prot · GR0914 · 2003-10-16 00:00:00 — Skillnaden är så stor. En kontorstjänst går inte att jämföra med en annan. Däremot går en sjukvårdstjänst mycket väl att jämföra med en annan, men vi måste naturligtvis se till att vi får ett mycket tydligare verktyg att arbeta med. Den här jämställdhetslagen fungerar inte. Vi är båda två överens om, tror jag, att den måste stärkas. När vi får en jämställdhetslag som fungerar och ett arbetsutvärderingssystem som fungerar har vi betydligt fler vapen att ta till. 70 (): Jag kommer att ta upp mer övergripande arbetsmarknadsfrågor, och från kommer att diskutera jämställdheten lite mer detaljerat . Jag tänkte faktiskt ta upp en diskussion just om arbetskraftsutbudet, något som näringsminister bara efterlyste. Han hade tydligen inte möjlighet att vara kvar längre. Det är tråkigt. Problemen är enorma på den svenska arbetsmarknaden. Jag är betydligt mer bekymrad än vad jag upplever att socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister är. Jag uppfattade också anförande tidigare som att han är ganska nöjd med utvecklingen på arbetsmarknaden och inom näringslivet. Men det finns en rad problem. Den öppna arbetslösheten växer. Den beräknas bli , en betydligt högre prognos än vad som gällde . Den ser också ut att ligga långt över fyraprocentsmålet . 253 000 människor är öppet arbetslösa, enligt AMS, . Antalet arbetade timmar minskar. av den sysselsättningsökning som vi har haft beror på den ökade sjukfrånvaron, inte på att fler jobb har skapats. Socialdemokraterna, och når inte sitt mål om i reguljär sysselsättning . Enligt alla prognoser i budgetpropositionen nås inte heller målet 2005 eller 2006. Det krävs ytterligare ca 150 000 jobb för att man ska kunna nå det här målet . Elva av EU-länderna har haft en snabbare sysselsättningsökning än sedan Socialdemokraterna tog över makten . Vi ser att antalet arbetslösa ungdomar ökar. 51 000 ungdomar i åldern är öppet arbetslösa. Sjukkostnaderna fortsätter att öka. Över 54 000 personer är långtidsarbetslösa. Det är 18 000 fler än . På punkt efter punkt, på område efter område, kan vi se att läget är allvarligt på arbetsmarknaden och hur problemen hopar sig. Men regeringen socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister är ganska nöjda och tycker inte att det krävs några större åtgärder. Några förslag från regeringen väntar vi oss inte heller. Det kommer i alla fall inga till arbetsmarknadsutskottet i . En del av problemet är att fel mål leder till fel fokus och fel politik. Vi har haft ett mål om öppen arbetslöshet. Det var ett sätt att visa handlingskraft. Då försökte man ordna åtgärder för att uppnå en siffra som gällde den öppna arbetslösheten. Vad som hände var att man stoppade undan en massa människor i åtgärder. Man flyttade över människor från arbetslöshetskontot till sjukskrivningskontot, och man tricksade på olika sätt. Ett exempel är aktivitetsgarantin, som infördes av den här . Efter en månads försöksperiod genomförde man aktivitetsgarantin i full skala med 30 000 människor. Vi vet alla vilka kvalitetsproblem man har haft med den åtgärden. Det är ett exempel på hur man låter ivern att klara en viss procentsiffra leda till att man skjuter undan problemen. Även sysselsättningsmålet reguljärt sysselsatta har stora brister. Det beror på att där göms också sjukskrivningsproblematiken. Man är sysselsatt enligt statistiken även om man är sjukfrånvarande. Det gör också att vi får fel fokus. Diskuterar man sjukskrivningsproblematiken säger regeringsföreträdare att det hela inte är så allvarligt som det ser ut, för i andra länder registrerar man de sjukskrivna inte som sjukskrivna utan som arbetslösa. Diskuterar man arbetsmarknadspolitik så hänvisar man bara till att arbetslöshetssiffrorna är lägre i än i andra länder. Men skillnaden är bara att vi flyttar om dem i olika kolumner för att klara vissa siffror och ge sken av att läget är bättre än det egentligen är. Vi behöver, som vi skriver i vår arbetsmarknadsmotion, ett nytt mål för sysselsättningen. Vi behöver ett mål som fokuserar på det verkligt väsentliga, det vill säga antalet arbetade timmar. Tittar vi på antalet arbetade timmar ser vi att läget är mycket bekymmersamt i . Det är färre som verkligen arbetar i än vad det var . har vi fått fler människor i arbetskraften, befolkningen har vuxit, men antalet arbetade timmar är fortfarande ungefär jämförbart med mitten av . Omvandlar man det till arbetad tid i genomsnitt per person i åldern ser man att läget på vår arbetsmarknad är oerhört allvarligt. Vi måste sätta fokus på antalet arbetade timmar för att vi ska komma åt de verkliga problemen, som är en kombination av öppen arbetslöshet, människor i olika åtgärder, höga sjuktal och accelererande förtidspensioneringar. Men vad gör regeringen? Vad gör socialdemokrater, miljöpartister och vänsterpartister? Det händer inte mycket. , riksbankschefen, skrev på att den ekonomiska politiken i praktiken inte varit tillräckligt inriktad på att sätta människor i arbete. Han skriver vidare: Om åtgärder inte vidtas för att öka arbetskraftsutbudet är det troligt att den svenska ekonomins tillväxtpotential kommer att dämpas under en . Här har vi problemet i svensk arbetsmarknadspolitik och i svensk ekonomisk politik. Det är också dessa problem som gör att vi drar ned på sjukvården, stänger psykiatrikliniker och gör det svårt för människor att få en plats inom äldreomsorg och barnomsorg. Vi har över huvud taget mycket stora problem i offentlig sektor. Vi skapar ingen grund för välstånd. Det handlar om antalet arbetade timmar. I stället är regeringen och stödpartierna nöjda, tycker att det är ganska bra i , och man agerar inte utan är passiv. Och det gör mig djupt bekymrad över framtid. 71 (): Jag tänkte använda detta inlägg i den allmänpolitiska debatten dels till att göra en avstämning av läget i jämställdhetspolitiken och jämställdhetsfrågorna, dels till att göra ett avstamp till en fortsatt diskussion. Förra allmänna motionstiden skrev vi i en partimotion om att jämställdhetspolitiken har nått vägs ände och att vi nu måste gå vidare med en mer feministisk inriktning. Med det menar vi inte alls att allt arbete har varit förgäves. Men tittar man till exempel på löneskillnader och fördelningen mellan betalt och obetalt arbete ser man att det i praktiken inte har hänt någonting på många viktiga områden. sätts lön på grund av kön. Kvinnor har lägre lönenivå än män inom samtliga sektorer, och det är inte rättvist. Tar man hänsyn till faktorer som utbildningsnivå, arbetstid, sektorer och så vidare är kvinnors månadslön över hela arbetsmarknaden av männens. Med andra ord kan en pojke som föds räkna med att han med automatik får ett lönepåslag enbart på grund av att han är född till pojke, född till man. Det är ju inte rimligt. är det en övervägande majoritet kvinnor bland de deltidsarbetande, nämligen . Jo, för att kvinnorna fortfarande ska hinna med både förvärvsarbete och arbete med hem och familj. Det finns också män som arbetar deltid. De är inte så många, men de finns. Varför arbetar då männen deltid? Jo, för att de studerar eller har delpension. Tittar man på arbetstidens förläggning så ser man att män arbetar i stor utsträckning på vardagar , medan kvinnorna, och då främst LO-kvinnorna, har de obekväma och de oregelbundna arbetstiderna. Det kan inte bara vara en slump att de mest otrygga anställningsformerna, behovsanställning alltså där man sitter hemma vid telefonen och väntar på att arbetsgivaren kanske ska ringa oftast innehas av kvinnor. Det kan inte vara en slump att hälften av de kvinnliga utomnordiska invandrare som finns på arbetsmarknaden har tillfälliga anställningar. Allt detta visar att det hela handlar om maktförhållanden och maktordningar som får sitt genomslag när man talar om arbetsmarknadsfrågor. Det här vet vi. Vi vet att det är så, men ändå är det så svårt att få till stånd någon förändring. Jag vill återknyta till det jag sade tidigare om att den jämställdhetspolitik vi har har nått vägs ände. Den förmådde sätta dessa frågor på dagordningen, den förmådde öka medvetenheten om att det finns strukturell könsdiskriminering och den förmådde rätt långt hitta redskap för att vi i siffror och statistik ska kunna beskriva hur det faktiskt ser ut. Vi har kommit långt, menar jag, och vi har en mycket god grund för att gå vidare. Men om vi ska kunna komma fram måste vi hitta helt andra politiska verktyg som också ändrar på de grundläggande maktförhållandena. Det duger till exempel inte med förslag som att subventionera hushållsnära tjänster. Det är tvärtom en idé som konserverar skillnaderna och dessutom utgår från att inte alla kvinnor ska omfattas av någon frigörelse utan bara de som råkar leva under sådana villkor att de har råd att leja städhjälp. Man undviker att gå in i den konflikt som det faktiskt handlar om: fördelningen av betalt och obetalt arbete, en konflikt som finns mellan kvinnor och män. Ska man lösa detta genom att plocka in en tredje person som ska komma och utföra hushållsarbetet? Detta är ett exempel på politiska krav som man under täckmantel av jämställdhet, under täckmanteln att det ska gynna kvinnorna, egentligen driver frågor som har en annan ideologisk grund än att man vill komma till rätta med orättvisorna mellan kvinnor och män. Detsamma menar jag gäller det som togs upp i replikskiftet tidigare, nämligen när man inte värnar generell välfärd eller offentlig sektor. Det här duger inte! Det tror jag att vi alla är överens om. En jämställdhetspolitik värd namnet är en politik som utmanar och syftar till att bryta dessa maktstrukturer. Och det är inte lätt, det håller jag med om. Men en grundförutsättning är att man inte underordnar politiken andra intressen och använder jämställdheten som något slags alibi eller som en etikett. Tyvärr blev den här debatten ganska tunn. Det har redan konstaterats här. Vissa politiska partier är inte här, och vi saknar ansvarig minister. ska vi diskutera den jämställdhetsskrivelse som nämndes tidigare. Till dess vill vi från utmana de andra partierna och att vi i den debatten faktiskt försöker formulera framtidens jämställdhetspolitik och framtidens feminism och att vi då försöker hitta de politiska verktyg som gör att vi kommer någon vart. Det är nämligen dags att vi gör det, och vi har alla ett ansvar. Detta handlar nämligen om orättvisor som drabbar halva mänskligheten, och det är ett ansvar som vi bör ta. Därför vill jag se detta inlägg som ett avstamp för den debatt som vi ska ha . Förhoppningsvis kommer en minister att delta vid det tillfället. 72 () replik: Jag tycker att det är lite beklagligt att inte tar upp de djupa problem på arbetsmarknaden som jag pekade på eftersom de också, eller kanske framför allt, berör kvinnor. Vi ser hur förtidspensioneringarna rusar i höjden. Och bland vilka ökar de mest? Jo, det är bland kvinnor. När människor inte är i arbete, vad händer då? Jo, då skapar vi ingen tillväxt i ekonomin. Då skapar vi inga skatteintäkter. Då massavskedas kvinnor inom vården, inom psykiatrin och inom äldreomsorgen runtom i landet och inte minst under ledning av i . Det är detta som är det stora problemet. säger att hon vill bryta maktförhållandena. Ja, det gäller att bryta maktförhållanden så att människor kommer ut i arbete och skapar resurser för att det ska kunna bedrivas en bra vård och omsorg. Där rör sig många kvinnor, och de drabbas hårdast av en ekonomisk politik som innebär att man inte förstår sambanden i ekonomin. Av anförande förstår jag att hon inte heller förstår sambanden i ekonomin. Varför glömmer du bort de väsentliga samband som skapar förutsättningar för en god jämställdhet, för att få ut kvinnor i arbete och för att värna om de jobb som kvinnor redan har? 73 () replik: Det är allmänt känt att vi från sida håller satsningar inom offentlig sektor högt, vilket också i stor utsträckning handlar om kvinnors arbetsmarknad, och det kommer vi att fortsätta med. I den frågan har och inte särskilt mycket att bidra med eftersom ni tvärtom vill göra stora neddragningar. Sedan skulle jag vilja vända på resonemanget. säger att en förutsättning för jämställdhet är att man har en ekonomisk politik som skapar tillväxt. Man skulle lika gärna kunna vända på begreppet och säga att en förutsättning för tillväxt är jämställdhet, att inte halva delen av mänskligheten begränsas när det gäller möjligheterna att delta i samhället utan att man kan arbeta de timmar man vill och så vidare. Jämställdhet är ingenting som så att säga ska komma på köpet, utan jämställdhet skapar i sig förutsättningar för till exempel tillväxt och inte omvänt, som jag uppfattade att menade. 74 () replik: Problemet är att inte uppfattar mig korrekt. Självklart delar jag uppfattningen att jämställdhet är en viktig ingrediens i att skapa ett bra samhälle och en god tillväxt. Men jag pekar på att en förutsättning för att vi ska kunna skapa arbete till kvinnor och att de inte ska tvingas ut i förtidspensioneringar är att vi också har en bra tillväxt i ekonomin och att vi fokuserar på rätt områden i den ekonomiska politiken och i arbetsmarknadspolitiken. säger att vill satsa på offentlig sektor i motsats till . Jag förstår inte varifrån hon tar detta. I vårt budgetförslag satsar vi 3,8 miljarder mer på kommuner och landsting . I är man jätteglad över att man har lyckats öka anslagen till kommunsektorn med . Men sanningen är att varken eller 3,8 miljarder som vi vill satsa är lösningen på problemet. Om vi hade haft samma tillväxt som sedan Socialdemokraterna tog över makten hade vi haft ett BNP som var högre. Det hade gett kommunsektorn ungefär 40 miljarder i ekonomiska resurser. Då inser alla att de som talar om inte är några pengar i sammanhanget. Men med 40 miljarder skulle vi skapa arbetstillfällen, och då skulle vi också ha bättre förutsättningar för jämställdhet. Varför bryr sig inte om detta? 75 () replik: Vi har i praktiken fått loss mera resurser. Vi har genom vårt agerande kunnat förstärka offentlig sektor. Vi är inte nöjda, men vi gör det i praktiken. hänvisar till sina motioner. Att förändra i verkligheten är mycket mer värt. 76 () replik: tyckte att mitt inlägg var lite raljerande när jag beskrev jämställdhetspolitiken . säger hon i nästa andetag att det i praktiken inte har hänt någonting. Men för att ändå kunna hitta en grund att stå på lägger hon till att vi ändå har kommit långt. Jag tycker inte att det finns någon riktig balans i detta. Jag ska anknyta till det som frågade om. Ni i säger i era motioner att så länge de totala resurserna inte ökar är det offentliganställda kvinnor som får betala. Jag vill gärna höra hur ni anser att de offentliganställda kvinnorna ska få mer av kakan eftersom det tydligen är inom den offentliga sektorn som ni vill hålla kvinnorna. Hur vill ni se till att skapa tillväxt så att de offentliganställda får mer kapital? 77 () replik: Ja, jag tyckte att raljerade när hon med ett penseldrag bara svepte bort den hittillsvarande jämställdhetspolitiken. Dessutom förminskar hon det liberala insats. När man värderar jämställdhetspolitiken ska man göra det mycket mer seriöst än att göra den till en kortsiktig partipolitisk fråga. Vi är inne i en process. Då menar jag att det är viktigt att faktiskt se vad det är som görs, vad det är som inte görs och hur vi går vidare. Hur skapar vi tillväxt? Vi menar att tillväxt skapas både av företagsamhet men också av offentlig sektor. Där tycker jag att det brister hos borgerligheten och att man inte ser att kvinnorna som tar hand om barnen på dagis och att kvinnorna som utbildar och så att säga förbereder arbetskraften också är tillväxtbefrämjande. Jag hör aldrig att man från borgerligt håll säger det från talarstolen, utan man har någon grundläggande tanke om att offentlig sektor där kvinnorna finns är tärande och att den sektor där männen finns är närande. Jag menar att dessa bitar hör ihop. Och i det är jämställdheten en mycket viktig tillväxtfaktor. 78 () replik: Om inte tror att jag kan den liberala jämställdhetspolitiken kan vi kanske diskutera det . Huruvida den offentliga sektorn är tillväxtskapande tror jag också att vi är ganska överens om. Hur skulle vi annars, du och jag, kunna står här om vi inte hade haft den offentliga sektorn som tog hand om våra barn? I alla fall är det så i mitt fall, och det är jag evinnerligt tacksam för. Men jag kan fortfarande inte se att den offentliga sektorn kan skapa tillväxt för sig själv och att man genom att bygga ut den offentliga sektorn ska kunna lösa jämställdhetsproblemet, som vi är överens om att vi har , men där tycker att vi har kommit långt. Jag får det inte att gå ihop. Men jag tror att detta är en diskussion som vi kanske ska föra då vill ha en förutsättningslös diskussion om jämställdhet där vi inte ska ha några andra ideologiska grunder än jämställdheten som mål. Det tycker jag ska bli en mycket intressant diskussion. 79 () replik: Om vi börjar diskutera tillväxt är vi inne på ett enormt brett fält som handlar om allt möjligt, bland annat satsningar i offentlig sektor, arbetsmiljöfrågor, företagarfrågor, näringslivspolitiska frågor och så vidare som jag inte riktigt ser ryms inom den här ramen. diskuterar vi jämställdhetspolitik, och där vill jag hävda att så länge man diskriminerar halva mänskligheten är det ett tillväxthinder. Och att skapa tillväxt är också att ta bort diskriminerande hinder vare sig det handlar om kön, klass eller region. 80 () replik: Kvinnors ekonomiska oberoende är en av vår tids främsta valfrihetsreformer och trygghetsreformer. Mot den bakgrunden vill jag ställa en fråga på redskaps- och verktygsområdet. Varför ska kvinnor förnekas den valfrihet på arbetsmarknadsområdet som män som är målare, byggnadsarbetare, elektriker och så vidare har? De kan skaffa sig goda löner i den privata sektorn. Enligt ska denna valfrihet inte på samma sätt omfattas av sjuksköterskor, barnskötare och så vidare, utan de hamnar i det som jag tyvärr tvingas kalla en kvinnlig låglönefälla. Det har inte bara med privatisering eller hur man finansierar offentlig välfärd att göra. På den punkten är vi nämligen eniga. Jag skulle vilja tillföra följande verktyg: Bättre valfrihet för kvinnor med fler arbetsgivare att välja mellan. 81 () replik: Vi har ju olika politiska verktyg som på olika sätt stärker vissa grupper i samhället. Så länge vi kvinnor är underordnade män är kvinnor mer beroende av att det förs en politik som på ett bättre sätt tillvaratar våra intressen. Hade man inte det skulle könsmaktsordningen slå igenom med full kraft. Men har vi politiska verktyg för att åtminstone göra skillnaderna lite mindre. Där menar vi att offentlig sektor och offentlig verksamhet uppbyggda solidariskt och skattefinansierat är ett verktyg. Utifrån både jämlikhet och jämställdhet menar vi att offentlig sektor vård, skola och omsorg i offentlig regi är ett politiskt verktyg. 82 () replik: Jag bestrider inte det på något sätt men det var inte den frågan jag ställde, utan jag ställde en helt annan fråga. Jag frågade nämligen hur vi ska ge kvinnor bättre verktyg för att komma ur den låglönefälla som nuvarande strukturer ger. Strukturerna består ju i grunden, som mycket riktigt påpekade, enbart av individer. Sedan skulle jag vilja säga en enda sak till, nämligen att jag tycker att det är bekymmersamt att man har en så njugg inställning till subventionerade hushållstjänster. Att jag tycker så beror inte på att jag anser att subventionerade hushållstjänster är bra. Men sådant är bättre än det nuvarande förhållandet att kvinnor är helt utlämnade åt att bara göra tjänster åt rika människor. Detta tycker jag är en skamlig jämställdhetspolitik. 83 () replik: Jag tror att man särskilt om det är fråga om en man skulle göra en mycket större insats för att få en annan fördelning mellan oavlönat och avlönat arbete genom att säga: Jag tar på mig hälften av hushållsarbetet detta i stället för att ha en skattesubventionerad hushållstjänst och plocka in en tredje person. Jag tycker att det är att gå runt problemet. Vilka verktyg finns det då? undrade , om jag nu har uppfattat frågan rätt. Ja, det finns några politiska verktyg och några politiska diskussioner som ligger kvar . Ett sådant exempel är sextimmarsdagen. Att förkorta arbetstiden, att män går ned i arbetstid och att den tid under vilken kvinnor utför ett arbete faktiskt räknas som heltid vore att förändra förutsättningarna för oavlönat respektive avlönat arbete. Vi kan också gå vidare och utveckla jämställdhetslagen så att den omfattar även strukturella lönediskrimineringar. Det finns flera konkreta förslag, och de förslagen menar jag att vi har. Men, som sagt, vi har inte svar på alla frågor. Dock har vi några svar. Vi hoppas på att i debatten få höra konkreta och tydliga förslag även från andra partier. 84 (): Det här avsnittet i debatten behandlar jämställdhet och arbetslivsfrågor. I mångt och mycket hänger de ihop. Därför är det bra att de debatteras . Hela livet måste hänga ihop. Ingen del får ta över på en annans bekostnad. Jämställdheten börjar hemma. Om kvinnor och män har en jämställd relation på hemmaplan och lyckas få jämställdheten att överleva den påfrestning som barnens ankomst innebär är mycket vunnet. Båda föräldrarna kan leva ett bra liv med både ett aktivt föräldraskap och en yrkesmässig karriär. Studier har visat att om pappan är hemma med första barnet föds det fler barn, och relationen håller bättre än där pappan inte på samma sätt är delaktig i barnens omvårdnad. Därför anser vi i att det är viktigt att både uppmuntra till att pappagrupper bildas vid mödravårdscentralerna, som kanske ska kallas föräldravårdscentraler, och se till att höja taket i föräldraförsäkringen till elva basbelopp. Kvinnorna kan på det här sättet komma in i en positiv spiral i arbetslivet där de inte ensamma blir de som kommer att ta hela ansvaret för hem och barn. Männen får också lättare att hävda att de är viktiga som föräldrar. De får en socialt positiv spiral, och arbetslivet kan bli mer barnvänligt. Arbetsmiljön är också en del av livet som vi måste vara uppmärksamma på. Många kvinnor upplever en stark press i fråga om att få livspusslet med arbete och ansvar för barn och hem att gå ihop. Har man sedan ett arbete där man inte kan påverka sin situation blir trycket ofta för stort, och man kan drabbas av både depressioner och utbrändhet. För att förbättra arbetsmiljön är det därför nödvändigt att också ta hänsyn till hur hela livssituationen ser ut för varje individ. Flexibilitet i arbetstider och hänsyn till hur man har det på hemmaplan kan vara lika viktigt som rätt hjälpmedel eller att man har en ergonomiskt riktigt utformad arbetsmiljö. På många håll har man gett de i arbetslaget möjlighet att inom givna ramar själva få lägga schema. Det har lett till en större arbetsglädje och en mindre sjukfrånvaro. Det är inte nödvändigt att alla hanterar de här frågorna på exakt samma sätt. Ett anpassat arbetssätt med utgångspunkt i de människor som finns på den enskilda arbetsplatsen kan vara mer effektivt för att uppnå en positiv arbetsmiljö. För den som varit borta länge från arbetet behöver man sätta in särskilda resurser för att lotsa personen tillbaka till arbetet. Oavsett om man har varit arbetslös eller sjukskriven och oavsett om man går tillbaka till det gamla jobbet eller prövar på ett nytt kan en lots som ett personligt stöd i början vara bra. Den personen kan se både vad som behöver förändras hos den som ska gå tillbaka till jobbet och om förändringar i arbetsmiljön kan vidtas för att underlätta återgången till jobbet. Förbättringar i arbetsmiljön är inte bara att sänka bullernivåer, även om det kan vara väldigt viktigt för att undvika hörselskador eller för att göra arbetsmiljön uthärdlig för dem som redan har drabbats av en hörselskada. Det krävs nya tag för att tänka nytt och inse att vi människor har behov av rytm och tempo som passar för oss. Vi kan arbeta hårt men inte hur länge som helst, och vi behöver kunna överblicka situationen. Vi behöver vårda den inre planeraren som professor i kallar det.