prot · GQ09101 · 2003-05-12 00:00:00 — Jag tycker att den stadiga ökningen av ansök-ningar från poliser gör att man åter måste ta upp frå-gan om inte arbetsrelaterade brott ska ersättas påannat sätt än genom brottsskadelagen och brottsoffer-ersättning.Jag förstår av justitieministerns svar att det inte ärotänkbart att regeringen kan ta upp den frågan igen.Jag förutsätter att regeringen kommer att följa ut-vecklingen på det här området och se vad som hän-der. Jag hoppas att det i så fall kan leda till att man fåren lösning på det som jag ser som ett problem.Jag vill påstå att den nuvarande ordningen inteheller kan garantera att inte brottsoffer kommer ikläm. Det är bedömningar och olika över-väganden som avgör om staten ska betala ut ersätt-ning eller inte. Eftersom det finns en möjlighet förparterna på arbetsmarknaden att ta på sig det häransvaret vore det intressant att höra om justitieminis-tern ändå är beredd att inom regeringen verka för attde statliga arbetsgivarna ska ta över det här ansvaretfrivilligt.Anf. 14 Justitieminister ():Herr talman! Jag är inte beredd att nu säga att ar-betsmarknadens parter ska ta över den frågan. Detgäller också andra områden, andra departement, sådet är jag inte beredd till. Däremot kan jag säga att viföljer utvecklingen.Men jag vill understryka att det svarsom jag har givit också har skäl för den stånd-punkt som har angivits i svaret.Anf. 15 ():Herr talman! Tack för det, justitieministern!Jag har främst tagit upp den här frågan för attväcka den till liv. Som justitieministern vet sitter jag iBrottsoffermyndighetens nämnd. Jag kan säga atthela nämnden är allvarligt oroad över den utvecklingsom vi ser. Vi skulle gärna vilja ha en annan lösning.Jag hoppas att det här kan vara början på ett ar-bete som leder fram till det.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 2002/03:281 omnäringsidkare som utsätts för brottAnf. 16 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig hurjag kommer att agera för att förbättra situationen förnäringsidkare som utsätts för allvarliga brott, såsomtill exempel rån.De frågor som ställer är i storutsträckning desamma som han ställt till mig i entidigare interpellation som jag har besvarat den 31januari. Jag vill därför inledningsvis hänvisa till detsvar jag lämnade då och på nytt försäkra om regeringens engagemang i den här saken.I arbetet för att minska rån och annan brottslighetmot handeln krävs det insatser på bred front. Som jaganförde i mitt tidigare interpellationssvar har reger-ingen tagit ett flertal initiativ som har betydelse förmöjligheten att förebygga och bekämpa brott motbland annat butiker. I en proposition som överlämnatstill har regeringen föreslagit att det intelängre ska vara möjligt att göra godtrosförvärv avstöldgods och annan olovligt tillgripen egendom.Vidare har bestämmelserna om allmän kameraöver-vakning setts över av Kameraövervakningsutredning-en. har fått i uppdrag attbland annat utforma ramen för ett nationellt skydds-program i syfte att effektivisera och förbättra skyddetför vittnen. Utredningsarbeten bedrivs även när detgäller vissa vapenfrågor. Dessutom pågår ett brettupplagt arbete för att öka effektiviteten och kvaliteteni rättsväsendets arbete.Utöver strafflagstiftning och polisiära insatser ärdet angeläget att genom brottsförebyggande samver-kan skapa förutsättningar för ett effektivt samarbetemellan olika myndigheter, centrala näringslivsorgani-sationer och andra intresseorganisationer. Ett forumför sådan samverkan är Plattformen, ett projekt somjag tog initiativ till och som från och med iår bedrivs som ett löpande samarbete med näringsli-vet.Jörgen har i sin interpellation särskilttagit upp de svårigheter som råndrabbade näringsid-kare kan ha att få fortsatt försäkringsskydd.I det förslag till en ny försäkringsavtalslag som nubereds inom behandlas frågan ominförandet av en plikt att ingå avtal, så kallad kontra-heringsplikt, såvitt avser personförsäkringar. Reger-ingen överväger att även återkomma i fråganom kontraheringsplikt avseende försäkring av småoch medelstora företag. Jag vill dock betona att jaginte har tagit slutlig ställning till detta. Genombranschföreningarna har näringsidkarna också möj-lighet att ta upp en direkt dialog med försäkringsbo-lagen eller att se över förutsättningarna för alternativaförsäkringssätt.Jörgen efterlyser också en särskildskattemässig reserveringsmöjlighet som skulle kunnatas i anspråk för utgifter vid rån, överfall och annanskada. Gällande skatteregler (30 kap. inkomstskatte-lagen, 1999:1229) erbjuder genom systemet med såkallade periodiseringsfonder näringsidkare en gene-rell reserveringsmöjlighet. Eftersom det inte finnsnågra restriktioner för vad en periodiseringsfond kantas i anspråk för kan den alltså användas för att täckasådana utgifter som syftar på.Det finns ingen enkel och enhetlig lösning på deproblem som tar upp i interpella-tionen. Butiksrån måste liksom annan allvarligbrottslighet i stället angripas med en rad olika åtgär-der. Regeringen kommer även fortsättningsvis attprioritera detta arbete högt, och jag utesluter inte attnya initiativ kommer att behöva tas på området.Anf. 17 ():Herr talman! Tack för svaret på min interpella-tion. Det är rätt som justitieministern säger att viförde den här diskussionen för några månader sedan.Jag vill ändå hävda att det inte är fråga om någonform av okynnesutfrågning utan det här är ett pro-blem som inte får dras i långbänk. Vi har inte tid attvänta på att polisen ska få bort buset från våra gator.Gör vi det kommer delar av vårt näringsliv att dö.Brottsbekämpningen vet vi av erfarenhet tar tid,och den är inte lätt. måste den kampen gåvidare på ett kraftfullt sätt. På brottsområdet fungerarmarknadsekonomin till fullo. Uppfinningsrikedomenär enorm, och åtgärdsprogrammen för att komma åtbrottsligheten är förknippade med svårigheter.Vi vet att det sker ett bilinbrott var tredjeminut i . För att beskriva utvecklingen kan vise vad som skrevs i 1941, därkriminalpolisen efterlyser en damcykel med detoch det ramnumret. Polisen bekostade annonsen ochhade stor förhoppning att reda ut den här stölden. Dethar skett vissa förändringar. Förmodligen är intearbetssättet tillämpligt i dag.I samma tidning kan vi läsa att en man tillgripitfem säckar potatis och för detta dömts till fyra måna-ders straffarbete. Vi kan också konstatera att påfölj-derna har förändrats genom åren.Min fråga gäller, vid sidan av att vi ska skapa dettrygga samhället, vilket ansvar vi ska ha för att räddaföretag som riskerar nedläggning på grund av brotts-lighet, alltså på grund av att samhället inte klarar deåligganden man har . Vi kan aldrig acceptera attbusen ges rätten att sätta näringsförbud. Men så är deti dag.Eftersom samhället inte klarar sina åligganden bördet också vara samhällets skyldighet att skapa ettskyddsnät för dem som drabbats. Men så är det inteheller i dag.Den urbutik som jag nämnde i vår tidigare debattdrabbades efter debatten av ytterligareett väpnat rån. Butiksinnehavaren har sedan årsskiftetingen försäkring. Han har på grund av det ingenbankkontakt. På grund av det är han i konflikt medfastighetsägarna på de ställen där han bedriver sinverksamhet. Hela verksamheten är ifrågasatt. Detsenaste rånet är ett i raden i de fort som han har ska-pat i sina butiker för att skydda sig mot rån. Det se-naste rånet har inte heller, i likhet med de andra, kla-rats upp trots att det finns bildbevis. Det här är enparallell till upploppen vid Stureplan för några veckorsedan. De ekonomiska effekterna får näringsidkarenstå för fullt ut.Herr talman! Jag har ändock en viss förhoppning,och jag ser en öppning i statsrådets formuleringar.Kontraheringsplikten kan vara en väg att klara detta.Det innebär trots allt att försäkringsbolaget klassarförsäkringstagarna bransch för bransch. Det innebäratt det blir en onormalt hög kostnad eftersom det integår att slå ut den på ett större kollektiv. Vi får lov attkomma ihåg bakgrunden, nämligen att det är sam-hället som inte klarar sina åligganden i sammanhang-et.Den skattemässiga reserveringsmöjligheten harinte setts utifrån denna synvinkel tidigare men kangivetvis användas i en akut form i det här samman-hanget för att komma åt problemet. Men för att göradet behöver förändringar göras i inkomstskattelagen.Nuvarande norm med löptid för periodise-ringsfonderna måste ändras. får näringsidkarenavsätta av avkastningen före skatt. Det kaninnebära att fonden aldrig kommer upp i de nivåersom behövs för att kunna få det skydd som behövs.Lönsamheten är inte så stor i den typen av företag.Herr talman! Jag ser trots allt att detta kan vara enväg att akut lösa problemet. Jag ser fram emot attstatsrådet agerar aktivt i att få de förändringar sombehöver göras även i inkomstskattelagen till stånd.Anf. 18 ():Herr talman! Jag vill först kommentera den rödaRex damcykeln! Jag tror att det skulle vara möjligt attåterfinna just den cykeln av modell. Denskulle vara mycket speciell. Det är värre med andracyklar som är mer vanligt förekommande. Det äronekligen en speciell fråga.Den fråga som har tagits upp i denna interpella-tion har en parallell till andra frågor som har varitaktuella, nämligen hur näringsidkare - för att ta ettuttryck som justitieministern använde i ett anförande- kan drabbas av sådant de själva ej kan råda över.Det gäller inte bara rån utan också det som inte kan fånågon annan beteckning än plundring och förstörelse,som inträffade alldeles i . Dessvär-re har vi sett andra exempel. Ett allvarligt sådant varGöteborgskravallerna sedan.Det finns många bra förslag, och justitieministernräknade upp många bra saker, lagskärpningar i frågaom godtrosförvärv och att se över frågan om över-vakningskamera och så vidare. Allt det är bra. Likvälär samhällets signaler, också från denna talarstol,viktiga. Jag har en känsla av att många människoruppfattar att brottsligheten inte tas på tillräckligt all-var av de rättsvårdande myndigheterna och att rättvi-sa inte går att uppnå. Jag ser det som det största be-kymret, det vill säga att den enskilde inte hyser till-räcklig tilltro till att samhället verkligen förmår redaupp alla de brott som begås. Det kan gälla allt från envanlig cykelstöld till de allvarliga fall där näringsid-kare riskerar att gå i konkurs eller tvingas upphöramed sin verksamhet.Jörgen har tagit upp intressanta frågor,inte minst försäkringsfrågorna. Det är ett bekymmeratt det inte går att försäkra sig mot den typen av ska-degörelse, förstörelse och plundring. nämnde ett fall med ett rån, men man blir likadrabbad när hela varulagret tas från en urmakare iStockholm även om det är fråga om många gär-ningsmän som inte kan anträffas.Trots de goda förslag som har lagts fram, är justi-tieministern nöjd med nuvarande förhållanden?Anf. 19 Justitieminister ():Herr talman! Det är roligt att höra att de förslagsom har lagts fram uppskattas. Jag är dock inte be-redd att här ge mig in i en skatterättslig diskussion omeventuell förändring. Jag ville nämna det som finns . Den diskussionen kanske kan föras i annat sam-manhang med andra personer.Är jag nöjd? Svaret är nej. Jag är inte nöjd. Detfinns fortfarande mycket att göra. Vi har gjort en delsaker, och vi föreslår en del nya saker. Jag är överty-gad om att det kommer att behövas nya saker. Sålänge det är människor som utsätts för dessa fruk-tansvärda brott och både personligt och ekonomisktgör så stora förluster kan man naturligtvis inte varanöjd på något sätt. Jag och regeringen kommer attfortsätta arbetet med att förbättra situationen för dessabrottsoffer och för andra.Anf. 20 ():Herr talman! Min avsikt från början var inte attställa interpellationen till justitieministern utan till enannan minister, men den blev omdestinerad - däravanledningen till att vi står här . Jag förstår mycketväl att justitieministern inte ska svara på den typen avfrågor.Men möjligheten till fondering är en så pass in-tressant fråga att det vore värt att i regeringskretsen taupp den diskussionen. Frågan är akut och behöverlösas.Jag ska ge ett exempel från mitt hemlän. Jag vetinte varför just urbutiker drabbas så mycket. Förmod-ligen är det någonting på brottsmarknaden som gör attdet är lätt att avyttra de varorna. När jag , boendei , behöver byta batteri i min klocka får jag tamig till . Det finns ingen som är bereddatt bedriva den typen av verksamhet - urbutiker - pågrund av den situation som råder. Vi håller påatt utarma bygder på en form av service på grund avdenna situation. På något sätt måste detta lösas. Frå-gan är egentligen större än vad vi föreställer oss.Min rekommendation är att ta upp detta i reger-ingskretsen och att snabbt försöka göra någonting åtdetta.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 2002/03:309 om an-svar och sanktioner vid arbetsmiljöbrottAnf. 21 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig omjag avser att vidta åtgärder för att det i ökad utsträck-ning ska väckas åtal för brott mot arbetsmiljölagenoch andra arbetsmiljörelaterade brott. Han har ocksåfrågat mig på vilket sätt jag avser att agera när detgäller dessa frågor beträffande åklagarmyndigheter-nas och andra instansers roll och funktion samt omjag avser att verka för en särskild utbildning i arbets-miljölagstiftning för polis och åklagare. Frågorna ärställda mot bakgrund av bland annat vissa undersök-ningar och studier på arbetsmiljöområdet. I mitt svarkommer jag att fokusera på polisens och åklagarvä-sendets uppgifter på området.Det är en självklar grundprincip att polisen ochåklagarväsendet ska ha en god förmåga att utreda allaslags brott. Myndigheterna ska säkerställa en effektivbrottsutredningsverksamhet med högt ställda krav pårättssäkerhet och kvalitet. Regeringen anser att det ärangeläget att polisen och åklagarväsendet överlagförstärker sina insatser för att nå effektivare arbets-former och arbetsmetoder i brottsutredningsarbetet.Myndigheternas utvecklingsarbete omfattar givetvisockså insatser mot arbetsmiljörelaterade brott. Detfinns en central samverkansgrupp på arbetsmiljöom-rådet där , och ingår.Många polismyndigheter har utredare med sär-skild kompetens att utreda arbetsmiljöbrott, och detpågår ett arbete för att förbättra verksam-heten. bedriver ettuppföljningsprojekt för att kartlägga hur mycket re-surser de olika polismyndigheterna lägger på att utre-da arbetsmiljöbrott. uppmuntraräven polismyndigheterna att samverka lokalt ochregionalt med åklagare och för attstärka kompetensen inom området. För närvarandepågår samverkan vid polismyndigheterna i ochVästmanlands län.När det gäller åklagarväsendet har Riksåklagaren inovember 2002 beslutat om riktlinjer för åklagarnasbekämpning av arbetsmiljöbrott. Det ska vid samtligaåklagarmyndigheter utses åklagare för handläggningav arbetsmiljöbrott. Det finns 25 särskilt utbildadearbetsmiljöåklagare som arbetar i nära samverkanmed polisens utredare och med personal inom . Vid Riksåklagaren finns en funktionför uppföljning och utvärdering av genomförda insat-ser på området.Jag vill avslutningsvis understryka att brottsbe-kämpningen på arbetsmiljöområdet är en viktig fråga.Arbetsmiljörelaterade brott leder främst till ett stortlidande för enskilda men också till kostnader församhället. Jag kommer därför att fortsätta att följautvecklingen av myndigheternas insatser för att för-bättra brottsbekämpningen på det här området.Anf. 22 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka justitie-ministern för det allmänt positiva svaret på min inter-pellation om ansvar och sanktioner vid arbetsmiljö-brott. Ministern säger att han i svaret fokuserar påpolisens och åklagarväsendets uppgifter på området.Min kommentar till det är att frågan har en storspännvidd och därför naturligtvis inte kan diskuterashär i sin helhet. Det medger inte tiden. Jag noterarockså särskilt avslutningen, där ministern markeraratt brottsbekämpning på arbetsmiljöområdet är enviktig fråga samt att dessa brott leder till stort lidandeför den enskilde och kostnader för samhället. Vidarenoterar jag som positivt att ministern kommer attfortsätta följa utvecklingen av myndigheternas insat-ser för att förbättra brottsbekämpningen inom dettaområde. I svaret nämndes bland annat den samver-kansgrupp som finns på arbetsmiljöområdet mellanRikspolisstyrelsen, Riksåklagaren och . Vad jag har förstått så har detta skett efter ettfrivilligt initiativ från berörda myndigheter. En frågaär om det samarbetet skulle kunna förstärkas ochutvidgas genom ytterligare stöd från regeringen.Statistiken från talar om för ossatt omkommer nästan en person pervecka i samband med sitt arbete. Utöver detta skadas500-600 . Det gäller såväl arbetstagaresom egenföretagare. Summan är 50 dödsfall i arbetet,85 000 arbetssjukdomar och 25 000 arbetsolyckor.Av dessa har ca 20 000 arbetsolyckor och 10 000arbetssjukdomar medfört längre sjukskrivning än sjudagar. Antalet domstolsdomar för arbetsmiljöbrottbrukar däremot vara ca 30 stycken . Cirka entredjedel av väckta åtal ogillas. Naturligtvis finns detinte skäl för 30 000 åtal för arbetsmiljöbrott ,men skillnaden mellan 30 fällande domar och 30 000skador med längre sjukskrivning tycker jag är orim-lig. Många fallen, , blir avskrivna av åklagareoch hamnar utanför preskriptionstiden påtvå år.Ministern nämnde att det ska utses särskildahandläggare vid samtliga åklagarmyndigheter förhandläggning av arbetsmiljöbrott. Det är viktigt att enliknande insats görs när det gäller polisen. Ofta ärfallen svåra med många aktörer inblandade, och det ärinte alltid svenska utan också ibland utländska före-tag, vilket gör det svårare att bevaka och följa uppbrottsmisstankar. Här är frågan: Finns det, precis somnär vi pratar om en ekopolis, utrymme eller kansketankeverksamhet kring någon typ av arbetsmijöpolis?Vidare har jag hört att kodningen i samband medanmälningsupptagning av arbetsolyckor hos polisenofta sker som "arbetsolycka utan misstanke ombrott", vilket är olyckligt eftersom det medför attsådana ärenden alltför ofta inte utreds. Då mångaarbetsolyckor innehåller sådana omständigheter attbrottsmisstanke kan tänkas föreligga vore det angelä-get att undersöka möjligheten till en omarbetning avbrottskoden. En rubricering som kunde användas merär "brottsrubricering uppskjuten i avvaktan på ytterli-gare utredning", som kanske skulle vara bättre än dentidigare nämnda rubriceringen.Dessutom anser jag att påföljder vid dessa typerav brott måste vara så pass kännbara att de fungerarsom det är tänkt att en påföljd ska fungera. När detsker olyckor är det ofta inga problem att klara utatt någon i verksamheten brutit mot en föreskrift ellervarit oaktsam. Det är inte däri problemet ligger. Frånbland annat fackligt håll har man efterlyst möjlighe-ten att så att säga gå direkt på företaget och därmedslippa bevisa vem hos arbetsgivaren som varit vållan-de. Denna modell finns enligt jurister i andra länder.Det finns ett färdigt utredningsförslag som presente-rades , , som berör detta. Jag förmodar att dennautredning föranledde den promemoria om företagsbotsom kom 2001. Jag vill fråga: Har justitieministernhar några kommentarer kring de frågor som jag nuhar ställt?Anf. 23 Justitieminister ():Herr talman! Den särskilda satsning som hargjorts är relativt inrättad, och vi följer denmycket noga. Jag kan i det sammanhanget säga att detsjälvklart kan innebära att det även från vårt hållkommer ytterligare satsningar om det här inte funge-rar på det sätt som vi hoppas, men det är fortfarandelite för . Det är naturligtvis, som , en extremt prioriterad fråga med tanke på attdet är så många människor som mister livet och såmånga ytterligare som skadas.Däremot kan jag inte här och svara på de frå-gor som kom sist om arbetet, men jag tar gärna uppdenna diskussion i samtal med an-tingen här i eller i något annat samman-hang.Anf. 24 ():Herr talman! Jag tackar för justitieministerns svar.Jag tolkar det också som väldigt positivt, just vadgäller att kunna gå vidare och finna de djupt liggandeorsakerna till varför saker och ting är som de är.Jag har haft mycket kontakter med myndigheter,arbetsgivare och olika fackliga organisationer, bådepå arbetar-, tjänstemanna- och akademikersidan, ochde som jobbar med systematiskt arbetsmiljöarbeteunder åren och har tagit del av det, bland annatskyddsombud, känner oro över utvecklingen inom dethär väldigt viktiga området. Ofta säger de ungefär såhär: Vi påtalar och gör anmälningar, men det händeralltför lite.Frågan är om man kan tänka längre utifrån vadarbetsmiljölagen och annan lagstiftning säger just föratt bekämpa arbetsmiljöbrott. När man ser på tillämp-ningen av lagstiftningen och regelverket och vad somi realiteten händer känns det bekymmersamt. En tan-ke som man kan fundera kring finns, för att nämna ettannat område, inom trafikfrågor, där man jobbarmycket med den nollvision som togs fram för någraår sedan. Vi vet att det blir svårt att uppnå dennanollvision, även på trafikområdet, men många blirändå inriktade på att arbeta med just nollvisionen.Tänk vilken härlig dröm det vore, och den kanskeskulle kunna gå i uppfyllelse om det fanns en viljafrån ministerns sida och ett tankesätt vad gäller attaktualisera detta hos regeringen, det vill säga att taupp ett resonemang om en nollvision. Det skullebetyda oerhört mycket. Det skulle vara en viktig ochkraftig markering. Då skulle man kanske också kunnafå med alla berörda parter - de är många, och dettaberör många politikområden - inom arbetsgivar- ocharbetstagarorganisationer, myndigheter, företagshäl-sovård, åklagare och polis och så vidare.Vi har goda erfarenheter, bland annat från degånger då regeringen har satt upp olika mål som allahar fått ta del av och diskutera. Det har handlat omarbetslöshetsbekämpning, socialbidragstagare, eko-nomi, folkhälsa med mera. Jag vill betona vikten avatt just sätta upp mål och vikten av att kanske initieraen nollvision inom arbetsmiljöområdet. Min naturligafråga till justitieministern är naturligtvis: Är ministernberedd att aktualisera en sådan tanke inom regeringeneller ta initiativ på något annat sätt?Anf. 25 Justitieminister ():Herr talman! Vi är överens om att arbetet ska fort-sätta för att minska brottsligheten på det här området.Jag får ofta frågan om nollvision inom brottslig-heten. Det gäller inte bara de här brotten utan ävenbrott i andra sammanhang, till exempel narkotika-brott, brott mot kvinnor och barn och så vidare. Mininställning är att man inte bör ha en nollvision. Manbör inte ställa det ena brottet mot det andra. Det voreatt gradera brottslighet på ett olämpligt sätt. Men jaganser också att man inte bör ha en målsättning somman redan från början vet faktiskt inte går att uppnå.Det är inte realistiskt att tro att inga brott ska begåsöver huvud taget i ett land med nästan nio miljonerinvånare. En sådan målsättning skulle ju faktisktspricka , tyvärr, och ska man ha ennollvision menar jag att man ska ha det mot allbrottslighet.Däremot arbetar vi hårt på att försökaminska brottsligheten. Då är frågan: Ska man ha nå-got mål för det? Där är mitt svar också nej, därför attdet skulle vara att på något sätt acceptera att det skafinnas ett visst antal brott, och det tycker jag intekänns bra.Min och vår inställning är att så länge det begåsbrott, så länge människor råkar illa ut, så är det minoch regeringens uppgift att tillsammans med riksda-gen verka för att minska brottsligheten hela tiden.Varje brott som sker är ju ett misslyckande från sam-hällets sida. Det här arbetet kommer att fortsätta. Jagtycker i och för sig att diskussionen om nollvisionenär väldigt intressant ur principiell synvinkel, men dethär är det svar som jag har att ge i dag.Anf. 26 ():Herr talman! Jag använde begreppet nollvisionmera som ett namn på en arbetsmodell. Alla godakrafter i samhället måste samverka för att nå just detsom justitieministern själv säger. Vi kan nämligenaldrig acceptera detta. Självfallet måste vi ha storaambitioner om att ingen ska behöva komma till skadaeller dö på sitt arbete.