prot · GQ0989 · 2003-04-11 00:00:00 — På den punkten har vi lite liknandekulturer. Det skiljer inte lika mycket som det gör ialkoholfrågorna. Här kanske vi kan arbeta tillsam-mans på ett större plan. Sedan kan vi också arbeta idet lilla formatet - där kommer det lilla goda exemp-let igen.Jag upplevde det lilla goda exemplet när jag varmed utskottet i för att studera Sprutbytespro-jektet. Det handlade inte om själva sprutan - det skavi diskutera . Det som var så bra varanordningen runtomkring. Missbrukarna fick alltsåkomma till ett ställe där det fanns någon att pratamed, någon som såg dem, någon som inte klankadepå dem. De blev sedda och fick stöd och hjälp. Pro-jektet gick inte ut på att uppmuntra till narkomaniutan snarare till det motsatta.Det var någonting i det lilla formatet som jag trorväldigt mycket på. Jag tror att det går att komma framden vägen hellre än att ha stora mål och många hand-lingsplaner. Här får vi hjälpas åt med alla krafter.Anf. 82 ():Herr talman! När jag växte upp i , enförort till , blev jag bästa kompis med en killefrån . Det var väl när vi gick i fyran ungefär.Vi umgicks . När vi började sexan börjademin vän röka hasch. När vi kom upp i sjuan fick hanmer och mer intresse för reggaemusik. Han börjadekalla sig rastfarian och odlade dreadlocks. Vi lyssna-de på mycket musik tillsammans, och många av tex-terna innehöll mycket drogpropaganda. Man pratadeom don't walk on the grass, smoke it och God madegrass, humans made booze, who do you trust? Det varmycket sådant. Hela den här förortsmiljön handlademycket om detta, om inte legalisering så åtminstonedrogromantisering.I åttan kom vi i kontakt med det somkallas "fludder", det vill säga mediciner, sådant somvi tog upp tidigare, till exempel Rohypnol och annatsom innehåller bensodiazepiner. Min vän blev ocksåganska snabbt duktig på att veta vilka av de här medi-cinerna som var bäst. Han förordade oftast stesolid,sobril, valium och liknande.Det här rökandet blev på något sätt normalt och endel av vardagen för honom. Så när jag flyttade ifrånGottsunda till och började på folkhögskolabörjade han med amfetamin. När jag gick in i SSUgick han in i heroinet.På lördag ska jag till min kompis. Han fyller 30år. Jag ska hälsa på hans kropp, skulle man kunnasäga. Själen, den har heroinet tagit. Man skulle kunnatro att det blir en ganska stor grupp folk som kommerpå den här födelsedagen, för vi var ju ganska månganär vi växte upp i . Men jag törs säga attden stora majoriteten av de här människorna nu harmött narkotikan och inte kommer att komma. Mångasitter i fängelse. Många har gått en alldeles för tidigdöd till mötes. De som kommer är inte vid alltför godvigör.Det här exemplet är ett av tiotusentals som be-kräftar att målet om det narkotikafria samhället ärnågot som vi måste fortsätta sträva mot. Vi måstefortsätta sträva mot att ingen ska behöva bli slavunder narkotikan. Ingen mamma ska behöva bli rånadav sin son för att sonen behöver få ihop pengar tillnarkotikan och ingen far ska behöva gå runt och varaorolig för att hans dotter bjuder ut sin kropp för peng-ar.I socialutskottets betänkande, som vi här ska dis-kutera, slår vi på nytt fast målet om ett narkotikafrittsamhälle. Det är måhända bara en vision, och måhän-da är också visionen ganska långt borta, men måletstår fast och vi har redskapen för att bit för bit ta ossmot målet. Oavsett vad många säger är vi i ett inter-nationellt perspektiv ett av de länder som har denbästa narkotikapolitiken i världen. Så är det om manjämför internationellt. Många säger att det inte funge-rar, att det är dåligt. Men som sagt var: Vi är åtmins-tone en liten bit på vägen mot att kanske vara bäst ivärlden.Vi har en hel kavalkad av insatser mot narkotikani . Vi kämpar på längden och på bredden, vikämpar på alla plan. Vi har inte bara en repressivpolitik utan också en restriktiv politik. Det innebärjust att man har en hel skala med åtgärder. Vi harpolisen, vi har , vi har fältassistenter. Vihar alla dessa ideella organisationer som kämpar motnarkotikan. De kan också ge styrka till varandra, ochdet är grunden till styrkan och framgången i densvenska narkotikapolitiken.Utskottet pekar på att det framför allt krävs för-stärkningar av det förebyggande arbetet. Förebyggan-de arbete är det som både sparar flest människolivoch mest pengar. Utskottet pekar också på att detkrävs förstärkningar av vård- och behandlingsinsat-ser, det vill säga att vi måste satsa på dem som behö-ver rehabiliteras så att de ska komma bort från drog-missbruket och tillbaka till samhället. Även där, alltsåi rehabiliteringen, sparar man både människoliv ochpengar.Som framgår av utskottsbetänkandet, som fram-hålls av regeringen och som konkret kan avläsas ihandlingsplanen kan målen konkretiseras i tre grund-bultar. Dessa är: Minska nyrekryteringen till miss-bruk, förmå fler missbrukare att upphöra med sittmissbruk och minska tillgången till narkotika. Dethandlar helt enkelt om att färre ska börja knarka, omatt få dem som börjat knarka att sluta med det och omatt se till att det inte finns mer narkotika att få tag i.Det är vår kamp i korthet. Det är våra delmål på vä-gen mot det narkotikafria samhället.Vårt kanske skarpaste vapen just nu i kampen ärden här nationella handlingsplanen, som riksdagengodkände . Vi kämpar i det stora och i det lilla.Vi satsar på lokala, nationella och internationellainsatser. I betänkandet understryker utskottet betydel-sen av sådant arbete som både är lokalt och interna-tionellt.Vi inser att utbud skapar efterfrågan, det vill sägaatt mindre knark på gatan ger färre knarkare. Därförmåste vi ha insatser som bekämpar framställningenav narkotika i ursprungslandet, där det tillverkas. Vimåste också ha insatser som stoppar narkotikan närden ska in i landet. Vi ska också ha insatser som be-slagtar knarket när det kommer ut i landet.För att genomföra handlingsplanen har en särskildnarkotikapolitisk samordnare tillsatts. Den narkotika-politiska samordnaren presenterade en ak-tionsplan, . Aktionsplanenligger helt i linje med utskottets uppfattning om nöd-vändiga insatser.Herr talman! Utskottet framhåller i betänkandetatt de motioner som lagts på avsnittet om narkotika-politik väl ligger i linje med det arbete som regering-en har presenterat. Motionerna anses i huvudsak till-godosedda. Bara genom att blunda kan man inse attså inte är fallet.Bland de insatser som Mobilisering mot narkotikaplanerar kan nämnas satsningar på att påverka attity-derna till droger samt drogförebyggande arbete pågrundskolor, gymnasieskolor och högskolor. Detgäller även satsningar riktade mot föräldrar och anhö-riga samt bekämpning av brott som begås med nyteknologi.Herr talman! Folkhälso- och socialtjänstministerMorgan har haft bilaterala över-läggningar med ansvariga ministrar från , och . deltar han i FN:sministermöte om internationella narkotikafrågor iWien. Det är utan tvekan så att aktivt deltar ikampen på ett internationellt plan. Vi kanske intebara deltar i kampen utan också går i bräschen. Ochdet är precis där ska vara.Vi ska fortsätta vara ett föregångsland när detgäller att gå emot legaliseringsförespråkarna i kam-pen mot narkotika. Vi har inte bara målen klara.Vi har också de effektiva verktygen för vår kamp motnarkotikan. Jag vill därför yrka bifall till förslaget iutskottets betänkande. Jag vill också mot bakgrund avatt motionerna i många delar redan är tillgodosedda,yrka avslag på dessa.Anf. 83 () replik:Herr talman! Jag tycker det låter väldigt lovandeatt även Socialdemokraterna har ambitionen att fort-sätta vara världens bästa land på det här området.Men i vissa bitar känner jag att jag är lite fundersam.Ska man vara i framkant handlar det ju också om attse hur det fungerar . Vi pratar om att vi ska be-slagta narkotika vid gränserna. Vi ska beslagta nar-kotika i landet var vi än kommer åt det. Men då måstedet ju först och främst vara klassat som narkotikaenligt lag. Det är där vi har ett problem , att viinte hänger med. Vi kan inte vara tillräckligt snabbtute och klassa de nya ämnen som kommer fram.Därför har ju vi lagt fram ett förslag om att det ärde bitar som ingår i narkotika som man i stället skaklassificera och i så fall kunna komma åt betydligtsnabbare. Vidhåller du att ambitionen fortfarande äratt vara världens bästa land skulle jag gärna se att denhär biten var med också.Anf. 84 ()replik:Herr talman! Självklart vidhåller jag att vi skafortsätta vara världens bästa land. När det gäller klas-sificeringen av narkotika finns det ju en viss proble-matik. I viss tvål finns det till exempel tillsatser somgör att ungdomar har ätit den här tvålen. Då är det litebökigt att rent praktiskt se till att innehållet försvin-ner. Eller ska vi förbjuda hela tvålen?Det finns alltså medel som man smörjer sadlarmed. Det finns alltså medel som det produceras av och som kommer in till Sverige.Och det är alltså rent praktiskt väldigt svårt att klaraav detta.Men du frågade: Hänger vi med? Jo, vi hängeråterigen med väldigt bra om man ser det i ett interna-tionellt perspektiv. Och vi är fortfarande bland värl-dens bästa när det gäller att se till att dessa medel fortförbjuds. Men det måste också gå att genomföra ipraktiken.Anf. 85 () replik:Herr talman! I EU förs nu diskussioner om detta.Jag skulle tycka att det vore väldigt underligt för ettland som säger sig vara ett föregångarland på dettaområde om man inväntar att EU tar dessa initiativ.Det handlar om en viss rättssäkerhet och en sådanprocess. Men någonstans måste man börja. Manmåste se över detta för att se vad man kan göra åt det.Det handlar också om användandet av Internet.Användandet av Internet kommer inte att minska.Och det finns även fantastiskt mycket positivt där.Men vi måste på något sätt se till att vi har en braövervakning och kontroll av Internet för att det inteska vara den nya distributionsvägen. Hur ser du pådetta?Anf. 86 ()replik:Herr talman! Dessa satsningar har tagits upp i re-geringens handlingsplan under ett flertal punkter. Därstår det också vilka satsningar som vi ska göra för attkunna komma åt dem som försöker försälja narkotis-ka preparat via till exempel Internet.Anf. 87 () replik:Herr talman! Det som du sade lät lovande, JanEmanuel. Men ibland vet jag inte riktigt om jag vågarlita på dig. Du säger också att vård- och behand-lingsinsatserna ska öka. Men antalet vårdplatser harunder minskat från 750 till ungefär 250. ärantalet bara en tredjedel jämfört med hur det var . Tycker du att ni har jobbat på rätt sättunder dessa år?Anf. 88 ()replik:Herr talman! Med tanke på den ekonomi som vihar haft och med tanke på de satsningar som hargjorts tycker jag att det har skötts på ett alldeles kor-rekt sätt. Men jag kan använda ett uttryck som kanskeär bekant. Vi är stolta med inte nöjda. Det är därförsom dessa fortsatta satsningar görs. Vi fortsätter ock-så att tillföra budgeten mer medel för att kunna göraytterligare satsningar. Även detta kan man läsa och tadel av både i handlingsplanen och på andra sätt.Anf. 89 () replik:Herr talman! Man kan säga att pengar saknas.Men du vet att det rinner ut pengar på andra håll.Insatser för vård och behandling behövs.Du och jag träffade en narkotika-missbrukare nere i . Han sade att han hade vän-tat på behandling. Det är klart att det kostarsamhället enormt mycket pengar att han stjäl för1 eller mer eller på annat sätt till-skansar sig dessa pengar för att kunna fortsätta medsitt missbruk. Och man skulle kanske kunna sparastora summor om man kunde behandla honom tidiga-re.Anf. 90 ()replik:Herr talman! Återigen gläder det mig att vi tyckerså lika. Det kan man också, som sagt var, avläsa itexterna. Men ditt exempel är väldigt målande medtanke på att den man som vi träffade var heroinist,och han sade att han behövde ungefär heroinom dagen för att klara sig. En kapsel på 0,2 gramkostar . Det finns bollar att köpa sominnehåller . Han behöver alltså oftast mycketmer än . Och man kan bara gissa sig till vaddet kostar samhället när han gör inbrott och när hanstjäl för att få ihop dessa pengar.Det som både och vi har kommit framtill i aktionsplanen är just att det är så oerhört mycketbättre ur ett mänskligt perspektiv där vi kan rädda livoch också ur ett ekonomiskt perspektiv att först ochfrämst arbeta förebyggande men att också när detgäller människor som har kommit in i ett beroendesatsa för att så snabbt som möjligt få dem ur dettaberoende.Sedan håller jag helt med om att denna individ idetta fall hade fått vänta alldeles för länge på vård.Men det tas också upp i handlingsplanen som ett avmålen att ingen ska behöva vänta på behandling.Anf. 91 () re-plik:Herr talman! Det gläder mig också att tycker att våra motioner lika väl kun-de ha tillstyrkts av utskottet eftersom man ändå är påväg i den riktning som framgår av motionerna. Såuppfattar jag det. I våra motioner pekar vi mycket påatt familjen, närstående, skolor och så vidare harmycket god kunskap och ska kunna ta del i detta ochstötta och tidigt upptäcka missbruk till skillnad frånmånga institutioner som så att säga byggts upp i dentidigare kanske socialdemokratiska världen. Med detär inte lösningen på det hela. Det är bra om vi äröverens om det.Det finns en motion som jag ändå skulle viljaframhäva. Den handlar om Metadonprogrammet. Denavstyrks klart av utskottet. Där tycker jag mig ändå seatt man inte är så lång bit på väg i fråga om kriterier-na att luckra upp det hela. Utskottet skriver att Social-styrelsen vidare påpekar att heroinmissbruket sprittsig och opiatberoendet ökat även i andra delar avSverige och anser därför att läkemedelsassisteradbehandling bör kunna ges med bättre geografiskspridning än vad man nu gör i , Göteborgoch . Men kriterierna för detta är att det finnsminst dokumenterat missbruk och att perso-nen i fråga inte får vara yngre än 20 år.Finns det inte, med tanke på att heroinmissbruketkommer in tidigare, anledning att skynda på dennaförändring så att Metadonprogrammet eller Subutex-programmet skulle kunna användas tidigare och på ettbättre sätt? är det kanske lite väl lätt att få tillgångtill Subutex genom förskrivning. Vad har för synpunkter på just detta?Anf. 92 ()replik:Herr talman! Det som vi talar om är en substitu-tionsbehandling som är en medicinsk form för attersätta opiatberoende.När det gäller Metadonet som sådant och attkomma in i ett Metadonprogam är det nog väldigtviktigt att man noga går igenom vissa kriterier för attta del av det. Vi vet nämligen numera att det finnsganska stora läckage både när det gäller Metadonpro-grammet och när det gäller Subutexprogrammet. Detfinns en andrahandsmarknad. Jag kan ta Subutex somexempel. Det finns till och med priser på begagnadSubutex, alltså sådan som man har lagt under tunganoch bevarat där tills man har kommit ut från läkaren.Då tar man ut den ur munnen och säljer den vidare.Metadon kan både injiceras och rökas. Det ger eneffekt som liknar den som man får av heroin.Jag tror att det är väldigt viktigt att programmenfinns kvar och att man måste gå igenom dessa kriteri-er.Men självklart behöver väntetiderna för att kom-ma in i programmen, när man väl har gått igenomdessa kriterier, minska.När man väl har kommit in på programmet måsteman också garanteras vård, som har tagits upp tilldiskussion. Detta ska inte vara ett alternativ till be-handlingshem eller alternativ till behandling överhuvud taget, utan det ska vara en del av en behand-ling. Det går inte att bara låta en person komma in påprogrammet och ge honom eller henne Metadon ellerSubutex och säga åt vederbörande att gå hem.Anf. 93 () re-plik:Herr talman! Det tycker jag också. Men det är fy-ra års väntan, och man ska vara för att få ta delav programmet. Man skulle kunna komma in tidigarei det. Det är helt klart att man inte enbart ska användaMetadon eller Subutex. Utan som jag sade i mittanförande ska det användas i samband med ett vård-program, så att man går in med en avgiftning och allaandra åtgärder som kan behövas.Min fråga är fortfarande: Om man börjar missbru-ka tidigare och fastnar i heroinmissbruk och kan do-kumentera det, varför ska man då behöva vänta tillsman är ? Detta kanske kan behövas tidigare föratt undvika att människor går ned sig ännu mer iheroin och skaffar det på olaglig väg med kriminalitetoch prostitution som följd. Det borde vara bättre attkunna luckra upp detta.Det är klart att vårdprogrammen måste vara striktaså att man verkligen dricker sitt Metadon på mottag-ningen eller var man nu är och inte försöker få detmed sig ut, eller motsvarande med Subutex. Manmåste inom vårdprogammet ta ansvar för att så verk-ligen sker.Skulle inte mot den bak-grunden kunna ställa sig positiv till att man kanskeskulle kunna få börja tidigare och enklare med ettMetadonprogram som avgiftning i stället för att fort-sätta med heroininjektioner?Anf. 94 ()replik:Herr talman! När det gäller den fyraåriga väntansom här nämns är det inte så att man står i kö i fyraår, utan det är missbruket som mäts till fyra år.Det är min absoluta förhoppning och också minvetskap att utbudet av behandling även är väldigtbrett. När jag talar om medicinsk behandling ser jagsubstitutionsbehandlingen som ett ganska långt stegframåt. Jag vill inte se att skolelever räknas ut och säger: Den här pojken är ej behandlingsbar. Hanfungerar inte i kognitiv beteendeterapi och inte påHassela eller vad det nu kan vara.Anledningen till den långa perioden är att manförst vill prova de behandlingsformer som står tillbuds. Det är alltså fråga om något som kommer inganska sent, när annat inte har fungerat, och så villjag nog att det fortsatt ska vara. Jag vill inte att manpå ett så tidigt stadium som möjligt ska komma in påde olika programmen.Anf. 95 ():Herr talman, åhörare och ledamöter! Liksom medalkoholen har vi sett en dramatisk ökning också avnarkotikamissbruket , i synnerhet underde sista åren då. Nytt är också den dramatiskt ökadedödligheten bland narkotikamissbrukare - en narkoti-karelaterad död per dag noterades förra året.Liksom för alkoholen har vi för narkotikans delsett hur kontrollapparaten har demonterats under tioår när det gäller tull och polis och minskad tillgång.Vi vet också att kriminalvården inte mäktar med atthålla våra anstalter narkotikafria.Frivården efter kriminalvården har inte de resursersom skulle behövas för att aktivt följa och guida denfrigivne ut i ett annat liv.Den positiva kontrollen - att finnas nära barn ochungdomar genom och skolan - kan inteheller med bästa vilja i världen sägas ha blivit kraft-fullare. Ser vi inte barn i riskmiljöer blir detmånga gånger mycket svårt att ingripa och att brytaett destruktivt drogbeteende hos barn när tioårsåldernpasserats.Vidare är det väldigt lätt att iaktta en förändradattityd av nonchalans när det gäller droger. Vadskulle vara så farligt med att ta lite skojiga piller?Den här politiken, som vi alla är väldigt eniga om,vill gärna kalla för fram-gångsrik. Men med tanke på den situation som vi befinner oss i kan vi inte gärna, tycker jag, sägaatt den är framgångsrik. För att den ska vara fram-gångsrik måste vi rimligen ha ett annat resultat än detvi faktiskt möter i kommunerna runtom i Sveri-ge.Den nationella handlingsplanens punkter har detockså gått bakåt med. När det gäller detta med attförmå fler missbrukare att upphöra med sitt missbruk,som nämnde, har det ju gåttåt andra hållet.Det talas om insatser mot efterfrågan - men efter-frågan har gått upp.Det talas om insatser mot utbudet - men utbudethar ökat i Sverige.Det talas om insatser inom kriminalvården - meninsatserna inom kriminalvården har försvagats.När det gäller den fjärde punkten i handlingspla-nen - kompetensutveckling och forskning - fattas detfortfarande väldigt mycket, trots att vi i underen väldigt , åtminstone , har debatteratnarkotikan.Också när det gäller den femte punkten - interna-tionellt samarbete - är det, som bekant, en avsevärduppförsbacke.Utöver handlingsplanens huvudpunkter vet vi attdet har blivit svårare att få avgiftning och behandling,vilket tidigare talare så väl har beskrivit.Men ett anständigt samhälle kan naturligtvis intege sig. Det är glädjande att det politiskt finns en oer-hört bred uppslutning bakom en restriktiv narkotika-politik - till skillnad från hur det är med alkoholpoli-tiken.I namn av en gemensam front mot narkotikan harvi kristdemokrater i det här betänkandet ingen egenreservation, utan vi yrkar bifall till utskottets förslagtill beslut.På plussidan kan det också nämnas att det finns enmycket bred folklig uppslutning bakom restriktioneroch nolltolerans mot narkotikan, något som vi inte servad gäller alkoholen.För både alkohol och narkotika gäller att det ärhelt nödvändigt med en jättelik folkrörelseuppställ-ning för en restriktiv politik för att denna politik skakunna vara framgångsrik.Målet om ett narkotikafritt samhälle har fåttmycket kritik. Givetvis ter det sig omöjligt med ettsamhälle fullständigt fritt från narkotika. Men det ärväldigt svårt att lägga sig på ett slags nästan fritt frånnarkotika så att säga.Socialutskottet har lagt upp en plan för att följanarkotikasamordnaren arbete och kom-mer, på kristdemokratiskt initiativ, att tillsammansmed justitieutskottet följa det här arbetet. I betänkan-det begärs att regeringen mot slutet av mandatperio-den överlämnar en så kallad resultatskrivelse tillriksdagen om vad som faktiskt har blivit gjort undermandatperioden. De båda utskotten kommer även attha ett antal aktiviteter och har startat upp detta underperioden.Egentligen måste väldigt mycket inom narkoti-kaområdet "hända redan i förrgår", med tanke pådödstalen och nyrekryteringen.I det här betänkandet är åtgärderna begränsade.Det finns ändå anledning att lite grann peka på reso-nemangen om hur vi ska förhålla oss till metadonpro-grammet. I en moderat och en socialdemokratiskmotion begärs att kriterierna bör ändras för att flerska kunna komma in på metadonbehandlingen. Soci-alstyrelsen har begärt att få utfärda nya föreskrifter,och regeringen funderar på om man ska få göra det.Enligt kan det vara motiveratmed en genomgång av kriterierna, exempelvis när detgäller föreskriften om att ha ett minst fyraårigt intra-venöst opiatmissbruk bakom sig. Det kriteriet kanbehöva ägnas en eftertanke. finns det just ing-enting som skulle kunna kallas för rent opiatmiss-bruk, utan alltmer handlar det om blandmissbruk -ofta med till exempel opiater, bensodiazepiner ochRohypnol.Enligt vår mening ska det vara en genomgångmed stor försiktighet. Bekänner vi oss till en restriktivnarkotikapolitik kan vi inte bejaka ett stats-understött missbruk, vilket är risken med alltför vidakriterier för metadonbehandling och med ett alltförslapphänt skött metadonprogram. Metadonbehandlingfordrar en mycket fast struktur med motiverade pati-enter, för annars blir metadonet en handelsvara påstan och en del i ett blandmissbruk som ingen ärhjälpt av.Rätt skött kan dock metadonet vara livräddandeoch räddande tillbaka till ett värdigt liv. Men här servi faktiskt en skandal i . Det råderinte vård på lika villkor. I får man köa och för metadonbehandling,medan man i kan komma i gång tämligenomgående.Första steget borde rimligen vara att de som i daguppfyller de fyra kriterierna för metadonbehandlingockså får denna. Därefter kan man, tycker jag, taytterligare ett steg och fundera på om en vidare kretsskulle kunna få denna behandling och på om det gåratt förändra kriterierna i någon mening. Tyvärr har vihittills i den här debatten egentligen inte fått någotbesked från och Socialdemo-kraterna om hur man ser på det faktum att det är en såojämlik situation i . Inte heller har något initi-ativ aviserats om vad man kommer att göra åt dennasituation. I den här vårdkön kan man i bokstavligmening dö.Beträffande det internationella arbetet frågade jagi mars statsrådet vad den svenskaregeringen kommer att göra på omde internationella narkotikafrågorna. Ministern bety-gade att den kommer att tala förden svenska politiken.Herr talman! Jag tackar igen för visad enighet ipolitiken angående narkotikan.Liksom för alkoholen gäller också här att det finnsöar av mycket gott kommunalt arbete.