, tillexempel med representationen? Vilka går en vissutbildning? Vilka sitter med i debeslutande organen? Sedan ser man över resurserna.Hur använder man dem? Vilka får del av resurser förtill exempel barn med behov av särskilt stöd? Hurmycket tid tar pojkar och flickor upp i klassrummet?Vilka är författare till den kurslitteratur som manköper in?Slutligen tittar man på och drar slutsatser i reali-teten. Är det något vi behöver förändra? Harmonise-rar denna statistik i verkligheten med de mål vi harpolitiskt, eller är det något som ska ändras?Diskussioner kan sedan med utgångspunkt ikvantitativa fakta bli mycket mer konkreta och verk-samhetsnära. När man tvingas bli konkret och var-daglig är det möjligt att även fundera över det som ärså vanligt att det tas för givet och självklart. Det kandå bli tydligt vad som bör förändras för att öka jäm-ställdheten.Det viktiga är att göra människor uppmärksammapå jämställdhetsperspektivet och vikten av en ökadmedvetenhet i de här frågorna. Det är viktigt att skapaen ökad medvetenhet bland dem som arbetar i utbild-ningssektorn och en fortbildning i jämställdhetsfrå-gor.Jämrum i är ett mycket bra initiativ, en brametod för att sprida kunskap, handha utbildning ochfortbildning och sprida bra pedagogiska idéer. Viskulle tycka det vara väldigt intressant att se flerliknande projekt på andra håll i landet.Nu erbjuds också landets kommuner att delta i ennationell utbildning av resurspersoner i jämställdhetoch genuskunskap. Syftet är att stärka kompetensen ijämställdhetsfrågor och att ge lärare och pedagogerredskap att arbeta med ett aktivt förändringsarbete iden egna pedagogiska praktiken. Det tycker vi i Mil-jöpartiet är ett mycket bra exempel.