prot · GQ0975 · 2003-03-20 00:00:00 — Just begrepp som nätverksuniversitet, de-centraliserad utbildning, distansutbildning och lär-centrum till exempel har gjort framtidsbilden någotmer komplex.Jag tycker att vi bör ha rejält på fötterna innan vigår in och diskuterar lärarförsörjningen rent konkret.Naturligtvis är vi medvetna om att det kommer attvara brist på lärare, precis som det är brist i alla andrasektioner i samhället på grund av den stora gruppenfyrtiotalister som kommer att lämna väldigt mångahål efter sig när de försvinner ut i pension.Anf. 90 () re-plik:Fru talman! talade isitt anförande om att tillvarata människors reellakompetens. är det ett utanförskapets samhällesom vi lever i, därför att tas inte människorsreella, verkliga, kompetens till vara. kan intevårdbiträden som har förvärvat kunskaper som enundersköterska få papper på det på ett enhetligt ochnationellt sätt. tvingas läkare, civilingenjöreroch lärare att arbeta med uppgifter som ligger långtbort från deras egentliga, reella, kompetens, baradärför att de är födda och utbildade i ett annat land.Ett steg på vägen för att råda bot på det här pro-blemet är validering, som . Men då inställer sig frågan varför regeringenoch majoritetspartierna, om de nu är medvetna omproblemet, inte agerar. Vi var lovade, fru talman, enproposition. Den skulle ha kommit senast frånregeringen just om validering. Den propositioneninfinner sig inte. Och min fråga till blir givetvis: Hur tänker majoriteten hävadet utanförskapets politik som regeringens passivitetleder till?Anf. 91 () replik:Fru talman! Jag delar uppfattningen om att detfinns en fara för utanförskap för vissa grupper.Därför är det också väldigt betydelsefullt att vi hittarformer för att validera de reella kunskaper och denreella kompetens som människor har.Det stämmer att det inte kommer någon valide-ringsproposition, men däremot kommer det en de-partementsskrivelse som ska gå ut på remiss för ska lyssna av, från alla de organisationer somarbetar med valideringsfrågor, hur de ställer sig till destrukturella delar som finns i denna departements-skrivelse som kommer och som handlar om hur vi skafå ett valideringssystem i landet.Det handlar alltså inte enbart om nya svenskar,utan det handlar också om personer som är födda ochuppvuxna här och även har fått utbildning här, sominte har tillräckligt mycket formell utbildning mensom kanske på arbetsmarknaden harskaffat sig både kunskaper och kompetens som skullemöjliggöra vidare studier. För dem är det också väl-digt betydelsefullt och viktigt att vi hittar ett valide-ringssystem.Torsten behöver inte vara orolig. Denhär skrivelsen kommer ,och då kan man läsa och begrunda och lämna förslagtill förändringar eller tillägg till de texter som finns.Anf. 92 () re-plik:Fru talman! Jag är orolig. Jag är orolig för tvågrupper: för dem som är födda och uppvuxna i Sveri-ge, som till exempel vårdbiträdet som har jobbat ochjobbat och på så sätt erhållit kompetens motsvarandeundersköterska, och för de stora grupperna utländskaakademiker som inte släpps in, inte får komma in, påden svenska arbetsmarknaden, som stängs utanför avstrukturer som inte låter dem släppas in. Det är intefara för utanförskap, fru talman. Det är ett utanför-skap . Det är ett utanförskapets politikområde.Jag undrar ibland vilka regeringen är så rädda för,för någonting måste ju motivera den här oförmåganhos regeringen att komma fram med de verkliga för-slagen, att komma fram med lösningen.Nu talar lovande omen departementsskrivelse. Det har vi hört . Denska ut på remiss. Ja, visst - gott så! Men frågan be-står: Varför kommer inte en proposition? Varför är viinte i nästa steg? Jo, det beror på passiviteten hosregeringen, som inte har förmått att komma helavägen fram till en proposition. Det är på grund av dethär sveket som utanförskapets samhälle består. Det ärett resultat av det sveket.Anf. 93 () replik:Fru talman! Vi ska akta oss lite grann, tror jag, föralltför starka ord i det här sammanhanget. Det är välbra att en regering är lyhörd och, innan man sätterned foten och lämnar förslag på lagtext, skriver nedde idéer man har i en skrivelse och skickar ut denbrett i samhället för att efterhöra om det här liggerrätt, både innehållsmässigt och i tiden. Jag tror inte attTorsten behöver vara så orolig när detgäller de här frågorna. Vi kommer att kunna hanteradetta.Anf. 94 ():Fru talman! Jag ska börja med att yrka bifall tillytterligare en reservation just för att den markerar enmycket viktig punkt i politik. Det ärreservation 23 under punkt 19 och handlar om valide-ring. Vi fortsätter alltså den diskussion som just förts.Jag ska tillåta mig att vara lärare och lite grannförsöka undervisa dem som sitter här om hur detegentligen ser ut för de akademiker som kommer tillSverige från andra länder. Jag har träffat dem undermånga år; jag tillhör själv den gruppen. Jag har träffatmänniskor som fått ekvivalering från Högskoleverketmed mycket höga poäng. Ingen har tittat på deraspapper. De är arbetslösa också i fortsättningen. Dehar inte kommit in i sitt yrke.Jag har träffat andra som fått ekvivalering på endel av studierna, medan en del har betraktats somfullständigt ointressanta. Jag har träffat åter andrasom inte haft en chans att få en riktig bedömning avsina kunskaper. Därför föreslår vi i inför ett test eller prov som ska öppna för inträdeantingen till högre studier eller till yrkesliv för aka-demiker från andra länder.Ett sådant test eller prov kan vara fullständigtanonymt. Det är då bara kvalifikationen, kompeten-sen, som visas i lösningen av de problem som finns isjälva provet. På så sätt är det endast lösningen avproblemen som avgör om en människa är eller inte ärtillräckligt kompetent att utöva ett yrke eller kommain på en mycket avancerad utbildning.Detta kan lätt göras. Varje individs identitet kandöljas under en symbol. Därigenom bedömer manbara resultatet av de problem och frågor som perso-nen i fråga hittat lösningen till. Man ser inte att är , och inte heller ser man ålderpå personen. I en rad fall faller människor bort då deti vårt samhälle också finns ett slags åldersdiskrimine-ring.Jag vill berätta lite mer detaljerat om den gruppakademiker från andra länder som inte finns i sinarespektive yrken. Det som gör problemet mycket stortär det faktum att de har oerhört varierande kunskaperoch kompetensnivåer.När det gäller arbetspositioner, befattningar ellerutbildningar i har man vanligtvis krav på godsvenska, god engelska, goda datakunskaper. Kommerman från ett arabiskt land kan man ha lärt sig mycketbra svenska men saknar engelskan. Har man underflera år bott på en flyktingförläggning i avvaktan påuppehållstillstånd och arbetstillstånd har man inteheller haft möjlighet att förbättra sina kunskaper omdet till exempel gäller datahantering.På alla dessa nivåer kan man hitta mängder avolika kombinationer. Då är det också mycket svårt attmed ett enda valideringssystem avgöra vad en männi-ska kan eller inte kan. Det behövs en flexibel mottag-lighet i det svenska utbildningssystemet för att kunnakomplettera de kunskaper som vissa personer saknaroch för att kunna uppvärdera de kunskaper som deredan har. Där kommer vi in på den svåraste punkten.Om man jämför utländska utbildningarmed svenska, och tar bort allt som inte stämmer medden svenska utbildningen, kastar man säkert bortmycket värdefull kunskap.En läkare som inte gått kursen i socialmedicin,men som behandlat malaria och tbc och väl kännertill dessa sjukdomar - som är mycket lite kända iSverige - kan vara en mycket mera kompetent läkareän vad det ser ut på papperet. Om man hela tidenstirrar sig blind på kurser och poäng i det svenskautbildningssystemet, vad säger man då till den männi-ska som kommer utifrån? Jo, att vi är bäst i världen.Vår utbildning är den allra bästa.Nu ska jag berätta om ett autentiskt fall. Det varen gång en arkitekt som kom från . Hansaknade en sista liten examen för att hela hans utbild-ning skulle vara komplett. På Tekniskahögskolan i sade man till honom att hanskulle få gå in på årskurs 1. saknadesemellertid arbetskraft på byggnadsområdet och hanblev därför genast anställd som arkitekt. Tekniskahögskolan skulle ha placerat honom i årskurs 2.Men han var inte nöjd med att bygga skolor i nå-gon Stockholmsförort. Han ville ha papper på sinakunskaper. Därför skickade han in ansökan om dokto-randstudier till 30 amerikanska universitet. Han blevantagen på samma nivå som den som skulle ha gåttalla svenska kurser och fått alla svenska poäng. Såhan blev stadsplanerare och byggde nya städer i Sau-diarabien. bor han i , och har förlo-rat en mycket värdefull kraft.En annan intressant sak hände när denne man komi kontakt med det svenska utbildningssystemet. Hanvar flykting men hade lyckats få ut sina ritningar frånArkitekthögskolan i genom att västerländs-ka vänner smugglat ut dem. Under diktaturen var detsvårt att få ut dem på annat sätt. När han visade sinaritningar på KTH vägrade man där att acceptera att devar hans. Man sade att de var för vackra och kundeinte ha presterats av honom som var så ung. Dettavisar hur farlig fixeringen vid ett enda mått, detsvenska måttet, kan vara.Jag ska berätta om läkaren från som ar-betsförmedlingen försökt tvinga att bli sjukvårdsbi-träde. Hon är utbildad i före detta ochhar alltså en mycket bra utbildning. Hon skulle behö-va gå kursen i sjukvårdssvenska, men för statistikenär det naturligtvis mycket bättre om hon blir sjuk-vårdsbiträde. Då är hon ju inte längre arbetslös ochkostar inte heller pengar för en kurs i sjukvårdssvens-ka.Just den kvinnan skulle bättre än någon annan lä-kare kunnat hjälpa somaliska kvinnor som föder försmå barn att bättre sköta sin graviditet och förberedasig inför förlossningen.Vad vi måste göra är alltså att sluta stirra oss blin-da på ett enda mått, det svenska måttet. Det finnsmycket bra utbildning i , men det finns myck-et bra utbildning också i resten av världen, och vill vivara öppna måste vi lära oss att respektera, uppskattaoch värdera även annan kunskap än den som produce-ras här.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )9 § Jämställdhet inom utbildning och forsk-ningFöredrogsutbildningsutskottets betänkande 2002/03:UbU6Jämställdhet inom utbildning och forskning.Anf. 95 AXEL DARVIK (fp):Fru talman! För att få mig en bild av vilka köns-roller som förmedlas till våra unga barn gav jagmig ut på stan för att leta upp en litentidning. Jag hittade Sagoprinsessan. Det är en tidningsom är avsedd för unga flickor. Där får man tre sötasmå presenter, ett glitterarmband, en kam och enspegel. Man får lära sig om vårens klädmode, ochman får veta att en riktig prinsessa tycker om rosa,och ju mer smycken desto bättre. Liknande avsnitteller presenter tror jag hade varit oerhört svåra atthitta i serietidningar som i stället vänder sig till ungapojkar.Könsrollerna tränger sig på mycket tidigt. Jag somär en liberal feminist tycker att individerna ska varafria att själva bestämma hur de vill leva sina liv. Dåmåste man klara av att bryta strukturerna. Könsroller-na hindrar barnen att leva de liv de vill. Det är dåviktigt att man i förskolan och i skolan tittar på hurundervisningen ser ut. Det krävs nämligen ett tydligtjämställdhetsperspektiv genom hela undervisningen.Det krävs utvecklade planer för att bryta underord-ningen av kvinnor i samhället.Till stor del handlar det om bemötandet från per-sonalen. Personalen måste vara medveten om vilkaroller de kan förmedla som ledare i skolan och i för-skolan. Detta är någonting som man måste arbetaaktivt med. Man kan till exempel dela upp i enkönadegrupper för att ha möjlighet att träna de egenskapersom barnen annars kanske saknar. Man ska värnaallas intressen i undervisningen. Inom idrotten är dettill exempel så att man fixerar alldelesför mycket på bollsporter som gärna killarna tycker ärroligt. Men man tar kanske inte alltid hänsyn till vadtjejerna tycker är intressant att göra på idrottstimmar-na.För att kunna bedriva ett effektivt professionelltjämställdhetsarbete i förskolan och skolan är detviktigt att man säkerställer en hög andel utbildadelärare. Detta är någonting som vi i libera-lerna länge har kämpat för.Fru talman! Det krävs också krafttag mot språk-våldet i skolan. Vi efterlyser ett nationellt programdär man verkligen tar tag i det problemet. Ingen skabehöva höra skändande fraser flygande över huvudet.Det är därför väldigt viktigt att man arbetar med atti-tyderna i skolan. Det är framför allt de vuxna sombefinner sig i skolan som har ett särskilt stort ansvar.Det går inte att komma ifrån det. Det måste tydligtmarkeras vilken typ av beteende som kan accepterasoch när beteendet inte kan accepteras.Detta gäller naturligtvis också andra typer av tra-kasserier. Skolans personal måste med kraft motverkadem. Vi vill dessutom att man ska ta arbetsmiljölagensom förebild för att motverka trakasserier. Sammaförutsättningar ska gälla genom hela livet när detgäller skydd mot trakasserier och kränkande behand-ling.Fru talman! Jämställdhetsproblematiken gällerinte bara eleverna utan också lärarna. Den offentligasektorn har till stor del och på många ställen monopolpå utbildningsväsendet. Detta gör att man kan hållanere lönerna, eftersom de anställda inom den offentli-ga sektorn inte kan konkurrera genom att välja enannan arbetsgivare som kan betala bättre.Detta drabbar kvinnorna extra hårt eftersom de istörre utsträckning är anställda inom den offentligasektorn. Det krävs att man fortsätter arbetet med attbryta upp monopolen för att kunna ge lika lön för likaarbete, uppvärdera kvinnornas arbete och sluta dis-kriminera dem.Den offentliga sektorn måste ta sitt ansvar. Det ärfaktiskt vi politiker som styr. I första hand är detsocialdemokratiska politiker som styr i regeringenoch i många kommuner. Det sker mycket lite. Det ärdefinitivt inte så att den offentliga sektorn är någotföregångsexempel som är värt att ta efter. Snarare kanden vara sämre vad gäller kvinnornasmöjligheter.Regeringen har länge slagit sig för bröstet för denjämställdhetspolitik den för, men mycket lite händer.Inom högskolan startade man ettprogram för att utnämna fler professorer. Flera avdem var kvinnor, vilket naturligtvis var mycket väl-kommet. Men de nya tjänsterna har på ett olyckligtsätt bidragit till att bevara de skillnader som finnsmellan män och kvinnor inom högskolevärlden ge-nom att man gett kvinnorna, och framför allt de nyaprofessorerna, mindre forskningsresurser och lägrelöner.Rekryteringsprocessen måste förändras så att mantydligt utvärderar, tillvaratar och ser kvinnors kom-petens vid rekrytering till tjänster inom högskolan. Ivissa fall kan det vara lägligt att använda sig av enpositiv särbehandling för att skapa en bättre könsba-lans på vissa arbetsplatser. Arbetsformerna kan ocksåförbättras när det gäller planering, seminarietideretcetera så att det går att kombinera med ett normaltfamiljeliv.Det gäller att kunna se alla individer och ta varapå deras kompetens, något som för mig är central-punkten som liberal feminist, och inte låta könsrolleroch strukturer styra. Med en regering som säger sigvilja utrota diskrimineringen av kvinnor och med enjämställdhetsminister som tillika är vice statsministerkan man titta tillbaka där det inte har häntnågonting som är särskilt väsentligt. Man får en otäckklibbig känsla av att det fina språket enbart är parti-taktik utan någon vilja att egentligen sätta kraft bak-om orden. Jag vill därför yrka bifall till Folkpartietsreservation nr 1 under punkt 1 i betänkandet.Anf. 96 ():Fru talman! Låt mig först anföra att , som skulle ha fört talan idenna debatt, tyvärr har tvingats avstå av privata skäl.Jag ska därför helt kort redogöra för Kristdemokra-ternas synpunkter.Jag vill också inledningsvis yrka bifall till reser-vation nr 2. Givetvis står jag bakom Kristdemokrater-nas alla reservationer, men för tids vinnande nöjer jagmig med att yrka bifall till den reservationen.Fru talman! För oss kristdemokrater är jämställd-het en självklarhet i hela samhället. Jämställdhet är engrundbult i vår människosyn, där alla människoroavsett vilka de är eller vilka grupper de tillhör ska hasamma möjligheter att leva och utvecklas. Kanske ärdet av särskild betydelse att jämställdheten får ge-nomsyra utbildningssektorn. Det är viktigt att upp-växande generationer får goda och bra förebilder. Detär viktigt att den normöverföring som naturligt sker ibarnomsorg och skola sänder signalen att alla är likamycket värda oavsett kön. Lika självklart är det, ellerborde vara, att vuxna studerande får vistas i en miljödär tolerans, respekt och hänsyn råder och där dis-kriminering är bannlyst.Det handlar om att den värdegrund med respektoch jämställdhet utifrån den etik som förvaltats avkristen etik får genomsyra verksamheten i grundsko-lan, i de frivilliga skolformerna som gymnasieskolan.Enligt vår mening borde den också naturligt genom-syra barnomsorg, förskola och högre utbildning. Närvärdegrunden som den finns formulerad i läroplaner-na för grund- och gymnasieskolan verkligen får ge-nomslag och genomsyrar vardagen slipper vi denskola där våra barn och ungdomar - och då särskiltvåra flickor - känner sig kränkta och förnedrade. Ennyckel i detta är att få ett stopp på det språkliga vål-det. Det är en skam att flickor tvingas utstå och krän-kas av förnedrande tilltal.Lika oacceptabelt är det att det verkar finnasglastak i de högre utbildningarna - tak som hindrarkvinnor att göra akademisk karriär. De taken måstekrossas, så att det blir självklart att det är akademiskameriter och inte kön som ska premieras vid karriär ihögskoleväsendet.Även på grundutbildningen krävs insatser. Vikristdemokrater menar att det är självklart att diskri-mineringslagstiftningen ska gälla alla studenter -även studenter i uppdragsutbildning. Det är en bristoch ett tecken på passivitet i den förda politiken att såinte är fallet.Fru talman! Jämställdhet handlar inte enbart omkvinnor. Det handlar om alla - om kvinnor, om mänoch om medvetande och attityder. Den angår oss alla.Så länge någon diskrimineras i vårt land på grund avkön kan vi inte vila. Det krävs en politik som på all-var kan ta itu med bristerna och bygga ett mer jäm-ställt samhälle.Anf. 97 ():Fru talman! I läroplanen är direktiven vad gällerjämställdhet relativt klara. Ambitionen är hög och detlåter bra, men tyvärr vet vi att verkligheten ser någotannorlunda ut. Det gäller dels det språkvåld somtidigare talare har varit inne på, dels den ojämställdadelen både i lärarutbildning och lärarroll. Det gällerockså de barn och elever som går i skolan.Redan på dagis förstärks könsrollerna för pojkaroch flickor. Tendensen förstärks genom hela skolti-den. Vi vet också att vuxnas språk förändras tydligtberoende på om man talar till småpojkar eller små-flickor. Det är någonting som vi vuxna inte tänker på.Det är tråkigt men sant. Därför måste undervisnings-formerna förändras så att man tar hänsyn till de olikakönen men också till de olika könens behov och in-tressen. Lärarna spelar alltså en viktig roll både somförebilder och när det gäller att uppmuntra till enbättre jämställdhet. Därför är en jämn könsfördelningi rekryteringen av lärare på alla nivåer viktig. Vimåste eftersträva det på ett helt annat sätt än vad vigör i dag.Man kan se att elevernas erfarenheter i de tidigaskolåren spelar en stor roll för deras framtida utbild-nings- och yrkesval. Ett medvetet arbete för att brytade könsbundna mönstren längre fram i livet måstedärför inledas i skolan.Trots de fina formuleringarna i läroplanen haringa stora förändringar egentligen skett. Det har fun-nits ambitioner och det har funnits intresse för attförändra. Vi måste förändra de könsstrukturer ochmönster som finns och vi måste förändra den del avutbildningen och undervisningen som finns. Tyvärrhar inte så mycket kunnat förändrats. Projekt harinitierats och genomförts, men egentligen har det intefunnits någon riktig samordning mellan projekten ochinsatserna för att förbättra situation.Arbetet för att öka jämställdheten får inte stannavid skrivna formuleringar. Det krävs i stället ett sam-lat grepp där klart mätbara mål och metoder för attmäta dem utformas. Vårt förslag är att vi borde geSkolverket i uppdrag att i samarbete med både ele-vorganisationerna och lärarnas organisationer utar-beta ett samlat program för jämställdheten i skolan.Därmed, fru talman, yrkar jag bifall till reserva-tion 3 under punkt 1.Många av de projekt som har dragits i gång i daghar enbart behandlats av vuxna. Man har inte tänkt påatt eleverna skulle kunna få vara med i utformningen,inte ens lärarstudenterna eller lärarorganisationen.Fru talman! En kvalitativ högre utbildning ochforskning måste också sätta jämställdheten i fokus.När det gäller rekrytering till högre utbildning ärfördelningen mellan män och kvinnor ganska jämn.Däremot är snedrekryteringen till de högre tjänsternainom verkligen anmärkningsvärd.Kvinnorna missgynnas systematiskt: Ju högre upp ihierarkin, desto färre kvinnor. För att nå jämställdhetinom högskolan är det nödvändigt att börja redan igrundutbildningen.Förhållandet att kvinnor väljer kortare utbildning-ar och i mindre utsträckning fortsätter till forskarut-bildningen måste också förändras. En mer aktiv re-krytering är därför nödvändig och det behövs ocksåtill exempel fler kvinnliga handledare till forskaräm-betena.Hela rekryteringsprocessen till den högre utbild-ningen måste genomgå en översyn och göras merjämställd. De satsningar på rekryteringsarbete somgjorts inom tekniska och naturvetenskapliga utbild-ningar har medfört att andelen kvinnor på grundut-bildningsnivån har ökat. Alltfler kvinnor söker sigockså till tekniska utbildningar, men det är fortfaran-de långt kvar till en riktig jämställdhet.Mer behöver alltså göras för att få fler unga kvin-nor att välja tekniska och naturvetenskapliga utbild-ningar. Motsvarande satsningar måste så klart göras irekryteringen till kvinnodominerade utbildningar. Vimåste få en ökad jämställdhet mellan kvinnor ochmän även där.En annan viktig förutsättning för att öka genom-strömningen är andelen kvinnor i den högre utbild-ningen och att få kvinnor att satsa på den akademiskakarriären. Här är det viktigt att det finns möjligheteratt arbeta under ekonomiskt trygga omständigheter.Det gäller så klart både män och kvinnor, men fram-för allt har man kunnat se att det är kvinnorna somhalkar efter just eftersom tryggheten inte finns.Därför har vi i föreslagit fler dokto-randtjänster och en satsning på mellantjänster, som vianser är de två enskilt viktigaste åtgärderna för attstimulera fler kvinnor att påbörja den akademiskakarriären.Anf. 98 ():Fru talman! Jag har under haft för-månen att med motioner från den allmänna motions-tiden som bas här i kammaren debattera jämställdhetinom utbildning och forskning. Till min glädje har jagfunnit att betänkandets sidomässiga omfattning medåren blivit allt tunnare. Jag ser det som ett gott ochpositivt tecken på att vi faktiskt har kommit en bra bitpå väg mot samsyn och gemensamt arbete när detgäller jämställdhetsfrågorna inom de här fälten, ut-bildning och forskning.Jämställdhetsproblematiken har ju lyfts fram ochtydliggjorts inom de flesta samhällsområden de se-naste åren. Skolans roll och uppgift som förmedlareav värderingar och attityder i synen på flickor ochpojkar, män och kvinnor har ju lyfts fram och beto-nats av företrädare för de allra flesta organisationersom arbetar med jämställdhetsfrågor.Det har hänt mycket, och det händer mycket närdet gäller att stödja och stimulera jämställdhetsarbeteti förskola, skola och gymnasium. arbetarmed att ta fram och sprida goda exempel. Resursper-soner i jämställdhet och genuskunskap håller på attutbildas. Den nya har blandannat uppgiften att utveckla matematiken så att den istörre utsträckning än även ska väcka flickornasintresse. Lagstiftningen har skärpts steg för steg närdet gäller bestämmelser som reglerar skolans arbetemot kränkande behandling. En kommitté arbetar förnärvarande med en översyn av hela diskriminering-slagstiftningen.Fru talman!