prot · GQ0973 · 2003-03-18 00:00:00 — SÄL-utbildningen möjlig-gör för lärare att färdigutbilda sig eller för redan ut-bildade lärare att vidga sin kompetens.Intresset för att söka sig till och stanna kvar i ettyrke är i hög grad förbundet med löne- och anställ-ningsvillkor, vilket också har en avgörande betydelseför hur rekryteringen till yrket lyckas. Här har parter-na ett ansvar. Kommunerna som arbetsgivare måsteerbjuda en god arbetsmiljö och en arbetssituation medutvecklingsmöjligheter. Regeringen bidrar också tilldenna utveckling, bland annat genom insatser frånStatens skolverk och Myndigheten för skolutveckling.Personalförstärkningsmedlen är en viktig del i attskapa en bättre arbetsmiljö för både lärare och elever.På så sätt görs skolan till en mer attraktiv arbetsplats.Anf. 9 ():Herr talman! Jag vill tacka utbildningsministernför svaret. Min fråga handlar om att de så kalladeWärnerssonpengarna enligt aktuella rapporter desenaste månaderna leder till att det faktiskt blir flerobehöriga lärare i skolan.Wärnerssonpengarna är ju öronmärkta för, somdet hette när de kom, "fler vuxna i skolan" och beta-las ut till kommuner som åtar sig och lovar att an-ställa mer personal.I har sagt ja till själva sum-man pengar men vi har yrkat att pengarnaska användas på ett annat sätt än vad regeringen gör.Redan själva formuleringen, "fler vuxna i skolan"tyckte vi var väldigt oklar. Vi tycker att den formule-ringen antyder att det inte är så noga vilken kunskapoch kompetens vuxna i skolan har. Man kan ju göraett tankeexperiment och tänka sig att det fattas perso-nal till exempel på ett barnsjukhus. Det skulle ju låtafullständigt orimligt att säga att det behövs fler vuxnapå sjukhuset.Vi vill skärpa kraven vad gäller de här öronmärktapengarna och rikta dem till utbildade lärare, speciallä-rare och andra specialutbildade anställda. Vi sägerockså att pengarna ska kunna användas till att höjalärarlönerna så att fler lockas till läraryrket.Herr talman! Det är bra att utbildningsministern isitt svar håller med mig om att det är väldigt viktigtmed både duktiga och behöriga lärare i skolan. Mensamtidigt kan jag inte riktigt förstå att han inte tarvisst intryck av den kritik som kommit under de se-naste månaderna när det gäller konsekvenserna avWärnerssonpengarna.Andelen behöriga lärare har fortsatt att minska.Bland annat har framhållit att detär problem just med att pengarna är kopplade mer tillantalet personer än till personernas utbildning. Om enkommun får tag i en utbildad lärare och därmedmåste betala högre lön riskerar kommunen att förlorabidraget om man sedan inte fortsätter att utöka antaletanställda. Därför har flera kommuner gått misteom Wärnerssonpengarna. I alla fall tio kommuner harfått underkänt och får inga pengar. För att ta en ihögen kan jag nämna kommun som valde attsatsa på specialpedagoger. Därmed gick man misteom pengarna eftersom man inte kunde öka det sam-manlagda antalet anställda i skolan.Enligt en forskningsöversikt vid uni-versitet är just lärarkompetensen det viktigaste för hureleverna lyckas i skolan. Med andra ord: Fler vuxna iskolan innebär inte automatiskt att eleverna klararskolan bättre.Sedan är det en helt annan sak att det, naturligtvis,alltid är önskvärt att det finns gott om personal i sko-lan. Men för elevernas skull får vi inte glömma att detbehövs olika specialkompetenser i klassrummet.Herr talman! Föräldrar kan inte längre räkna medatt deras barn får undervisning av utbildade lärare. är av gymnasielärarna utan behörig-het. Naturligtvis finns det ett antal mycket duktigaoch bra vikarier som gör så gott de kan. Men det ärändå ett jätteproblem att så få är ut-bildade lärare.Enligt Kommunförbundet behövs det 70 000 nyalärare fram om alla som inte har utbild-ning ska ersättas. I verkligheten räknar man med att41 000 utbildas. tror att 33 000 av de41 000 verkligen kommer att börja arbeta i skolan.Därför vill jag nu fråga utbildningsministern omhan inte tycker att det är dags att föra en öppen dis-kussion om hur vi ska ändra på principerna för de häröronmärkta pengarna så att dessa statliga satsningarmer aktivt bidrar till att höja kompetensen i skolan.Anf. 10 Utbildningsminister ():Herr talman! använder uttrycket "flervuxna i skolan". Själv använder jag alltid uttrycket"fler lärare och andra specialister i skolan".Varför inte bara fler lärare? Jo, därför att det finnsbehov av andra specialutbildade personalgrupper iskolan som är viktiga för att faktiskt nå skolans mål.Skolsköterskor, skolkuratorer och elevvårdspersonalär också viktiga. Det som hände varatt det var just där man skar bort mycket av kostna-derna, naturligtvis till förfång för skolan. Det innebarju att skolan fick svårigheter med att hjälpa och stöttabarn med olika typer av problem. Detta i sin tur inne-bar att arbetsbelastningen för läraren blev mycketstörre. Därmed blev det svårare för läraren att göradet som läraren är bäst på, nämligen att vara just engod och skicklig lärare. Därför är det viktigt attkommunerna själva får göra den här avvägningen.Min bedömning är att det ändå är lärare sommåste vara det som man koncentrerar sig på. Lärareoch specialpedagoger handlar det om. När kommu-nerna nu gör sina anställningar visar det sig nämligenatt det till handlar om lärare och specialpe-dagoger. Men man gör också insatser när det gällerelevvården, vilket jag tror är mycket viktigt för attlärarna ska få en bra möjlighet att se till att elevernanår upp till målen i skolan.Det första jag därför vill fråga er i ärom ni menar att vi inte ska ha en förbättrad elevvård.Hänger inte det ihop med att det också ger möjlighe-ter till goda resultat för barn och ungdomar i skolan?Det är klart att man kan säga att det har gjortsmisstag när det gäller lärarutbildningen. Hade man på1980-talet och utbildat så många läraresom vi utbildade och i början av2000-talet skulle situationen ha varit en annan. Detmåste både och jag självkritiskt hålla medom.Ingen av oss satt väl i då men det är ettfaktum nu att vi har mycket kraftiga ökningar avantagningarna till - en 25-procentigökning under de senaste åren.Också när det gäller specialpedagogutbildningar servi en ökning - en yrkesgrupp som det finnsett stort behov av vid våra skolor. Men inte bara an-tagningarna utan också antalet examinerade lärarebörjar stiga mycket kraftigt - under de senaste årenmed . För specialpedagoger är det en ökningmed jämfört med året innan. börjar vi seresultatet. Det kommer ut nya välutbildade lärare -detta tillsammans med de insatser vi gör för att ocksåge obehöriga lärare i skolan en chans att kompletterasin utbildning för att få behörighet.Sammantaget gör jag bedömningen att vi kommeratt kunna få se en vändning i andelen behöriga lärareframöver - det beror naturligtvis mycket på hur varoch en av de här människorna beslutar, vilken ar-betsmarknad man söker sig till. Då är arbetsvillkorenväldigt viktiga, att lönerna är goda och arbetsmiljönär bra, så att vi kan attrahera lärare till våra skolor -både kommunala skolor och fristående skolor.Under perioden 1995-2001 har vi också sett enlöneförbättring för lärarna. De själva upplever välförstås att de vill komma längre men det har ändåhänt någonting väsentligt i och med att reallönernaökat mycket mer än tidigare för lärare. Man har stärktsin relativa position. Det liknar lite grann sjukskö-terskornas löneutveckling. Man har på det viset fåtttillgång till bättre arbetsvillkor. Det återstår mycketatt göra, men det är en positiv utveckling.När det gäller frågan om är det riktigt attdet statliga stödet till att anställa lärare utgår bara omman anställer lärare och andra specialister. I det räk-nas specialpedagoger. Det är inte därför nuinte får full kompensation , utan det är föratt man ju inte har ökat antalet personal - lärare ochandra specialister - i den omfattning som man har fåttpengar för, och då är det naturligtvis ganska tuffabandage. Det tycker jag är rimligt eftersom det härstödet är till för att öka lärartätheten i skolan och föratt öka möjligheterna för specialpedagoger, sjukskö-terskor och andra viktiga yrkesgrupper i skolan.Anf. 11 ():Herr talman! Jag tycker att det är väldigt glädjan-de att utbildningsministern har slutat använda ut-trycket "fler vuxna i skolan". Det var under den ru-briken som Wärnerssonpengarna lanserades för någraår sedan i , med namn efter dåvarandeskolministern. Vi kritiserade det väldigt kraftigt, justför att det gav ett så suddigt intryck. Vi tycker ocksåatt det ska gå till specialutbildade människor.Eftersom specialutbildade människor har högrelön i skolans värld - även om den inte är så hög allagånger så är den högre - är det väldigt svårt att utökapersonalen och höja kompetensen på perso-nalen.Naturligtvis är det allt överskuggande problemetbristen på lärare. Vi behöver verkligen specialpeda-goger, som regeringen alltid talar om, men inte baradem utan inte minst riktiga speciallärare som under-visar eleverna och hjälper till i mindre grupper - intebara ingår i skolledningen.Jag tolkar antagningsstatistiken från lärarhögsko-lorna på ett helt annat sätt än utbildningsministern.Det är svårt att säga att intresset för lärarutbildningökar i . När det gäller anställningarna i sko-lorna vet vi att andelen behöriga lärare sjunker förvarje år. När det gäller lärarhögskolorna sjunker an-delen förstahandssökande, och det är ju väldigt all-varligt, för om det är en väldigt stor del av dem somstuderar för att bli lärare som har valt det i andra ellertredje hand är ju risken mycket större att de lämnarlärarutbildningen.Det är särskilt stora svårigheter att locka ungdo-mar till framför allt matematiska, naturvetenskapligaoch tekniska lärarutbildningar. Problemen med av-hoppen från lärarutbildningarna och naturligtvis ock-så från läraryrket är väldigt oroande. Över huvudtaget kan man säga att läraryrket har tappat i popula-ritet bland studerande ungdomar, och det är klart attdet är särskilt allvarligt just , när vi står inför ettgenerationsskifte i lärarkåren. är deten avgörande fråga hur vi i ska kunna ökaläraryrkets attraktionskraft, och det handlar om en radåtgärder på och statlig nivå.Orsakerna till lärarbristen är många. Det här medWärnerssonpengarna är naturligtvis bara en liten del,men de hade kunnat fungera mycket bättre om dehade använts på rätt sätt. Det finns en mängd andraorsaker som man kort kan beröra. Lärarna har drab-bats av en massa politiska beslut som faktiskt försvå-rar arbetet för dem i skolan. Till det hör det svenskaskolsystemet, som är alltför likformigt och ställerorimliga krav på lärarna. Även statens oförmågagenom åren att stödja skolorna i arbetet med utvärde-ring och betygssättning har skapat både frustrationoch uppgivenhet bland elever och lärare. Löneut-vecklingen är fortfarande, utbildningsministern, sär-skilt för äldre lärare dålig om man jämför med deflesta europeiska länder.Mycket av de här förändringarna måste ske ute ikommunerna i det system som vi har för skolan ,men från skulle vi åtminstone kunna kon-struera de ekonomiska bidragen så att de inte försvå-rar anställning av utbildade lärare. Jag menar att sy-stemet med Wärnerssonpengarna i många fall får justden negativa effekten när det gäller att anställa utbil-dad personal. Där tycker jag att det är synd att utbild-ningsministern inte kan tänka sig att justera lite i ettsystem som kan bli bättre. Det borde väl bara varanaturligt om utbildningsministern , ,ser nackdelarna med ett bidragssystem och då om-prövar principerna så att pengarna gör mer nytta.Åtminstone har i sagt ja till dehär pengarna, så därför är vi beredda att ha en öppendiskussion om hur de skulle kunna användas på bästasätt.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 2002/03:198 om re-sursfördelningssystemet till högskolornaAnf. 12 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat mig omjag är beredd att arbeta för att förändra resursfördel-ningssystemet till högskolor och universitet och vilkaåtgärder jag avser att genomföra för att bibehålla ochöka kvaliteten på högskoleutbildningarna.För några veckor sedan svarade jag på en frågafrån partikamrat omgodkännande av studenter. Frågan gällde i stort settsamma frågeställning som interpel-lation, varför mitt svar här i kammaren i vissa delar ärdet samma som mitt skriftliga svar till vill ge fler människor möjlighet attskaffa sig högskoleutbildning. Det långsiktiga måletär att hälften av en årskull ska ha påbörjat högskole-studier . Andelen ungdomar som på-börjar högskolestudier i senast har ökat från till drygt40 %. För att öka tillgängligheten och kunna breddarekryteringen till högre utbildning, har högskolanbyggts ut i hela landet. Under perioden 1997-2003har resurser tillförts för närmare 100 000 fullt finansi-erade utbildningsplatser. Det är en viktig insats för attuppnå rekryteringsmålet. Enligt Högskoleverketssenaste prognos kommer 46 %av en årskull att ha påbörjat högskolestudier vid 25års ålder.Utbyggnaden av högskolan måste givetvis kopp-las till aktiva insatser för att driva på och utvecklakvalitetsarbetet i högskolan. Därför har regeringeninfört ett nytt strikt system för kontinuerlig kvalitets-granskning av all högre utbildning. Det innebär blandannat att regelbundet ska utvärderaalla lärosäten, ämnen och program och som en sistaåtgärd kan återkalla ett examenstillstånd. Detta kva-litetsutvärderingssystem, som trädde i kraft , ärett av de mest ambitiösa i Europa.Det nuvarande resurstilldelningssystemet förgrundutbildning ger lärosätena en stor frihet att självabesluta över hur resurserna ska användas. Tilldel-ningen till lärosätena baseras på redovisat antal stu-denter, mätt i helårsstudenter, och deras studieresul-tat, mätt i helårsprestationer. Inom ramen för erhållnaresurser beslutar lärosätena själva över hur dessa skafördelas mellan olika utbildningar och hur mycket avresurserna som ska användas till undervisning, loka-ler och övriga kostnadsslag. Detta tilldelningssystemär lärosätena i allt väsentligt nöjda med, vilket blandannat framgick av utredningsbetänkandet Högskolansstyrning (SOU 2000:82) och remissvaren på denutredningen.När resurstilldelningssystemet infördes lades inteså stor vikt vid kvalitetsgranskning. skulle främst stödja och stimulerakvalitetsutvecklingen. Den skarpa kvalitetsgransk-ningen av all högre utbildning blev ett faktum först ioch med att det nya systemet för kvalitetsutvärderinginfördes 2001.Det förhållandet att en del av ersättningen tillhögskolorna är beroende av studenternas studieresul-tat, det vill säga att studenterna måste godkännas påkurserna för att högskolorna ska få prestationsersätt-ningen, innebär att högskolorna faktiskt måste bry sigom sina studenter så att de verkligen genomför sinatentamina med gott resultat. Jag ser för närvarandeinga skäl att förändra grundprinciperna i resurstilldel-ningssystemet.När det gäller resurser för grundutbildningen vetAnna mycket väl att universitet och hög-skolor, liksom övrig offentlig verksamhet, fick vid-kännas besparingar vidden sanering av statsfinanserna som då var nödvändigatt genomföra. Detta innebar givetvis en påfrestningpå landets lärosäten, men harersättningen förstärkts dels till de humanistiska ochsamhällsvetenskapliga utbildningsområdena medsammanlagt , dels till vårdutbild-ningarna med ca . Därtill har allanya platser som tillkommit finansierats fullt ut.Självklart är det oroande om det förekommer attstudenter som inte når upp till kraven ändå godkänns.Jag förutsätter att universitet och högskolor tar sådanasignaler på största allvar och omgående vidtar lämp-liga åtgärder.Anf. 13 ():Herr talman! Man kan lätt konstatera att det finnsett intresse för kvalitetsfrågor inom utbildningen frånFolkpartiets sida när man tittar på dagens talarlista.Det här handlar om kvaliteten på grundutbild-ningen på högskolan. Jag får börja med att tackaThomas för svaret, men jag måste erkänna attjag faktiskt är ganska bekymrad. Min interpellationhandlar ju om hur vi ska kunna säkerställa kvalitetenpå högskoleutbildningarna, men svarhandlade i mångt och mycket om kvantitet i stället förkvalitet, och det oroar mig mycket.Den här interpellationen har sin grund i en enskildhändelse som inträffade vid tekniska universitetnågon gång kring jultid. Det var en lärare som pågrund av resursbrist inte hade tillräckligt med tid föratt göra en noggrann rättning av de 146 teknologten-torna utan i stället tvingades göra en så kallad snabb-rättning, det vill säga bara en snabb genomblick avtentorna. Det här berodde helt och hållet på att insti-tutionen inte ville mista prestationspengen på200 000 kr.Tyvärr är den här händelsen inte unik. Skulle detvarit så hade man kunnat ge tekniska universi-tet och läraren en reprimand. På alltför många hög-skolor och universitet inträffar liknande händelser.De senaste årens utbyggnad av högskolan har igrunden varit till godo för studenterna, vilket ingenkan förneka. Men den enskilda fokuseringen påkvantitet i stället för kvalitet har gjort att kvaliteten påutbildningarna sänkts.Kvalitetsförsämringarna syns på flera håll. Dethandlar om att antalet timmar i klassrum eller före-läsningssal minskar, vilket är en klar effekt av attantalet studenter fördubblats medan antalet lärare intealls ökat i samma utsträckning. Enligt en utredningsom kom har antalet undervis-ningstimmar exempelvis i ämnen inom humanioraoch samhällsvetenskap sjunkit till tre pervecka. Det handlar också om att man utvärderar ten-tamensformer, ibland till det bättre, men ibland ocksåtill det sämre eftersom det helt enkelt inte finns tid attläsa tentor med långa och utförliga svar.Kvalitetsförsämringar finns dessvärre också påstudentsidan. Studenterna har dåliga förkunskaper ibasämnen - matte, svenska, engelska - och universi-teten och högskolorna tvingas ofta satsa stora resurserpå propkurser eller förberedande kurser. De ger dockofta alltför lite resultat.Många studenter skulle givetvis ha behövt mer tidoch hjälp i och gymnasiet, men det är enhelt annan diskussion, och den kan vi lämna därhän . Jag lovar dock att vi från sida åter-kommer med den i ett annat sammanhang.Studenternas bristande förkunskaper och högsko-lans kvalitetsproblem gör att inte mer än hälften av destudenter som påbörjar en utbildning fullföljer denoch erlägger examen. Det är bra att många kommerin, visst är det så, men det är eländigt att så få kom-mer ut.Systemet, i det här fallet resursfördelningssyste-met, skickar signaler, och jag vill påstå att det i dethär fallet skickar fel signaler, både till de ansvarigavid högskolorna och också till studenterna.Ett system för att höja kvaliteten inom högskolanbehöver både morötter och piskor. Från Folkpartietssida anser vi att det finns stora problem med det nu-varande systemet. Det uppmuntrar till kortsiktighet,vilket bidrar till osäkerhet både för högskolorna ochför studenterna. Det finns risk för att högskolornafrestas att sänka kvalitetskraven för att få den fullaersättningen. Det blir helt enkelt viktigare att såmånga studenter som möjligt kommer ut än vilkakunskaper de har med sig. Därför har vi från Folk-partiets sida i den här kammaren ställt krav på att enutredning om ett nytt finansieringssystem skatillsättas.Jag vill passa på att ställa en fråga till ThomasÖstros. Han säger i sitt svar att när resursfördelnings-systemet infördes lades inte så stor vikt vid kvalitets-granskning. Jag kan förstå det i det sammanhanget,och jag skulle därför vilja fråga utbildningsministern:Kan inte det vara en del av förklaringen till att vi serdessa kvalitetsbrister ?Anf. 14 ():Herr talman! En av de mest glädjande saker somhänt när det gäller högre ut-bildning är att antalet studerande, särskilt yngre, vidhögskola ökat så mycket som det har gjort. Det tyckervi alla är bra.Sverige hade positionen som detland som hade den högsta lägstautbildningsnivån ivärlden, vilket var bra. När det däremot gällde perso-ner med längre högskoleutbildning låg vi bland jäm-förbara länder lågt. Den satsning som har gjorts föratt göra högskolor och universitet tillgängliga för fler- utbyggnaden av högskolan - tycker vi från Folk-partiets sida är mycket lovvärd.När man pratar med människor som är aktivainom universitets- och högskolevärlden kan mansamtidigt konstatera att det finns en oro för hur re-sursfördelningssystemet fungerar , precis somAnna har beskrivit. Administratörer menaratt resursfördelningssystemet delvis innebär att mansatsar på kvantitet i stället för kvalitet, att man alltsåinte ser till resultaten i så stor utsträckning som manborde göra.På finnsen notis om att arkeologistuderande menar att justresursfördelningssystemet gör att den utbildning somde genomgår inte har den kvalitet som den borde ha.Under 2000-2001 tittade revisorer påhögskoleutbildningens utveckling. svarade i sitt remissvar att"resurstilldelningssystemet förutsätter en kontinuerligtillväxt av studenter. Detta kan leda till att utbild-ningsutbudet anpassas till kortsiktiga trender i efter-frågan vilket sker till priset av ökade svårigheter attnå ut till nya grupper och att introducera nya, församhället väsentliga, utbildningsinslag. ", som hade förmånen ochlyckan att bli universitet som univer-sitet - vilket jag som kommer från länapplåderar - svarar att "de ekonomiska förutsättning-arna med nuvarande resurstilldelningssystem passarinte ihop med högskolans bildningsroll. Resurstilldel-ningssystemet har också en negativ inverkan på deuppgifter som rör kunskaps- och kompetensutveck-ling".Resultatet är ganska entydigt. Det finns gott ompersoner - lärare inom högskola och universitet, ad-ministrativ personal och studenter - som menar attdet nuvarande resurstilldelningssystemet leder tillkvalitetsförsämringar och till oönskade resultat, tillatt inte ha högskolans bildningsideal i fokus.Jag hoppas därför att utbildningsministern ska tadessa signaler på allvar och ta sig en funderare på hurdet nuvarande resurstilldelningssystemet fungerar.Det hoppas jag att vi lite grann ytterligare ska kunnata upp i dagens debatt.Anf. 15 Utbildningsminister ():Herr talman! jag har till mitt förfo-gande ska jag försöka diskutera kvaliteten i högsko-lan. Det är en fråga som engagerar mig mycket. Jagbefann mig i högskolan när gjorde denstora reform som vi nu lever under. Det är en reformsom jag har tagit till mig, ett bra system jämfört meddet tidigare, som genomfördes av Per medlivligt stöd av i regeringen.Det jag då reagerade mycket starkt på, och detgjorde många lärare, var att man genomförde bara endel av en reform. Det var ett resursfördelningssystemdär man - precis som påpekar - frånbörjan borde ha tänkt på att man riskerar att ha driv-krafter som sänker kvaliteten. Men man orkade integenomföra ett kvalitetsutvärderingssystem med tro-värdighet i högskolorna, där man genom peer review- likar som bedömer likar - verkligen skulle se till attalla program och ämnen på högskolorna når upp tillgrundläggande vetenskapliga kvalitetskriterier. Dåhar man också makt att stoppa utbildningar som intenår de kvalitetsnivåer som måste krävas i den svenskahögskolan.Detta gjorde man nu inte, och när jag blev utbild-ningsminister var en av de första frågor jag satte igång därför att se hur vi kan skärpa kvalitetsutvärde-ringen. Att bara genomföra ena sidan av en sådanreform riskerar att föra med sig negativa kvalitetsef-fekter.Nu har vi ett återkommande kvalitetsutvärderings-system. Det är ett exempel på hur det nya systemetanvänds för att verkligen skärpa dåliga utbildningar.Därigenom får vi också det andra benet i ett system,något som ju måste finnas. Högskolorna har frihet attsjälva fatta beslut, men det finns en extern granskningav utbildningarna med tydlig information till studen-terna om var vi har utbildningar av god kvalitet ochvar det finns brister. Det skapar drivkrafter för att vihela tiden ska jobba för att stärka kvaliteten. Detgjordes, tycker jag, ett grovt misstag, men har viett mera balanserat system, vilket också gör att re-sursfördelningssystemet fungerar bättre.Om man lyssnar på kan man troatt nivån i högskoleutbildningen rasar. Men vi kantitta på vad , som ju bör kunna detta,säger.