prot · GQ0943 · 2003-01-21 00:00:00 — Låt mig inleda med att säga att jagtycker att fråga är väldigt viktigoch att jag delar hans synpunkter helt och hållet.Ibland när man som motståndare till socialdemo-kratin står inför deras mycket kompetenta, tuffa stilfår man intrycket att det är två saker som väglederdem. Den ena är att behålla makten till varje pris. Denandra är att ska ha ett så högt valdeltagandesom någonsin är möjligt.Ibland kan man undra om målen då kan helgamedlen. Blir det så att säga rimligt att röstkuvert somborde vara igenklistrade men inte är det ändå räknasför att man då får upp det här någon promille? Är detrimligt att en person kan skriva under 38 styckenkuvert och så vidare?Martin har tagit upp flera av de här -jag ska inte kalla det "skandalerna", men väl proble-men med budröstningen. Vi ska väl låta utredningar-na bli klara. Det har också förekommit flera andraincidenter. Det finns flera exempel som gäller histori-er om valförrättare. Det är möjligt att det här är lag-ligt, men min fråga är om statsrådet tycker att det ärrimligt att en valförrättare gåroch ringer till , , ochAli och talar om för dem: Ni borde ha röstat. Ni harinte poströstat och ni har inte kommit till vall-okalen. Det här är enligt flera vittnesmål verklighetpå flera ställen. Är det bra eller dåligt?Ett annat exempel kommer från ett ställe där desocialdemokratiska valsedlarna och Vänsterpartietsvalsedlar låg väl nåbara för äldre medan de borgerligavalsedlarna enligt medierna låg upplagda på ett skåpså högt upp att ingen kunde komma åt dem. Är detockså ett bra sätt att bedriva val i - om detskulle vara riktigt? Eftersom det är en medieuppgiftvill jag inte här i påstå att det är riktigt.Fru talman! Jag har ägnat mig åtatt driva på som IT-land. Men jag har varitoerhört tydlig med att detta med IT och inteinnebär att ska bli det första land som fullt utinför Internetval. Jag kan precis föreställa mig vadsom kan hända när fackbasen kan stå och titta överaxeln på medarbetarna när de ska rösta. För rösta skade, och rösta rätt ska de dessutom.Bevare mig för den dag när valhemligheten fuskasbort och vi inför någon typ av Internetröstning somgör att man inte går bakom en skärm, att det inte finnsnågon som ser till att inte någon annan otillbörligentrycker på för att man ska rösta på parti a, b eller c.Det tror jag är viktigt när vi funderar över detta.Jag tycker att det är riktigt att vi ska försöka få uppvaldeltagandet, men vi ska få upp valdeltagandet pårätt sätt och med rimliga metoder - inte genom attinföra nya verktyg som gör att man otillbörligt kanpåverka människor att rösta fast de kanske helst avallt inte skulle vilja göra det.Anf. 115 Statsrådet ():Fru talman! Det här är en oerhört viktig diskus-sion. Det är en diskussion som vi måste föra här ikammaren, som vi måste föra mellan partierna, somvi måste föra i det offentliga samtalet. Det handlar,precis som har sagts här från talarstol,ytterst om tilltron till hela demokratin.Det som är bekymmersamt, och det som proble-matiserar och komplicerar en sådan här diskussion, äratt den dessvärre från tid till annan färgas av partipo-litiska övertoner när man försöker klistra fast förete-elser på ett visst politiskt parti. Den här diskussionenär mycket viktigare än så. Jag har också befunnit migi opposition och också förlorat val. Jag vet vilkenbesvikelse det innebär. Men ibland måste man försö-ka höja sig över den besvikelsen och föra principiellaresonemang, särskilt när det rör sig om något som vi igrund och botten är så väldigt ense om, nämligendemokratin och demokratins grundvalar.Det är problem med vallagen. Vallagen är snårig.Den är ett sammelsurium av regler där vissa regleregentligen borde ha annan valör än lagvalören. En delborde finnas i förordningsform. Det borde vara tydli-gare för dem som har att utöva lagen i praktiken.Nu har fått ett uppdrag av re-geringen att utvärdera val. Jag är helt över-tygad om att man kommer att beakta alla de exempelsom de ärade ledamöterna har visat på i en sådanöversyn.Jag utesluter ingalunda att vi också måste gå vida-re, att vi måste gå vidare och i en parlamentarisk,brett sammansatt kommitté se över de här frågorna.Men låt oss avvakta uppdrag. Visardet sig att det behövs en parlamentarisk översyn avhela vallagen är jag beredd att tillkalla en sådan medrepresentanter från alla partier. De härfrågorna förtjänar att diskuteras i ett sådant forum.Anf. 116 ():Fru talman! Det där sista låter ju lovande, attstatsrådet flaggar för möjligheten att kunna göra enlite bredare översyn av vallagen där man just gör denhär avvägningen av dess regler ur valsäkerhetssyn-punkt.Jag vill än en gång passa på att understryka att dethär är en fråga där vi ska lägga de vanliga partipoli-tiska skiljaktigheterna åt sidan. Utifrån det som harskett i årets val på olika håll i landet har vi ett gemen-samt intresse av och ansvar för att sätta oss ned ochdiskutera vad vi kan göra för att se till att inte valar-betare som saknar inre moraliska spärrar kan agera såhär nästa gång. Detsamma gäller naturligtvis om detskulle vara några andra än valarbetare, enskilda per-soner.Mycket av diskussionen efter valet har ju handlatom budröstningen. Det beror som sagt på att det ärdet som går att diskutera, eller analysera, lättast iefterhand. Men, fru talman, här är problemet just attdet mest oroväckande är att det här är det enda mankan kontrollera i efterhand. Då är det klart att pro-blemen kring budröstningen reser frågetecken kringvalsäkerheten i stort. När det visar sig att slarvet är såomfattande i det sammanhanget - med missar ochmed en omedveten välvilja från valförrättarna atttolka en röst till det bästa - uppstår undringar omrutinerna och deras tillämpning och om huruvida deverkligen är helt perfekta i alla andra sammanhang,alltså förutom detta med budröstningen.I sitt interpellationssvar säger exem-pelvis att förrättarna i en vallokal kan förvissa sig omväljarens identitet. Så är det ju inte eftersom man intebehöver ha med sig till vallokalen.Jag tror att många av ledamöter, ochäven personer på andra håll ute i samhället, har möttsav anekdoter, som är svårbevisade men där det natur-ligtvis icke desto mindre ska tas på allvar att de före-kommer, om att valförrättare inte tycker sig våganeka en person att rösta i en vallokal genom att baravisa upp röstkortet trots att man inte tycker att det ärriktigt säkert att personen verkligen är den han ellerhon utger sig för att vara.Jag säger inte därmed att man ska skärpa legiti-mationstvånget i vallokalerna. Det är en fråga därman mycket noga måste väga för och emot. Härhandlar det om en genuin målkonflikt, en avvägningmellan å ena sidan att göra det lätt för människor attrösta och å andra sidan behovet av en viss kontroll.Ett fungerande valsystem måste innehålla till-räckliga kontrollrutiner. Först och främst har partier-na själva och valarbetarna ett stort ansvar för att tidigtupptäcka om någon i missriktad iver vill fixa någraextra röster, men om varken valarbetarnas inre spärrareller partiernas interna kontroll förebygger fusk måstedet finnas en sista spärr hos de funktionärer som taremot rösterna. En rejäl satsning och uppryckning avutbildningen av röstmottagare tror jag därför är någotsom skulle betyda väldigt mycket.Vi har också problemet att förtydliga utformning-en av valkuvert för budröster, och inte minst har vifrågan om rättsväsendets hantering av frågor ommisstänkt valfusk, vilket jag kommer att återkommatill.Anf. 117 PER ():Fru talman! Den här debatten är viktig, och denhandlar inte om "surt, sade räven när han hade förlo-rat valet" eller något liknande. Det handlar om att viska få rättssäkra val, där väljarnas utslag är så kor-rekta som det bara går. Jag hoppas att vi kan ha denhär debatten också omvänt: Allra helst hoppas jag attvi slipper debatten 2006, men om den skulle uppståoch riksdagsman då stod på andra sidankommer jag att vara lika mycket emot ifall någon påden borgerliga kanten någonstans i skulle hafuskat. Det är inte det det handlar om. Det är detförsta.Den andra saken - och där tror jag att jag antingenhörde dåligt eller så sade statsrådet lite fel - gällervad som står i vallagen. 19 kap. 18 § vallagen handlarlite grann om och vad den skagöra. Det finns fyra olika möjligheter eller fall därman ska titta på om omval ska ske.De flesta i tror att om det har förekommitfusk blir det omval. Det trodde väldigt många iStockholm. Så är det inte alls. För i vallagen står detså här: "Ett omval skall dock förordnas bara om detmed fog kan antas att vad som förekommit har inver-kat på valutgången." Det vill säga att fusk leder intetill omval om man inte kan anta att fusket har haft enpåverkan. Därför var väldigt många upprörda iStockholm när alldeles riktigtsade att med tanke på hur resten av rösterna ser ut kanman anta att det skulle ha behövts betydligt fler rösterän vad som var fallet för att det skulle ändra valut-gången i valdistriktet. Men i , där det var ett fåtalröster som avgjorde valet, kunde man säga att detbehövdes omval.Jag skulle vilja få detta som ett förtydligande. Detär faktiskt inte bara fyra kriterier som gäller. Detmåste också finnas en risk för att valfusket har för-ändrat valets resultat.Anf. 118 Statsrådet ():Fru talman! Jag har ingen anledning att ifrågasättaPer Bills förmåga att läsa innantill i vallagen. Men änen gång vill jag säga att det jag ser framför mig är enöversyn av vallagen i dess totalitet, inte bara i defrågor som vi har diskuterat här och nu i kväll.Detta är så viktigt för vår demokrati, och diskus-sionen måste föras ytterst seriöst. Jag ifrågasätter intealls ledamöternas ärliga uppsåt att vilja diskuteradessa frågor utifrån en demokratisk utgångspunkt ochinte utifrån en snävt partipolitisk utgångspunkt. Mennär vi för diskussionerna i ljuset av dagsaktuella hän-delser finns det risk för att det får partipolitiskaövertoner. Hade vi initierat denna diskussion i höstasär jag helt säker på att vi hade fått det. kan vi föraden i betydligt lugnare termer.Återigen: Det viktigaste i det här sammanhangetär att vi har en vallag som är så entydig för dem somhar att hantera den i dess praktiska utövning att detinte är reglerna som leder till eventuella misshällig-heter.Anf. 119 ():Fru talman! har under den här inter-pellationsdebatten gjort tydligare markeringar än i detskriftliga svaret om att en mer genomgripande över-syn av vallagen är på sin plats. Det skulle jag väl-komna. Jag har noterat uttryck som att den är "snårig"och att den är "ett sammelsurium". Det tolkar jag somen mycket hård kritik från statsrådet.Men, fru talman, det handlar inte bara om valla-gen. Den måste vi naturligtvis se över och se till attden i så hög grad som möjligt är tydlig, lätt att tilläm-pa och välbalanserad vad gäller att det ska vara lätt attrösta i förhållande till att det ska vara rättssäkra val.Det handlar också om andra saker.Jag skulle än en gång vilja säga att jag tror detskulle vara mycket viktigt om vi tillsammans, överpartigränserna, hjälps åt att tydligt skicka ut budska-pet till valförrättare runtom i landet. De är ofta män-niskor som jobbar med andra saker i sin civila gär-ning och som gör detta för att de tror på demokratin.Det är viktigt att vi ingjuter mod i dem att våga ifrå-gasätta lite fler röster som inte uppfyller formkraven.Vi måste säga att man faktiskt måste våga vägra taemot vissa röster. Det sker uppenbarligen inte i till-räckligt stor utsträckning att man granskar omrösterna är korrekt överlämnade.Slutligen, fru talman: polisanmälningar av val-fusk som har gjorts är enligt riksåklagaren ingenprioriterad fråga att utreda. Jag tycker att det är full-komligt förbluffande att åklagarmyndigheterna up-penbarligen inte anser brott mot demokratin som enprioriterad fråga att utreda, speciellt med tanke på denskyndsamhet som krävs för att ett eventuellt omvalska kunna komma till stånd eller för att den debattsom krävs efter misstänkt valfusk ska kunna bli av-slutad så fort som möjligt. Här har regeringen ettansvar.Med de orden, fru talman, vill jag be att få tackaför den här diskussionen och tacka statsrådet.Anf. 120 Statsrådet ():Fru talman! Jag kan inte annat än återigen säga attdet är väldigt viktigt att vi får återkomma och disku-tera de här frågorna i andra sammanhang. Jag tar fastapå det som har sagts i debatten, inte minst det sistasom sade. Det handlar inte baraom att formellt se över vallagens regelverk utan ävenvidga diskussionen till att diskutera den breda, folk-bildande ansatsen kring dem som har att hantera dehär frågorna i praktiken. Jag välkomnar en sådandiskussion.Låt oss nu avvakta utvärderingav val och därefter ta ställning till om detbehövs en total översyn av vallagen. Jag håller det förganska sannolikt att så kommer att bli fallet.Överläggningen var härmed avslutad.26 § Svar på interpellation 2002/03:88 om riks-dagens kontrollmaktAnf. 121 Statsrådet ():Herr talman! Per har frågat statsministern omvarför han inte svarar på interpellationer och vilkensorts interpellationer som han avser att svara på. In-terpellationen har överlämnats till mig.Genom statsrådens svar på interpellationer frånriksdagens ledamöter får underlag för singranskning av regeringen. Varje sådant svar föregåsav ett samråd inom regeringen. Statsråden samrådermed varandra om svarets innehåll och utformning påsamma sätt som inför formliga regeringsbeslut. Rätts-chefen i Statsrådsberedningen har gett ut riktlinjer omdetta.Det är alltså regeringen och inte bara ett enskiltstatsråd som står bakom de svar som lämnas. Statsrå-dets svar är i själva verket regeringens. Ett svar blir idet väsentliga detsamma oavsett vem av statsrådensom lämnar svaret. Betydelsen av vem som lämnarsvaret är i motsvarande mån begränsad.Vid den debatt i kammaren som brukar följa närstatsrådet har läst upp ett interpellationssvar har in-terpellanten och andra riksdagsledamöter tillfälle attställa följdfrågor. Det ligger i sakens natur att ocksåsvaren på följdfrågor bör uttrycka regeringens ge-mensamma ståndpunkt, även om dessa svar inte harföregåtts av samråd inom regeringen på samma sättsom svaret i statsrådets huvudanförande. Inget hind-rar för övrigt att följdfrågor efter en interpellations-debatt ställs och besvaras till exempel vid en senaremuntlig frågestund där statsministern är närvarande.Enligt fast praxis är det i första hand interpellatio-nens innehåll och arbetsfördelningen inom regeringensom blir avgörande för vem av statsråden som svararpå interpellationen. Vem interpellanten anger sommottagare är däremot inte avgörande.Som ett led i arbetet med att förnya debattformer-na i diskuterar företrädare för riksdagenoch regeringen att på försök anordna enstatsministerns frågestund. Tanken är att på så sätt geutrymme i kammaren för ett regelbundet återkom-mande meningsutbyte med statsministern om aktuellafrågor som rör regeringens arbete.Svaret till Per är alltså att regeringen gärnamedverkar till en vitalisering av kontroll-makt. Det bör i första hand ske inom ramen för dendiskussion som pågår om en statsministerns fråge-stund. Att bara diskutera vilket statsråd som bör re-dovisa regeringens synpunkter i ett interpellationssvarär föga meningsfullt.Anf. 122 PER ():Fru talman! Jag tackar för svaret. Men statsrådetfår ursäkta om jag hade förväntat mig en debatt påbästa med statsministern. I stället blir det en avde mindre seniora ministrarna som fått interpella-tionsdebattens hundpass, det vill säga att vara allrasist av statsråden. Detta menar jag inte på något sättsom någonting negativt till statsrådet.Fru talman! I det där jag vill bo och i detSverige där jag har engagerat mig som riksdagsleda-mot i rikes högsta beslutande organ riksda-gen där all makt utövas under lagarna och på ett öppetoch kompetent sätt där har regeringen ett beroende,och den är ansvarig inför . Och varje en-skild minister och förtroendevald är ansvarig för sinahandlingar och villig att låta sig granskas.I mitt demokratiska är kon-trollmakt snarare starkare än . Framför allt gerdet varje enskild riksdagsledamot, den som har och kommer från , den som harsuttit och kommer från eller densom är partiledare, samma möjligheter. Så fungerardet tyvärr inte i dagens Sverige.Jag har vid ett flertaltillfällen, åtminstone tre, försökt att ställa interpella-tioner till statsminister utifrån hansämbete som regeringschef. Jag har inte ställt frågorom vad han tycker om EMU eller vad han tycker omIrak eller något sådant där det finns ministrar som kansvara, utan det handlar om områden som han inte kandelegera till någon annan. Jag fick inget svar, och jagtog det först lite personligt. Men efter att jag hadetalat med insåg jag att jaginte var ensam.Under 1998/99 fick statsministern 10 interpella-tioner. Han besvarade 0. /2000 fick han14. Han besvarade 0. /01 fick han också14. Han besvarade 0. /02 fick han 23. /03 har han fått 3 ochbesvarat 0.Detta skiljer honom faktiskt från tidigare statsmi-nistrar som har svarat på interpellationer. Såväl CarlBildt som har sva-rat på interpellationer i . gjordedet ganska ofta. Detta är med andra ord en ny praxisdär statsministern delegerar allt ansvar till mindreinflytelserika ministrar och statsråd. troddejag att denna nya praxis mer var en tillfällighet. Menefter detta svar är det snarare så att det är en uttaladtaktik.Av svaret framgår det alldeles tydligt att jagegentligen inte ska bry mig om vem som svarar påfrågorna. Detta tycker jag faktiskt är mycket oroande.Anser statsrådet att alla ministrar inklusive hansjälv är statschefer och kan svara på de frågor somendast en statschef borde kunna svara på, eller är detså att vi som är vana att höra att kallashan som bestämmer allt egentligen är den som dele-gerar allt och att ni sitter i en dagisgrupp allihop i enrund ring och gemensamt bestämmer allt och att vemsom helst i ringen därför kan svara? Är det verkligenså? Anser statsrådet att det är en bra tingens ordningatt den som bestämmer är en person och att den somsedan ställs till svars inför folket är en annan person?Anf. 123 Statsrådet ():Fru talman! Nej, varken jag eller några andra statsråd är statschefer. Hans Maje-stät Konungen är statschef. Men jag tror att den äradeledamoten syftade på någonting annat, nämligenregeringschefer. Det må vara som det vill med densaken.Detta är en principiellt intressant debatt, om manåterigen bortser från de partipolitiska övertonerna.Det är faktiskt så att svensk författning bygger på detkollektiva beslutsfattandet. Det är en regering som ärkollektivt ansvarig för samtliga regeringsbeslut. Detgäller enskilda förvaltningsärenden likväl som lag-stiftningsärenden och propositioner som vi lämnar tillriksdagen. Det innebär att regeringen, samtliga stats-råd, är lika mycket ansvariga för allt det som reger-ingen beslutar även om man inte för dagen är densom är föredragande ansvarigt statsråd. Det innebär,precis som sägs i mitt interpellationssvar, att allt detsom sägs från denna talarstol i form av interpella-tionssvar och i form av skriftliga frågesvar är reger-ingens samlade uppfattning. Det är inte ,det är inte , det är inte personliga uppfattningar utan det är Sverigesregerings uppfattning. Det innebär att det är av un-derordnad betydelse vem som företräder regeringen.Och det är inte fråga om mer eller mindre inflytelse-rika statsråd. Jag noterar att Per inte anser att jagär ett inflytelserikt statsråd. Det är intressant. Men detär inte det som detta handlar om, utan det handlaråterigen om regeringen som kollektiv, och därför hardet underordnad betydelse vem som svarar på frågan.Jag har tagit del av Per Bills undersökning. En så-dan kan man naturligtvis göra, där man tittar på anta-let interpellationer som statsministern inte har besva-rat. Men för att ska få en uppfattning omvad det är för slags interpellationer kan jag nu läsaupp ett antal av de interpellationer som har riktats tillstatsministern så får kammaren värdera om det ärspecifikt statsministern som ska svara på dessa inter-pellationer eller om det är ansvarigt föredragandestatsråd, de som verkligen är insatta i frågor som rörbilägares kostnader, ökande öppenhet i statliga före-tag, statliga bolags företagsledningar, offentliga lo-kaler, , forskningsbaserat åtgärdsprogrammot mobbning, viktningar av betyg, skriftliga omdö-men, fler betygssteg, skolans långsiktiga finansiering,ungt val, skolundervisningen, språkens ställning,placering av EU-institutioner, barnens hälsa och såvidare.Jag skulle kunna fortsätta långt tillbaka i tiden.Det framgår med all önskvärd tydlighet att detta ärämnesområden som inte är det som Per efterlyserav övergripande karaktär. Och även om det skullevara av övergripande karaktär har statsministern fak-tiskt möjlighet att i sitt ställe be ett annat statsråd attsvara å hela regeringens vägnar.Jag välkomnar denna diskussion. Men den skjuteröver målet med tanke på den regeringsform som vihar. Regeringen är kollektivt ansvarig för allt. Mansvarar för helheten.Anf. 124 PER ():Fru talman! Jag har absolut ingen ringaktning förstatsrådet . Men jämfört med statsministerGöran är han ändå någon tiondel lägre. Omman tittar på mätning över hur pass väl-kända statsråden är tror jag inte att det bara handlarom tiondelar.Riksdagen har ett antal vapen - missförstå miginte nu - för att utöva sin kontrollmakt. Jag ser inteinterpellationen som en möjlighet att skaffa sig un-derlag för sin granskning, som statsrådet sade. Jag serdet som en möjlighet att få en snabb granskning avfrågor som är viktiga för vår nation, där vi har rätt attställa frågor till statsråden. Och i alla andra fall fun-gerar det alldeles utmärkt. Om jag frågar utbild-ningsminister om forskningspolitik är det intenågot annat statsråd som svarar, utan då är det fak-tiskt utbildningsminister som svarar. Det vartill och med så som varfinansminister att om jag ställde en fråga till finans-ministern så svarade faktiskt finansministern.Jag har ställt tre frågor till statsministern. En avdem handlade om ett antal annonsbilagor där statligaföretag inom olika branscher gick ut i tidningar somlåg inbladade i de stora dagstidningarna, med storaintervjuer av statsråden och för övrigt med massor avannonser för företag som statsrådet har att förhålla sigtill. Det var en ganska uppenbar fråga om delikatess-jäv, om ifall det verkligen är rimligt att statsrådenmedverkar i annonsbilagor med stora bilder och re-portage som bekostas av företag som ska granskas avministrarna.Den här frågan var ställd just därför att jag vet attministern inte vill svara på vilket väder det kommeratt bli i , på vad han tycker omolika skolor eller någonting sådant. Jag ville få redapå vad som är delegerat till olika ministrar och vadhan själv såsom regeringschef har det yttersta ansva-ret för.Om vi lämnar partipolitiken, , är detinte ändå ganska rimligt att som det är i den övrigavärlden - höll jag på att säga - den person som görnågonting också står till svars för det som han gör ochär ansvarig för? Här har ju statsministern en oerhördmöjlighet att dels vara den som bestämmer allt, delssamtidigt vara den som inte vill stå till svars för nå-gonting. Är det så vi ska tolka det hela?Det är som att gå tillbaka till patrontiden, då pa-tron bestämde hur alltihop skulle vara och sedanskickade några underhuggare för att tala om för folketvad patron tyckte eller skulle komma att tycka imorgan. Är det verkligen så det ska vara?Under fem år svarade man inte på några interpel-lationer. Sedan säger man att det ska komma ett fan-tastiskt nytt organ som den nye talmannen har hittatpå. Där ska alla partiledare sitta i en halvcirkel medanstatsministern ska stå upp. Precis som på dagis skapartiledarna få resa sig en i taget och ställa en frågasom besvaras av statsministern. Är det verkligen dethär organet, där sex partiledare sittande i en halvringunder ska ställa frågor till statsministern,som ska ersätta interpellationsinstrumentet? Då blirjag riktigt oroad.Anf. 125 Statsrådet ():Fru talman! Jag förstår lockelsen att debatteramed snarare än med mig. Jag måsteerkänna att jag känner samma lockelse att diskuteramed snarare än med Per .