prot · GR0934 · 2003-11-24 00:00:00 — Sensus är ju ett studieförbund som har många andra strängar på sin lyra, och den verksamhet som man har vill man naturligtvis inte göra avkall på. finns det ett samverkansprojekt mellan regeringen, och föreningslivet som handlar om att finna former för att genom föreningslivet stödja nyanlända invandrares etablering i samhället. Då vill jag fråga om hon är beredd att titta på det och försöka finna möjligheter för Sensus och Ibn Rushd att kunna förverkliga sitt planerade samarbete. 81 Tredje vice talman (): Jag vill börja med att tacka för att hon har väckt den här frågan. Den är väldigt angelägen. Mitt deltagande i debatten ska inte bli så långvarigt utan tolkas som ett stöd för de frågeställningar som hon framför i sin interpellation. finns det ett initiativ från en grupp som vi säger är en av målgrupperna för den svenska folkbildningsrörelsen. Det finns ett väldigt konkret initiativ och inte bara ett initiativ. Det finns en verksamhet som faktiskt gror. Då ställer vi oss tveksamma. Då ska vi avvakta utredningar. Då ska vi avvakta vad de etablerade folkbildningsförbunden kommer fram till och så vidare. Jag kan inte säga annat än att jag tycker att detta andas lite av ett ovanifrånperspektiv. Jag vill uppmana statsrådet att nu ta chansen att visa vad integration egentligen handlar om. Det handlar om att olika grupper i samhället som tar initiativ och som visar en kraft och en förmåga till deltagande och delaktighet i det svenska samhället ska vara välkomna. Jag hoppas att statsrådet ska ta chansen . 82 Statsrådet (): Engagemanget för såväl folkbildning som integration och möjligheten för alla grupper att faktiskt känna sig som en del av vårt samhälle kan väl förena oss alla som står i talarstolen i den här interpellationsdebatten. Det är jag väldig övertygad om. Integration är ett väldigt brett begrepp. Det är naturligtvis så att väldigt många blir involverade i hela det arbetet. Folkbildningen är en viktig del av detta. Därför är också en av de särskilt utpekade målgrupperna just människor med utländsk bakgrund. De ska kunna delta, och de ska också vara en målgrupp för folkbildningsverksamhet. En anledning till att vi står här och har en diskussion och en debatt, och till att jag inte med automatik säger att vi hittar alltid pengar till Ibn Rushd och Sensus för de har ett bra projekt, är ju att under de som de har funnits, varit fria från staten. Man har syften som är uppsatta av . I övrigt är det som självt fördelar medlen. Det är ju drygt 2 ½ miljarder kronor som fördelas. De fördelas ganska lika mellan folkhögskolor och studieförbund. Det är klart att det inte är helt enkelt att säga att ett bra projekt berättigar till stöd utöver det som ska gå till folkbildning. Det är av den anledningen som vi har utvärderingar, stora omfattande utvärderingar, som ska visa om syftena verkligen håller. av att fördela resurser? Klarar de av att fördela resurser på ett sådant sätt att de lyckas uppnå de syften som finns och inte bara att göra de studieförbund som finns nöjda? Hur lyckas man uppnå de syften som har satt upp? Jag ser väldigt positivt på olika organisationers initiativ till integrationsarbete inom ramen för folkbildning. Möjligheterna för folkrörelserna att få stöd till integrationsinsatser är ju inte huvudsakligen begränsade till det stöd som studieförbunden har. har vissa medel. Även inom folkrörelsepolitiken finns det resurser som används också för att nå integrationspolitiska mål. Jag har själv träffat Ibn Rushd och Sensus, och jag tycker att det här är ett bra projekt. Det är ett väldigt ambitiöst och lovande projekt. Men jag vill upprepa att folkbildningen är fri från staten. Om vi säger att det här är ett bra projekt, att det här finns det extra pengar för någonstans eller att det här binder vi upp resurser för, ska vi komma ihåg att det finns många andra studieförbund som också har så kallade invandrarorganisationer som medlemmar i sina organisationer. har till exempel . I ABF finns , , och ett antal till. I kan vi finna , makedonsk-ortodoxa kyrkan och många andra. Det är klart att den dag då en av de organisationerna säger att de vill ha extra pengar för att bedriva ett projekt med det studieförbund som de samarbetar med får vi en ohållbar situation där 2 ½ miljarder kronor inte längre fördelas av utan där folkbildningsministern får fördela 2 ½ miljarder kronor på premisser som är betydligt mer subjektiva än de syften som ställts upp av riksdag. Dit tycker jag inte att vi ska komma. Det är inte så långt kvar tills SUFO 2 presenterar sin utredning. Och jag vill inte bara hänvisa till SUFO 2, utan jag är ganska övertygad om att det finns få parter i folkbildningsverksamheten som vill göra avsteg från principen om att vara fri från staten, som inte vill få fördela sina resurser själva. Där bli det naturligtvis så att de som önskar att det hade funnits extra pengar kanske säger att i det här fallet tar vi ett steg tillbaka från den fria folkbildningen, men jag tycker inte att det är värt att göra det. Jag tror att målen står sig ganska väl. 83 (): Som ministern väl känner till är ju statens bidrag till folkbildningen låsta. Det är ett något som även andra studieförbund har haft problem med, inte bara Sensus. Som exempel kan man nämna idrottsrörelsens studieförbund . När ministern talar om att delar ut resurser vet jag ju att det är på det sättet. Men har det varit problem för de studieförbund som var små när man låste pengarna. Sensus är också ett förbund som har utvecklats oerhört mycket efter att låsningen kom. har ju fått pengar till att utöka sin verksamhet i samarbete med studieförbund. Då kan man ifrågasätta hållbarheten i det som ministern sade alldeles . Fördelningen av bidragen till folkbildningen ska vi väl inte uppta någon tid med i den här debatten. Vi känner ju till hur det ser ut. Låsningen av bidragen beräknas på hur studieförbunden såg ut när utredningen startade. Det går då ingenting händer. Inte förrän utredningen är klar, remissbehandlad och beslut har fattats i kan vi kanske göra förändringar. finns det risk för att flera goda förslag hamnar i papperskorgen. Jag är väldigt orolig, inte minst därför att jag ser att kommuner och landsting skär ned på bidragen till verksamheten kommunerna skär ned med i snitt , landstingen . Vi ser kommuner, inte minst här i , som tar bort dem helt och hållet. Det är en väldig fara för sådana här nya projekt. De projekt som jag har lyft fram i dagens interpellation, samarbetet mellan Ibn Rushd och Sensus, har begränsade möjligheter att finansieras utan hjälp. Det visar att systemet för fördelning av statsbidrag i det här fallet motverkar samhällets syfte med folkbildningen. Staten vill ha en folkbildning som främjar människors kunskap och utveckling, och man vill att medborgarna ska vara delaktiga i samhället och engagera sig. I svaret säger att staten återkommande prövar om syftet med statsbidraget kan anses ha uppnåtts. Givetvis är det viktigt, men ser vi hur de goda idéerna riskerar att hamna i malpåse. Precis som sade talas det bara om att avvakta , men det händer ingenting. som utredningen om folkbildningen har pågått händer det mycket i världen. Här i har vi fått många nya svenskar som har rätt till ett värdigt liv i sitt nya land. Det innebär att vi ger dem möjligheter att integreras bland övriga svenskar. Mycket sådant har hänt som bidragen har varit låsta. Runtom i världen kan vi se hur kulturella och religiösa grupper ställs mot varandra. Det är en utveckling som vi börjar se även i vårt land. Vårt mål måste vara ett samhälle där kvinnor och män oavsett kultur och religion har tillträde och tar ansvar. Genom att satsa på integration genom folkbildning kan vi få ökade möjligheter till ett samhälle präglat av förståelse och där vi har respekt för varandra. 84 Tredje vice talman (): Jag håller med de två andra debattörerna om att vi inte ska diskutera fördelningen av bidrag till studieförbunden. Här pågår utredningar, och det är självklart att vi ska avvakta dem. Jag tror att vi kan dra en slutsats, nämligen att det system vi har , där fördelar medel, inte i tillräcklig utsträckning tar hänsyn till förändringar, utveckling och tillkommande verksamheter. Utan att gå händelserna i förväg och rucka på det systemet bör man ändå se om det finns verksamheter som orättfärdigt faller mellan stolarna medan man avvaktar ett nytt system. Jag anser att det samarbetsprojekt som finns mellan Sensus och Ibn Rushd är ett projekt som hamnar i kläm medan man avvaktar. Den här interpellationen var först framställd ur ett integrationsperspektiv. Det är också därför som jag har gett mig in i debatten. Ur det perspektivet tycker jag att man bör se till att den här typen av projekt får förutsättningar att överleva tills ett nytt fördelningssystem finns på plats. Det handlar alltså inte om att gå händelserna i förväg, utan det handlar om att se en uppenbar brist som jag hoppas att det nya systemet kommer att åtgärda och om att se till att det inte är något som hamnar alldeles galet innan vi har kommit fram. 85 Statsrådet (): Av bidraget till studieförbundet är målgruppsrelaterade. Av 2 ½ miljard är det ganska mycket pengar som har möjlighet att fördela utifrån målgrupper. Folkbildningsförbunden, vilket är en sammanslutning av studieförbunden, deltar också i , som har satt upp kriterierna. Man är mycket väl involverad i det arbetet. Det är klart att det är en problematik att man ska skapa en långsiktighet. Folkbildning handlar inte bara om studieförbund och studiecirklar som löper , utan det handlar också om folkhögskolor och långsiktig verksamhet. Att kunna balansera långsiktigheten, att få folkhögskolor att våga satsa och ha nya utbildningar som man släpper in det som är nytt, är givetvis en av folkbildningens allra största utmaningar. Det är också ett av skälen till att jag valde att tillsätta en utredning som handlar just om dem som står utanför. Jag är övertygad om att det finns sådana grupper det handlar om ungdomar och om människor med utländsk bakgrund som står utanför folkbildningen. De traditioner som finns konserverar lätt verksamheten. Även om det är många som också prövar nya saker är jag medveten om att detta riskerar att konservera verksamheten. Att återkommande pröva målen, att försöka kombinera långsiktighet och nytänkande är inte helt enkelt. Men det är folkbildningens uppgift att klara av det, och jag ser fram emot alla de utvärderingar som kommer att presenteras . Vi får säkert återkomma till debatt då. Jag måste ändå avslutningsvis få ställa en fråga till . Om 2 ½ miljarder ska fördelas av bygger det på att det finns andra pengar någonstans. Det är klart att det ska ställas mot annat precis som ungdomsorganisationer, som vi tidigare debatterade, också har en kaka att dela på. Man kan då välja att säga att det inte ska finnas fler studieförbund eller fler folkhögskolor, så att alla som finns i systemet garanteras samma bidragssummor som de har fått tidigare. Ändå har det tillkommit tio nya folkhögskolor. Ibn Rushd var på väg att bli ett eget studieförbund men drog tillbaka sin ansökan, vilket jag i många avseenden tycker var synd. Det är klart att det kanske kunde ha bidragit till mycket positivt om man har ett studieförbund som var med på samma villkor som andra studieförbund, i stället för att man är med som en part och samarbetar på andras villkor. Det är klart att integrationsarbetet är betydelsefullt. Jag har stor förståelse för att den här interpellationen ställdes till , för den ska sättas i ett helhetsperspektiv. Eftersom vi här och debatterar just folkbildningsverksamheten är det viktigt att se att av bidragen är målgruppsrelaterade. De kan fördelas annorlunda. Folkbildningen har själv konstruerat den organisation som finns. finns det ingenting som säger att vi ska ändra på den konstruktionen, men när utvärderingarna kommer är det klart att vi ska läsa dem med väldigt öppna ögon. 86 (): Min första, negativa reaktion på att det var som besvarade interpellationen förbyttes efter ett litet tag i positiva tankar. Jag tänkte: Vad bra, nu är både och inkopplade på detta. Då är båda departementen uppmärksamma på den här frågan. Dessutom är en tredje minister väldigt uppdaterad. var nämligen statsministern i moskén på Söder och fick information om det här, och han lovade att han skulle titta på det och återkomma. när tre stora departement har hand om frågan kanske det blir en lösning. Jag tycker att det är bra att man utreder vilka som står utanför. Det är viktigt att vi får veta det. Jag har funderat på vad som skulle ha skett om Ibn Rushd helt självständigt hade kommit till regeringen och bett att få pengar i stället för att söka via . Om de hade gått till regeringen och begärt att få pengar, hade det då varit politiskt möjligt att säga nej? , när man valde att i stället samarbeta med studieförbund, blev det problem. Hur kan det komma sig? Jag tror, precis som statsrådet säger, att om de hade startat ett studieförbund hade de kanske blivit beviljade bidrag. Då hade de tagit en bit av kakan som är till alla andra. Då skulle det också ha slagit snett. Varför skulle de inte kunna få pengar på samma sätt som , som jag tog som exempel, som fick pengar till en verksamhet som skulle leda till samarbete med studieförbunden? Det skulle ha varit synd om man hade tagit pengar från bra verksamhet som finns i studieförbunden . Jag lovordar det som studieförbunden redan gör. Jag skulle inte vilja att man gör avkall på det. Men då nystar man i en annan del av nystanet än frågan gäller. 87 Statsrådet (): Jag hoppas att jag uppfattade frågor. Om Ibn Rushd hade blivit ett eget studieförbund hade man, precis som mycket riktigt påpekar, fått dela på de resurser som finns hos , på samma sätt som de 17 nya ungdomsorganisationerna får dela på de resurser som ungdomsorganisationerna har fått sig tilldelade. Jag träffade Ibn Rushd , och jag tycker att man har en viktig verksamhet. Den är väldigt ambitiös och lovande. Men vi kommer inte ifrån att vi har en folkbildning som själv fördelar sina medel. När vi vill ändra på strukturen, på målen, på syftena, på målgrupperna eller på någon annan del av det som styr kan detta kanske påverkas i grunden. Men jag kan inte säga att vi ska hitta en specialvariant för angelägna intressen när får 2 ½ miljarder kronor till folkbildning. Jag tycker inte heller att vi ska glömma att många andra folkbildningsorganisationer samarbetar med invandrarorganisationer av olika slag. De är en del av deras verksamhet, och det kommer till nya organisationer även i de befintliga studieförbunden. Jag fortsätter gärna att diskutera och integration. Jag hoppas att Ibn Rushd och Sensus hittar vägar för att fullfölja sitt projekt. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellationerna 2003/04:101 och 102 om ungdomars situation 88 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att ungdomar som avbryter sina studier får stöd att skaffa sig en utbildning som leder till att de får ett arbete. frågar också om jag avser att verka för att lokala insatser görs så att de ungdomar som är i behov av särskilt stöd kan utbilda sig för att få ett arbete. har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att uppmärksamma ungdomars livssituation och vilka åtgärder jag avser att vidta för att underlätta för de ungdomar som lämnar gymnasiet med ofullständiga betyg. Eftersom frågorna behandlar samma områden har jag valt att besvara dem tillsammans. Jag vill börja med att säga att jag instämmer i interpellanternas beskrivning av ungdomars situation på arbetsmarknaden . Ungdomars etableringstid på arbetsmarknaden är ofta lång. Arbetsmarknaden är konjunkturkänslig för ungdomar. Tillgången till arbete beror i stor utsträckning på vilken utbildning man har. Såväl arbete som utbildning är viktiga förutsättningar för att unga ska ha goda levnadsvillkor och kunna leva självständiga liv. Det finns ungdomar som har särskilt svårt att få arbete. var ca 70 000 unga i åldern utanför studie- och arbetslivet. Betänkandet Unga utanför (SOU 2003:92) visar att ju man befinner sig utanför, desto svårare är det att komma tillbaka till studier eller arbete. finns i genomsnitt 27 000 ungdomar mellan som varit utanför på detta sätt . Dessa ungdomar har tydliga svårigheter att skaffa sig en förankring på arbetsmarknaden. Ofta saknar de en slutförd gymnasieutbildning och ibland även grundskoleutbildning. ligger också sociala problem, dåliga uppväxtförhållanden, mobbning och diskriminering bakom utanförskapet för denna grupp. Många har också invandrarbakgrund. Konsekvenserna av arbetslöshet är allvarliga för individen, men också för samhället. Risken att hamna i långvarig arbetslöshet vid unga år måste därför minimeras. Det är viktigt att utveckla nuvarande stödformer för ungdomar att hitta tillbaka till utbildning och att få arbete. De insatser som står till buds måste också i högre grad utgå från ungas individuella behov. Betänkandet Unga utanför innehåller flera förslag som syftar till bättre beredskap för att lotsa arbetslösa ungdomar till studier eller arbete. Utredningens mest framträdande förslag innebär ett lagstadgat ansvar för kommunerna att aktivt söka upp och stödja de ungdomar upp till som inte fullgjort sin skolplikt och som inte går i gymnasieskola eller motsvarande. Genom individuellt utformade insatser ska deras förutsättningar att studera på gymnasieskolan stärkas. Stödet kan även syfta till att stärka deras möjligheter att få och behålla ett arbete. Detta uppföljningsansvar föreslås förenas med kommunernas generella ansvar att erbjuda gymnasieutbildning. Utredningen föreslår också förändringar inom gymnasieskolan för att den tydligare ska tillmötesgå ungas individuella behov. Bland annat föreslås utökade möjligheter för gymnasieskolan att upphandla utbildningsinsatser från utbildningsanordnare med sådana pedagogiska profiler som dessa ungdomar behöver. Utredningen föreslår även en försöksverksamhet där ett antal kommuner kompletterar arbetsförmedlingarnas, gymnasieskolans och kontinuerliga arbete med dessa unga med så kallade Navigatorcentrum. Detta är en samlingsbenämning för verksamheter som i , Communicare i och Urkraft i . Dessa verksamheter har lång erfarenhet av att stödja ungdomar för att de ska finna vägar till utbildning och arbete. Betänkandet Unga utanför innehåller ett flertal intressanta förslag, inte minst gällande det kommunala uppföljningsansvaret. Jag ser fram emot remissinstansernas synpunkter och återkommer därefter i frågan. Avseende lokala insatser avsatte regeringen ur Allmänna arvsfonden till projekt som syftar till att bryta ungdomars utanförskap på arbetsmarknaden. , som förfogar över medlen, ska i sitt arbete prioritera projekt i huvudsak på lokal och regional nivå som riktar sig till ungdomar med särskilt behov av stöd utifrån bland annat ett integrationsperspektiv eller utifrån socioekonomiska förhållanden. Regeringens avsikt är att avsätta sammanlagt för detta ändamål. Slutligen vill jag också nämna det pågående arbetet med en proposition om en ny studievägsstruktur för gymnasieskolan. Den kommande propositionen har sin grund i slutbetänkande Åtta vägartill kunskap (SOU 2002: 120). Kommittén har bland annat lämnat förslag som syftar till att fler slutför en gymnasieutbildning och att antalet avhopp minskar. Kommittén har också lämnat förslag som syftar till att gymnasieskolan ska möta den framtida arbetsmarknadens kompetenskrav, förbättra utbildningsmöjligheterna för obehöriga elever samt minska den sociala och könsmässiga segregeringen. Frågan om vilka insatser jag avser att vidta för att uppmärksamma ungas livssituation är viktig. Ungdomars livssituation är en angelägen fråga för regeringen. avser regeringen att återkomma med en proposition om en förnyad ungdomspolitik. 89 (): Först vill jag tacka ministern för svaret. Sedan vill jag berätta om en 23-årig kille med rötter från . Han kallas för Sebbe. Han lämnade med rätt dåliga betyg, men han valde ändå att läsa vidare. Han visste inte riktigt vad han skulle läsa, men han sökte det som gick att söka med de betyg som han hade. Motivationen fanns egentligen inte. Valet blev halvhjärtat, och det ledde till att han efter hoppade av. Därefter följde då han hamnade helt utanför. gick han inte till arbetsförmedlingen och inte ens till socialen. Föräldrarna fick ta hand om honom trots att han var vuxen. En tid var han farligt nära att hamna snett. Knark, kriminalitet och ett gäng kompisar kring honom som inte var goda förebilder höll på att orsaka stora problem för honom. Lyckligtvis stod han emot. Bara för sedan började han att plugga på en folkhögskola. Jag önskar verkligen att han ska lyckas. Sebbe är nämligen en kille med ett stort hjärta. Han skulle numera med den erfarenhet som han har bli en jättebra förebild för exempelvis lite yngre ungdomar som går i . Sebbe är inte ensam. , och är tre till. Enligt utredningen är det precis som ministern säger 27 000 ungdomar som står nästan helt utanför samhället. Dessa ungdomar är uppväxta , ett årtionde då klyftorna ökade, ett årtionde med kraftiga nedskärningar som inte minst drabbade skolan, ett årtionde då arbetslösheten sköt i höjden och segregationen bet sig fast. Jag tror att det är sviterna av detta som är orsaken till att vi återigen ser att ungdomsarbetslösheten ökar. För oss socialdemokrater är klyftan mellan dem som har ett jobb och dem som inte har det kanske det största problemet i samhället. När det drabbar ungdomar drabbas de dubbelt. Det får värre konsekvenser för ungdomar. Ungdomar som inte kommer in på arbetsmarknaden blir mycket mera sårbara än andra. Utan arbetslivserfarenhet krymper inte bara chansen att få ett arbete senare, utan det skapar också en ond cirkel fylld av bristande motivation, försämrad självkänsla och mindre hopp om framtiden. Och inom dessa ungdomar växer en känsla av att inte vara behövd och av att vara över. Situationen är väldigt olika i olika delar av landet. Därför har och jag valt att lyfta fram frågan tillsammans. Jag ska beskriva situationen i . De signaler jag har fått från är att ungdomar saknar tillräcklig arbetslivserfarenhet. De behöver kompletterande utbildning och möjligheter att prova ett nytt yrkesområde. De ungdomar som är aktuella har mindre på fötterna än vad man hade tidigare, uttryckte en arbetsförmedlare. Många är yrkesrådvilla. Många har sociala problem och ibland problem med missbruk. Kostnaderna för socialbidrag i har återigen börjat att öka. Alltfler ungdomar tvingas att leva på socialbidrag. berättade arbetsförmedlaren att det är mycket svårare för dessa ungdomar att få en anställning eftersom arbetsgivarna är mycket mer försiktiga. Det finns många bra och konkreta förslag men här krävs det ett helhetsgrepp på många olika politikområden för att pressa ned arbetslösheten och för att minska de ungas utanförskap. Därför vill jag fråga om ministern, , avser att hitta ett sätt för att samordna detta. Och vilka åtgärder tror ministern är effektiva för att just se de ungdomar som över huvud taget inte är sedda? 90 (): Också jag vill tacka ungdomsministern för hennes svar på våra frågor. Jag är glad att ministern delar vår syn på problemet och också på det uppdrag som vi har gemensamt. I är drygt 1 200 ungdomar arbetslösa. Alltför många av dem, företrädesvis unga män, har varit arbetslösa alldeles för . Kanske lever för många av dem samma liv som Sebbe ett tag levde. Jag tror också att, som ministern nämner i sitt svar, så kallade Navigatorcentra är ett bra instrument alltså detta med att ta till vara unga människors idéer och att stötta dem i förverkligandet av deras drömmar. Ett annat gott exempel, ett värmländskt exempel, är projektet , som bland LO tagit initiativ till. Inte av dem som går in i projektet har fast anställning . Mer än hälften av de 1 200 som fått arbete är . Men projektet visar också att det tar lite än att få fäste på arbetsmarknaden. Detta tror jag är något som vi borde ta fasta på när vi framöver funderar över regelverken.