prot · GQ09117 · 2003-06-05 00:00:00 — Jag har inte uppfattat, , attvi har varit ense om att det är ungefär hälftenav dem som är sjuka som kan relatera sjukdomen tillarbetslivet. säger det, och jag är gladöver att vi därvidlag kan göra ungefär samma bedöm-ning. Det är inte alldeles enkelt det heller. Men det ärinte sant att vi tycker att den tredje sjuklöneveckan ärhuvudalternativet. Det är ett av många. Vår strategi ärinte att övervältra kostnaden för all sjukskrivning påarbetsgivaren. Men vår idé är att alla får vara med ochta ansvar när vi måste minska kostnaderna för staten,inklusive arbetsgivarna. Det är vad vi gör, och det ärdet som vi har föreslagit. Det fick löntagarna ocksågöra, vilket vi tyckte var jobbigt. Men vi tyckte att iväntan på att åtgärder så att säga biter mot självaohälsoproblematiken måste vi också ta ansvar förekonomin, för landets finanser, och då får man mins-ka kostnaderna. Då fick vi försöka fördela det mellanlöntagare, arbetsgivare och staten.Anf. 148 () replik:Fru talman! Jag ska ta upp även ett annat spår idenna replikväxling, det gäller diskussionen kringattitydfrågorna. Jag tror att det som man kan kalla förfusk i den meningen som kan lagföras naturligtvis ärytterst begränsat och ett allvarligt problem i sig. Mendet stora problemet och den stora fråga som vi haranledning att fundera över är de attityder som ut-vecklas kring sjukförsäkringen. Vi ser de regionalaskillnaderna, vi ser olika exempel på att man tar tillsjukskrivning som fackligt vapen och så vidare. Detfinns fler signaler som tyder på att attitydfrågorna ärviktiga.Jag skulle vilja ställa en fråga. Ser inte statsrådetett problem i det förhållandet att sjukförsäkringen harblivit en inkomstbortfallsförsäkring, den ventil somtill exempel en dubbelarbetande småbarnsmamma haratt ta till? När hon inte kan sjukskriva sig från sinlivssituation är det arbetet som är enda utvägen. Ärinte detta ett problem för attityden till det som ärtänkt att vara en sjukförsäkring? Vore inte lösningendet som vi var inne på i den förra replikväxlingen, attfundera över den totala livssituationen för människoroch hur vi löser deras livssituation och att inte behövatvinga ut dem i sjukskrivningar.Anf. 149 Statsrådet ()replik:Fru talman! , jag tycker också att detfinns ett attitydproblem på den andra sidan, på ar-betsgivarsidan. Jag tror att vi har en affärsidé i det härlandet som är rätt god och som innebär att vi skaförsöka förena en rationell produktion med männi-skors förmåga. Jag tror att vi har förutsättningar attbli nästan världsbäst på det. Då får vi anstränga osslite . Vi har varit bra på det, och vi kan bli ännubättre. Det betyder också att arbetsgivarnas attityd tillsin personal måste förändras. Det duger inte att hasynsättet att man kan slimma organisationer hurmycket som helst så att man kör sönder människoroch sedan räknar med att kunna ta in nya och friska.Det tycker jag är ett attitydproblem.När tar upp attitydfrågan blirjag lite ängslig. Det har varit er ingång i problemati-seringen omkring ohälsan på ett sätt som gör att manlätt får intrycket att det är huvudförklaringen förKristdemokraterna att människor fuskar eller attmänniskor missbrukar. Det kommer att sitta långtinne hos mig, , att vara med och diskuteraoch debattera attitydfrågan från den utgångspunkten.Jag har väldigt lätt att hålla med om att det finns fusk.Men jag vill kunna se alla utslitna sjukvårdsbiträdenoch alla trasiga byggnadsarbetare i ögonen utan attbehöva skämmas för att vi jagar dem för att de fuskarmed sjukförsäkringen. De ska inte skuldbeläggas föratt de har blivit utslagna från arbetet. Det tycker jagär det stora problemet. Varje enskilt fusk är i sig ettstort problem, men det är inte förklaringen till ohäl-soproblematiken.Anf. 150 () replik:Fru talman! Man kan tro att det stackars statsrådetär alldeles ensamt i världen om att vilja bekämpaohälsan. Men så är det faktiskt inte. Varför då intevälja av hela den meny som fyra borgerliga partierpresenterar i stället för att se det som ett problem attvi inte har bara ett spår i likhet med regeringen?Jag har en fråga som handlar om rehabilitering. Vivet att om kanske merparten av alla som är långtids-sjukskrivna ska ha någon chans till något annatunder resten av livet än förtidspensionering måsteman få en rehabilitering och en god sådan. Jag refere-rade i mitt anförande till en ganska nyutkommenskrift som handlar om den samordnade rehabiliter-ingsprocessen. Det var ett antal utredningar som se-dan bara kom av sig. säger statsrådet igen att detbehövs mer rehabilitering och att man ska återkom-ma. Men ni har haft på er. Även om just HansKarlsson inte har varit med så länge så är det i allafall samma regering. Vad är det som gör att inte deeffektiva förslag som måste komma kommer och somvi tydligen är överens om behöver komma? Då talarvi om . Och vi har tidigare här be-rört att inte har de resurser somman behöver.Statsrådet säger också något som jag inte vet omjag uppfattade rätt. Skulle det vara en lösning påproblemen med rehabiliteringsfrågorna att flytta överså mycket som 100 000 personer till AMS? Då blirjag verkligt orolig. AMS har ju haft stora svårigheteratt klara de friska, hur ska man då kunna klara100 000 sjukskrivna?Anf. 151 Statsrådet ()replik:Fru talman! Nej, jag sade så här, finns nog uppskattningsvis 100 000 personerbland dem som är sjukskrivna som behöver bytaarbete för att kunna komma tillbaka till arbetslivet.Arbetsförmedlingarna skulle kunna få ett betydligtstörre ansvar också för dem som har en fast anställ-ning och som behöver byta arbete. Detta har jag fleragånger tagit upp. Jag har också gett myndigheten iuppdrag att titta på det.Hur stor del av den gruppen - om den nu är såstor - som man orkar jobba med återstår attse. Det får vi väl återkomma till när vi får resultatenfrån AMS.Jag är övertygad om att vad ab-solut inte kommer att kunna göra är att hjälpa männi-skor att hitta ett nytt arbete. Det är något som passarför arbetsförmedlingarna. Jag är även övertygad omatt resurser skulle frigöras också hos försäkringskas-san om arbetsförmedlingen kunde jobba också medden här gruppen. Det kommer de att göra bättre.Jag har inte sagt att det saknas ett förslag från deborgerliga partierna, utan jag säger att - vi får väl återkomma till det - sade att det finnsen helhet inom borgerligheten. Därför undrar jag hurden helheten egentligen ser ut. Vad är det skarpa idet? Jag efterlyser alltså inte ett förslag, och vi letarinte efter ett förslag och påstår inte heller att detta ärförslaget.I stället påstår jag att det behövs en rad olika för-slag, och det här är ett bidrag, vårt bidrag. Men detbehövs mera. Jag säger att jag tror att vi på rehabili-teringsområdet behöver vara mer uppfinningsrika. Jagska med intresse ta del av det som ochandra partier här i har formulerat.Anf. 152 () replik:Fru talman! Vi kan dela uppfattningen att försäk-ringskassorna inte är den instans som ska bidra tillnya jobb. Men är det ändå inte så att det, för att manska komma fram till att en långtidssjukskriven behö-ver ett nytt jobb, handlar om ett arbetesom ligger på försäkringskassorna. Det behövsnågot slags klargörande om att det är det som dethandlar om. har försäkringskassorna detknepigt i det avseendet, och ännu värre kommer detatt bli för dem.Till utskottet har det faktiskt kommit skrivelserfrån om just situationen efter den1 juli. Man säger tydligt och klart att ska man verk-ställa det som förmodligen beslutas här i kammarennästa vecka kommer rehabiliteringsarbetet inte attvara det högst prioriterade.Anf. 153 Statsrådet ()replik:Fru talman! Jag håller med om att det inte är enalldeles enkel och självklar gränsdragning eller be-dömning när det gäller vilka personer som i det en-skilda fallet inte kan gå tillbaka till sitt jobb utan sombehöver hitta ett annat jobb. Det är en grannlaga upp-gift som man ska vara ödmjuk inför. Dessutom måstevi se upp så att vi inte lyfter över ansvaret från ar-betsgivaren när det gäller att hjälpa människor tillba-ka till sitt gamla jobb och i stället lägger det på sam-hället. Så får det heller inte bli.Jag är beredd att återkomma när jag har tagit delav det underlag som AMS och Riksförsäkringsverketkommer med och också att här i kammaren diskuteravad som är lämpligt att göra.Jag känner mig, som sagt, väldigt övertygad omatt här finns en stor grupp människor som behöver ettaktivt stöd för att kunna komma tillbaka i arbete där-för att man av olika skäl inte kan gå tillbaka till sittgamla arbete. Där låter det som att vi är överens vadgäller det grundläggande synsättet, så låt oss se vadsom är möjligt att göra rent tekniskt och formellt föratt öka möjligheten för de här människorna att kom-ma tillbaka i arbete.Anf. 154 ()replik:Fru talman! Jag vill börja med att tala om vad jagsade och som uppfattade som att vi ide borgerliga partierna är väldigt överens. Jag sadenämligen att vi har en opposition som kommit medförslag av en helt annan bredd. kanläsa igenom betänkandet.Jag ska erkänna att vi helt står bakom en del avförslagen. Det finns åtskilliga reservationer där vi ärhelt överens. En del reservationer är snarlika. Menprecis som vi har hört både regeringsföreträdare ochföreträdare för samarbetspartierna uttala sig om svå-righeter med att flytta fram sina positioner inom olikaområden därför att man inte kan komma överens trorinte jag att det blir ett dugg svårare för oss att kommaöverens i de här frågorna. har vi ju samar-betat i regeringsställning. Bland annat hade vi dåförsök med den finansiella samordning som statsrådetnu har lovat att det inom kommer förslagom. Vi ser med spänning fram emot det och vad detinnehåller.Sedan finns det områden där det finns vissa skill-nader men jag ser inte några som helst problem i det,utan vi ska nog klara av att lägga fram förslag äveninom de områdena.En fråga som flera har tagit upp här och som ock-så jag vill ta upp är den om arbetsgivarinträdet. Kän-ner inte någon som helst oro vad gäll-er alla de företagare som verkligen talat om de pro-blem som de har?När arbetsgivarinträdet utökades till två veckorsänktes arbetsgivaravgiften. utökar man medytterligare utan att på något sätt kompenseraföretagen. I har vi många småfö-retagare som har berättat om hur tufft det är för demmed de . Att få till utan att pånågot sätt få kompensation upplever jag verkligensom ett dråpslag mot denna stora grupp arbetsgivare iSverige.Anf. 155 Statsrådet ()replik:Fru talman! Jag medger gärna att jag så att sägainte är helt utan oro för hur vissa småföretag drabbas.Men jag tycker att det är att ta till överord att säga attdetta är ett dråpslag, för det är det inte - så pass välkan jag arbetsmarknaden och så pass väl känner jagockså de små företagen. Dessutom har jag dem närainpå mig, !Vad vi nu gör och som vi inte har haft förut mensom faktiskt förbättrar situationen för just små företagär att vi inför - det är vad vi tänker göra - ett högrisk-skydd. Det kommer att betyda att ett mindre företag ivissa situationer kan tvingas räkna med högre kostna-der - så är det förvisso. Men med högriskskyddetkommer kostnaderna inte att bli så stora att de pånågot sätt äventyrar företaget. Där känner jag migganska lugn.Anf. 156 ()replik:Fru talman! Ett annat område där vi haft åtskilligadebatter gäller detta med att mycket snabbare än somsker få sätta in rehabiliteringsåtgärder. Dessut-om har det ju funnits pengar kvar hos försäkringskas-sorna - pengar som inte har använts till rehabilitering,trots de höga sjuktal som vi har. Där tycker inte jagatt man kan säga att de förslag som kommit är sådanaatt man fullt ut flyttar fram positionerna, att förslagenär sådana att de människor som väntar på att få reha-biliteringshjälp kan känna sig trygga och lugna i densituation som de befinner sig i. Det är viktigt att kla-rare och tydligare uttala sig om vikten av att mycketsnabbare än som är fallet se till att människorfår den hjälp som de behöver.Vi i har också föreslagit en samord-nad försäkring. I förslaget ligger, det vet jag, att maninte ska kunna gå mellan a-kassa och sjukförsäkringutan att man ska ha samma ersättning oavsett anled-ningen till att man är borta från arbetet. Jag tror attdet är viktigt att samordna de olika åtgärderna kringen människa. Vi i vill ha en arbetslivs-försäkring som är sådan att man slipper bollas mellan,flytta mellan, olika ersättningssystem. Dessutomskulle besparingar kunna göras inom administratio-nen om de här myndigheterna slogs ihop.Anf. 157 Statsrådet ()replik:Fru talman! Det stör mig oerhört mycket ommänniskor får vänta onödigt länge på rehabiliterings-åtgärder; det kan jag gott medge. Jag tänker hänga ioch följa detta väldigt noga.Det är inte rimligt att myndighetens tillkorta-kommanden innebär att människor får vänta innan defår rehabilitering och hamnar i det läget att de harvarit borta från arbetsmarknaden på grund av att deinte fått rehabilitering så länge att de närmar sig engräns för där förtidspensionering eller sjukersättningär det enda alternativet. Jag är långtifrån tillfreds omdet är så. Jag ska bevaka det väldigt noga.Det är sant att under ,i varje fall , har tvingats prioriterautbetalningar på grund av de ökade sjukskrivningarnaföre rehabiliteringsinsatser. Det vore dumt av migsom ansvarig för detta att säga från talarstolen att detär på annat sätt. Så är det, men så får det inte fortsättaatt vara. Det finns anledning att både debattera medoss och kritisera oss för de tillkortakommanden somfinns hos myndigheten. Jag medger det rätt upp ochned. Jag tänker ta ansvar för att följa detta och taansvar för åtgärder.Jag glömde en sak, . Det är rik-tigt att det är i mycket i den här propositionen som viär ense om. Debatten har vidgats till att handla omhela frågan naturligtvis. Det har ni bidragit till, ochdet har jag gjort. säger att vi harkommit överens förr, och vi kommer att kunna göradet. Skillnaden är väl den att vi har kommit överensnu här i , och därför kan det bli beslut omåtgärder som för frågan framåt.Anf. 158 ():Fru talman! Det är ett systemfel i i dag.Aldrig tidigare har vi haft den kunskap vi har i dagom såväl sjukdomar som ergonomin. Våra arbetsplat-ser är mer anpassade till oss människor än någonsintidigare. Ändå visar all statistik på ökat antal sjuk-skrivna människor. Medvetenheten är stor om detta,ändå står vi näst intill maktlösa inför våra försäk-ringskassors statistik över sjuktalen. Med andra ord:Det är ett systemfel i Sverige.Vi talar ofta om att sätta barnen i centrum. Det ärvi på ett eller annat sätt ganska överens om i dennakammare. Men tror jag det är dags att sätta ävenmänniskan i centrum. Det är inte lämpligt kanske attsäga att man ska sätta sig själv i högsta prioritet, detkan kallas för egoism, men om vi prioriterar varandraså kommer även någon att prioritera mig. I stället föratt kräva mer bidrag och stöd av olika slag borde viuppmuntra till större engagemang för varandra. Sam-varon och medmänniskan blir då det viktigaste i ettfungerande samhälle. För att vara tydlig: Jag skullekanske kunna besvära om att vi läser långsamt ordensamhälle och medborgare och tänker på ordens inne-börd.Fru talman! Ohälsotalen i är ettsymtom på vad vi har skapat . Som vihört har sjuktalen fördubblats . Orsakenkan inte bara vara dåliga arbetsgivare, okunniga läka-re eller farliga miljöer. Nej, jag tror att det är ett sy-stemfel i Sverige.Låt mig ge något exempel. Det är omöjligt atthinna med allt det som vi numera tror oss vara tvung-na till att hinna med. Utan att för den skull uppfattassom bakåtsträvare, tror jag det var enklare förr, san-nolikt inte bättre. Men med tanke på att kraven intealls var så stora som de blivit var det enklare.Det sägs enligt beräkningar att av befolk-ningen får det allt svårare att hinna med i vårt moder-na och uppskruvade samhällstempo.Följden har således blivit att många söker tillskan-sa sig mer än vad regler och arbetsinsats erbjuder.Detta måste vi på något sätt komma åt. Därför är detmed stor tillfredsställelse som vi noterat försäkrings-kassornas förmåga att komma på dem som unnar sigett överutnyttjande av socialförsäkringens förmåner.Fru talman! För att undvika en fördjupning i endiskussion om samhällets problem vad avser sjukta-len vill jag lyfta fram några kristdemokratiska förslag.Sjukpenningens procentsatser borde inte varaomöjliga att ändra på. Vi har hört det tidigare i dag.Som ett exempel kan man tänka på den gamla räkne-snurran som har ersatts av effektiva datorer. Beklag-ligt nog har dessa kostat försäkringskassorna ganskadyra pengar, till och med i förskott. Inom försäk-ringskassevärlden hoppas vi verkligen att det nyahjälpmedlet kommer att öka effektivi-teten och ge en kostnadsersättning tillbaka.Detta till trots envisas regeringen med att bibe-hålla låsta fjärdedelar i sjukskrivningen. Kristdemo-kraterna vill införa en steglös sjukpenning som an-passas till individen så att det blir möjligt att varasjukskriven eller , vilket i normala fallmotsvarar hela arbetsdagar.Vad är problemet, eller varför kan inte regerings-partiet sätta individen i centrum, den enskilda männi-skan i centrum, och låta oss få en steglös sjukpen-ning? Det är väl ändå så att socialförsäkringen är tillför människan, att människan är förmånstagaren ochinte tvärtom.Fru talman! Försäkringskassorna är en stor glädjeoch hjälp i vårt arbete för att komma åt ohälsotalen.Nere i har vi i vår kassastyrelse arbetat aktivtför att komma åt missbruket. Jag skulle gärna viljafråga en företrädare för regeringspartiet om det är såatt regeringen inser möjligheten att sänka sjuktalengenom att ge stöd och uppmuntran till försäkrings-kassornas arbete mot ett överutnyttjande. Erkännsdetta arbete, eller nonchaleras det? Det skulle jag viljaha svar på.Vi har haft ministern på besök här , vilket ärglädjande. Det skulle vara intressant att lyfta framfrågan om avstämningsmötena. Vid den utfrågning vihade i utskottet framkom värdet aven kryssmarkering på den nya blanketten som till ochmed ministern lyfte upp. Kommer man att få den häruppmuntran i försäkringsarbetet, att få fylla i enkryssmarkering för en uppmuntran till tidiga avstäm-ningsmöten? Det är angeläget för att komma åtohälsotalen.Fru talman! Jag inledde med att påtala vi har ettsystemfel i svensk socialförsäkring. Det är nu tid attkomma ned från läktarna och vara ute bland folk, sehur grupper beter sig. Jag hoppas att vi kan hjälpas åti detta viktiga arbete, kavla upp ärmarna för att kom-ma åt systemfelet i det sociala försäkringssystemet iSverige.Anf. 159 () replik:Fru talman! Jag pekade i mitt anförande på hursjukfrånvaron är mycket ojämnt fördelad bland be-folkningen och hur olika den slår klassmässigt,könsmässigt, åldersmässigt och regionalt. Jag pekadepå de oerhört tunga nedskärningar och försämringar ide sociala trygghetssystemen som gjordes och som drabbade de fattigaste i befolkningenallra hårdast. Att en del debattörer mot den bakgrun-den hävdar att sjukfrånvaron mest beror på fusk ochinbillningssjuka är svårsmält. Jag tycker att KennethLantz är inne på de här förklaringsmodellerna i väl-digt stor utsträckning. Jag skulle vilja att KennethLantz markerar en gräns för det han sade i sitt tal omsystemfel respektive de mera grova förenklingarnaom fusk och inbillning, som ju har använts här ikammaren av partikamrater till i blandannat budgetdebatten där hänvisningar till den inbil-lade sjuke gjordes. Är det linje?Det vore välgörande att höra att det inte är det, menett förtydligande vore på sin plats.Anf. 160 () replik:Fru talman! Det är inte så att jag på något sättskäms för att referera till partivän i försäk-ringskassans styrelse i . Det är där som jag harfått uttrycket ifrån. är distriktsläkareoch vald till kassastyrelsen för mandatperioden. Honpåtalade gång på gång att vi har ett systemfel i Sveri-ge eftersom folk inte hinner med.Är det nu så att det är av befolk-ningen i vårt land som upplever att det är svårt atthänga med i vårt uppskruvade tempo måste vi kommaunderfund med att det är ett systemfel i vårt samhälle.Vi har genom vårt arbete nere i också upp-täckt - och det har också erkänts av samtliga partier iden här kammaren - att det förekommer ett överut-nyttjande.Kristdemokraterna kommer aldrig att arbeta emotden som verkligen är sjuk. Den ska ha all ersättningoch hjälp och stöd att rehabiliteras och kompenserasekonomiskt. Men såväl regeringspartiet och dessstödpartier som oppositionen erkänner att det före-kommer ett visst överutnyttjande. Det hoppas jag attVänsterpartiet och kan vara över-ens om.Anf. 161 () replik:Fru talman! Det är flera stycken som har stått uppoch sagt att det förekommer att det är människor somöverutnyttjar möjligheterna, och sådant förekommernaturligtvis i alla system. Men frågan är ju: Är detdetta som är huvudförklaringen? Driver KennethLantz den tesen att det är fusk och inbillningssjukasom ligger bakom den stora ökningen av sjuktalen -det som vi diskuterar här - eller är det som jaghävdar mer en företeelse i marginalen som vi natur-ligtvis ska stävja i görligaste mån? Men är det därhuvudförklaringen ligger?Och var finns engagemang när detgäller orättvisorna, den ojämna fördelningen av sjuk-talen klassmässigt, könsmässigt, åldersmässigt ochregionalt? Och var finns engagemangnär det gäller att laga revorna , som är enviktigt förklaringsfaktor till dagens situation?Anf. 162 () replik:Fru talman! Mitt engagemang går ut på att densom är sjuk ska ha ersättning. Det tror jag att vi kanvara överens om. Jag tror också att vi kan vara över-ens om att det finns ett systemfel i vårt samhälle. Menjag har aldrig sagt - och jag tror inte att det finnsnågon kristdemokrat som över huvud har gjort det -att den största anledningen till att vi har en för-höjd sjukskrivningskostnad beror på fusk. Det tror jagvarken eller någon har hört, vare sig idenna kammare eller ute i något annat debattforum.Det måste vara taget direkt ur luften från jag är helt övertygad om att vi måste kommaåt ett systemfel i vårt land, och då behöver vi ävenVänsterpartiets hjälp för att kunna uppmuntra männi-skor till att gå tillbaka till arbetet så tidigt som möj-ligt. Den som är sjuk ska naturligtvis ha full ersätt-ning enligt det socialförsäkringssystem som vi har.Något annat är inte aktuellt.Anf. 163 ():Fru talman! Vi vet att det är angeläget att kommatill rätta med sjukskrivningarna för välfärdens skull.Vi vet också att sjukskrivningarna har många orsaker,men det tänker jag inte gå in på.Jag tänkte ägna mitt korta anförande åt de sjuk-skrivna kvinnorna i offentlig sektor, en sektor somjag själv har arbetat inom i ungefär . Jag är litenbesviken över att ministern har gått för det här är ettområde där arbetsgivaren har ett stort ansvar.Kvinnor i offentlig sektor mår inte bra och trivsinte på jobbet. Det visar deras höga sjukfrånvaro, ochdet finns många orsaker till det. Det kan förklarasmed de neddragningar som har gjorts under 90-taletoch - det vill jag lyfta fram - att kvinnor inte får sinalivspussel att gå ihop.Trots allt tal om jämställdhet är det många kvin-nor som har ansvar för hem, barn, barnbarn, föräldraroch svärföräldrar. Inte sällan sköter de också vårdenav en frisk make i hemmet, och det är någonting somjag tycker att vi kvinnor ska sluta med. dessa kvinnor sandwichkvinnor. De kommer ikläm på grund av alla krav från omgivningen, och dekommer inte ur ekorrhjulet.Jag har också träffat många kvinnor i offentligsektor som är sjukskrivna på grund av brister i ar-betsmiljön. Här har arbetsgivaren en stor uppgift. Dethar till exempel handlat om ständiga omorganisatio-ner. Varje chef ska sätta sin tumstämpel på organisa-tionen. Det blir oreda och väldigt lite blir gjort.Det handlar om bristande ledarskap, brist på del-aktighet och inflytande och små möjligheter att på-verka arbetstider och arbetsformer.En del upplever också att det är svårt att framförasåväl kritik som personliga önskemål till sin chef. känner att de inte gör ett värdefullt jobb på grundav att arbetet värderas så lågt, och det är ju inte braför självkänslan.Samhället genomgår en ständig förändring.