prot · GR0921 · 2003-10-29 00:00:00 — Det får man följa upp, pröva och återkomma till om man nu har infört någon galen lagstiftning. Det har ju hänt tidigare. Sedan vill jag också säga till att detta behöver inte leda till att det tar så . Hon pratade eller så. Men med din erfarenhet från departementsarbete vet du ju att när man tillsätter en utredning, och framför allt en utredning som ska se över lagstiftning om personlig integritet, kan det faktiskt ta . Det skulle innebära att vi får vänta när det gäller offentliga ombud och de övriga förslagen i propositionen, men det tycker inte vi att man ska behöva göra. Vi vill att man tar steg för steg och har en helhetssyn på vad förslaget leder till. 77 (): I den här debatten om hemliga tvångsmedel, offentliga ombud och en mer ändamålsenlig reglering av hemliga tvångsmedel känns det lite ovant att som vänsterpartist tillstyrka en utvidgning av de hemliga tvångsmedlen. har drivit frågan om att det borde tillsättas en större utredning som tar den personliga integriteten som utgångspunkt i den tekniska utveckling som sker i samhället detta för att bättre kunna göra en avvägning mellan den personliga integriteten och effektiviteten i brottsbekämpningen och se hur man ska dra gränserna. kommer denna utredning äntligen att tillsättas, men det kommer att ta om man ska anlägga det breda perspektiv som vi i anser är så viktigt. Det handlar inte bara om tvångsmedel, utan det handlar även om kameraövervakning och övrig utveckling på det här området i samhället. Sådant måste också vägas in. I det här läget har valt att ställa sig bakom de förändringar som föreslås i propositionen. Jag ska förklara varför vi har kommit fram till det ställningstagandet på fyra olika punkter. Till att börja med ska det nu äntligen införas ett offentligt ombud. Vi får en ökad insyn i och en ökad kontroll över användandet av hemliga tvångsmedel. Detta ombud ska vara den misstänkte personens och den personliga integritetens ombud. På det viset blir det en bättre avvägning i den process som rör tillståndsgivning och hemlig telefonavlyssning. Dessutom får det offentliga ombudet en möjlighet att överklaga de beslut som fattas. Vi som har suttit i justitieutskottet har kunnat följa utvecklingen. Tyvärr är det ytterst sällan som domstolen avslår en förfrågan om att använda hemlig telefonavlyssning. Det har inte funnits någon möjlighet för oss att avgöra om domstolarna alltid har gjort en korrekt bedömning eftersom detta är en sluten process. När processen nu öppnas upp och det införs ett offentligt ombud förstärks rättssäkerheten och den personliga integriteten när det gäller hemliga tvångsmedel. Det har varit oerhört viktigt för för att vi skulle kunna diskutera de övriga förändringar som också föreslås i propositionen. Den fråga som har varit uppe mycket här i debatten är straffvärdesventilen. Lagrådet har riktat kritik mot att den kan vara lite otydlig när man ska tolka den. Det som Lagrådet lyfter fram är väldigt viktigt. Men införs nu ett offentligt ombud som har en helt annan möjlighet att titta på det underlag som läggs fram och vilka avvägningar som görs när man säger att ett brott har ett straffvärde , även om minimistraffet är lägre. Anledningen till att vi tycker att detta ändå är en möjlig lösning är att vi snarare har sett en utveckling åt ett annat håll som vi i har varit oerhört kritiska till. Det har dykt upp en typ av brottslighet som flera av oss upprörs av och där man inte kan använda dessa medel. Den effekt som vi har sett är att man snarare har börjat att justera straffskalorna. Bara för att det ska bli möjligt att använda tvångsmedel höjer man minimistraffen eftersom det är enda sättet att få tillgång till hemliga tvångsåtgärder i nästa ärendedebatt här kommer vi att diskutera kroppsvisitation. Man höjer straffskalorna, inte utifrån det man anser vara rimligt utan utifrån rätten att använda sig av tvångsmedel. Det är en utveckling som bara ökar repressiviteten i systemet. Vi i är inte beredda att släppa de grova brotten helt fria utan att man ska ha möjlighet att använda sig av hemliga tvångsmedel. Men vi är inte heller beredda att medverka i en utveckling där straffskalorna och miniminivåerna ständigt höjs. Vi tror att det här är ett sätt för rättssamhället att kunna möta behovet av att bekämpa grov, organiserad brottslighet och för att försöka att hålla nere repressiviteten i samhället. Man får inte låta tvångsmedel få styra straffskalorna, utan de ska styras av helt andra saker. Med det offentliga ombudets möjlighet att överklaga och granska detta anser vi att rättssäkerheten upprätthålls. Nästa fråga handlar om rätten att avlyssna teleadresser även hos dem som inte är misstänkta för brott. Vi ska vara medvetna om att den möjligheten redan finns i dagens lagstiftning. Man kan avlyssna ett telefonabonnemang som man antar att en misstänkt person kommer att ringa till. Det kan vara i min eller i din bostad om man tror att en misstänkt som man har rätt att avlyssna kommer att använda mitt eller ditt abonnemang. Det är ju inte så att det öppnas upp för någonting helt nytt. Gränsen för ett sådant avlyssnande är ganska hög, det ska finnas synnerlig anledning att den misstänkte kontaktar en viss teleadress. har varit oerhört kritiskt emot att man öppnar upp den här möjligheten, men vi måste ju också se till den verklighet vi lever i. Med den nya tekniken, med mobiltelefoner och kontantkort som inte går att spåra är det mycket svårare att göra en hemlig telefonavlyssning av ett abonnemang. En grov narkotikabrottsling kan byta kontantkort och då förlorar man möjligheten till hemlig avlyssning. öppnas det upp för möjligheten att komma till rätta med just dessa förhållanden. Det innebär ju inte att man med automatik får avlyssna alla samtal till telefonadressen, utan man får bara avlyssna kontakterna med den misstänkte. Om det är någon annan som ringer ska man avbryta avlyssningen. Men det är oerhört viktigt att detta följs upp och kontrolleras och att det görs en utvärdering. Jag tror att det behövs mycket mer, och där delar jag åsikt. Vi måste väga in den enskilda individens rättssäkerhet och behov av att kunna stå fri från samhället. Samhället ska inte ha rätt att göra vilka intrång som helst i brottsbekämpningens namn. Det finns mycket kvar att göra på det här området. Men vi ska akta oss för att måla upp brottsligheten som alltid välorganiserad, att brottslingar alltid har tillgång till den bästa tekniken och så vidare. Väldigt många av de som är intagna på våra anstalter är missbrukare och inte så organiserade och effektiva som det beskrivs. Skapar vi den bilden kan vi genomdriva vilka förändringar som helst. Då missar vi den viktiga brottsbekämpning som sker i det vardagliga livet och som vi måste ha ett fokus på. Med detta yrkar jag bifall till förslagen i propositionen. 78 (): När jag tittade igenom propositionen gjorde jag reflexionen att det fanns mycket som var väldigt bra och eftersträvansvärt. Det handlade då om det offentliga ombudet. Sedan tycker jag att inskränkningarna i den personliga integriteten, som de andra åtgärderna innebär, är lite grann påklistrade. Jag känner ett motstånd till att man sätter ihop alltihop så här. Jag skulle väldigt gärna vilja se propositioner som inte bakar samman så många saker. Annars hade jag väldigt gärna varit med på propositionen fullt ut. Det offentliga ombudet ser jag som en stärkning av rättssäkerheten för den enskilde. Det är ingen tvekan om det, och det är det många andra som redan har sagt. Det är viktigt att ombudet har en väldigt hög grad av integritet och legitimitet. är det regeringen som utser de offentliga ombuden. Det finns inget annat förslag så vi måste acceptera det. Men jag skulle vilja ha en annan form för att utse dessa ombud. Jag vet att också Lagrådet haft en del synpunkter på detta med de offentliga ombuden, och det är just för att ombuden inte på något sätt ska kunna ifrågasättas eller diskuteras. I de fall som handlar om allmänt åtal eller i fall där staten är målsägare tycker jag att det vore väldigt bra om vi kunde finna en annan form. Hur vet vi inte , men det tror jag att vi klarar av att lösa . Jag yrkar bifall till reservationerna nr 4 och nr 5. Jag yrkar också bifall till reservation nr 6 om teleadresserna. Jag ska motivera detta lite kort. Jag börjar med reservationen om straffvärdesventil. Här ska det, precis som så målande berättade, antas att brottet kan ge fängelse. Också har på ett föredömligt sätt talat om brott som mord, människohandel och leveranser av ett ton amfetamin, som ju inte är små brott. Där finns det redan i straffskalan minimistraff fängelse, och där kan man redan använda de metoder som vi efterlyser. Straffvärdesventilen leder till en osäkerhet, och det har redan motiverats. När det gäller teleadresser till personer som den misstänkte kan kontakta tycker jag att föredömligt tog upp de problem som finns kring det hela. Jag är förvånad över att det inte är någon mer som har reserverat sig på den punkten, för jag ser detta som en synnerligen stor osäkerhet. Det är en bedömning som ska göras om brottet. Det känns väldigt osäkert. Därför yrkar jag som sagt bifall till våra reservationer, som jag redan har nämnt. Föredrogs justitieutskottets betänkande 2003/04:JuU2 Hemliga tvångsmedel offentliga ombud och en mer ändamålsenlig reglering (prop. 2002/03:74). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) 10 § Åtgärder mot klotter och annan skadegörelse 79 (): Det här betänkandet behandlar dels propositionen Åtgärder mot klotter och annan skadegörelse och fyra motioner som väckts med anledning av propositionen, dels yrkanden i fem motioner som väckts under den allmänna motionstiden . har en mängd insatser mot klotter och annan skadegörelse gjorts från olika håll i samhället. Dessa har främst varit brottsförebyggande. Trots detta har antalet anmälda skadegörelsebrott ökat kontinuerligt. När det gäller anmälda klotterbrott har dessa tredubblats . uppgick antalet anmälda skadegörelsebrott till 140 000. av dem var klotterbrott. Denna skadegörelse orsakar stora kostnader. Som exempel kan nämnas att SL drabbats av kostnader på på grund av skadegörelse enbart i form av klotter. var motsvarande siffra 15 miljoner. Denna brottslighet utgör alltså ett stort samhällsproblem i . Det behövs ytterligare åtgärder för att komma till rätta med problemet. Propositionen innehåller tre förslag till lagändringar, nämligen att det under vissa förutsättningar ska vara möjligt att kroppsvisitera i brottsförebyggande syfte för att söka efter föremål som är ägnade att användas vid klotter eller annan skadegörelse, att straffmaximum för skadegörelse av normalgraden höjs från fängelse till fängelse och att försök till skadegörelse av normalgraden kriminaliseras. Dessutom föreslås att effekterna av dessa lagändringar ska utvärderas. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Med denna korta inledning överlämnar jag betänkandet till debattörerna. 80 (): När vi nu debatterar betänkandet Åtgärder mot klotter och annan skadegörelse vill jag säga att skadegörelse, bland annat i form av klotter och oönskad graffiti, är ett allvarligt problem. Det kostar både samhället och enskilda personer pengar. Och det är givetvis något som kan skapa otrivsel i vår närmiljö. Vi är helt eniga om att det här är någonting som vi faktiskt måste kunna bekämpa gemensamt, och vi måste få redskap för att förhindra det. Det förslag som presenteras för att komma till rätta med klotter och annan skadegörelse är inget nytt förslag, utan det har egentligen varit i en gång tidigare. Vid förra tillfället som förslaget presenterades för avstyrkte Lagrådet förslaget. justitieutskott beslöt enhälligt, efter det att man hade hört med , att avstyrka förslaget. Även det nu föreliggande förslaget det tidigare förslaget kom ju för har avstyrkts av Lagrådet. Lagrådet anser att det är alldeles för långtgående i förhållande till det starka skyddet av den kroppsliga integriteten i bland annat regeringsformen. Förslaget har också avstyrkts av ett antal remissinstanser som JO, Justitiekanslern, , . Även , som är den myndighet som jobbar mest med den här typen av frågor, har avstyrkt förslaget. För att en inskränkning av skyddet mot kroppsvisitation ska vara acceptabel krävs det att det, utöver att det finns ett godtagbart ändamål, finns ett påtagligt behov av att använda just de här tvångsmedlen, att en mindre ingripande åtgärd inte är tillräcklig. Tvångsåtgärden ska stå i rimlig proportion till vad som kan vinnas med åtgärden. Då är vi återigen tillbaka till debatten om att kraven på effektivitet måste vägas mot kravet på skydd för den personliga integriteten, och skyddet för vår kroppsliga integritet betonas väldigt starkt i regeringsformen. Vi anser att regeringen i den här propositionen inte har underlag för att det skulle vara omöjligt att bekämpa klotter och skadegörelse på något annat sätt. Även om kostnaderna för brottsligheten har ökat och antalet anmälda brott har ökat, konstaterar man i propositionen att man inte är säker på om det beror på en ökad anmälningsbenägenhet eller om det beror på en ökad brottslighet. Vi i är kritiska mot att man just öppnar upp för mer kroppsvisitation, för det handlar också om vilka grupper det är som drabbas. Man ser i propositionen att det här är ett utpräglat ungdomsfenomen. Cirka en fjärdedel av alla utredningar som görs läggs ned på ett tidigt stadium för att de misstänkta är , och är den misstänkte under får man faktiskt inte använda tvångsmedel i samma utsträckning som på vuxna. Nästan alla är ju faktiskt, enligt regeringens egen proposition, under . Det här är en grupp väldigt unga människor, och vi tar faktiskt ifrån dem deras regeringsformsskyddade personliga, kroppsliga integritet. I den tidigare debatt som vi hade om hemliga tvångsmedel och hemlig telefonavlyssning pratade vi om den grova, organiserade brottsligheten, narkotikabrottsligheten, människosmugglarna. Det är den oerhört stora, farliga, grova brottsligheten, och där ska man använda tvångsmedel. Men där fanns det ändå en kritik hos väldigt många mot att man skulle få använda sig av sådana medel. Tyvärr är det när det gäller den här propositionen enbart och som är tveksamma till att gå emot Lagrådet, tveksamma till att öppna för att skyddet för den kroppsliga integriteten i regeringsformen faktiskt kränks. Det är också oerhört viktigt att titta på att Lagrådet faktiskt säger att den föreslagna åtgärden är ett alldeles för trubbigt instrument för att komma åt klottrare eftersom det riskerar att träffa en mängd andra människor. Det kan faktiskt användas på ett godtyckligt sätt. Det enda sätt regeringen bemöter kritiken på är att säga: Ja, den är även tänkt att träffa andra grupper, till exempel stenkastare. Det finns ingen analys i propositionen när man säger att det här kan träffa andra, också stenkastare av vilka gränser man egentligen kommer att sätta för att polisen ska få använda sig av kroppsvisitation. Det här tycker vi är väldigt långtgående, och det finns ingen analys på det området. Nästa fråga, som också behandlas i propositionen, är ju straffskärpningen och det här att man även kriminaliserar ett förberedelsebrott. Då ska alla vara medvetna om att förberedelsebrottet egentligen är något som vi enbart använder för väldigt grov brottslighet. Att man kriminaliserar försök till sådana här brott är faktiskt ett ganska stort problem. När det gäller straffskärpning är det ganska viktigt att tänka på vilken grupp det är vi talar om. Där delar vi i Statens institutionsstyrelses analys i deras remissvar, att det är olämpligt att utdöma den här typen av påföljd för den typ av brottslighet som klotter handlar om. Vi i anser att man måste följa upp det här. Vi är väldigt positiva till att BRÅ får ett uppdrag, men vi tror inte att vi bekämpar klottret genom straffskärpningar. Vi bekämpar inte klottret genom att ta ifrån människor deras rätt till sin personliga integritet, sin kroppsliga integritet, framför allt inte när det gäller så här unga människor. Därför yrkar jag bifall till reservationen och avslag på propositionen, under punkt 1. 81 (): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. Under de senaste tio femton åren har ett aktivt och engagerande brottsförebyggande arbete mot klotter och annan skadegörelse pågått runtom i våra kommuner. Trots detta ökar antalet anmälda skadegörelsebrott. De anmälda klotterbrotten har tredubblats . Skadegörelse både i form av klotter och i andra former är ett stort samhällsproblem. De ekonomiska konsekvenserna av skadegörelse på allmänna platser, privata fastigheter och gemensamma färdmedel är oerhört kännbara. Men det är också kränkande. Det skapar en känsla av otrygghet och otrivsel för oss som passerar, arbetar eller bor i dessa områden. Mycket allvarligare är dock att de ungdomar som klottrar eller gör sig skyldiga till annan skadegörelse drar på sig stora bötes- och skadeståndsbelopp. Det försätter dem i svåra personliga och ekonomiska situationer som de får bära med sig . Det är en tung börda att bära för en ung människa. Att förhindra brott bland ungdomar är en av de viktigaste politiska frågorna men framför allt en av de viktigaste medmänskliga frågorna. Vi måste göra vad som står i vår makt för att förhindra skadegörelse och förhindra att unga människor förstör sina liv. Det är mot den bakgrunden vi måste se propositionens förslag. Vi kan ju inte blunda för verkligheten. Jag vill ge en bild av hur vi socialdemokrater resonerar kring de här frågorna. Jag vill också kommentera reservationen från och lite grann. Det brottsförebyggande arbete som utförs runtom i , i våra kommuner, är mycket viktigt. Det framförs också i propositionen. Men kommunerna behöver ytterligare stöd och hjälp i detta arbete. Vi är överens med och om att det brottsförebyggande arbetet ska fortsätta utvecklas. Därför har också nu ett uppdrag att ta fram och se över vad som har gjorts ute i kommuner och vilka effekter detta har fått. De ska också gå vidare och se hur man kan komma framåt med åtgärder, se över hur andra länder har arbetat med det här och se om vi kan starta ett projekt i någon kommun. Det här uppdraget kommer att redovisas . När det gäller den analys av omfattningen av klotter och annan skadegörelse som och efterlyser talar ju verkligheten redan om för oss att en stor ökning har skett. har inte de åtgärder som vidtagits minskat skadegörelsen. Att då vänta och se innan man tar vara på de möjligheter som den här propositionens förslag ger vore att politiskt inte ta ett ansvar och framför allt att inte ta ett gemensamt ansvar för våra barn och ungdomar. Ett brottsförebyggande samhälle tar strid både mot segregation och sociala orättvisor. Det är också ett samhälle som ger alla människor goda livschanser, trygghet och delaktighet. Det är ett samhälle där våra barn och ungdomar inte ska svikas av oss vuxna. Det är ett svek att inte våga sätta gränser, gränser kan vara till räddning, som kan reparera och som också kan ge trygghet. Det är aldrig oväsentligt vad en vuxen människa säger till en ung människa förutsatt att jag som vuxen bryr mig om och menar något med vad jag säger. Vuxna finns, ser och vågar bry sig. Det måste ungdomar kunna lita på oavsett om det är fråga om en förälder, lärare, fältassistent eller polis. Rättsväsendet måste ge tydliga signaler om vilka normer och gemensamma spelregler som gäller i vårt demokratiska samhälle. Det är ett samhällsintresse att skapa goda möjligheter för polisen att förebygga brott. Det är särskilt viktigt om den som har för avsikt att begå det här brottet är ung. När någon som ung aktualiseras i domstolsväsendet och kriminalvården är det ett misslyckande från samhällets sida. Men det är också en mycket olycklig start på vuxenlivet för den unga människan. har polisen möjlighet att kroppsvisitera för att söka efter ett föremål som kan användas vid skadegörelse först då det finns anledning att misstänka att ett brott redan har begåtts. Fönsterrutan till affären är redan sönder, klottret på affärens vägg finns redan där. För att polisen ska kunna bedriva ett effektivt brottsförebyggande arbete är det viktigt att de också har möjlighet att stoppa de här händelseförloppen . Det förslag som vi nu har att ta ställning till kommer att ge polisen ökade möjligheter om än med en restriktiv tillämpning. Det är viktigt att säga detta. Det rör sig inte om någon rutinmässig kroppsvisitation. Denna kroppsvisitation ger inte heller samma möjligheter som exempelvis den som finns att söka efter vapen eller andra farliga föremål. I utskottets betänkande tas också upp att det är självklart att polisen far fram varsamt med de unga människorna i kontakten med dem. Vi har också sagt att det är viktigt att vi nu följer upp hur polisen kommer att använda den här kroppsvisitationen, vilka utbildningsinsatser som görs för polisen och att vi måste utvärdera den här lagändringen och se om den har förbättrat polisens möjlighet att förebygga brott. Därför får också ett uppdrag här. Ska vi komma till rätta med klotter och skadegörelse behövs det engagemang. Det behövs insatser på många plan, och det behövs vuxna som vågar sätta gränser. Vi socialdemokrater står bakom de överväganden som görs i propositionen, och vi välkomnar särskilt att de föreslagna ändringarna stärker de förebyggande insatserna. Vi hoppas och tror att den nya lagen ska förhindra att unga personer hamnar i kriminalitet. Vi vet också att det kommer att ge en mer effektiv möjlighet att bryta det liv som den unge hamnar i. Avslutningsvis: Att ge tydliga signaler från samhället är också att visa att vi vuxna tar avstånd från en oacceptabel handling men att vi aldrig tar avstånd från den unge. 82 () replik: Jag vill ställa en fråga utifrån vad man kan läsa i propositionen. När man gör denna förändring krävs det för att kroppsvisitation ska vara acceptabel utöver ett godtagbart ändamål att det finns ett påtagligt behov av att använda just detta tvångsmedel, att en mindre ingripande åtgärd inte är tillräcklig och att tvångsåtgärden står i rimlig proportion till vad som kan vinnas med åtgärden kravet på effektivitet måste alltså vägas mot kravet på skydd för den personliga integriteten. Det krävs alltså egentligen oerhört tunga skäl för att man ska få gå in på detta. Läser man i propositionen kan man konstatera att regeringen säger att en hel del av de åtgärder som har vidtagits för att komma till rätta med olika typer av skadegörelse varken har utvärderats eller på något annat sätt följts upp. Hur ska man kunna veta om andra åtgärder är möjliga och ger någon effekt om man säger att man inte ens har kunnat göra någon samlad utvärdering? Regeringen säger också att man inte vet om det egentligen handlar om ökad brottslighet eller om det är en ökad anmälningsbenägenhet. Det är bara ett allmänt antagande. Det är också väldigt vagt om man ser till vad regeringsformen egentligen kräver för att man ska få vidta andra åtgärder. Vi i är helt överens om att vi måste göra allt vi kan för att se till att unga människor inte hamnar i kriminalitet och brottslighet. Men vi i anser också att man inte ska kunna kränka ungdomars rätt till personlig integritet på ett lättare sätt än vuxnas. Vi anser inte att regeringen har sett tillräckligt allvarligt på det här. 83 () replik: Statistiken är tydlig. Alla kan se, , att kostnaderna har ökat och att brotten har ökat. Det är sanningen. Låt mig uppehålla mig lite vid kroppsvisitationerna. När vi som lagstiftare går in måste vi alltid göra särskilda överväganden om i vilka situationer man vill ge möjlighet till kroppsvisitation. Vi vet ju, och jag håller med om det, att en kroppsvisitation ofta innebär en integritetskränkning för den som utsätts för den. Men det är också viktigt att polisen ges effektiva möjligheter att ingripa mot ett misstänkt brott eller kan förebygga att det äger rum. Båda dessa aspekter är oerhört viktiga i vårt samhälle.