prot · GQ0961 · 2003-02-19 00:00:00 — Det finns många bedömare äveninom det svenska näringslivet som är oroliga för attdetta kan bli effekten av EMU den här gången också.Sverige har ännu inte lyckats skapa en situationdär vi har fullständig kontroll på konkurrenskraften.Risken med låsta valutakurser och en räntepolitiksom inte är anpassad till svensk ekonomi är naturligt-vis att det leder till höjd arbetslöshet och stora eko-nomiska problem.Anf. 22 ():Herr talman! Först vill jag understryka värdet avatt har lyckats enas om . Jag villockså uttrycka vikten av att nu sam-arbetar med vapeninspektörerna och FN och att , vilket är kontentan i överenskommel-sen för att undvika krig.Jag går så till konventet. För många människor ärdet långt till . Det är ännu längre för deflesta till . Det vi nu pratar om är att byggademokrati och folkförankring, och det är viktigt attgöra det underifrån. Om man inte lyckas och orkarlyfta frågor till EU, sade statsministern, är det risk attfolket vänder sig från EU. Jag skulle vilja säga, ochdet är minst lika viktigt, att om man inte också orkarlyfta frågor från EU till de nationella parlamenten ärdenna risk minst lika stor.Frågan är på vilket sätt regeringen arbetar för attfå ett underifrånperspektiv i de här fallen. Statsmi-nistern underströk vikten av de nationella parlamen-ten, men när rådet väljer en president är det ju ettindirekt val som flyttar makten ännu längre från denationella parlamenten. Kommissionen har egentligeningen folklig förankring. På vilket sätt vill statsmi-nistern och regeringen bygga demokratin underifrån iEU?Anf. 23 Statsminister ():Herr talman! Först och främst var mitt resone-mang att om människor vänder sig från politiken, fråndemokratin, beror det troligen på att de tycker att maninte orkar någonting, att man ingenting förmår göra,att man bara pratar. Det farligaste som kan hända denhär församlingen är att ni ser problem framför er sombehöver lösas men inte har instrumenten att lösa dem.När alltmer av de bekymmer vi ser runtomkring ossblir gränsöverskridande - från ekonomisk utvecklingöver till brottslighet och miljöförstöring - måste viockså ha en nivå där politiken kan hävda sig för attlösa de problem människor ser. Klarar vi inte detvänder man sig bort från politiken. Det är så mittresonemang ser ut.Det andra var resonemanget om ordförandeskap irådet. Det är ingen ideal lösning; det kan jag ocksåhålla med om. De tre kroppar i unionen som diskute-ras - parlamentet, kommissionen och rådet - balanse-rar varandra, och så finns det en domstol. Det är intesärskilt många som talar om att stärka rådets ställ-ning. Man talar om att stärka kommissionens ställ-ning, och väldigt många talar om att stärka parla-mentets ställning. Jag hävdar: Okej, gör det, men dåmåste vi också tala om att stärka rådets ställning så attvi behåller balansen. Den ende som måste gå hit tillSveriges riksdag för att hämta direktiv innan han åkerför att fatta beslut i EU är nämligen en person somsitter i ett europeiskt råd av ministerkaraktär. Hit gåringen kommissionär. Hit går ingen Europaparlamen-tariker. Hit kommer de av tolererade mi-nistrarna för att hämta synpunkter innan man fattarbeslut i EU. Det är kopplingen mellan nationellt par-lament och Europanivå. Den kan göras bättre ocheffektivare, men vi måste vara innovativa och uppfin-ningsrika när vi ska stärka rådet i ett läge när allaandra vill stärka kommission och parlament. Annarsfördärvas den här balansen.Välkomna med i debatten och diskussionen! Jagär öppen för synpunkter. Men det här är ett konkretförslag som jag tycker är bra.Anf. 24 ():Herr talman! Frågan är just vilka instrument re-geringen vill ge de folkliga parlamenten. Jag hållermed om att den enda lilla linje som finns mellande nationella parlamenten och EU är rådet. Jag harinte pratat om att stärka kommissionens roll. Jag hardäremot väckt frågan om man inte borde diskutera enandra kammare i EU direkt utgående från de folkliganationella parlamenten. Det skulle ge en betydligtbredare och djupare förankring i folkflertalet.Anf. 25 Statsminister ():Herr talman! Det är en viktig diskussion AgneHansson tar upp. Jag håller honom räkning för att haninte har diskuterat att stärka kommissionen. Då blirockså diskussionen kring rådet logisk. Jag köper detresonemanget. Jag tror dock att konventet slutar medatt man kommer att vilja stärka kommissionen. Jagtror att det är den dominerande strömningen i Europa.Jag tror också att detsamma gäller parlamentet. Dåmenar jag att vi praktiskt måste försöka fundera påhur vi stärker rådet för att behålla balansen. Det är såmitt resonemang ser ut.Sedan är jag inte alldeles övertygad om att dettamed ytterligare en kammare representerar en för-stärkning av det mellanstatliga inslaget. För mig fårdet lätt en karaktär av en första och en andra kamma-re, något som finns i de flesta federationer, där denförsta kammaren kommer att bestå av något slagssenat med en representant eller ett visst antal repre-sentanter från varje land, lika för alla, och den andraav parlamentet, representerat utifrån befolkning. Detär en klassisk konstitutionell modell som i andrasammanhang fungerar väl men som i EU just skullebidra till att man faktiskt tippade över i en riktningsom jag inte tror att det finns folkligt stöd för i Sveri-ge, en federal utveckling.Anf. 26 ():Herr talman! Först måste jag säga en sak när detgäller demonstrationerna i Irakfrågan. Det är lätt attkänna respekt för dem som vill ha fred, men jag tyck-er inte att man ska ha en idealiserad bild av det bud-skap som många bar fram. Det var i grunden ett en-gagemang som riktade sig mot världssamfundetsmöjligheter att genomdriva internationell rätt ochgemensamma beslut. I förlängningen av en sådanpolitik ligger faktiskt en världsordning som skakasom mycket mer än i själva Irakfrågan. Jag tycker attdet är viktigt att våga stå emot den opinionen, intebara hylla den för dess ursprungliga engagemang utanockså ta den debatt som det faktiskt handlar om. Jagtycker att det är beklämmande att engagemanget motett beslut att genomdriva FN:s beslut är mångfaldigtstörre än det engagemang som visats mot det omfat-tande förtryck och de krig som har bedrivit.Herr talman! Min fråga handlar om ministerrådet,som många här har tagit upp. Det är rätt att det skavara en balans mellan de olika institutionerna. Denbalansen är rätt grannlaga därför att det är genom densom man får kontroll över proportionaliteten i beslu-ten och kan garantera att vi i nationella parlament harett inflytande.Jag skulle vilja påstå att statsministern har en liteidealiserad bild av hur ministerrådet fungerar. Detkan möjligtvis bero på att han själv deltar i rådet. Detär inte så att vi har denna mycket höga grad av repre-sentativitet. Tvärtom måste en minoritetsregeringalltid gå till för att genomföra sin politik ialla andra sakfrågor än de frågor som hamnar på deolika rådens bord. Där kan man faktiskt, statsminis-tern använde själv ordet, lyssna, men man kan självföra fram och fatta de beslut som man inte kan fåigenom här i riksdagen.Det intressanta är att statsministern själv har lyftfram en sådan fråga. Frågan om en vald rådsordfö-rande har inte majoritet i . Tvärtom har detnär förslaget diskuterats i varit tummenned. Jag skulle vilja be statsministern reda ut begrep-pen: Hur kan det vara en sådan representativitet närdet i den fråga som statsministern själv talar för intefinns något stöd?Anf. 27 Statsminister ():Herr talman! Vi får se var vi hamnar när vi ärframme vid regeringskonferensen. Som jag sade förutär vi nu inne i en fas med opinionsbildning och de-batt. Jag redovisar öppet argumenten för att vi villgöra på det här viset, och jag skulle vilja höra argu-menten emot. De uteblir.Att jag skulle ha en snedvriden uppfattning området beroende på att jag sitter där, ja, det är ju möj-ligt. Men det argumentet träffar ju med bumerangenskraft den som levererar det. Det kan också vara så attherr har en något snedvriden uppfattningom rådet därför att han aldrig har suttit där.Anf. 28 ():Herr talman! Det finns kanske andra regerings-chefer i som har en något mer ödmjuk inställ-ning till sin egen roll och som har kommit fram till attde beslut som fattas i ministerrådet ofta leder till attde stora staterna dominerar. Det faktum att det finnsen statsminister för ett litet land som upplever att hanhar väldigt stor makt motsvaras inte alltid av den bildsom man får från andra länder när det gäller synen påden statsministerns makt.Nu har likväl argumenten mot en växande maktför ministerrådet redovisats här , dels i form avatt det stärker de stora staterna, dels också på grundav att det finns ett glapp i den idealiserade bild somGöran använder. Jag sade inte snedvriden,jag sade idealiserad. Det faktum att statsministern nuför fram en mycket viktig institutionell fråga utan attha stöd för den i är på det viset självdefini-erande när det gäller bilden av representativiteten.Anf. 29 Statsminister ():Herr talman! Som jag sade förut får vi se var pro-cessen landar. Vi har varit med om det förut. Opini-onsbildning är en svår konst. Jag kan bara konstateraatt det i de nordiska länderna fanns ett mycket be-stämt motstånd mot idén från början, men kan jagse en ökad uppslutning också där. Det är intressant.Vi ska fortsätta att lyssna till varandra. Idealiseradeller inte, tro inte för att unionen ärbefriad från ingående staters ambitioner att hävdasina egna intressen. Så fungerar det och så kommerdet att fungera . Det gäller attbygga institutioner som balanserar det. Tro inte att ide institutionerna inte en enda motsättning syns. Ochtro inte för att kommissionen är deninstitution som skulle stå över allt av motsättningar,allt av spänningar av detta slag. Så är det inte.Gunnar sade en gång: Läs på historien! Jagska travestera honom och som råd till säga:Läs kommissionens protokoll!Anf. 30 ():Herr talman! Jag vill också tacka statsministernför initiativet till information till kammaren. Det ökarfokus på framtidsfrågorna och konventets arbete.Herr talman! Man har diskuterat val av ordförandei , och statsministern harinte lyckats höra några argument mot en sådan lös-ning. Han kan få ett här. Om en sådan ordförandeväljs kommer man, oavsett vad statsministern sägerhär, att uppfatta vederbörande som mister eller missisEuropa. Därmed minskar man också kommissionensställning och möjligheter att delta i arbetet.En annan fråga som jag skulle vilja ta upp är hurstatsministern ser på möjligheten att påverka Europa-parlamentets arbetssätt. är ju folk-valt men har ingen autonom rättskapacitet. Det harsina befogenheter baserade på fördragen. Parlamentetägnar sig åt allt mellan himmel och jord utöver sinakompetensområden, och det förvirrar människor somkan tro att har kompetens inom alladessa områden. Min fråga är om statsministern sernågra möjligheter att påverka situationen så att par-lamentet håller sig inom sina kompetensområden.Ytterligare en fråga. hörde jag frånBryssel en uppgift om att konventet kan tänkas för-längas till oktober, eftersom arbetet med den andradelen i det konstitutionella fördraget är så omfattande.Hur ser statsministern på det tidsschemat, om detskulle bli aktuellt, i förhållande till regeringskonfe-rensen?Anf. 31 Statsminister ():Herr talman! Den sista frågan vågar jag inte hanågon uppfattning om. Man kan inte utesluta att dethänder. Men jag vågar inte ha någon uppfattning omdet. Det är åt det andra hållet diskussionen har gått,att man skulle kvicka på och bli snabbt färdig. Låtmig reflektera över detta och i annat sammanhangåterkomma.Sedan tar upp en mycket viktigdiskussion om parlamentet, som vi i riksdagsällan diskuterar. Det tycker jag är synd, därför attparlamentet naturligtvis är en växande europeiskkraft. Alltmer kommer med rätta att diskuteras inomparlamentets institutionella ramar. Det kommer att gåsuccessivt och i takt med folkets stöd. Så tror jag attdet blir.Det kommer aldrig att gå att förhindra parla-mentsledamöter att ta upp de mest aparta frågor fördiskussion i parlamentet. Det har inte gått i ett natio-nellt parlament och det kommer heller inte att gå i etteuropeiskt. Sådan är naturligtvis politikens natur.Någonstans måste man få formulera sin frustrationeller sina drömmar. Någonstans måste man få berättaför andra att man själv har tänkt rätt eller funnit ut detstora. Har man då en plattform i ett parlament blir detnaturligt att göra det. Det kommer att finnas kvar.Jordbrukspolitiken, ja. Asyl- och migrationspoli-tiken, ja. Successivt större inflytande där för parla-mentet tror jag definitivt på. Om det hanteras på ettklokt sätt stiger säkert valdeltagandet. I takt med attdet sker kommer säkert parlamentet att flytta framsina positioner, skulle jag tro. Men också där finnslite av det perspektiv som jag hade i samtalet medHolger . Det är ingen snabb process vi serframför oss. Det kommer att ta tid. Förtroende byggerman och förlorar över en natt.Anf. 32 ():Herr talman! Jag välkomnar att statsministern kantänka sig att gå längre vad gäller miljöfrågorna. lyssnar EU mer på kemikalieindustrinän på EU:s medlemsländer. Det är också bra attstatsministern tog upp den föråldrade jordbrukspoliti-ken. Vi måste reformera detta viktiga område rejält,till exempel slopa exportbidrag och öka miljö- ochlandsbygdsstöden. Det är sådant vi diskuterar nu iriksdagen och i miljö- och jordbruksutskottet.Min fråga till statsministern berör det konstitutio-nella fördraget. Vi är en del som har läst det förstautkastet till de första 16 artiklarna. Det är alltifråndefinition av unionen och dess mål till unionens be-fogenheter. När jag läser förslaget till kriterier förbefogenheter ställer jag mig frågande till texten:"Om konstitutionen tilldelar unionen delad befo-genhet med medlemsstaterna på ett visst område harunionen och medlemsstaterna befogenhet att lagstiftaoch anta juridiskt bindande akter på detta område.Medlemsstaterna skall utöva sin befogenhet endastom och i den mån som unionen inte utövar sin befo-genhet. "Det som oroar mig är att det finns förslag på deladbefogenhet, men om det visar sig att EU utövar sinabefogenheter är min tolkning att vi som medlemslandinte har möjlighet att utöva befogenheter. Jag är liteorolig för det. Jag ser det som en strävan för EU attöka sin makt. Hur ser statsministern på det? Kännerstatsministern en viss oro för detta?Anf. 33 Statsminister ():Herr talman! Jag ska inte säga att jag känner oro,, men det är definitivt viktigt attgranska den typen av formuleringar. De har juridiskkraft och kommer att läsas av jurister. Viska naturligtvis inte underskatta det.Som mycket riktigt själv betonade ärförsta ordet i denna formulering "om". "Om med-lemsstaterna gör detta ." Då är vi tillbaka där vibrukar börja, nämligen att om vi inte vill ha det så, såbygger den typen av överföring på krav på enhällig-het. Det är där det ligger. När man väl tar steget attlämna över något i form av beslutanderätt ska manvara övertygad att den därmed får ökad politisk slag-kraft, och det motiveras av detta. Om man inte ärövertygad ska man inte ta steget. När man väl hargjort det är det uttryck för att unionen ska kunnaagera helt och fullt kraftfullt.Miljöfrågorna är viktiga. Jordbrukspolitiken ärnågot vi måste komma tillbaka till i diskussionen. Jagvill säga en sak: hävdas det att bön-der uppträder omoraliskt när de utnyttjar EU:s stöd-system. Jag tycker inte att man kan säga så. Vårasvenska bönder har naturligtvis all anledning att se tillatt de som företagare agerar inom de ramar som uni-onen har ställt upp. Det vore konstigt om de skulleprotestera mot en europeisk jordbrukspolitik genomatt avstå från intäkter till sin egen rörelse. Det blirinte logiskt. De är naturligtvis beroende av vår poli-tik. Man kan inte lägga ansvaret på bönderna för attvi har den jordbrukspolitik vi har. De har fått anpassasig. Många av dem har exakt samma uppfattning somvi, att det är inte långsiktigt hållbart.Anf. 34 ():Herr talman! Jag håller fullständigt med statsmi-nistern vad gäller jordbrukspolitiken. Vi måste arbetaför att vi ska behålla vårt öppna landskap och att allabönder, små som stora, ska ha möjlighet att bedrivasitt jordbruk på ett hållbart sätt. Därför är det viktigtatt föra över mer pengar till miljö- och landsbygds-stöden.Jag är också tacksam över att statsministern villgranska formuleringarna. De är lite olyckliga. Jag troratt vi måste ha en kritisk tolkning av dem, så att intemakt och befogenhet som vi ska ha i försöver till EU på ett olyckligt sätt. Det finns exklusivakompetensområden, till exempel en gemensam han-delspolitik. Det finns delade befogenheter vad gällersocialpolitik och folkhälsa. För mig har socialpolitikoch folkhälsofrågor alltid skötts av parlamentet. Detär viktigt, och det är något som människor identifierarsig med. Jag hoppas att statsministern granskar dessafrågor.Anf. 35 ():Herr talman! Jag är glad över att statsministern såpositivt beskriver det nyskapande och den kreativitetsom finns inom konventet. Det är långtifrån de kons-tiga överläggningar som har präglat tidigare föränd-ringar i våra grundläggande , till exempeli . har vi i stället en ganska öppen debatt därman försöker att lägga fram argumenten från olikautgångspunkter för att bygga demokrati och fylla igendemokratiska underskott som utgör stora hål.Jag är också glad över att statsministern tar upp såväl att kampen mot den gränsöverskridande brottslig-heten är viktig. Det är någonting som ligger mångamedborgare nära. Det gäller dels som brottsoffer, delsden misär som brottslighet för med sig inte minst vadgäller narkotika och människohandel.Statsministern sade att han inte hade riktigt klämpå första, andra och tredje pelaren. Jag tror att hanframför något av en underdrift. Men det är svårt atthålla ordning på detta. Det finns ändå en tredjepelare. Där har vi det största demokratiska under-skottet i hela unionen. I kampen mot terrorismen ochnarkotikan har vi inte alls samma demokratiska in-blick som vi har i kampen mot skadeinsekter. Det blirlite konstigt att inte prioritera sådana områden, somdessutom berör mänskliga fri- och rättigheter i så storomfattning. Här är konventet på väg mot att vilja lyftain detta i den verkliga gemenskapsrätten. Det är posi-tivt att vi för in parlamentet och ytterst domstolensom tolkare av både innehåll och kompetenstvistermellan de olika institutionerna. Här hoppas jag att jagkan få statsministern att utveckla lite hur han ser pådenna del. Jag har fått signaler om att man tycker attstraffrätt, processrätt och det viktiga Europolsamar-betet absolut inte ska få förändras i sin grund. Detvore verkligt sorgligt för kampen mot brotten om såblev fallet.Anf. 36 Statsminister ():Herr talman! Det finns inget större hot mot öp-penheten inom unionen än den gränsöverskridandebrottsligheten. Vi har starkt folkligt stöd för att drivafrågan om nationsgränser och att människor ska kun-na röra sig fritt. Men om de som drar den störstafördelen av det är brottslingarna, och brottslighetendärmed växer, kommer snart ett folkligt stöd att för-svinna och ett motstånd att växa fram, det vill sägafler gränskontroller och mer övervakning. Då är vitillbaka igen. Det är en oerhört viktig fråga. Det kän-ner inte minst vi som har mandat som hämtas frångränskommunerna. Så är det.Vi är inne på straffrätten, det vill säga områdensom rör kärnan för vårt nationella parlament och vårtegna nationella institutionsbyggande. Där ska manvara försiktig.Jag ger samma svar till som tillSven-Erik : När man för över befogenheteroch kompetens måste det bygga på övertygelsen omatt slagkraften ökas och på ett beslut från dennakammare. Det måste vara bara vi själva som vill göradet efter att ha vägt in de förluster vi gör i form avegen beslutsrätt mot de vinster vi kan få i form avökad slagkraft på europeisk nivå. Där ligger avväg-ningen, och den är mycket svår. Det är en av de kne-pigaste frågorna i konventet. Vi vet vad vi vill åstad-komma, och vi inser att priset för att komma dit kanbli ganska högt. Å andra sidan är det nog säkert värtatt betala det.Anf. 37 ():Herr talman! Man ska vara mycket försiktig. Visströr det här kärnan av våra nationella angelägenheter,det vill säga hur vi vill att straffrätt och processrättska fungera.Justitieutskottet kom i går hem från en mycket in-tressant resa till där vi fördjupade oss i dessafrågor. Vi har verkligen insett hur långt man är på vägatt gå, kanske inte så mycket praktiskt men framförallt teoretiskt. Det handlar om att försöka undanröjaallt detta mischmasch vi har med rambeslut och såvidare. Vi vet alla hur det gick till när statsministernoch de övriga medlemmarna i slogfast att beslutet om arresteringsordern och kampenmot terrorismen skulle gå extra fort. Det gick medsådan fart. Man fick sitta i telefon och förankra i . Vi fick dokument som var till hälften påfranska och till hälften på engelska. Det där var interiktigt bra, med de rambesluten, så som det ser ut på det rättsliga området. Vi måste bort från det.Då ser jag ändå att om vi nu har mycket demo-krati när det gäller jordbruk och miljöfrågor måste viha samma sak när det gäller parlamentet och dom-stolen på detta område.Anf. 38 ESCH (kd):Herr talman! Vi har här hört att EU står inför ut-omordentligt genomgripande förändringar. Dethandlar om vem som ska bestämma och hur man skabestämma i EMU, en eller två presidenter, , federation eller inte. Ingen, vare sig här ikammaren eller utanför kammaren, vet vadresultatet av framtidskonventet kan bli. Det enda vivet är att EMU även i fortsättningen kommer att utgö-ra navet i EU-systemet.Att trots denna fullständiga ovisshet om det fram-tida och uppgifter i förväg avkrävamedborgarna besked i en folkomröstning om EMU ärinte förenligt med demokratins mest elementära spel-regler.I har statsminister i demo-kratisk ordning försäkrat att ingen folkomröstningkommer att ske förrän resultatet av konventet analy-serats, det vill säga tidigast nästa år.Sverige kan dessutom inte ersätta kronan medeuro utan att bryta mot grundlagen. Detär således ingen brådska.Är det därför inte i den uppkomna situationen ettdemokratiskt anständighetskrav att folkomröstningenskjuts upp tills vi vet resultatet av framtids-konventet och därmed vad det nya EU innebär? Dåslipper medborgarna köpa grisen i säcken den 14september.Anf. 39 Statsminister ():Herr talman! Grisen i säcken eller inte - börjar viskjuta beslut framför oss kan jag försäkra vonder Esch en sak: Det finns alltid ett nytt beslut somligger längre fram som man bör avvakta och invänta.Någon gång går man till beslut. Det är säkert aldrigen idealiskt vald tidpunkt för den som inte vill - detfinns alltid goda argument för att skjuta saker ochting framåt.Den hållning som von der Esch har kan jagbegripa, men den löser inte det grundläggande pro-blem som han beskriver, nämligen att man ska vetaexakt vad som händer framöver. Det kan ingen svarapå.Vad det här handlar om för vår del är att vi är medi ett samarbete som vi tror leder framåt, somvi menar stärker politiken och där vi anser att vi harett rimligt inflytande. Det samarbetet vill vi fortsättaatt fördjupa och utveckla. Alternativet för attställa sig vid sidan om detta är ingen möjlig fram-gångsväg för vårt land.Det är så vi som tror att det är rätt att gå till enfolkomröstning förhåller oss. Tycker man inte omidén med EMU finns det ju alltid anledning att hittaett tillfälle att skjuta omröstningen framför sig. Därskiljer vi oss åt.Anf. 40 ():Herr talman! Jag tänkte ta upp en fråga om asyl-och migrationspolitiken och arbetskraftsinvandringen,som på en del håll i unionen börjar göra sig gällande.Vi har en åldrande befolkning i hela EU-området.På många ställen, inte minst i glesare befolkade delar,uppstår en arbetskraftsbrist som inte går att fylla medde människor som redan finns här.Det jag funderar på är: Hur kommer frågan omarbetskraftsinvandring och den gemensamma asyl-och migrationspolitiken att hamna i de olika besluts-områdena? Kommer det att vara på EU-nivån?