prot · GQ0970 · 2003-03-12 00:00:00 — Därför anser vi att man bör vänta med en folk-omröstning.Ett EMU-medlemskap med en gemensam valuta-politik kommer att leda till en gemensamfinanspolitik, en gemensam skattepolitik och en ge-mensam arbetsmarknadspolitik och så vidare. Dettafaktum innebär naturligtvis en enorm centraliseringav makt till EU och EMU. Vi får helt enkelt en EU-stat. Det tycker jag inte är något att hymla om. Dis-kussionen förs redan i många länder och i Europa-parlamentet, och det är dags för de svenska EMU-förespråkarna att erkänna att EMU är en grundbult ibyggandet av en EU-stat.Miljöpartiet de gröna anser därför att en lämpligtidpunkt för en folkomröstning hade varit i sambandmed nästa riksdagsval 2006.I folkomröstningen om EU-medlemskapet 1994hade dåvarande ja-sidan betydligt mycket mer resur-ser till sitt förfogande än nej-sidan. ut-gick därför från att de båda alternativen i denna folk-omröstningskampanj skulle få lika stora resurser tillsina kampanjer. Så blir det uppenbarligen inte. Sta-tens resurser måste fördelas lika mellan de båda si-dorna, och det gäller både det som går till partiernaoch det som går till kampanjorganisationerna. Ochdet är viktigt att staten satsar rejält med resurser,annars finns risken att näringslivspengar kommer attdominera hela kampanjen och att båda sidornas ar-gument inte kommer fram.Miljöpartiet anser att kampanjmedlen ska fördelaslika mellan de båda sidorna oavsett storlek. Och vi ärinte nöjda med resultatet. Resultatet är att ja-sidan får64,medan nej-sidan sammantagetfår . Kampanjorganisationernafår dela på . Fördelningen blev då48 till nej-sidan och 42 miljonerkronor till ja-sidan. Partierna ska dela på 30 miljonerkronor. Grundstödet till varje parti är ,och sedan fördelas resten utifrån mandat i riksdagenenligt det senaste valresultatet. Totalt innebär det attja-partierna - s, m, fp, kd - får dela på 22,5 miljonerkronor och nej-partierna - mp, v, c - får dela på 7,5miljoner kronor. Vi tycker naturligtvis att partistödet iförsta hand borde delas lika mellan ja- och nej-partierna och i andra hand att grundstödet hade kun-nat vara högre.Anf. 4 () replik:Herr talman! och harsamma synpunkter när det gäller frågeställningen.Men jag skulle vilja ställa en fråga med anledning avatt det pågår en debatt inom LO om buffertfonder ochstrukturråd. Utifrån det som togupp undrar jag: Hur ser på detta?Anf. 5 () re-plik:Herr talman! Vi inom tycker att buf-fertfonder ganska uppenbart är en otillräcklig åtgärdom nu LO syftar till att försöka klara av kommandesvängningar i ekonomiska politik. Jag kannästan uttrycka det som att det är en droppe i havet.Det kommer att behövas betydligt mycket störreåtgärder i den ekonomiska politik som vi bedriver häri för att åstadkomma de minskningar av dettryck som LO misstänker uppstår i samband medEMU.Förslaget om buffertfonder tycker jag än så längeär ett sätt för ett visst stort parti att försöka tysta opi-nionen inom LO, eller för att uttrycka mig lite fräcka-re, ett sätt att köpa ett ja från LO.Anf. 6 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja ställa en följdfråga.Finansministern har lagt fram ett förslag om att manska höja överskottsmålet med ½ % och att detta skavara klart inför de kommande budgetsamtalen. Hurställer sig i denna fråga?Anf. 7 () re-plik:Herr talman! har finansministern föreslagitdetta. Socialdemokraterna har ju ingen egen majoritethär i , så det kommer väl att bli en förhand-lingsfråga, och jag tänkte nog inte stå häroch förhandla eller ange vår position i de frågorna.Men av det skälet att EMU-folkomröstningen skullepåverkas av vad vi kommer fram till i olika politiskabeslut för att få LO på gott humör är vi inte bereddaatt anamma det direkt. Vi är naturligtvis beredda attdiskutera vilka politiska och ekonomiska konsekven-ser ett kommande EMU-medlemskap får, om nu densituationen skulle uppstå, det vill säga om nu svenskafolket skulle tycka att det är okej med EMU-medlemskap. Vi får diskutera det då. Men att i förvägförsöka framställa buffertfonderna som en sådanlösning inför LO är helt otillräckligt, anser vi.Anf. 8 ():Herr talman! Precis som re-dogjorde för här inledningsvis bestämmer dagensbetänkande formerna för folkomröstningen. Dethandlar om datumet - - det handlarom frågeställningen - om ska införa euron -det handlar om vilka som är röstberättigade, dethandlar om fördelning av kampanjmedel och så vida-re. Jag tycker att det känns bra att vi nu är framme vidatt bestämma formerna för folkomröstningen, för dåhar vi också möjlighet att ta nästa steg, som i och försig har inletts, men som jag tycker att vi behöver ägnabetydligt mer tid åt, nämligen att diskutera självasakfrågan i sig.Innan vi startar en sådan debatt skulle jag viljakommentera de inlägg som har varit här så härlångt om diskussionen om själva formfrågorna. Mankan konstatera att såväl som SivHolma inriktar mycket av sin kritik när det gällerformerna mot själva frågeställningen.Både och vill få inett resonemang om valutasamarbete. Men det finns enmycket bred politisk enighet bakom den här fråge-ställningen, och det är inte så konstigt, därför att videltar ju redan i det så kallade valutasamarbetet. Videltar i det första steget och i det andra steget. Detförsta steget handlar om fri rörlighet för kapital. Detandra steget handlar om självständiga centralbanker.Vi har till och med börjat förbereda det tredje stegetgenom att delta i det så kallade konvergensprogram-met som innebär att vi ska se till att räntor, skat-teskuld och inflation inte skiljer sig alltför mycketmellan de länder som ska delta i det tredje steget. Detsom återstår är egentligen just den frågeställning sompartierna i bred politisk enighet har enat sig kring attavgöra, nämligen: Ska införa euron? Därförtycker vi att det är naturligt att vi också har den fråge-ställning som en bred politisk majoritet står bak-om.När det gäller diskussionen om kampanjmedelsom också tas upp här kan man alltid diskutera hurpartierna använder sina resurser. Vi ska komma ihågatt 90 miljoner av de kampanjmedel som avsätts nugår till ja- och nejsidans kampanjorganisationer, ochnej-organisationerna får mer än ja-organisationerna.Övriga 30 miljoner, det vill säga en tredjedel av de90 miljonerna, ska partierna dela på. Det är ju olikahur partierna använder det här, men jag utgår ifrånoch tror också att många partier gör på precis sammasätt som mitt eget parti, Socialdemokraterna. Vi an-vänder nämligen en stor del av de här pengarna tillinsatser för att höja valdeltagandet och kring folk-bildning i frågan. Det är ju ganska neutrala insatser såatt säga i själva folkomröstningskampanjen. Inommitt parti har vi en fördelning mellan ja- och nejsidasom gör att de är lika stora. Om man räknar igenomdet här ordentligt tror jag att man kommer till enganska jämn fördelning mellan ja och nej.Men vi ska komma ihåg att det viktiga inte bara ärhur mycket pengar som avsätts. Det är också att allavi som har en åsikt i frågan, för eller emot euron,deltar i debatten. Vi kommer också att få en mycketintensiv debatt här ju närmare folkomröstningen vikommer. Det kommer att vara en debatt som bestämsav oss som aktörer och av partierna, och den kommersäkert också att till stor del bedrivas i medierna. Jagtror att man inte ska fästa för stor vikt vid det här medpengarna. Jag tror inte att man kan köpa väljarna viareklamkampanjer och annat. Man kan föra ut sittbudskap, men jag tror inte att vi ska överdriva bety-delsen av kampanjmedlen.Siv Holma tar upp frågan om kommunernas kost-nader. I det sammanhanget följer vi tidigare principer.I samband med förra folkomröstningen, om medlem-skap i EU, tillämpades också den här principen, näm-ligen att kommunerna får ta ansvaret för det här. Detär ingenting nytt. Vi kan tillägga att det ständigt försen dialog mellan staten och kommunerna om fördel-ning av medel, inte minst när man diskuterar de gene-rella statsbidragen.Hur som helst: Det känns bra att vi nu kommer attbli klara med formerna och att det nu är själva sakde-batten som återstår. Det är viktigt att vi också får envalrörelse som leder till ett högt valdeltagande. Härhar partierna ett särskilt ansvar, och därav partiansla-gen till kampanjkostnaderna. Men jag menar också attpartierna har ett ansvar för att redovisa hur de harresonerat i sak: varför de har tagit ställning för elleremot euron. Partiernas rekommendationer till sinaväljare är på så sätt också ett viktigt bidrag i folkom-röstningsdebatten.Vi socialdemokrater rekommenderar våra väljareatt rösta ja i folkomröstningen. Det finns två skäl tilldet: för det första demokratin och för det andra arbeteoch välfärd. Vi menar att ett litet land som Sverigeblir mindre sårbart i ett valutasamarbete med andra.Vi får mer svängrum för svensk politik - det är braför demokratin - och vi slipper anpassa oss till vadmarknaden och valutaspekulanter förväntar. Vi minnsalla vad 90-talet förde med sig på det området, dåpolitikerna tvingades till sparpaket efter sparpaket föratt blidka marknaden.Valutasamarbetet är bra för arbete och välfärd. Ettsvenskt medlemskap kan bidra till lägre räntor ochdärigenom ökad sysselsättning, högre tillväxt och merresurser till välfärden.Vi socialdemokrater vill att ska införa eu-ron och fullt ut delta i valutasamarbetet genom att tadet sista steget. Men det är viktigt att komma ihåg:Det slutgiltiga ställningstagandet ska göras av svens-ka folket i en folkomröstning . Medregeringens proposition, med partiledaröverläggning-arna som grund och finansutskottets betänkande somett resultat av det här klargörs formerna för folkom-röstningen. Sedan återstår sakdebatten: Ja eller nej tilleuron. Det är hög tid att gå från debatt om form tilldebatt om sak.Herr talman! Jag yrkar därför bifall till förslaget ifinansutskottets betänkande.Anf. 9 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja göra observant på en sak. Det är nämligen så att folk-omröstningen om EU-medlemskapet skedde 1994,och den överenskommelse som ochVänsterpartiet anger skedde 1996. Förutsättningarnautifrån finansieringsprincipens tolkning är icke de-samma, och det är viktigt att komma ihåg. Vi vetockså att och Kommunförbun-det inte har samma uppfattning om hur man ska tolkaöverenskommelsen om finansieringsprincipen. Det ärockså viktigt att komma ihåg.Jag skulle också vilja ställa en fråga om hur detkan komma sig att talar om att dethär ska gynna sysselsättningen, eftersom sysselsätt-ningen inte är en prioriterad fråga i EMU:s uppläggmed stabilitetspakt och så vidare. Hur kan det dåskapa fler jobb? villkorade folkom-röstningen med att man ska ha buffertfonder ochstrukturråd. Det visar på att EMU och stabilitetspak-ten innebär att det blir instabilt. Hur kan man dåkomma till den uppfattning som sig till tolk för?Anf. 10 () replik:Herr talman! Först den sista frågan: Mitt eget re-sonemang är mycket enkelt när det gäller kopplingenmellan valutasamarbete och sysselsättning. Jag menaratt ett svenskt medlemskap kan bidra till lägre räntor.Det är lägre räntor inom euroområdet än iSverige. Därigenom får vi i gång investeringar. Vi fåren ökad sysselsättning och högre tillväxt. En högretillväxt är ju också viktigt för att skapa mer resursertill välfärden. Socialdemokraterna och jag menar attett införande av euron leder till såväl ökad sysselsätt-ning som mer resurser till välfärden.Siv Holma tar också upp kommunernas kostnader.I samband med ekonomiska vårpropositionanförde regeringen att den tillsammans med och tillsatt enarbetsgrupp med uppgift att diskutera processfrågoravseende tillämpningen av finansieringsprincipen.Arbetsgruppen har ännu inte avslutat sitt arbete ochregeringen har inte återkommit till omresultatet. Därmed gäller det som tidigare är stadfäst.Då är det kommunerna som ska stå för finansieringeni det här fallet.Anf. 11 () replik:Herr talman! Jag har två synpunkter. Den förstahandlar om att har en bättre ekonomi än deflesta EU-länderna. Vi har inte alls samma underskotti våra finanser som de. Att få lägre ränta och så vidarehandlar mera om att vi har ordning och reda på våregen ekonomi. Om vi går med i finns risken attvi hamnar i samma moras som befinnersig i.Den andra synpunkten gäller Kommunförbundet.Den skrivning som finansutskottets majoritet harvisar det jag just påpekade, att det inte finns någonsamsyn mellan och Finansdepar-tementet. Jag föredrar att se på de faktiska förhållan-dena. Vi i har bestämt oss för att folkom-röstningen ska ske. Vi påför då kommunerna en kost-nad på 150 miljoner. Det kan tyckas vara en smärresumma. Men jag vet att det finns många kommunersom har det kämpigt att få sina budgetar i balans ochhålla dem. Även om det är en smärre summa hade detvarit en bra sak att kunna beakta detta.Anf. 12 () replik:Herr talman! Jag är övertygad om att kommer att ta upp den här frågan i diskus-sioner med staten, med regeringen. De här diskussio-nerna sker fortlöpande. be-dömer att det är en stor och viktig fråga kommer mansäkert att ta upp det i de fortsatta samtalen. Vi fårsäkert återkomma till den frågan.Det är riktigt att har en bättre ekonomi änmånga andra länder. Därmed inte sagt att ett medlem-skap skulle innebära att vi automatiskt försämrar vårekonomi. Vi skulle kunna säga att en av orsakerna tillvår goda ekonomi är att vi har genomfört en saneringav ekonomi som till stora delar följer kon-vergensprogrammet, som är ett villkor för att ta dettredje steget och införa euron. Vi skulle kunna sägaatt vi är en idealisk medlem i valutasamarbetet. Vikanske till och med sköter oss bättre än andra. Detförs en debatt inom euroområdet om vad som krävsav de som är medlemmar. Jag tror snarare att det ären styrka för oss att gå med i ett sådant perspektiv. Viföljer de regler som finns i området.Anf. 13 () re-plik:Herr talman! Jag vill först ta upp formfrågan. Påvalsedeln kommer det att stå: Anser du att Sverigeska införa euro som valuta? Det lät på som om det egentligen bara handlar om ifall viska ha euro eller svenska kronor i plånboken, att detförsta och andra steget redan har tagits och att detskulle vara politiskt avgörande för den framtida eko-nomiska politiken i . Jag tolkar det snararetvärtom, att det tredje steget är den viktigaste frågan.Det är det som kommer att bestämma om vi ska varamed eller inte.Tommy Waidelich hävdar i princip att det skullekunna bidra till lägre räntor att vi går med i , fördet skulle ge högre tillväxt. Jag undrar hur mycketlägre än våra räntor kan bli. Jag kan inte seannat än att räntorna kommer att gå upp. Det är denenda ekonomiska politiska framtid vi har, eftersom vihar oerhört låga räntor . I samband med att desvenska räntorna eller andra räntor har sänkts har detinte lett till högre tillväxt.Jag tycker att det ekonomiska argumentet attEMU-anslutningen skulle bidra till lägre räntor är litefalskt. Det beror på konjunkturer både i och ivärlden. Det är sådana faktorer som påverkar snarareän vårt medlemskap i . 14 () replik:Herr talman! Räntorna i euroområdet är de factolägre än i . Jag är ingen expert på räntor. Jagtror inte att någon här i kammaren är det utan detfinns andra som är duktiga på sådant. Även vårabolåneinstitut bedömer att de långa räntorna kommeratt gå ned. Det kunde vi läsa om senast i morgonpres-sen . Det återstår att se vem som har rätt. Det ärett faktum att räntorna är lägre i euroområdet äni Sverige.Den formulering som med fleravill ha in i frågeställningen, det vill säga om vi skavara med i valutaunionen, håller inte. Vi är redan medi första och andra steget. Man kan alltid diskutera omman ska ta med konsekvenser av frågeställningen. Vifår vara lite försiktiga så att det inte blir en lång frågasom krånglar till det. I sak handlar det om ifall Sveri-ge ska ta nästa steg i valutasamarbetet, nämligen attinföra euron. Det är den avgörande frågan och det ärden som ställs inför folkomröstningen.Anf. 15 () re-plik:Herr talman! Det är klart att vi är med i första ochandra steget. Men det viktigaste tredje steget är detsom avgör om vi kommer att vara medlemmar i inte. Det är det som kommer att påverka vilkamöjligheter vi har till en självständig svensk ekono-misk politik på området.Tommy Waidelich framför argumentet att räntor-na är lägre i euroområdet. Men det innebär väl inte attde har högre tillväxt än i ? Det ekonomisk-politiska argumentet att en EMU-anslutning skulleleda till lägre räntor är inte rimligt, eftersom vi histo-riskt sett har haft räntor på ibland beroendepå konjunkturer och åtgärder i samhället. Det är detviktigaste. Det har inte speciellt mycket att göra medEMU-anslutningen. Jag tycker att det ekonomiskaargumentet egentligen inte bör få förekomma i denhär debatten.Anf. 16 () replik:Herr talman! Vi kan alltid diskutera tillväxten iandra länder. Men vi måste utgå från vad vi har att taställning till: Bör införa euron och vad blirkonsekvenserna? Om inför euron och vi fårlägre räntor är det bra för tillväxten här i ,menar jag. Det är det vi måste ta ställning till införfolkomröstningen: Ska ta det tredje steget ivalutasamarbetet och införa euron? Det är det fråge-ställningen gäller.Sedan finns det andra saker som är bra för oss, förtillväxt och ekonomi, när det gäller euron. Euron gördet lättare för människor att resa över nationsgränser-na inom EU. Det bidrar till ökad handel. Inte minstsmåföretagens handel underlättas med en gemensamvaluta. Det ger bättre konkurrens och lägre priser iEuropa. Det är också bra för svenska löntagare.Visst kan vi diskutera andra saker än räntor. Detfinns ett bredare perspektiv. Men jag menar att lägreräntor i är bra för tillväxten i . 17 ():Herr talman! Dagens betänkande kan ge sken avatt en majoritet suttit och dikterat villkoren för enminoritet, men det är fel. Det handlar snarare om hurvi ska se på överenskommelser som har slutits ge-mensamt av alla partier. Det är till exempel så attModeraterna tolererar, men misstror, avgränsningenav vilka som är röstberättigade i det här valet.Vi har försökt utverkaatt den representativa demokratin ska kunna fattabeslut om att föra in i eurosamarbetet. Vitycker att det hör hemma i den här församlingen. Detär den här församlingen som efter ett ja eller ett nejhar att hantera konsekvenserna av folkomröstningsre-sultatet. Att då i själva folkomröstningen ge ävenutländska medborgare möjlighet att rösta tycker vi äri grunden fel. Men vi vet att tolerera en överenskom-melse och har därför inte skrivit någon reservation.Fördelen med att ändå skriva reservationer äronekligen att man kan läsa dem och därmed få enliten inblick i nej-sidans inre liv. Det är ganska intres-sant att se hur de två kärnpartierna i nej-rörelsenbeskriver vad de vill för del. Redan i andrameningen skriver de: "Det handlar bl.a. om att Sveri-ge underordnar sig en penning- och valutapolitiskregim som står fri från demokratiska beslut och poli-tisk påverkan".Detta är intressant i förhållande till diskussionenom andra eller tredje steget. Det är inte en meningsom bara pekar finger åt Europeiska centralbankeneller åt möjligheten att gå med i . Uttolkandet avmeningen blir att inte heller den svenska riksbankenär möjlig att tolerera, om man menar det som står imeningen - "fri från demokratiska beslut och politiskpåverkan".Det handlar i grunden om en diskussion om synenpå demokrati. Dessa två partier tycker alltså att de-mokrati är att det ska finnas möjlighet attpolitiskt påverka och styra över olika processer. Desäger nej till möjligheten att i lag delegera beslutsrätttill andra. Då kan man inte i en annan mening plöts-ligt få det hela att framstå som att det är allvarligt attRiksbanken förlorar sin självständighet att formuleraden svenska penningpolitiken. Det blir inte trovärdigt.Den citerade meningen förpliktigar. Den sägerockså en del till tveksamma borgerliga väljare, tilldem som funderar på om de ska rösta ja eller nej. Denvisar vilket sällskap de landar i om de väljer nej-valsedeln. På det sättet har vi i dagens betänkande fåttbra information.Vi kan också konstatera att vi nu äntligen kankomma till beslut i denna fråga, att vi äntligen kan fåett läge där vi börjar bryta åsikterna i det som harvarit min politiska generations mest undangömdafråga. Hur har vi inte förklarat att detännu inte är dags att ta den här debatten? Egentligenär det inte vi, utan i ärlighetens namn har det väl mesthandlat om det stora regeringsbärande partiet. Mångaav oss andra har nog velat ha debatten och beslutenmycket tidigare. Låt oss ändå konstatera att nu får viäntligen ta debatten. är det äntligen tid för diskus-sion.Till alla dem som påstår att resultatet redan går attmäta och att vi vet vem som säger ja och vem somsäger nej vill jag säga att det förmodligen är alldelesosant. En helt opåverkad opinion är väldigt nyfikenpå vad ja- och nej-sida tycker. Det är nu debattenbörjar.Anf. 18 () re-plik:Herr talman! försöker få en in-blick i bland annat inre liv och läser frånreservationen: "Det handlar bl.a. om att un-derordnar sig en penning- och valutapolitisk regimsom står fri från demokratiska beslut och politiskpåverkan. Beslutanderätten över penningpolitikenförs över från till Europeiska centralban-ken, ECB, i . "Om man läser ihop de båda meningarna ser manatt kritiken gäller både riksbank och hur denfungerar. Kritiken, att det borde vara en demokratiskinsyn, finns från , och det tror jag attFredrik känner till. Därför är vi i konsek-vensens namn lika kritiska till Europeiska centralban-ken och mot det faktum att vi inte har möjlighet attvia politiska beslut helt styra och ställa över finans-politiken.Fredrik pratar om de borgerliga väljaresom är tveksamma och pekar på i vilket sällskap deskulle hamna, där bland annat skulle varaen del av det sällskapet. Jag hoppas att framtiden, denärmaste månaderna, utvisar hur det blir. Jag hoppasockså att vi ska få se ytterligare personer i det säll-skapet, kanske även före detta eller nuvarande bor-gerliga väljare eller till och med aktiva borgerligapolitiker.Jag utgår alltså från att sällskapet för ett nej tillEMU är ganska brett, och alla kan känna sig väldigtvälkomna. De debatter vi kommer att föra införframtiden kommer också att visa att det finns ett brettregister av personer med olika infallsvinklar på EMU,och om EMU är bra eller dåligt.Anf. 19 () re-plik:Herr talman! Först vill jag återgälda vänlighetentill och säga att detsamma gällerför honom och hans stödtrupper. Om du ser dig om-kring i hittar du också sådana som kom-mer att rösta ja.Så är det. Väljare är självständiga individer, ochför många borgerligt tveksamma väljare är det beskedsom gav mycket viktigt. Kritikenmot är alltså lika principiell och likagrundläggande som den mot Europeiska centralban-ken. Därmed har underkänt det sommånga trots allt menar varit framgången för penning-politiken i den svenska 90-talspolitiken, det som gjortatt vi fått ned räntorna och fått stabilitet i den svenskaekonomin, nämligen den självständiga riksbankenssätt att styra penningpolitiken.Vi menar att i de flestafall kommer att ha en precis lika riktig bedömning förSveriges del av hur man använder den penningpoliti-ken. Men och ger beske-det att de inte ens vill ha den riksbank som mångajust nu omfamnar som alternativet när man ska säganej. Det är viktigt att veta detta eftersom det blir nej-sidans största partier som kommer att uttolka etteventuellt nej i folkomröstningen. Och de misstrorden självständiga riksbanken.Anf. 20 () re-plik:Herr talman! ställning och hur denska fungera har ju beslutats av en majoritet i . Från sida kan vi inte göra annatän att argumentera mot den principen. Men om detskulle bli ett nej i folkomröstningen är det väl ingentvekan om att roll då kvarstår på det sättsom den är utformad, och om inte en riksdagsmajori-tet ändrar på det kommer den att fortsätta att verka ienlighet med de statuter den har att följa.Jag kan inte se att det skulle bli fallet under denhär mandatperioden, och därför kan de borgerligttveksamma känna sig rätt så lugna över att Riksban-kens roll kommer att kvarstå. Det handlar om ifallbeslutanderätten kommer att ligga inom ECB i Frank-furt eller inom riksbank.