prot · GQ0997 · 2003-05-06 00:00:00 — Skolhuvudmannen ska faktisktvara ersättningsskyldig om inte tillräckligt med åtgär-der vidtagits för att motarbeta mobbning och trakas-serier. Förslaget handlar inte om att vi vill sätta åtskolorna, utan det handlar om att sätta fart på det härarbetet.Det skulle vara intressant att höra hur utbild-ningsministern ser på vårt förslag om ett tydligareansvar.Anf. 36 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag tror att och jaghar ganska likartade utgångspunkter i den här debat-ten. I denna fråga måste skolorna vara mer engagera-de och ha mer kunskaper. Jag instämmer helt när detgäller grundläggande hållning - detär klart att skolorna har haft en ganska tuff period.Det är så pass mycket att göra och ibland alldeles förlite av lärare och annan personal att det är svårt attsäga att man alltid kan göra allting på en gång. En avde grundläggande åtgärder som måste vidtas är därföratt öka antalet lärare och andra specialister i skolan såatt man också får en arbetsmiljö med de resurser somkrävs för att kunna ta sig an en så här viktig uppgift.Detta är nämligen en grundläggande uppgift för sko-lan och ingenting som ska ses vid sidan av.I de uppdrag som gäller för hela landet och somriksdag och regering ger skolan ingår jämställdhets-frågan som en mycket grundläggande del. När vifostrar barn och unga till att bli kunniga och bildadeaktiva samhällsmedborgare ingår självfallet ocksådetta med att vara en jämställd medborgare och att hadet här med sig från skolan och även från hemmet.Jag tror alltså att detta med fler lärare är en viktigåtgärd men håller med om att detnaturligtvis också handlar om utbildningen av denpersonal som jobbar i skolan. Den nya lärarutbild-ningen tror jag kan betyda mycket i sammanhanget.Där har vi valt att lägga en större vikt vid att det ock-så ska finnas en del kärnkunskaper som lärare ska hamed sig i sin yrkesroll. Förutom mycket goda äm-neskunskaper måste man också ha insikter i köns-maktsordning och genusteori men också i hur mansom lärare agerar för att få en mer jämställd situationi skolan.Den nya lärarutbildningen spelar självklart en storroll. Jag ser gärna att kommunerna uppfattar denviktiga rollen i att också i vidareutbildningen av lära-re använda sig av de möjligheter som finns i dennya lärarutbildningen när det gäller att kompetensut-veckla befintlig personal. Det är klart att det måstehända något i verksamheten. Det är ju hela syftet meddet som jag har redovisat.Min uppfattning är att detta har fått en stärkt ställ-ning men vi behöver ta ytter-ligare initiativ. En ny diskrimineringslagstiftning ärett sådant tillfälle då vi också trycker på det förebyg-gande arbetet, på det engagerade aktiva arbetet. Menockså när vi ser över skollagen är det viktigt att iformuleringarna trycka på hur viktigt det strategisktär för lärarna att arbeta också med denna fråga.Jag fortsätter gärna diskussionen med AnnikaQarlsson och hennes parti för att se om det går atthitta gemensamma konstruktiva förslag för att kom-ma framåt och stärka frågans ställning.Anf. 37 ():Fru talman! Det är jag slutadegymnasiet och jag slutadegrundskolan. Jag har en dotter som om några veckorgår ut nian. Att kunna jämföra mina erfarenheter frånsvenskt skolväsende med min dottersskolgång är i vissa fall en väldigt positiv upple-velse. När det gäller arbetssätt och metoder harmycket gått framåt. är det en helt annan skola.Vi bildar fram en helt ny generation med unga framåtindivider.Men en sak som jag kan vara lite bekymrad övernär det gäller vad som hänt under de här 25 åren är attdet faktiskt har gått åt fel håll. De unga tjejerna i daghar en större press på sig både i gruppen, i den socialagemenskapen, och i skolan - självklart utifrån sam-hället med den reklam och de krav som finns om hurvi ska se ut, hur vi ska uppföra oss, hur lyckliga viska vara och så vidare. Jag kan se att det på det områ-det har skett en stor förändring åt helt fel håll.Trots att vi kanske har bättre formuleradeplaner och förslag och mer goda exempel har det gåttåt fel håll. Detta i sin tur har ett samband med attity-der och fördomar i vuxensamhället. Det är ju intefråga om en enskild, en separat, företeelse, utan dehär bitarna hänger ihop. Därför kan jag känna att detinte får stanna vid ord. Saker måste hända.Vi säger att det är viktigt att höja kompetensenhär. Men hur ser det ut vad gäller dessa utbildningar ? Är de så pass förstärkta att det räcker? Behövervi för den personal som finns i skolan kompletteramed den här typen av utbildning? Ett första steg ärsjälvklart att få en resursperson. Men behöver detjobbas ytterligare med de frågorna?I finns ett exempel från Gävle.På ett dagis och en förskola där trodde man att manhade rätt kläm på jämställdhetsarbetet och att manmötte barnen på ett bra sätt. Man filmade den egnaverksamheten, och det blev en stor chock för berörda.Det fanns de i personalen som vägrade att se filmen.De kunde inte acceptera att det var de som agerade såsom de gjorde. Kanske behöver vi ha in de ögonen iskolans verksamhet - ögon utifrån - just för attsätta tummen i ögat så att saker händer. Det här kännsangeläget. Saker behöver alltså hända nu.Det är positivt om vi lite grann kan öka trycket påskolan så som vi säger i vårt förslag - alltså att skol-huvudmannen ska vara ersättningsskyldig och att gåfram den vägen. Jag tror att det skulle vara en relativtenkel åtgärd som relativt snabbt kunde vidtas för attsätta lite eld i baken här.Anf. 38 Utbildningsminister ():Fru talman! Att sätta eld i baken på en del är nogingen dum idé men låt oss inte hamna i dilemmat attvi glömmer bort hur vi vill att skolan ska fungera. Jagkänner nog motsvarande engagemang som AnnikaQarlsson. Men lösningen får inte bli att vi igen går inoch detaljreglerar vad som ska ske i skolan. Mintanke är att skolan behöver en mycket tydligare ochtuffare uppföljning av hur man når kunskapsmålenoch även de viktiga demokratiska målen, där ocksåjämställdhetsmålen ingår. Hur arbetar man med det-ta?När vi nu så att säga bygger ett helt nytt sätt närdet gäller att följa upp vad skolorna gör - hur väl manfaktiskt når de mål och ambitioner som vi har - skadet gälla också det här arbetet. Därmed sätter vi,menar jag, eld i baken på dem som behöver känna avlite sveda därifrån. När det inte fungerar måste vigöra det tydligt så att föräldrar, kommun, ansvarigapolitiker och samhället runtomkring ser att här arbetarman inte på det sätt som vi faktiskt har rätt att kräva.Vi får i gång debatten tack vare att strålkastarljusethamnar på svagheter i skolan. Detta måste vi utveck-la. Det nya har en väldigt viktig uppgift isin uppföljning av varje kommun och varje skola iSverige.Sedan handlar det naturligtvis också om vidareut-bildning av personal. Det handlar alltså om nya läraremen också om befintlig personal. Detta är ett mycketstort ansvar för kommunerna. Man satsar också rela-tivt mycket på vidareutbildning. Det gäller att se tillatt de resurserna också går till den här typen av kun-skaper, som strategiskt är väldigt viktiga för skolan.Jag tror också att det är mycket viktigt att vi i vuxen-världen är väldigt tydliga.Jag kan hålla med i beskrivning-en av utvecklingen. gick jag ut gym-nasieskolan. Oerhört mycket positivt har hänt men påen del områden har det också gått tillbaka.Jag tror inte att det framför allt är skolan som hargått tillbaka, men samhället som sådant har gått till-baka när det gäller stereotypa könsroller som blirväldigt tydliga och väldigt dominerande för många avvåra barn och ungdomar på ett sätt som det inte fannsnär vi gick i skolan, i alla fall inte så starkt som i dag- i filmer, reklam och medier av olika sorter. Detpåverkar våra flickor i mycket stor utsträckning närdet gäller självbilden, självförtroendet, vad man börvara, vad man ska sträva efter. Det skapar en i grun-den otrygg situation för många.Det bekymrar mig mycket att se denna utvecklingoch hur starkt den påverkar redan ganska små barn.Skolans uppgift blir bara dubbelt så viktig men ocksåmycket svårare, att försöka bidra till att stå emotdenna bild. Då krävs mycket tydligt agerande från devuxnas sida i skolan. En situation där det blir vanligtatt man kränker varandra, att man kallar varandramed nedsättande ord, att man säger "hora" till flickori skolan är helt oacceptabel. Där behövs det inte sär-skilt mycket vidareutbildning för att inse att det här ärnågonting där vi alla måste säga: Nej, vi accepterarinte detta, så får det inte vara i skolan. Det får intevara så att man kommer till skolan och upplever blir kränkt på grund av sitt kön.Det vi behöver gå vidare med är: Hur kommer vifrån detta till att också göra utbildningen och under-visningen sådan att den avslöjar och visar de stereo-typer som vi lever under och hjälper barn som sökeridentitet att söka mycket bredare än bara i de boxarsom samhället har bidragit till. Här finns mycket kvaratt göra. Då handlar det om breda insatser: lagstift-ning, stimulans, uppföljning men också tydlighet frånvuxenvärlden att vi inte accepterar den utvecklingsom vi har sett.Anf. 39 ():Fru talman! Jag vill inte heller detaljstyra. Mensätter man in en lag ställer man med det också kravutan att behöva gå in och detaljstyra. Detaljstyrningbrukar vi centerpartister inte vara så himla noga med.Kollektiva lösningar brukar vi egentligen inte hellervara så förtjusta i att förespråka. Vi har formulerat vårkamp för jämställdhet i samhället som centerfe-minism, och den finns självklart i mitten. Det handlarom att det finns vissa saker där vi behöver ha kollek-tiva lösningar, lag och liknande, och en del handlarom individuell lösning.Den här frågan ser jag som en väldigt tydlig ochviktig fråga som vi måste jobba med generellt. Detkänns väldigt bra att många åtgärder är på gång.Det finns mycket arbete på hur man ska stärka bå-de flickor och pojkar - det handlar om båda sidor -som behöver hitta fler sidor av sin personlighet. Därarbetar man gärna med kompensatorisk pedagogikdär man lär barnen att utveckla fler sidor av sin per-sonlighet.När vi accepterar språkbruket handlar det om attvi går in i en normaliseringsprocess. Vi godkännerdet, och snart tillhör också nästa steg det normala.Det finns en mängd olika områden som det gäller attjobba vidare med.Jag tror att vi får anledning att stämma av dessafrågor framöver och se vad som händer på området.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 2002/03:292 om er-sättning för statliga uppdragAnf. 40 Statsrådet ():Fru talman! har frågat fi-nansministern vilka åtgärder han avser att vidta för attegenföretagare ska jämställas med anställda när detgäller ersättning för statliga uppdrag.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som ska svara på interpellationen.Margareta anför att förmånligare reglergäller för anställda än för egenföretagare som tar ettuppdrag i staten. Hon hävdar vidare att villkoren fören företagare som tar ett uppdrag i kommun ellerlandsting är förmånligare än om företagaren tar ettuppdrag i staten.Reglerna om ersättning för uppdrag i statliga sty-relser med mera finns i styrelseförordningen1992:1299. Av den förordningen framgår att arvodetill den som driver egen verksamhet utgår med sam-ma belopp som för andra ledamöter.Utöver arvode för sammanträden utgår ersättningför förlorad arbetsinkomst. En anställd som går misteom avlöningsförmåner från sin anställning på grundav uppdraget får full ersättning för sådana förmåner.Dessa förmåner räknas fram genom att man delarårsinkomsten med . Ersättning till densom driver egen verksamhet däremot betalas medhögst det belopp per sammanträdesdag som motsva-rar egenföretagarens fastställda sjukpenninggrundan-de inkomst delat med antalet kalenderdagar, det villsäga 365 . Då denna delas med 365 i stället försom för den anställde med ger denmycket riktigt en sämre ersättning till egna företagareän till anställda.För kommunsektorns del finns grundläggande be-stämmelser om ersättning till ledamöter i kommunal-lagen. Mot bakgrund av de bestämmelserna harSvenska utarbetat skriften till förtroendevalda - underlag förlokala bedömningar. Enligt skriften gäller en liknan-de schablonregel som i staten för ersättning för förlo-rad arbetsinkomst inom kommunsektorn men medden skillnaden att den grundar sig på antalet arbets-dagar, 260 liksom för den anställde i det tidiga-re exemplet. Därmed blir ersättningar som betalas ut ikommunsektorn i normalfallet högre än i staten.För landstingen finns inga generella regler, utanvarje landsting bestämmer självt utformningen avregler för ersättning för förlorad arbetsinkomst.Som framgår av min redovisning har MargaretaAndersson rätt när hon pekar på att skillnader rådervad gäller ersättning för förlorad arbetsinkomst i stat,kommun och landsting liksom mellan egenföretagareoch anställda.Jag är tacksam för att haruppmärksammat mig och regeringen på detta, och jagär beredd att se över reglerna för arvoden i statligauppdrag i denna del och, om så behövs, ändra på deolikheter som förekommer mellan anställda och egnaföretagare.Anf. 41 ():Fru talman! Jag tackar för svaret. Det är inte oftaman får ett så positivt svar från regeringen som pådenna interpellation.Jag upplevde att det var en kränkning av egenfö-retagare. Jag tyckte att det var väldigt orättvist när jagupptäckte att det var på det här sättet. Då tyckte jagatt det fanns anledning att fråga om regeringen vetvad den håller på med. Uppenbarligen är det här engammal regel som inte har setts över på ganska länge.Nu har det blivit fel, anser jag och uppenbarligenockså regeringen.Jag tackar som sagt för svaret och har ett parföljdfrågor: Hur länge kommer det att dröja? Kom-mer det här att åtgärdas under den innevarande man-datperioden eller längre fram?Anf. 42 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror att vi därmed är helt överens.Jag tycker kanske att det är lite väl långtgående att,som gör, tala om att egenföre-tagare har kränkts. Det har i alla fall inte varit rege-ringens mening. Det här handlar nog om ett förbise-ende eller försummelse som jag naturligtvis tar påmig.Det är bra att detta har uppmärksammats, och jagkan bara säga att jag tänker ta itu med det här på engång och gå igenom dessa regler. Jag kan inte tänkaatt det ska vara så komplicerat, så att resultat kanväntas föreligga under det här året.Anf. 43 ():Fru talman! Då ber jag bara att få tacka för detta.De som har känt sig drabbade av det här har upplevtdet som väldigt orättvist. Okej, kränkning är kanskeett för hårt ord, men jag är glad att detta kommer attåtgärdas på ett eller annat sätt.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av andrevice talmannen att ajournera förhandlingarna tillkl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.10 § Svar på interpellation 2002/03:285 omhörselskadades situationAnf. 44 Statsrådet ():Herr talman! har frågat vilka åt-gärder jag avser att vidta för att förbättra situationenför de hörselskadade i Sverige.De samhällsområden som tarupp i interpellationen visar att de flesta miljöer ochverksamheter i vårt samhälle i något avseende rörmänniskor med funktionshinder. Av det skälet fårhandikappolitiken inte ses skild från andra politikom-råden utan måste genomsyra alla områden och sam-hällssektorer. Detta är också huvudinriktningen i dennationella handlingsplanen för handikappolitiken.Lars-Ivar hänvisar till det nationella måletför folkhälsoarbetet, att skapa samhälleliga förutsätt-ningar för en god hälsa på lika villkor för hela be-folkningen. Jag skulle vilja komplettera detta medmålet för handikappolitiken som ska vara ett samhällesom gör det möjligt för människor med funktionshin-der att bli fullt delaktiga i samhällslivet. Jag är med-veten om att det fortfarande finns många brister,vilket tydligt framgår av årsrapporten från 2003, På Slak . Vi måstedärför fortsätta arbetet med att utveckla stödet ochservicen. Framför allt måste de resurser som finnsutnyttjas på bästa sätt.Skollagen fastslår att särskilt stöd ska ges till ele-ver som har svårigheter i skolarbetet. Rektorn skaenligt skolförordningen se till att ett åtgärdsprogramutarbetas om en elev behöver särskilda stödåtgärder.Detta gäller även hörselskadade barn. Det är ocksåviktigt att de olika huvudmännen tar sitt ansvar. Ge-nom ett bra samarbete mellan stat, kommun ochlandsting kan en helhetsbild av elevens behov skapasoch de bästa åtgärderna sättas in.Specialpedagogiska institutet har i uppdrag att geråd och stöd i specialpedagogiska frågor till skoloroch kommuner. Barn med hörselskada ingår natur-ligtvis i uppdraget. Dessutom arbetar institutet aktivtmed att klargöra gränsdragning och ansvarsfördelningmellan olika huvudmän.Hörselskadades Riksförbund visar i sin rapport attväntan på hörapparat kan bli upp till . Som ettled i arbetet med att förbättra tillgängligheten tillförshälso- och sjukvården 1,25 miljarder underåren 2002-2004. Målet är att alla patienter, senast vidutgången av 2004, ska erbjudas behandling inom tremånader efter beslut om behandling. Jag vill ocksåframhålla att det fria vårdvalet nu gäller i hela landet.Regeringen gör en mängd satsningar för att få nedde höga sjukskrivningstalen och för att människor skakunna vara kvar i arbete. Arbetet bedrivs på bredfront och innefattar alla sjukskrivna eller sjukersätt-ning - före detta förtidspension - oavsett vilken skadaeller diagnos som är anledningen till sjukfrånvaron.Åtgärderna omfattar naturligtvis även hörselskadade.Bland satsningarna i budgetpropositionen , vill jag särskilt nämna den förstärkningpå en halv miljard som gått till ohälsoarbetet på för-säkringskassorna. Andra områden där regeringenföreslagit förstärkningar är förstärkt utbildning förregionala skyddsombud samt ett förslag om obligato-risk redovisning av sjukfrånvaron för företag, kom-muner och myndigheter.I propositionen 2002/03:89 Förändringar inomsocialförsäkringen för ökad hälsa i arbetslivet skärpskraven på avstämningsmöten. Regeringen gör be-dömningen att flerpartsmöten, där exempelvis denförsäkrade, , behandlande läkare,arbetsgivare/arbetsförmedling deltar, skapar förut-sättningar för en god rehabiliteringsplanering. Rege-ringen avser också att återkomma tillriksdagen med förslag om finansiell samordningmellan socialförsäkringen, hälso- och sjukvården,och arbetsmarknadsmyndigheternainom rehabiliteringsområdet. De arbetsmarknadspoli-tiska programmen ses också över av en särskild utre-dare.Staten ska utgöra ett föredöme i tillgänglighetsar-betet. En särskild förordning kräver att statliga myn-digheter under regeringen ska verka för att deraslokaler, verksamhet och information görs tillgänglig.Handikappombudsmannens tillgänglighetscenter skastödja och utveckla metoder för att följa myndighe-ternas tillgänglighetsarbete. Viktiga målgrupper ärbåde statliga och kommunala myndigheter men ävennäringsidkare, byggherrar och yrkesgrupper såsom tillexempel arkitekter.Detta är några exempel på vad som görs för attskapa bättre förutsättningar för hörselskadade menäven för andra med funktionshinder att delta i sam-hällslivet på samma villkor som andra.Anf. 45 ():Herr talman! Jag får tacka statsrådet för det ut-tömmande svaret. Det är bra att statsrådet delar in-ställningen att vi måste ta de hörselskadades problempå allvar.Första gången jag själv blev medveten om dettavar när vår familj tog emot vårt andra fosterbarn. Hanvar född utan öron. Det lyckades läkarna ordna medhjälp av transplantation av hud från låret. Sedan fickvi hjälp med att installera teleslinga i huset och iklassrummet så att han kunde gå i normalklass. Menpå skolgården, på fotbollsplanen och inom scouternavar det inte lika lätt att hänga med i det som sades.Det är inte alltid så lätt att ta hänsyn till de hörsel-skadade. beror våra attityder på ren dumhet.Paradexemplet är talaren som säger: Jag använderinte mikrofonen eftersom jag brukar prata tillräckligthögt. Då går ju inte ljudet ut i lokalens hörselslinga sådet kan inte uppfattas av dem som har hörapparat.Det är inte alla som har hörapparat. Jag hörde ettradioprogram om en kvinna som berättade om sin 90-årige far. Han hade varit till sjukhuset för att skaffahörapparat, men väntetiden var . Då sökte hansig över länsgränsen där väntetiden var ett år.Statsrådet nämnde detta med fritt val, och det ärväldigt bra. Men det är inte så lätt för en 90-åring attförflytta sig till det lämpligaste stället i Sverige.I kulturutskottet har vi behandlat några motioner ianledning av de hörselskadades problem. Det fannsbland annat en motion från där vi kräv-de mer textning av TV-program. Som det är nu är detinte ens av TV-programmen som textas. Vi villeockså ha bort störande bakgrundsljud. När det sändsmotortävlingar i TV är det naturligt att man hör ljudetfrån bilarna. Men när resultaten läses upp spelas detibland störande bakgrundsmusik, och det är inte braför den hörselskadade.Vi fick inte något stöd för den motionen från deandra partierna, men jag vill fråga statsrådet vad honanser om dessa förslag som jag tycker är ganskasjälvklara.När det gäller hörselskador handlar det inte omdom och vi. Vi är ofta med bland de hörselskadade.Vi som har vuxit upp med popmusiken på 60-taleteller som har sågat med motorsåg utan hörselskyddmärker av det . Men mina besvär är ändåobetydliga jämfört med dem som jag har berört i mininterpellation.Efter att jag skrev interpellationen har jag upp-märksammats på att bullernivåerna på våra daghem äralldeles för höga. Enligt en undersökning av 30 för-skolor i hade en fjärdedel av de anställda en avläkare konstaterad hörselnedsättning. Ytterligare20 % anser sig ha fått en försämrad hörsel som desätter i samband med arbetet.Det finns all anledning att känna oro när man hörom sådana här resultat. Det handlar inte bara om deanställdas hälsa utan också om barnens hälsa, och denpåverkas av bullret. Hur ska vi åtgärda detta så attinte bullernivåerna inom barnomsorgen äventyrarbarnens och personalens hälsa?Jag stannar där och återkommer till detuppväxande släktet.Anf. 46 Statsrådet ():Herr talman! Jag delar naturligtvis uppfattning när det handlar om att skapa ettsamhälle som är till för alla. Det är viktigt att under-stryka att ett tillgängligt samhälle är bra för oss alla.Det sker nu satsning som vi ganska harredovisat i en skrivelse till . Handkappom-budsmannens tillgänglighetscenter har ett oerhörtstort arbete framför sig när det gäller att skapa etttillgängligt samhälle för oss alla.Textning av TV-program kan vara bra även fördem som inte har en hörselskada. Det kan vara braockså för dem som inte behärskar svenska språketfullt ut eller om man vill följa med bättre i handling-en.Därför tycker jag det tänkande som vi nu försökerfå genomslag för, inte bara inom de statliga, kommu-nala och landstingskommunala verksamheterna utanockså på den privata sidan, är så oerhört centralt ochviktigt.När det gäller TV vill jag ändå säga att vi har juett sändningstillstånd för somgäller . Där har vi lagt fast att vi tyckeratt minst hälften av sändningstiden för förstagångs-sändningarna när det gäller det som är av svensktursprung bör vara textat vid utgången av tillståndspe-rioden. I den redovisning som vi nu har fått när detgäller 2002 kan vi konstatera att är textat. Dettycker jag är en ganska hygglig och bra siffra. Dengår naturligtvis att förbättra, men den visar att manredan nu har uppnått det mål som vi har lagt fast.Sedan är det ju också så, precis som Lars-IvarEricson säger här, att många av de problem man kanuppleva som hörselskadad är lätt åtgärdade. De kanmycket enkelt åtgärdas genom att vi alla skaffar ossen bättre kunskap och också anpassar våra miljöer påett sätt som gör att alla kan delta i de samtal som är såviktiga och har så stor betydelse för allas våra möj-ligheter att kunna leva ett fullt jämlikt och delaktigtliv.Jag delar uppfattningen att är en alldeles förlång tid att behöva vänta på att få den hjälp man be-höver. Det är min förhoppning att de tillgänglig-hetspengar som vi har tillfört och fortsätter att tillförakan vara en del i att förbättra situationen även för dehörselskadade.Anf. 47 ():Herr talman!