prot · GR0948 · 2003-12-12 00:00:00 — säger att det är floskler att påstå att alternativa arbetsgivare skulle förbättra karriärmöjligheterna och löneutvecklingen. Vem står för flosklerna? Så är det ju. Titta på hela den privata sidan! Titta på männens möjligheter inom yrkeslivet i jämförelse med kvinnorna inom offentlig sektor. Självfallet är det så att alternativa arbetsgivare och också privata kontra offentliga alternativ påverkar karriärmöjligheterna och löneutvecklingen. Det hävdar jag bestämt. 9 Statsrådet (): Först vill jag vända mig till som säger att ett problem är att händerna försvinner från inland. Det är ju det som är utflyttningen. Vi måste se till att hela kan ha tillväxt. Det är det som gagnar kvinnor, och det är därför det är så viktigt att ha ett utjämningssystem. Sedan vet jag inte om jag ska bli förtvivlad eller bara sucka uppgivet när jag hör detta med att bara man får lite alternativa arbetsgivare så löser det sig. Sätt dig då, , med exempelvis Handelstjejerna! Det dräller av alternativa arbetsgivare om man vill jobba i handel, i butik. Fråga dem hur deras löneutveckling, deras karriärmöjligheter och deras arbetstider är! Det är inte så. Det är en floskel som handlar om att alltid se privat som bättre än offentligt. Jag tror inte på det. Jag tror att den offentliga sektorn har varit och kommer att fortsätta att vara en oerhört viktig del för att möjliggöra den jämställdhet som vi diskuterar. Sedan tycker jag att uttryckte detta med allas del i strukturen väldigt bra. Vi är alla en del av strukturer på många olika plan i våra liv. Vi har därmed också en fantastisk möjlighet, och också ett ansvar, att förändra var vi än står. Kräv där du står, sade mycket bra! Man kan möjligen lägga till: Gör där du står! Förändringarna och kraven måste finnas där ojämställdheten finns. Jag håller verkligen med om den beskrivningen. Jag vill också understryka att jag kommer att fortsätta debatten om föräldraförsäkringen. Det är en debatt jag måste föra eftersom inte alla är överens om den, långtifrån alla här i kammaren heller. Jag tror dock att det är en viktig del av den politiska debatten att beskriva hur viktigt det är att dela på villkoren överallt, både för männens och kvinnornas och barnens skull. Därför, herr talman allra sist är det inte bara folkbildning vi nu måste ägna oss åt. Det är en del av jämställdhetsarbetet, men vi måste också bli bättre på att visa resultat, som också sade. Regeringen strävar verkligen nu mot att mycket tydligare kunna visa resultat. Vår skrivelse är också ett sätt att våga utmana, att tydligt sätta upp mål och kunna utvärdera dem och därmed också ta kritik om de inte uppfylls. Så borde fler orka jobba i de manliga strukturer vi nu diskuterar. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 2003/04:138 om löneskillnader mellan könen 10 Statsrådet (): har frågat vilka insatser jämställdhetsministern planerar för att få utjämningssystemet att uppmuntra, inte motverka en utveckling mot minskade löneskillnader mellan könen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska besvara interpellationen. Givetvis måste vi ha ett utjämningssystem som inte motverkar en ökad jämställdhet mellan könen. Utjämningssystemet syftar till att skapa likvärdiga ekonomiska förutsättningar att bedriva verksamheter. Det är alltså förutsättningarna som ska göras likvärdiga. Kommuner och landsting väljer själva hur de vill väga olika verksamheter mot varandra och vilken service- och utbudsnivå de ska ha. Samma sak gäller kvaliteten på verksamheterna. Utjämningssystemet ska vara neutralt i dessa frågor. Utvecklingen mot ett mer jämställt samhälle måste i första hand ske inom andra politikområden. Jag anser att kostnadsutjämningen ska utjämna för strukturella kostnadsskillnader mellan kommuner och mellan landsting. Kostnadsutjämningen måste emellertid baseras på för de enskilda kommunerna och landstingen opåverkbara faktorer som mäter strukturella kostnadsskillnader. En analys ska därför göras om det finns strukturella kostnadsskillnader som inte beaktats i utredningen. Flera av de förändringar föreslår tar sikte på den kritik som förekommer mot systemet och är därför värda att noga övervägas. Jag ser därför fram mot de synpunkter som kommer fram i remissvaren till betänkandet. Remisstiden går ut . Det är därför för tidigt att göra några ställningstaganden. Avslutningsvis vill jag påpeka att man i utjämningssystemet beaktar både mäns och kvinnors behov av service vilket kan innebära strukturella kostnadsskillnader mellan kommuner och mellan landsting. Där så varit befogat, till exempel inom äldreomsorgen och sjukvården, bygger kostnadsutjämningen på separata behovsberäkningar för kvinnor och män. Då som framställt interpellationen var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 11 (): Jag vill börja med att å vägnar tacka för svaret. Med tanke på att vi också hade en debatt om jämställdhetsfrågor vill jag nu återkomma till de siffror jag har kring hur det ser ut med utjämningssystemet och dess jämställdhetseffekter. Som statsrådet säger ska utjämningssystemet skapa likvärdiga ekonomiska förutsättningar över landet. Sedan kan vi ha olika uppfattningar om hur man ska uppnå detta, och det har vi i kontra regeringen. Det står också i statsrådets svar att utvecklingen mot ett mer jämställt samhälle i första hand måste ske inom andra politikområden. Jag vill påstå att det är väldigt synd om statsrådet anser det. Jämställdhetsarbetet och jämställdhetsperspektivet måste ju rimligen finnas med i alla de beslut som vi tar som politiker, även från regeringens sida. Det här handlar om stora ekonomiska system. Om det är som jag påstår, att utjämningssystemet faktiskt kan påverka negativt, skulle jag vilja höra hur statsrådet ser på detta och om det inte är en viktig frågeställning att ha med i det fortsatta arbetet. Statsrådet säger också att det är opåverkbara faktorer och strukturella kostnadsskillnader som ska vara grunden i det här systemet. Tittar vi på statistiken kan vi konstatera att kvinnor generellt sett tjänar mindre än män. I snitt tjänar kvinnor av det männen tjänar. I offentlig sektor är skillnaden oerhört mycket större. I exempelvis finns det väldigt stora löneskillnader. ska man veta att löneökningarna i har varit högre än i andra regioner, vilket bland annat beror på möjligheten att rekrytera arbetskraft. Det har varit svårt att få tag i folk. Detta är viktigt att ha med sig i den här diskussionen. Vad är det nämligen som händer när man har ett utjämningssystem som drabbar jämställdheten? Jo, den löneutveckling som har skett inom exempelvis vårdsektorn blir då negativ sett i ett utjämningssystem. Detta kan ändå inte vara rimligt. När det gäller löneutveckling i övrigt kan vi se att ingenjörerna i genomsnitt tjänar 10 ½ % mer än ute i landet. Byggnadsarbetarna tjänar mer. I vårdsektorn är det . Är det då som jag påstår, att utjämningssystemet kommer att drabba jämställdheten därför att det inte beaktar det faktum att även kvinnolönerna har gått upp i den här regionen, borde det väl vara väsentligt för regeringen att titta på det. Därför skulle jag vilja höra från statsrådet , trots det han skriver om att det uppenbarligen är något annat politikområde som egentligen har hand om detta: Finns det inte skäl för regeringen att också beakta jämställdhetsperspektivet när man tittar på utformningen och konsekvenserna av det utjämningssystem som finns och råder? Är det som jag påstår, nämligen att det drabbar jämställdheten, borde väl det om något vara en viktig faktor att ha med i det fortsatta arbetet. 12 Statsrådet (): Det är klart att regeringen ska beakta jämställdhetsaspekter i alla de förslag som vi lägger fram för . Det ingår också i direktiven till de kommittéer som är tillsatta att de ska beakta jämställdhetsaspekterna och göra jämställdhetsanalys. Det har funnits med i arbete. Inte ens representant i utredningen föreslog att man skulle ha någon sorts lönekostnadsingrediens i utjämningssystemet. Det är viktigt att se utjämningssystemet för vad det är. Det handlar om att inom de givna ekonomiska förutsättningarna just momentant se till att alla kommuner och landsting har likvärdiga ekonomiska förutsättningar. Det problem som tar upp och som jag också är medveten om, nämligen de stora löneskillnaderna mellan könen, är en annan sak. Det handlar om vilket utrymme vi totalt sett kan skapa för kommunsektorn som kan göra det möjligt för kommunsektorn att också successivt få upp kvinnolönerna generellt inom det viktiga vård- och omsorgsområdet. Men utjämningssystemet handlar om förutsättningarna , alltså hur vi ser till att alla kommuner och landsting utifrån de ekonomiska förutsättningar som finns har likvärdiga förutsättningar att klara sina välfärdsuppdrag. Jag tycker att det är väldigt angeläget att vi framöver skapar ett utrymme generellt för kommun- och landstingssektorn så att det är möjligt att fortsätta på vägen att utjämna löneskillnader och höja kvinnolönerna i den offentliga sektorn. Men det menar jag är en annan fråga än den som gäller utjämningssystemet. 13 (): Likvärdiga ekonomiska förutsättningar men varför ska då inte kostnader beaktas som faktiskt belastar de ekonomiska möjligheterna? Det tycker jag är en viktig frågeställning att ha med sig i arbetet. Det är nämligen så att verksamheterna i den här delen av offentlig sektor består av händer. De består av människor som utför den så kallade service som vi ska se till att alla får del av ute i landet. Det handlar om sjukvårdsbiträden, undersköterskor, sjuksköterskor, barnmorskor, förskolepersonal i kommunerna och lärare. Det här handlar om att det faktiskt är människor som så att säga skapar den service som vi alla värnar, tycker är viktig och behöver ta del av. Då handlar det om att det faktiskt är en kostnad för de offentliga arbetsgivarna. Man ska betala löner och arbetsgivaravgifter med mera. Det allmänna kostnadsläget i gör exempelvis att boendekostnaden är oerhört mycket högre. Det vet statsrådet, som arbetar med bostadsfrågor. Vi vet också att matpriserna är mycket högre. Den generella kostnadsnivån är mycket högre. Det har ju påverkat allas löneläge i den här regionen. Men plötsligt plockar man ut offentlig sektor och landstingen, specifikt , och skapar ett system som faktiskt inte bidrar till en ökad jämställdhet. Just som offentlig arbetsgivare ska inte få beakta de kostnader som finns. Där handlar det om att kostnaderna för de här händerna, de här kvinnorna, vilket det ju främst är som utför arbetet, ska man inte kunna beakta i själva utjämningssystemet. Den här enorma accelerationen av vad utjämningssystemet drar ut från innebär att man måste spara pengar. Det sparas på kvinnolöner, och det ska sparas på antalet händer i verksamheten. Sedan ska man komma ihåg att statsrådet ofta påtalar att det skulle ha varit en icke ansvarsfull politik och att man har låtit kostnaderna öka. Men det är fortfarande lönekostnader vi talar om. Därför menar jag att det är viktigt att höra från statsrådet att den här faktorn beaktas i det fortsatta arbetet, för det som händer är att det påverkar jämställdheten. Jag skulle ändå vilja höra från statsrådet om han inte någonstans kan hålla med om att det de facto är det som det handlar om. Det påverkar faktiskt lönerna för kvinnorna i offentlig sektor, och det handlar om vilket synsätt man ska ha på den offentliga arbetsgivarens möjligheter att bidra till jämställdheten. Tittar vi närmare på de olika grupper som jag räknade upp ser vi att byggnadsarbetare är en mansdominerad sektor. Det tror jag att statsrådet kan hålla med om. Vi vet också att den största andelen av ingenjörerna är män. De har ett löneläge som ligger över övriga landet. Därför menar jag att det är väldigt viktigt att man belyser också konsekvenserna just ur ett jämställdhetsperspektiv. De siffror som finns och som visar att kvinnor i offentlig sektor i genomsnitt tjänar av de manliga genomsnittslönerna bör rimligen skicka med en oerhört viktig signal om att någonting måste göras. Men jag tycker fortfarande att jag saknar en tydlig signal från statsrådet om vilket sätt man kommer att beakta detta på. För de facto är det så att i svaret står att jämställdheten är någonting för andra politikområden att arbeta med. 14 Statsrådet (): Det finns löneskillnader mellan kvinnor och män på hela arbetsmarknaden, och löneskillnaderna är också väldigt tydliga inte bara i utan i alla delar av landet. Det är ett problem som vi måste rätta till. Det är ett problem som arbetsmarknadens parter har ett stort ansvar för. Men när det gäller offentlig sektor handlar det också om vilket generellt utrymme vi kan skapa för den offentliga sektorn att också ta sig an de löneskillnader som finns mellan kvinnor och män. Men än en gång, det där ligger utanför utjämningssystemet. Utjämningssystemet handlar om att vi utifrån givna förutsättningar momentant ska se till att alla kommuner och landsting har samma ekonomiska förutsättningar att klara sina åtaganden. är precis som jag besjälad av att rätta till de orättvisa löneskillnaderna. Den diskussionen handlar om vilket utrymme vi kan skapa för sektorn generellt så att man har möjlighet att rätta till de löneskillnader som finns. Sedan är det klart att det har funnits en skillnad i lönekostnader mellan och övriga landet. Den är inte så påtaglig i landstingssektorn som i den primärkommunala sektorn. Framför allt har löneläget i ökat ganska kraftigt. Går man ser man att löneläget i var ungefär på riksgenomsnittet. Det är ju en diskussion som pågår i vad mån vi i utjämningssystemet ska ta hänsyn till det särskilda kostnadsläget i . Men det är inte alldeles enkelt att göra det det tyckte inte heller representant i utredningen därför att systemet måste bygga på opåverkbara faktorer. En enskild kommun eller ett enskilt landsting ska alltså inte kunna påverka utfallet i systemet. Då får övriga kommuner och landsting vara med och betala det. Det är viktigt generellt för utjämningssystemet att man inte kan påverka utfallet för den enskilda kommunen därför att det då handlar om att andra kommuner får vara med och betala det. Vi håller på och analyserar om det finns strukturella kostnadsskillnader som inte beaktas av utredningen. Det arbetet pågår alltså. Sedan får vi se vad det leder till. 15 (): Jag kan meddela att vår partiordförande i går ställde sig positiv till förslag att dagens kommunala skatteutjämning ska frysas och att man ska försöka hitta en möjlighet för partierna att nå en bred överenskommelse om ett nytt system. Det skulle konkret innebära att staten får en kostnad på som avlastar de kommuner som drabbats hårdast av systemet, främst kommuner i och . Det medskicket vill jag göra till statsrådet. Men det blir så väldigt teoretiskt på det sätt som statsrådet lägger fram detta. Det handlar om faktorer som ska räknas hit och dit. Men de facto handlar det ytterst om att man som arbetsgivare ska ha råd att betala ut löner för sina anställda. Och det handlar om att man ska se till att ha råd att ha anställda. Jag vill bara påminna om statsrådet kan ju de här siffrorna ganska väl att exempelvis , när vi nu talar om vårdsektorn och löneläget i vårdsektorn, 1996 betalade 1,3 miljarder i utjämningsskatt. kommer man att betala . Totalt sett enligt det befintliga regelverket kommer man att betala . Med den skattehöjning som har gjorts har man nu också den högsta landstingsskatten. Någonstans måste man höja blicken och se vilka konsekvenser ett sådant system får när vi vet att de som producerar den service vi alla behöver är människor. Det handlar om händer. Då måste konsekvenserna tas med i regeringens överväganden. Jag hoppas att jämställdhetsperspektivet kommer att finnas med i statsrådet arbete. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2003/04:146 om räntebidragen 16 Statsrådet (): de har frågat mig om jag avser att föreslå en översyn av räntebidragen. de hävdar i sin fråga att avsikten var att avveckla räntebidragen. Så var inte fallet. Den successiva nedtrappningen av räntebidragen enligt de så kallade Danellreglerna innebar att bidragsandelen skulle sänkas till den nivå som motsvarar den skatteminskning som en egnahemsägare kan få för sina ränteutgifter. Avsikten var att uppnå neutrala förhållanden mellan upplåtelseformerna. Bostadsmarknaden är en sektor som varit föremål för offentliga ingripanden såväl vad gäller regleringar som olika former av subventioner. Orsakerna till detta står att finna bland annat i de särdrag som tillskrivs bostadsmarknaden och som gör att den till exempel fungerar trögare än många andra marknader men också ger fastighetsägarna ett övertag gentemot de boende och de bostadssökande. Bostaden anses också ha en speciell roll den står för hemkänsla och trygghet. Samhällets ingripanden har särskilt motiverats med de bostadspolitiska mål som fastställt. Målformuleringarna har varierat över tiden men har i sin kärna varit tämligen oförändrade. De nu gällande målen lyder enligt följande. Målet för bostadspolitiken är att alla ska ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader och i en stimulerande och trygg miljö inom långsiktigt hållbara ramar. Boende- och bebyggelsemiljön ska bidra till jämlika och värdiga levnadsförhållanden och särskilt främja en god uppväxt för barn och ungdomar. Vid planering, byggande och förvaltning ska en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling vara grund för verksamheten. De bostadspolitiska målen är med nödvändighet generellt formulerade, men följande aspekter är viktiga att framhålla när målen ska uttolkas: Även resurssvaga hushåll ska ha möjlighet att efterfråga en god bostad anpassad efter de egna behoven. Goda bostäder avser till exempel bostadens utformning och tekniska standard, men också den inre och yttre miljön. Alla bostadsområden måste underhållas och vara attraktiva, oavsett de boendes bakgrund eller enskilda betalningsförmåga. Integration ska främjas. Det långsiktiga livscykelperspektivet har företräde framför en allmän önskan att boendet ska vara billigt nu kvalitet och hållbarhet ger långsiktigt lägre kostnader än kortsiktig fokusering på låga utgifter . Bostäder tillhandahålls på och genom marknaden. Vikten av väl fungerande bygg-, bostads-, fastighets- och kreditmarknader kan därför inte underskattas. Kompetenta byggherrar, beställare och förvaltare samt effektiva bygg- och förvaltningsföretag som konkurrerar för att möta kundernas behov är förutsättningar för att de uppsatta målen ska kunna uppnås. Informerade och starka konsumenter är ett nödvändigt inslag i en väl fungerande marknad för att behovet av goda bostäder till rimliga kostnader ska kunna tillgodoses. Mycket av den lagstiftning som berör boendet har också kommit till i syfte att förbättra marknadens funktionssätt genom att förstärka konsumenternas, i synnerhet hyresgästernas, ställning gentemot fastighetsägare och andra aktörer. Mot denna bakgrund har de statliga bostadssubventionerna, däribland räntebidragen, som ett kompletterande mål att verka för och upprätthålla fungerande och effektiva bygg-, bostads-, fastighets- och kreditmarknader. Det finns dock anledning att se vilka medel som är lämpligast för att nå de bostadspolitiska mål som är uppsatta. kommer därför att genomföra en översyn av medlen, och målsättningen är att till 2007 optimera statens stöd utifrån det övergripande målet för bostadspolitiken. 17 (): Jag vill börja med ett citat: Det är därför nödvändigt att, sedan reformen varit i kraft , göra en avstämning inför den fortsatta avvecklingen av bostadssubventionerna. En sådan avstämning, som bör göras , anses nödvändig för att vid behov kunna ta hänsyn till utfallet. Detta är ett citat ur bostadsutskottets betänkande 1991/92:BoU23 Statens stöd för bostadsfinansieringen. beslutade också enligt förslaget i betänkandet. Varför börjar jag med att citera detta? Jo, det är för att påstod i sitt svar att jag har fel i min fråga när jag hävdar att avsikten var att avveckla räntebidragen. Det här citatet och jag har fler citat visar att jag har rätt och faktiskt har fel. När jag väl har sagt detta vill jag tacka för det positiva svaret på min fråga om en översyn av räntebidragen. Vi tycks vara helt överens om att de eviga räntebidragen måste ses över. Egentligen, herr talman, hade svaret från kunnat vara kort och koncist: Ja. 18 Statsrådet (): Vi kan tvista om vem som har rätt. Det är uppenbart att när Danellsystemet infördes var det med motivet att uppnå neutralitet i förhållande till den avdragsrätt villaägarna har för räntorna. Sedan kan vi tvista om andra uttalanden som har gjorts, men det var det grundläggande motivet för att införa Danellsystemet. Jag ser ett behov av att se över det subventions- och stödsystem som finns för byggandet. Den översynen kommer att påbörjas . De nu gällande reglerna med investeringsstöd gäller fram . Vi måste ha ett nytt system i sjön efter 2006. Då tar vi ett mer samlat grepp på hela systemet med bostadssubventioner. Det arbetet bedrivs enligt förutsättningen att vi ska ha en neutralitet mellan olika boendeformer, både när det gäller beskattning och när det gäller statens stöd i övrigt. Det är viktigt att beakta neutralitetsaspekten. Vi får återkomma till diskussionen lite längre fram. Vi måste ha ett nytt system i sjön efter 2006. Jag är väl inte alldeles övertygad om att vi på alla punkter kommer att bli eniga, men i varje fall kommer diskussionen att väckas till liv när vi kommer lite längre fram. 19 (): Då får vi glädjas över den kortvariga enigheten, nämligen att vi vill se över räntebidragssystemet. Jag hoppas på att vi kanske också ska bli eniga när väl översynen är gjord. Jag kan i och för sig undra varför det har tagit regeringen så att komma fram till att man behöver göra någonting eftersom beslutade att 1995 gå vidare och titta på hur avvecklingen skulle fortgå. Men, bättre sent än aldrig som det heter. Jag är väl medveten om att det är flera faktorer som påverkar om man kan avveckla räntebidragen rakt av för flerfamiljshus. Småhusen är redan ute ur systemet. Där är vi också överens. Egentligen har jag inte så mycket mer att säga. Jag hoppas att regeringen framöver när budgetpropositionen läggs fram redovisar om de olika stödinsatserna, bland annat räntebidragen, verkligen har någon effekt på bostadsbyggandet. Som det är går det absolut inte att utläsa. Man vet inte om det är omvärldsfaktorer eller regeringens förslag som beslutar om som har någon effekt. Det är kanske bra att ta med detta när översynen görs. 20 (): Det finns ett perspektiv som jag saknar i statsrådet svar. Det var trevliga formuleringar. Det var också ett trevligt svar utifrån att statsrådet lyfte fram mycket av det som faktiskt brukar lyfta fram dock har vi olika metoder för att nå målet. Visserligen framgick det att det ska komma ett nytt system 2007, men vad är statens roll? Det vore en intressant fråga att diskutera. Det andra är: På vilket sätt kommer de här förslagen att syfta till att bli långsiktiga? Vi kan konstatera att här står det att kommer att göra en översyn av medlen och målsättningarna. Men det marknaden efterlyser är ju långsiktiga spelregler, att veta långsiktigt vad som kommer att gälla. har det ju varit kortsiktiga och snåriga bidrag som har legat till grund för regeringens politik. Den stora fråga som alla ställer sig är: Vad är statens roll? I de punkter som finns i svaret om de långsiktiga livscykelperspektiven vill jag ta upp ett exempel på vad som kan inträffa när man fattar beslut om bidrag som faktiskt kanske långsiktigt inte kommer att uppfylla målet. Det är de senaste investeringsbidragen, där man alltså har ett maxtak på hyra. I vissa regioner är det per kvadratmeter, i andra är det 900. När byggföretag och byggherrar konstaterar att det här inte är görligt måste man hitta sätt för att komma runt denna prissättning per kvadratmeter. Vad man kan göra då är att anföra synnerliga skäl för att slippa ifrån den.