prot · GR0925 · 2003-11-11 00:00:00 — Det var mot den bakgrunden som regeringen tillsatte den så kallade , som fick i uppdrag att utreda hur polisens verksamhet i högre utsträckning kan renodlas och man därmed kan frigöra resurser till kärnverksamheten. (SOU 2001:87, SOU 2002:70, SOU 2002:117) är nu avslutad, och den behandlar bland annat frågan om polisens skyldighet att i olika sammanhang bistå myndigheter med handräckning. Utredningen konstaterar att det inte är ovanligt att polisen får bistå bland annat socialtjänst och sjukvård med handräckning i situationer där man kan ifrågasätta behovet av särskild polisär kompetens. Utredningen föreslår mot den bakgrunden en skärpning av bestämmelserna om när andra myndigheter får begära handräckning. Ett förslag är att det införs en bestämmelse om att den begärande myndigheten måste ha gjort egna försök att genomföra till exempel en transport innan hjälp begärs av polisen. Dessutom föreslår utredningen att personal från den begärande myndigheten eller vårdinrättningen ska följa med då polisen genomför handräckningen. Jag kan i detta sammanhang nämna att liknande förslag har presenterats i departementspromemorian Läkare i allmän tjänst (Ds 2003:30) som bereds inom . Jag håller alltså med om att det finns exempel på handräckningsärenden där uppgiften borde ha kunnat lösas utan polisens hjälp. Självklart ska polis finnas med när behovet verkligen finns, till exempel om en person är våldsam, men när det handlar om transporter av personer som kanske till och med frivilligt kontaktat sjukvård eller socialtjänst för att få vård bör andra aktörer ansvara för transporten. Det är naturligtvis svårt att beräkna hur stora polisresurser som kan frigöras om utredningens förslag genomförs. Enligt utförs alltid handräckningar av minst två poliser och tar ofta i anspråk. Utredningen menar därför att det kan antas att det inte är en obetydlig polisresurs som i stället kan ägna sig åt kärnverksamheten om antalet handräckningsärenden minskar. förslag är alltså intressanta, eftersom de tyder på att det finns en del resurser inom polisen som kan frigöras. Jag vill dock inte uttala mig närmare om vilka förändringar som kan bli aktuella framöver, eftersom utredningens förslag nu är under beredning. 96 (): Jag vill tacka justitieministern för svaret. Jag vill också tacka för att håller med mig om att det finns exempel på handräckningsärenden där uppgiften borde ha kunnat lösas utan polisens hjälp. Det är alltid trevligt att få medhåll, men det var egentligen inte justitieministerns åsikt jag frågade efter. Jag tror, fru talman, att en sådan fråga inte skulle godkännas av kammarkansliet. Jag frågade efter vilka åtgärder som skulle vidtas. Jag tycker inte att det är rimligt att polisen ska bedriva något slags taxiverksamhet, om uttrycket tillåts. Det är inte rimligt att polisens resurser används till att skjutsa psykiskt sjuka patienter till sjukhus om inte polisens kompetens behövs i det fallet. Det är inte rimligt att polisens resurser används till att skjutsa anhållna och häktade till och från häktningsförhandlingar om inte polisens kompetens behövs i det fallet. Som justitieministern nämner i sitt svar konstaterar att det inte är ovanligt att polisen får bistå socialtjänst och sjukvård med handräckning där man kan ifrågasätta om det finns behov av polisiär kompetens. menar att det är inte obetydliga resurser som används till det här och som i stället skulle kunna användas till kärnverksamheten att förebygga och bekämpa brott. Att döma av svaret tycker inte heller att det här är rimligt. Det är trevligt att få medhåll, men jag efterfrågar åtgärder, inte åsikter. Då är min fråga om vi kan förvänta oss förslag om att lyfta bort olika handräckningsuppgifter från polisen för att i stället skapa utrymme för kärnverksamhet, att förebygga och bekämpa brott. När kan i så fall dessa förslag väntas? 97 Justitieminister (): Jag tror att det ändå måste ha framgått att det inte bara var åsikter utan att det är just på detta sätt som vi arbetar. förslag bereds , och jag hoppas kunna lägga fram förslag i en rad olika frågor. Jag tycker också att det är viktigt att konstatera att polisens arbetsuppgifter är att förebygga och utreda brott. I stort sett all annan verksamhet kommer att läggas på andra. är det inte riktigt så enkelt. Den naturliga frågan är förstås vem som i så fall ska göra detta. Det är det som finns med i det här arbetet. Såväl åsikter som det sätt som vi nu arbetar på sammanfaller dock. Däremot kan inte jag säga säkert hur det kommer att bli eftersom också andra delar av samhället involveras i det slutliga ställningstagandet. Men det finns som sagt förslag som vi arbetar med, och vi hoppas kunna slutföra dem. hade vi en diskussion om hur det här ska kunna genomföras, men vi vet än så länge naturligtvis inte resultatet. 98 (): Det gläder mig att justitieministern och jag har samma syn i detta sammanhang. Det är, som jag ser det, inte rimligt att polisen har uppgifter som mycket väl skulle kunna skötas på ett bättre sätt, både effektivare och för de patienter som berörs. Det handlar inte bara om en resursfråga. För att först gå in på resursfrågan kan jag nämna att jag har varit i kontakt med polisen i och att den bedömer att den ungefär en gång utför en transport av en psykiskt sjuk till sjukhus. Det är klart att detta kräver mycket resurser totalt sett. Detta innebär att mål att det ska finnas polis tillgänglig dygnet runt i alla kommuner och i alla stadsdelar i stora städer blir svårare att uppnå. För att återkomma till att detta inte bara är en resursfråga är det ur vårdtagarens synpunkt problematiskt när poliser kommer och kanske hämtar en asylsökande. Det ger fel signal när polisen kommer i målade bilar och i uniformer. Man kan mycket väl få intrycket att det handlar om en utvisning. Jag skulle vilja få ett förtydligande i frågan när vi kan förvänta oss att förslag, i delar eller merparten av dem, presenteras. 99 Justitieminister (): Jag vill verkligen vara noga med att säga att detta inte är något alldeles konkret, men jag uppskattar att de första delarna i det här, om det nu går att genomföra, kommer att kunna läggas fram i proposition . Vilka delar som vi kommer att ta fram först kan jag dock inte säga säkert. Men vi arbetar med detta för fullt på . Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2003/04:45 om strategi för centralisering av rättsväsendet 100 Justitieminister (): har frågat mig vilka fördelar jag ser med att centralisera stora delar av rättsväsendet, om någon helhetsanalys av centraliseringarna har genomförts, vilka åtgärder jag avser att vidta för att mildra den oro många människor kan känna när de rättsvårdande myndigheterna försvinner allt längre bort, samt vilken strategi jag har för att bekämpa narkotikainförseln om från till blir helt utan tullpersonal. Vad gäller inledande frågor så vill jag framhålla att regeringen inte har någon övergripande ambition att centralisera rättsväsendet. Däremot har regeringen dragit upp ett antal riktlinjer för rättsväsendets utveckling, nämligen att rättsväsendets myndigheter ska tjäna medborgarnas intressen, verksamheten ska bedrivas effektivt och rättssäkert, arbetet ska bygga på kunskap och vara målinriktat. Enligt riktlinjerna ska även det så kallade rättskedjeperspektivet få större genomslag, den internationella samverkan öka, kompetens och arbetsmiljö utvecklas samt myndigheternas ansvar för jämställdhet och mångfald uppfyllas. Utgångspunkten för arbetet i dessa frågor är varje myndighets särskilda behov och förutsättningar. Inom polisen bedrivs ett utvecklings- och effektiviseringsarbete med benämningen En nationell polis. Det går ut på att polisens sammanlagda resurser och samlade kompetens ska ses som gemensamma. Det operativa polisarbetet ska naturligtvis bedrivas lokalt. Däremot behöver samarbetet över geografiska och organisatoriska gränser förbättras, vilket även påpekat. Genom att polisens resurser används effektivare kan den lokala polisen förstärkas. Riksåklagaren arbetar med att ta fram underlag för att möjliggöra en framtida förändring av åklagarväsendet. Arbetet sker med syfte att förbättra den övergripande ledningen av åklagarorganisationen och skapa bättre förutsättningar för den lokala operativa åklagarverksamheten. Riksåklagaren har aviserat att han kommer att föreslå att all verksamhet inom åklagarorganisationen, det vill säga med undantag för , bör samlas inom en myndighet. Regeringen räknar med att närmare kunna överväga hur framtidens åklagarorganisation bör vara utformad. Inom domstolsväsendet pågår ett arbete med att reformera den yttre organisationen. De principer som är vägledande vid reformarbetet är bland annat att säkerställa att mål och ärenden avgörs med högt ställda krav på rättssäkerhet och effektivitet, att förutsättningarna för allmänheten att få tvister och andra rättsliga angelägenheter prövade ska vara lika över hela landet samt att tyngdpunkten i den dömande verksamheten ska ligga i första instans. De genomförda organisationsförändringarna har utvärderats med gott resultat. Det har bland annat konstaterats att regeringens mål att de flesta medborgare ska ha ett rimligt avstånd till en tingsrätt i allt väsentligt har uppnåtts. Vad beträffar frågor om hanteras dessa inom regeringen av finansminister . Han har besvarat flera frågor och interpellationer angående organisation. Jag vill liksom påpeka att det är självt som ska avgöra var resurserna gör mest nytta för att uppfylla de mål som regering och riksdag fastställer. har utrett hur verksamheten ska organiseras . Förslaget innebär att brottsbekämpande verksamhet, liksom , kommer att täcka hela landet genom antingen rörliga eller fasta styrkor. Jag ser därför inte någon anledning att vidta några särskilda åtgärder med anledning av omorganisation. Det arbete som jag redovisat bedrivs i stor utsträckning av respektive myndighet och syftar till att myndigheterna ska uppfylla de övergripande mål för rättsväsendets utveckling som regeringen har ställt upp. Som framgår är behoven av lokal och regional närvaro olika beroende på respektive myndighets uppgifter. Det är viktigt att i det pågående reformarbetet ta hänsyn till detta. är det för rättsväsendets funktion av stor betydelse att skapa en geografisk samordning mellan de olika myndigheterna. Med den inriktning som det pågående arbetet har vill jag framhålla att jag inte anser att det finns anledning för medborgarna att känna oro. Jag kommer att noga följa det pågående arbetet och även i fortsättningen verka för att rättsväsendet för varje medborgare ska svara mot högt ställda krav på rättssäkerhet och rättstrygghet. 101 (): Jag vill börja med att tacka justitieministern för svaret. Jag får säga att det väl tyvärr var ganska väntat. Som jag också skriver i interpellationen tycker jag att det kan finnas anledning att se över polisens och domstolsväsendets organisation. Det är faktiskt osannolikt att man skulle kunna ha samma organisering av samhällets viktigaste funktioner som för 10, 50 eller kanske . Justitieministern säger att regeringen inte har någon övergripande ambition att centralisera rättsväsendet. Det låter bra till och med i mina öron, men jag blir orolig. Även om det inte finns någon ambition att centralisera rättsväsendet är det ändå precis det som håller på att hända. Vem har då ansvaret för rättsväsendet som helhet? Det är ju inte eller länspolismyndigheterna. De har hand om polisväsendet och jobbar för att få sin egen budget att gå ihop. Det är inte det har hand om tullverksamheten och arbetar för att få ihop sin budget. Det är inte . Det har hand om domstolsorganisationen och jobbar för att få ihop sin budget. Men någon måste väl ändå ta ett helhetsansvar. En besparing som gör kan ge ökade kostnader för tullen, till exempel genom längre transporter till häktesförhandlingar. En besparing som tullen gör kan ge ökade kostnader för polisen om samordningsmöjligheterna försämras. Och en besparing som polisen gör kan ge ökade kostnader för domstolarna, till exempel för försämrad handräckning och därmed fler inställda rättegångar. Någon måste ta ett helhetsansvar och denna någon måste vara regeringen. Jag tror inte att det är en katastrof om tingsrätten på orten läggs ned, men jag vänder mig bestämt mot att den läggs ned utan att en helhetsöversyn av situationen görs. var ministern inbjuden till justitieutskottet för att förklara vilken linje som gäller för den framtida tingsrättsorganisationen. I stället kom statssekreteraren, och vi fick svaret att de län som inte tidigare drabbats av tingsrättsnedläggningar, till exempel , ligger i tur för omstrukturering. Däremot är de län där nedläggning av tingsrätter redan skett, till exempel mitt hemlän , inte aktuella för ytterligare nedläggningar. Jag tyckte att det var ett tydligt besked från statssekreteraren. Sedan har vi haft en debatt i medierna i , och kunde vi läsa att en annan person på sagt att statssekreterarens besked inte utesluter vissa justeringar också på andra håll. Det gäller till exempel , där nu vill lägga ned tingsrätterna i , och . Jag vill fråga justitieministern om han håller med om att en nedläggning av tre skånska tingsrätter, som tillsammans är domsagor för tio kommuner med totalt 237 000 invånare och över 100 anställda, verkligen är en justering och om regeringen står bakom planer på att lägga ned hälften av alla tingsrätter i landet. Vi har tidigare lyssnat på debatten om tingsrätter, och detta blir därför en viss upprepning. Jag skulle ändå vilja ha besked för det handlar om många anställda som är oroliga för sina arbetsplatser och undrar om de kommer att försvinna. Oron är stor, och då är arbetsmiljön inte bra. 102 (): Vi lever i en föränderlig värld, och förändringarna går snabbt. Naturligtvis måste även rättsväsendet förändras i olika avseenden oavsett om det gäller tull, polis eller domstolar. Jag hade tänkt uppehålla mig lite grann vid domstolarna, men jag ska inskränka mig något med hänsyn till att ganska mycket redan sagts i samband med debatten om tingsrätterna i . Jag är lite besviken på justitieministerns svar på interpellation, och på agerandet att vi inte skulle kunna få till stånd en grundlig och förutsättningslös utredning över hela landet för att få ett helhetsperspektiv på detta. arbetar man med ett flertal domstolar med fyra fem sex och till och med fler domare det är alltså inte fråga om de allra minsta som kan bli aktuella för att läggas ihop. Därmed får man domstolar med kanske 1520 domare. Många av dessa domstolar, av vilka jag besökt en del, fungerar alldeles ypperligt precis som , som vi hörde om . De har inga problem med balanser, inga problem att rekrytera personal, de klarar kompetensutvecklingen i den utsträckning som har kurser och så vidare. De skäl som åberopats håller alltså inte för att lägga ihop dessa tingsrätter. Detta måste då ses mot bakgrund av hur vi har det med de stora tingsrätterna i landet i , och . Jag är övertygad om att även justitieministern tagit del av något av de handlingsplaner som är skrivna med anledning av de besparingskrav som lades ut . Jag är medveten om att man lagt mera pengar i budgeten vilket gör att besparingarna blir något mindre, men det är ändå ganska skarpa ord som kommer från cheferna. Det gäller inte minst från chefen vid . Skadeverkningarna blir orimligt stora, och i förlängningen kommer medborgarna att drabbas hårt när väntetiden medför rättsförlust. De stora domstolarna i landet har alltså problem, medan de små och medelstora domstolarna inte har det. I det läget väljer man att fortsätta att lägga samman små och medelstora domstolar och därmed skapa större enheter. Detta är precis tvärtemot vad man borde göra, och det är i varje fall värt att stanna upp och göra en mera grundlig utredning innan man går vidare. 103 Justitieminister (): Förutsättningarna är naturligtvis olika för olika slags myndigheter, och det finns ingen ambition att centralisera som något slags självständig princip. Men som jag sade tidigare är det av stor betydelse för rättsväsendets funktion att skapa geografisk samordning mellan de olika myndigheterna. När det gäller de största domstolarna har vi kunnat konstatera, precis som sägs här, att det finns problem. Det är också därför som vi har föreslagit att ska delas upp. Det är inte så att tingsrätterna överallt bara ska bli större och större, utan de allra minsta kanske behöver bli större alltså det som framför allt koncentreras på de län där några sådana sammanläggningar inte förekommit. Detta sker som den allra största behöver bli mindre. På så sätt är det också fråga om ett slags decentralisering. Sedan vill jag slutligen säga på tal om domstolens renommé och så vidare att även domstolar naturligtvis måste försöka arbeta effektivt. Och domstolarna får också ett ökat anslag. Det blir vilket har sagts här ett tillskott . Dessutom har vi hovrättsprocessen som innebär att det hela kommer att bli mera effektivt och naturligtvis också kommer att påverka domstolens förutsättningar . Jag vill understryka att vi följer utvecklingen, och det kan inte uteslutas att ytterligare tillskott kommer att behövas. Det har vi sagt tidigare, och vi har också uppfyllt de löftena. Vi kommer att göra det igen. 104 (): Några besked som kan lugna de anställda på de nedläggningshotade tingsrätterna har jag inte fått. jobbar på ett sätt som gör att vi snart inte kan fatta politiska beslut som stoppar nedläggningarna. Det finns långtgående planer på att bygga ut tingsrätten till exempel i för att på så sätt få in målen från och från kommunerna på . Lagmannen i uttryckte det så att de nog får in dem med hjälp av skohorn. Att det sedan finns bra och praktiska lokaler i är en annan sak. Här saknar jag fortfarande en analys av varför centralisering alltid är den bästa lösningen. Det har jag länge undrat, och något svar tycks inte komma heller. Det är ett trevligt landskap. Polisstyrelsen och länspolismästaren där är överens om att tillgänglig polis behövs i länets samtliga 16 kommuner, till och med i lilla som har 4 100 invånare. Deras analys är tydlig och innebär att rättsväsendets närvaro är viktig för rättstryggheten och för människors tilltro till samhällets möjlighet att skydda dem mot brott och även lösa brott när de begåtts. Den lokalkännedom och personkännedom som polisen på orten har underlättar oerhört i deras arbete. Denna fördel försvinner när polisen i landet centraliseras, för det gör den. Fler och fler kommuner blir av med polisnärvaron inte minst gäller detta i grannlän . har jag besökt flera tingsrätter, bland annat i , och . Samtliga är nedläggningshotade, och samtliga är överens om att argument för nedläggning är felaktiga. skickar ut en promemoria till dem och talar om vilka problem de har. Det sägs att de inte klarar kompetensutveckling, det blir problem i samband med semesterledighet och föräldraledighet och när någon är sjuk. När man sedan frågar dem som påstås lida av dessa problem säger de nej, de lider inte av detta. Man undrar var analysen finns. Jag hoppas att justitieministern snabbt sätter sig in i detta för som jag sade arbetar på ett sådant sätt att personalen snart ger upp. Personalen på de tingsrätter som är nedläggningshotade det gäller hälften av alla tingsrätter i landet går bara och väntar på när deras tingsrätt läggs ned. Jag har tagit med mig ett brev som jag fått från , och efter interpellationsdebatten tänkte jag ge det till justitieministern. Där sammanfattar man argumenten på ett mycket bra sätt. Jag tycker därför att justitieministern ska ta brevet och läsa det. Jag har också fått brev från en massa andra ställen. fick jag brev från , , och kommuner och från som omfattar , , och några kommuner till. Folk är väldigt engagerade i de här frågorna. Frågan man måste ställa sig är: Kan vi som arbetar politiskt på riksnivå totalt nonchalera åsikterna hos dem som arbetar på lokal nivå? Jag tycker dock inte det. 105 (): Jag förstår att justitieministern väl känner till den bakomliggande problematiken, och jag hade givetvis inte förväntat mig någonting annat. Det enda vi inte förstår är varför man ska låta de här operationerna pågå, och framför allt i detta oerhört snabba tempo som de gör just . Jag skulle kunna räkna upp motsvarande oroliga personer inte bara anställda vid domstolarna utan även kommunpolitiker, advokater och så vidare som har gjort. Men det finns ingen anledning att upprepa det, utan jag vill i stället instämma i vad har sagt. En fråga i det här sammanhanget som jag hoppas att justitieministern skulle vilja besvara har sin utgångspunkt i det PM som generaldirektören för har lämnat om den fortsatta reformeringen, där även länsrätterna berörs. Av brännpunktsartikeln som åberopats tidigare här skulle man kunna dra slutsatsen att justitieministern är inne på tankarna att göra en sammanslagning av länsrätter och tingsrätter. Jag är inte säker på att jag har uppfattat det rätt, men jag skulle kanske kunna få ett klarläggande av hur justitieministern ser på frågan för dagen. 106 Justitieminister (): Jag ska först understryka det faktum som jag i och för sig tror att känner till: Det är inte som beslutar någonting. Det har inte heller varit så tidigare. utreder och lämnar en del förslag. Sedan har vi kunnat konstatera att efter de diskussioner som har förts och efter de synpunkter som har inhämtats har förslagen sett annorlunda ut vid många tillfällen. Men jag vill understryka det som jag också sade i den tidigare debatten, att vartenda beslut som har fattats om domstolssammanläggningen har haft stöd av . Det är viktigt att komma ihåg, så att man inte tror att det här är något som någon enskild myndighet fattar beslut om. Det är viktigt att upplyser personalen om det när han har kontakt med dem, så att inte de, som inte har samma överblick som , förebringas att tro någonting annat. Det finns alltså inte, som jag sade, någon enskild ambition att centralisera. Därför kan jag inte heller komma med någon analys. Det är ett ganska självklart faktum. Det är olika förutsättningar för olika myndigheter. Jag ska inte plåga oppositionen ytterligare med de tillskott som vi gett rättsväsendet, som ni väl känner till. Men just därför kan vi också se hur det blir alltfler poliser, och ökar antalet . Jag håller helt med om att det är viktigt med polisnärvaro i alla delar av landet. Slutligen: Det är inte nu aktuellt med någon sammanläggning av tingsrätt och länsrätt. Jag kan inte föregå hur utvecklingen kommer att bli , men jag har inte nu några planer på att föreslå något sådant. 107 (): Jag har fått svar, men tyvärr inte de svar som jag hade hoppats på. Det finns ingen analys av helheten, varje myndighet fattar de beslut som de tycker behövs för att göra tillräckligt stora besparingar för att klara sin budget, och sedan får vi se hur det går. På tal om budget kan jag upplysa justitieministern om att polismyndigheter runtom i landet beslutar om budgetar som innebär underbemanning. Så är det. I exempelvis och har man redan fattat beslut om budgetar som inte är i balans. Det är intressant. Tydligen ökar antalet poliser, men man håller inte sina budgetar. Om antalet poliser ökade 2002 så var det med 29 stycken. Men, visst, det är en ökning det också. Jag har också hört av oroliga kommunpolitiker att i till exempel och är inskrivningsmyndigheterna placerade, och de placerades där i samband med omställningen av försvaret. Man blev lovade kompensationsarbetstillfällen, och då fick man de här inskrivningsmyndigheterna. Det har gått två eller kanske , och är frågan om de får vara kvar. Hur länge kan kommunerna lita på att regeringens löften håller? Är det som är limiten? Vi har inte sagt så mycket om tullen, men det finns mycket man kan säga om den. Jag kan konstatera, efter besök hos tullen i , att man är mycket orolig för hur man ska klara verksamheten längs med när den brottsbekämpande tulldelen försvinner från , , och bara ska finnas i och . Det är klart att man kan ha en rörlig styrka.