prot · GR0926 · 2003-11-12 00:00:00 — Men det är inte och på gatan som tar traditionella livförsäkringar. De får inget stöd. Så kan det väl inte vara när vi ska ta ansvar för alla konsumenter? 115 () replik: Jo, , talar för , och men även för och allt vad människor heter. Men det intressanta är ändå att det som tar upp i sin reservation faktiskt innehåller ett tillkännagivande om en utredning, och man tar upp på vilka olika sätt som man skulle kunna utreda frågan. Jag lovar, , att i de förhandlingar som kommer att ha tillsammans med regeringen och även i konsumentfrågorna kommer vi att lyfta fram frågan. När det gäller meningen, om det skulle visa sig att det finns behov, ser jag att behovet finns. Hela denna lagstiftning har kommit till just utifrån ett konsumentperspektiv och att man har sett att det finns ett sådant behov. Alltså tror jag inte att det kommer att finnas något problem när det gäller att även regeringen ser att behovet finns. Och såvitt jag har förstått har även regeringen sett att behovet finns men att den inte har haft möjlighet att lyfta fram frågan vid sittande bord för att inte försena propositionen. Det är också någonting som tar upp i sin reservation. Ni vill ju inte heller försena det som ligger på bordet . Vi från kommer i alla fall att se till att göra allt som vi kan för att även de traditionella livbolagen ska tas med i denna lagstiftning . 116 () replik: Jag vill understryka ett samband och ställa en fråga till . Det första sambandet som jag vill peka på är att när vi här från ålägger rådgivningsföretag starka krav och starka förpliktelser, till exempel när det gäller arkivering och dokumentation , är det klart att man kan tycka att detta är något som kommer att innebära kostnader för i första hand företagen. Men detta är en kostnad som naturligtvis i slutändan alltid kommer att betalas av oss som konsumenter. Kostnaden för de regler och de skydd som vi kan diskutera här kommer alltså i slutändan att betalas av konsumentkollektivet. Det sambandet vill jag verkligen understryka för . Den fråga som jag vill ställa handlar om att dessa kostnader är helt outredda. Det står ingenting om dem i propositionen. Men som företrädare för majoriteten i utskottet tror jag att i varje fall har funderat över detta. Min direkta fråga till är: Hur mycket kommer dessa lagar, dessa regler och denna börda för att arkivera dokumentation att faktiskt kosta för konsumenterna som helhet? 117 () replik: Den frågan har jag inget svar på. Jag förmodar att också tog för givet att jag inte hade något svar på vad det skulle kosta att arkivera. Sambandet är oerhört viktigt. Det tror jag är skillnaden mellan den vänsterkonsumentpolitik som vi för och den konsumentpolitik som och för. Om man ställer krav på konsumentskydd och konsumentsäkerhet måste det givetvis betalas av någon. Men konsumenterna är med och betalar allt. Vår konsumentpolitik går ut på att när konsumenterna ändå är med och betalar för allt som näringsidkarna ska sälja, eller där man som konsument ska köpa och ta del av någonting, ska de också kunna vara med och påverka. De ska också kunna ha något att säga till om. I det här fallet väger konsumenthänsynen tyngre än just att näringsidkarna ska ha kortare preskriptionstid. Där tror jag att vi ser på sambanden på två helt olika sätt. 118 () replik: Jag tycker att det är synd att inte har ett svar på den fråga som ställs. Det är en mycket rimlig fråga när man ställer ut nya påbud och lägger på nya administrativa bördor. Det gäller speciellt när vi diskuterar detta ur ett konsumenträttsligt perspektiv. Vad blir kostnaderna för konsumenten? Det är en mycket rimlig fråga, . Det är inte bara du som ska ha skäll för detta. Det gäller också regeringens arbete med propositionen som inte tillräckligt tar med detta väsentliga perspektiv. Jag vill kommentera några fler saker i dina inlägg. Det får inte vara en alltför ensidig bild av vad som är finansiella rådgivningsföretag. Du talade tidigare i ditt inlägg om att finansiella företag är stora jättar. Det finns många sådana. Men det finns också många små enmansföretag inom fältet. De drabbas så klart oerhört hårt av dokumentationsplikten . Vad får det för konsekvenser för konkurrensen? Jo, att det blir färre småföretagare och mer dominans av de stora finansiella rådgivningsföretagen. Jag är förvånad över att är med och understöder en sådan utveckling. Det är någonting som till exempel framhåller i sitt remissvar till lagförslaget. Jag beklagar att inte har ett svar på frågan som är seriös och uppriktigt ställd. Den är ytterst relevant. Det som utgör kärnan i konsumentintresset är ett brett utbud, bra konkurrens och att priserna för tjänster kan hållas på en låg nivå. 119 () replik: Jag och är i det här fallet överens om konkurrens, låga priser och ett bra konsumentskydd. Men det är ändå märkligt att ställer frågan. Ni föreslår att man ska utreda frågan. Men ni har inte något konkret fall eller någon konkret fråga som ni har lyft fram där ni visar att det skulle innebära si eller så mycket ökade kostnader. Det som ändå är viktigt är att både utskottet påtalar och regeringen påtalar i propositionen att det finns preskriptionsregler som kan se annorlunda ut beroende på vilka avtal som har ingåtts enligt den lagstiftning som vi har . Det som ingår i den föreslagna lagstiftningen kan inte bli gällande för till exempel väldigt små finansiella rådgivare. Det görs också en skillnad mellan den tillsyn som sedan kommer att göras av och . har tillsyn över de stora jättarna medan också kan komma åt och har tillsyn över de små näringsidkarna som håller på med finansiell rådgivning. 120 (): Fru talman och övriga åhörare! Ämnet är konsumentpolitik. Det är ett allt viktigare område i vår gränslösa värld. Internationellt sett anser jag att vi i har ett starkt konsumentskydd. Men det finns alltid behov att se över regler och bestämmelser i takt med att det dyker upp nya marknader och nya affärsvägar. Vi tycker att det är bra med den nya lagstiftningen. Det är också bra att regeringen kontinuerligt ser över konsumentskyddet. Inom anser vi också att det är viktigt med en lagstiftning som har ett grundskydd för konsumenter vad gäller köp av både varor och tjänster. Lika viktigt är det att konsumenterna får en löpande information så att de själva kan öka sina kunskaper. De ökar därmed också sin egen makt och får lättare att följa med vid en träff med finansiell rådgivning. Om man själv har skaffat sig kunskaper är det naturligtvis lättare att också förstå rådgivaren. Det vi nu debatterar är finansiell rådgivning till konsumenterna. Det är ett område där vi tycker att det finns ett stort behov av att gå in och se hur det fungerar . Det är också viktigt att den rådgivning som lämnas sker utifrån konsumentens och individens bästa. Vi ställer oss bakom betänkandet utom på några punkter där vi har några synpunkter. Det gäller bland annat övervakningsroll där vi tycker att lagen borde vara tydligare. Den borde bland annat ange att vitesföreläggande inte ska meddelas i fall där det är tillräckligt med en varning. Vi ställer oss också bakom det som sagts här. Det hade varit bättre att man uttalat att ska ha möjlighet att meddela varning. Det ska stå att det ska kunna meddela varning i stället för bör. Den andra frågan rör tillsynsansvaret. Vi har där valt att lämna våra synpunkter i ett särskilt yttrande. Det är olyckligt att det med nuvarande förslag finns risk för dubbelarbete. Tillsynen kan även medföra att det blir ett motstridigt agerande. Vi har valt att inte reservera oss här. Men vi kan tycka att det hade varit en fördel om tillsynsansvaret hade legat på en myndighet. Jag vill också kommentera några saker som har tagits upp i debatten. Det gäller bland annat försäkringsfrågan, som har tagits upp av . I betänkandet föreslås att lagen ska omfatta vissa typer av försäkringar men inte traditionella livförsäkringar. Efter den diskussion vi hade i utskottet, där en majoritet i utskottet har insett vikten av att se över detta, har vi klart uttryckt att vi utgår ifrån att regeringen är medveten om detta och att regeringen ska ta upp det till förnyad prövning. Om en utskottsmajoritet uttalar detta borde det i sig ha lite tyngd för regeringen. Av den anledningen har jag ställt mig bakom majoritetens förslag i stället för att stödja den reservation som har. Men det är oerhört viktigt att man gör någonting åt de traditionella livförsäkringarna, särskilt med tanke på den debatt som varit ute i samhället. Jag vill också lite grann ta upp preskriptionstiden. Vi har ställt oss bakom att den är . Det gör vi utifrån att konsumenterna även här har en skyldighet att underrätta näringsidkaren om skadorna inom en skälig tid. Därmed begränsar man den osäkerhet som kan uppstå hos småföretagen. kan tyckas vara , men måste man koppla detta till att finansiella tjänster ofta har att göra med långsiktigt sparande. har tillsyn till viss del. Det hade därför framstått som naturligt om hade getts hela tillsynsansvaret. Men även här får vi följa frågan och avvakta, och därför har vi bara en reservation på detta område. 121 () replik: Eftersom arbetar för att alla som tecknar en livförsäkring ska ha rätt till finansiell rådgivning inte enbart de som har extra avancerade livförsäkringar blir vi naturligtvis fundersamma över att också väljer att ha en skrivning där utskottet kommer överens om behov föreligger. Vi vill att alla konsumenter ska ha den rättigheten. Anser och att detta behov finns? För kunde vi läsa sida upp och sida ned om behovet av att få korrekt rådgivning när det gäller den här typen av verksamhet. Anser att man måste lägga in om behov finns, eller ser hon precis som att det redan finns behov? Det skulle i så fall innebära att hon kunde ställa sig bakom vår reservation. 122 () replik: Jag skulle vilja svara så här: Om man har en pragmatisk läggning är jag övertygad om att man kommer längre om man väljer den väg som majoriteten nu förespråkar. Att vi i detta fall skulle ha anslutit oss till en kristdemokratisk reservation och därmed befunnit oss i minoritet hade inte lett frågan framåt. har utskottsmajoriteten uttalat sig och sagt att man utgår från att regeringen återkommer och vidtar åtgärder. Det anser jag är en mycket starkare skrivning än att jag skulle ställa mig bakom en reservation i minoritet och därmed egentligen inte komma någon vart alls. 123 () replik: Det gör mig bekymrad att det finns politiskt taktikspel bakom detta i stället för att man är rak och tydlig och säger att vi vill att alla konsumenter ska ha samma möjlighet till finansiell rådgivning när det gäller livförsäkringar. Det skulle vara enkelt, tydligt och klart för medborgarna. Det är livsfarligt om vi tänker ut strategier för att om möjligt få igenom våra krav då det finns en majoritet. I själva verket är det så att om diskussionen hade förelagts på ett ordentligt sätt hade det kanske blivit ett majoritetsförslag av reservation. Eller så hade vi kanske inte behövt ha någon reservation om man hade tagit bort om behov föreligger. Även Socialdemokraterna bör ha läst det som finns i skrivningar och annat, nämligen att det finns ett behov, och borde därför ha kunnat konstatera det . Jag tycker alltså att det hela är tveksamt. Låter sig styras av politiska strategier i stället för att följa sitt budskap och sin ideologi? 124 () replik: Jag tror att vi har samma mål men olika tillvägagångssätt i just den här frågan. Vi har valt ett tillvägagångssätt där vi bedömer att vi kommer snabbare fram än om vi hade gjort som här förespråkar. blev det alltså ingen majoritet kring denna fråga. Det är verkligheten, . Det blev ingen majoritet i utskottet. Det fanns inte förutsättningar för det. pratar här om strategi. Ja, en politisk strategi kan vara att ställa sig i minoritet och skrika högt på en utredning. Jag har emellertid förhoppningar att frågan, efter de skrivningar som gjorts, kan föras framåt. Det är ju heller inte så att frågan avfärdas för evigt. Om regeringen inte gör det som vi förväntar oss av den får vi ta upp frågan på nytt. 125 (): Jag vill börja med att säga att i det här ärendet är alla egentligen överens när det gäller grundtanken i det hela, det vill säga att det behövs ett starkare konsumentskydd för finansiell rådgivning. Bakgrunden är en förändrad verklighet där allt färre banker ägnar sig enbart åt ut- och inlåningsverksamhet. Det finns i stället en större riskaspekt i det hela. Alltfler sparar i fonder, aktier och försäkringar, och när det går bra kan det gå mycket bra, men när det går dåligt kan det också gå mycket dåligt. Börsens upp- och nedgång är naturligtvis en viktig komponent, men det är även viktigt att få goda råd och att rådgivarna har hög kompetens. Det är rimliga krav som man kan ställa sig bakom, och det är därför den nya lagen tillkommit. I frågan om de så kallade traditionella livförsäkringarna också ska ingå i detta har utskottet sträckt sig mycket långt. Utskottet kräver att regeringen återkommer med en förnyad prövning av frågan och därefter återkommer till med lagförslag. Sedan finns det vissa skillnader mellan de traditionella och de mer riskbetonade sparformerna. När man sparar traditionellt får man ofta tillbaka allt man satt in och till och med ännu mera, alltså en del av vinsten. Risken är alltså oftast begränsad. har vi av den senaste tidens utveckling sett att även dessa former kan påverkas, och därför kräver vi att regeringen återkommer. Jag förstår dock inte riktigt skillnaden mellan att regeringen gör en förnyad prövning och att man tillsätter en utredning. Om det innebär att man redan i förväg talar om vad utredningen ska komma fram till så behövs inte någon utredning, utan då kan man redan nu lägga in de traditionella livförsäkringarna i paketet. Regeringen ska givetvis återkomma . kanske vi ska överväga om det är exakt denna lagstiftning som ska gälla med tanke på att risken är något mer begränsad. Kanske kunde vi hitta ett mellanting. Det viktiga är dock att regeringen återkommer. En utredning skulle förlänga och fördröja processen. När det gäller preskriptionstiderna är visserligen i detta sammanhang, men det kan röra sig om mycket stora skador för den enskilde. En stor del av någons förmögenhet kan gå upp i rök på grund av att han eller hon fått oseriös rådgivning. Därför är det naturligt att ha denna långa tid. Dessutom handlar det om ett långsiktigt sparande varför skador kan uppkomma. Det här kan också vara sanerande gentemot dem som ger kortsiktiga råd, alltså sådana som tänker att bara det håller så gör det ingenting om det hela sedan går i stöpet. Därför tror jag att detta kan vara positivt för hela branschen. Jag ser heller inte något behov av att ha oseriösa uppstickare. Ett argument som används är nämligen att uppstickare skulle kunna utmana de traditionella formerna vilket försvåras av det här förslaget. Jag vill inte se oseriösa uppstickare utan anser att även de ska följa gällande regler. är det så att även om preskriptionstiden blev skulle man ändå ha kvar arbetet med att spara papperen och arkivera dem. Då handlar det alltså enbart om utrymme. Att detta skulle kosta enorma summor har ingen remissinstans pekat på. Det rör sig trots allt om en begränsad mängd papper. Det är inte många papper på varje konsument som kommer dit. Dessutom digitaliseras detta i allt större utsträckning, och då uppstår heller inte platsbrist. I datorn får allting plats. Jag kan alltså inte se varför den tioåriga preskriptionstiden skulle innebära ett stort hot mot uppstickare. När det gäller tillsynen kan man alltid diskutera om eller ska ha hand om den. har tillsyn över flera konsumenträttsliga lagar, och därför ser jag inget hinder för att de även i fråga om detta skulle kunna ha ett stort tillsynsansvar. har dock kvar de områden som redan ligger hos dem. Att skulle kunna komma med näringsförbud ser jag inte heller som något stort problem, för vad är skillnaden mellan om eller kommer med detta? Däremot instämmer jag fullständigt i att det i första hand ska utfärdas en varning och inte ett näringsförbud. Det framgår väldigt tydligt att det ska vara återkommande allvarliga förseelser som ska leda till näringsförbud. Tar man bort näringsförbud som sista utväg kommer man inte att ha några instrument för att få företagen att följa reglerna. Näringsförbud bör kunna tillgripas som sista instrument, men man ska naturligtvis vanligen använda varning. I frågan om totalharmonisering inom EU står vi fast vid vår tidigare linje att man i varje enskilt fall ska avgöra vad som är bäst för konsumenterna. I de flesta fall är kanske minimiregler att föredra, för då riskerar vi inte här i att behöva försämra våra regler, men i vissa fall kanske vi gynnar både oss och européerna bättre med en harmonisering. Vi vill dock inte låsa fast oss för totalharmonisering som en princip som alltid ska gälla. Vi tror inte att det gynnar konsumenterna. Avslutningsvis skulle jag vilja säga att det som det handlar om är att man uppsåtligen eller genom oaktsamhet åstadkommer skada för konsumenten. Det är alltså det som kan leda till skadestånd och andra straff. Jag tycker inte att det är för höga krav att ställa på vare sig traditionella företag eller små uppstickare utan att det är en grundläggande skyddsnivå som konsumenterna bör ha. 126 () replik: sade att när det gäller harmonisering på EU-nivå får man bedöma det från fall till fall. Det är just det som det här handlar om. Det som vi här har att ta ställning är just lagstiftningen på ett enskilt område. Det blir då väldigt intetsägande att man från Socialdemokraternas och majoritetens sida avvisar ett resonemang om totalharmonisering och säger att vi ska bedöma detta från fall till fall. Vi har i konsumentpolitiska motion ett allmänt resonemang om hur vi tycker att hela den konsumenträttsliga lagstiftningen bör se ut i ett EU-perspektiv. Här har vi dock ett yrkande som handlar om att lagstiftning på det här området lämpar sig för harmonisering. Det skulle vara intressant att höra vad man tycker i sak om detta. I stället sopar man undan hela frågeställningen. Vi har en inre marknad som fungerar rätt bra för företag men ganska dåligt för konsumenter. Det är många konsumenter som inte tar till vara de möjligheter som den inre marknaden ger därför att man inte känner sig trygg som konsument när man handlar eller utnyttjar tjänster från andra länder. Där ser jag den splittrade lagstiftningen på konsumentområdet som ett problem. Här har kommissionen också en väldigt hög ambitionsnivå att harmonisera lagstiftning på en hög och gemensam nivå. Jag tycker att ska vara pådrivande i det arbetet, och då är total harmonisering i många fall en bättre lösning, speciellt på det här området eftersom just finansiell rådgivning är sådant som verkligen lämpar sig för gränsöverskridande handel. Det spelar ju ingen roll ifall ens bank eller ens finansiella rådgivare rent fysiskt sett befinner sig i eller i något annat EU-land om man som enskild konsument har möjlighet att vända sig till den näringsidkaren också här i . I det fallet efterlyser jag verkligen ett utvecklat resonemang från . 127 () replik: Jag är inte säker på att totalharmonisering skulle vara det bästa i det här fallet. Låt oss utgå från att det skulle bli exakt som i det fall som vi nu har tagit fram. Då hade vi inte kunnat invända mot någonting, men tänk om man hade kommit fram till någonting som inte sträckte sig så här långt eller som på något annat sätt gick emot hur vi vill ha det! Då skulle det som vi beslutar om köras över, och det skulle kunna innebära att vi inte blev nöjda med den slutliga komponent som det blev. Det hade kanske varit bättre med minimiregler. är detta lite fiktivt eftersom det inte föreligger något förslag på EU-nivå om övergripande generell lagstiftning som i , varken gällande minimiregler eller gällande totalharmonisering. Jag vet inte ens om det skulle vara mest positivt med en total harmonisering. Kanske skulle minimiregler ha varit att föredra i detta fall. Mot den bakgrunden avvisar vi det. Däremot avvisar jag inte den tanke som du för fram, att det är väldigt viktigt för konsumenten att det finns ett skydd även på EU-nivå eftersom mycket av verksamheten är internationell. Det finns redan en del lagstiftning på EU-nivå inom området men ingen övergripande lagstiftning. Det borde vi kanske arbeta för. 128 () replik: Läser man motionsyrkande finner man att det går ut på att ska verka inom EU för en gemensam konsumenträttslig lagstiftning på det här området. Det är just på grund av att det inte pågår en samlad diskussion om en eventuell totalharmonisering som vi tycker att det är viktigt att faktiskt vågar ta ställning och som medlemsland säga att vi tycker att det är viktigt att EU intresserar sig och engagerar sig för det här området. Jag tycker vidare att gör det väl lätt för sig när hon invänder mot det här genom att säga att om man hade kommit fram till en lagstiftning som på precis alla punkter ser ut som den som vi nu tänker genomföra i , kan vi gå med på det, men i andra fall blir det problem. Med ett sådant synsätt jag hoppas att jag har återgett resonemanget korrekt blir det väldigt svårt att över huvud taget föra en diskussion mellan flera länder om hur den gemensamma lagstiftningen ska se ut. Vi går i så fall in med utgångspunkten att andra länder ska ansluta sig till det som vi redan har bestämt oss för. Den konsumenträttsliga lagstiftningen kan ju se ut på olika sätt, och så är fallet i olika länder. har ju varit ett föregångsland på det konsumenträttsliga området, men ser vi att många andra länder hinner i kapp oss och rent av delvis går om oss. Graden av skydd kan vara lika i olika länder, men utformningen av reglerna är olika. Just denna olikhet i regelverket skapar en otrygghet för konsumenten. Man är inte riktigt säker på att reglerna i det andra landet ger motsvarande skydd därför att de ser annorlunda ut. Detta är ett stort mentalt hinder för den enskilda konsumentens möjligheter att dra nytta av den inre marknaden. Jag vill verkligen att vi från sida agerar mer offensivt för en mer samlad lagstiftning på en hög och gemensam nivå. 129 () replik: Det som jag reagerar mot, , är inte att du talar om EU-lagstiftning utan att du har låst fast dig vid totalharmonisering. Jag tror att minimiregler skulle vara minst lika gynnsamma. Jag tror att missuppfattar mig lite när han tror att jag vill tvinga alla i att ha exakt samma regler som vi. Det som jag menar är att om man har ett minimiskydd skulle vi här i till exempel kunna gå längre på vissa områden som vi tycker är extra viktiga. Det innebär inte att man tvingar andra till det. Däremot tycker jag att det är väldigt olyckligt om vi skulle hållas tillbaka av ett tak som kanske satts av andra i vissa frågor att man inte får ha så lång preskriptionstid som man vill ha och inte får ställa så höga krav som man skulle vilja ha för de här fondbolagen. Vad jag vill komma fram till är att jag tror att det behövs en EU-lagstiftning men inte en totalharmonisering. Kanske behövs det en harmonisering inom vissa områden därför att man har helt olika regelverk, men där det finns liknande regelverk föredrar jag minimiregler för att vi här i ska kunna gå före. Jag tror att detta över huvud taget är en väldigt komplicerad fråga. Jag tror att man innan man tar ställning får göra en översyn för att se om det är fråga om en totalharmonisering eller minimiregler eller ett mellanting. 130 () replik: Jag återkommer till den fråga som har varit väldigt viktig för i det här betänkandet, nämligen att alla konsumenter behandlas lika och har samma skydd inför lagen. Skillnaden mellan majoritetsförslaget i betänkandet och förslag är att vi kristdemokrater mycket tydligt ser behoven och vill ha en utredning om hur detta på bästa sätt ska åstadkommas. Utredningen ska gälla under vilka premisser detta kan ske. Majoritetsförslaget går ut på att man ska ta reda på om ett sådant behov föreligger. Mina frågor till är: Anser majoriteten att ett sådant behov finns?