prot · GQ0943 · 2003-01-21 00:00:00 — På denpunkten sitter vi i samma båt.Det här är intressant, för det handlar naturligtvisåterigen om det principiellt viktiga om riksdagenskontrollinstrument, av vilka naturligtvis interpella-tionsinstitutet är ett av de viktigare. Men det är intedet enda instrumentet. Vi har de muntliga frågestun-derna. Vi har , där ju Per Billhar anmält statsministern för hans enskilda tjänsteut-övning i just det här aktuella fallet. Där har vi detkontrollinstrument som riktar sig till enskilda stats-råds tjänsteutövning. Det är inte det som interpella-tionsinstitutet syftar till.Det finns alltså och ska finnas viktiga kontrollin-strument alldeles oavsett vilka som för dagen råkarinneha rollerna som regering respektive opposition.Statsministern har stort förtroende för sina statsråd.Han låter dem svara inför på de områdensom respektive statsråd har ansvar för. Det är ettförtroende som han visar oss i våra respektive roller.Han skulle kunna besvara i princip alla frågor i kraftav regeringschefsställning, men han väljer att integöra det utan att visa sina föredragande statsråd storrespekt och stort förtroende, och det tror jag att hankommer att fortsätta med.Men när vi nu talar om olika kontroll-instrument vill jag faktiskt till protokollgöra några noteringar. Man må ju tycka att de muntli-ga frågestunderna, såväl de gamla som de som kom-ma skall, inte fyller någon funktion. Per har ralje-rat över det kommande systemet. Den diskussionenbör han väl föra med sin gruppledare, som har gåttmed på det här systemet. Det må så vara, men jag kaninte annat än till protokollet notera hur många gångerModerata samlingspartiets partiledare ställt frågorunder frågestund. Jag har gått tillbaka itiden och låtit granska ett antal riksmöten.Riksmötet /99 besvarade statsminister frågor vid den muntliga fråge-stunden. ställde ingen fråga under detriksmötet.Under /2000 stod statsministern 7gånger i denna talarstol och besvarade muntliga frå-gor. Inte en enda gång ansåg sig respektiveBo Lundgren ha tid att befinna sig i kammaren ochställa en fråga.Inte en enda gång under /01 ansågsig ha tid att komma till den muntligafrågestunden. Statsminister var här 4gånger.Vid 5 tillfällen kom statsministern under riksmö-tet 2001/02 hit och tog emot frågor från riksdagensledamöter. hade annat för sig ävenunder det riksmötet.Vad säger detta om respekten för olikakontrollinstrument, vars regelverk man själv varitmed om att fatta beslut om? Jag tycker att vi måsteföra en diskussion om hur vi utnyttjar de olika kon-trollinstrumenten. Det är viktigt, men vi måste ta dehär siffrorna i beaktande om vi ska ha en helhetsdis-kussion.Anf. 126 PER ():Fru talman! Det finns flera olika instrument, ochstatsrådet visade på några av dem. Vi harKU, men det är ett ganska långsiktigt instrument. Vihar frågestunderna i , som vi lite på skojkallar för "roliga timmen", där man ju ska resa sigupp för att få frågan.I de interpellationsdebatter som vi nu för har om tid, sammanlagt för diskussionom en fråga. Vi har när det gäller frågorna på torsda-garna plus . Det är en ganska storskillnad. Då är det lätt att ställa korta dagspolitiskafrågor, men det är väldigt svårt att föranågon uttömmande diskussion om huruvida statsrådetA, B eller C har klarat sin roll som statsråd.Det var fyndigt av statsrådet att framföra sin lik-nelse. Det visar ändå att min fråga har tagits på stortallvar. Men statsrådet glömmer bort vad det härhandlar om. Det handlar inte om regeringens möjlig-het att komma till för att ställa riksdagentill svars för om riksdagsledamöterna har uppfört sigtillräckligt servilt mot regeringen, utan rollär att se efter hur regeringen uppför sig.Ni får hitta på andra instrument om ni vill granskahuruvida riksdagsledamöterna är tillräckligt respekt-fulla inför statsministern och andra, men det är fak-tiskt inte det som det handlar om, utan det handlar omatt har ett antal långsiktiga och snab-ba kortsiktiga instrument för sin kontrollmakt. Ett avde instrumenten tycks gälla alla utom statsministern,och jag tycker att det är väldigt tråkigt att interpella-tionerna nu är på väg att bli något som används förandra statsråd men inte för statsministern.Anf. 127 ():Fru talman! Den här debatten handlar om maktensarrogans. Den handlar om regeringens nonchalansinför och om att regeringen uppenbarligengör skillnad mellan riksdagsledamöter och riksdags-ledamöter. Det anses tydligen vara finare att svara påfrågor från partiledare än från vanliga riksdagsleda-möter. Det är ett tydligt tecken på maktens arrogans.Per har frågat varför statsministern inte be-svarar interpellationer och vilken typ av interpellatio-ner som statsministern behagar besvara i denna kam-mare. Statsministern vill inte själv infinna sig för attsvara på de här frågorna i kammaren, utan han skick-ar en ställföreträdare, ett tydligt tecken på maktensarrogans och regeringens nonchalans inför riksdagen.Jag har själv interpellerat statsministern. Dåhandlade det om det faktum att statsråden konsekvent bröt mot grundlagen och besvaradeinterpellationer än vad riksdagsordning-en föreskriver. Men kom statsministern och svaradepå min fråga? Nej, han skickade sin ställföreträdare,ytterligare ett tecken på maktens arrogans och reger-ingens nonchalans inför . Vice statsminis-tern svarade - det var , villjag minnas - att regeringen skulle bättra sig och be-svara interpellationer inom de som stad-gas. Det blev ingen förbättring. Statsråden fortsattesvara på interpellationer alldeles , ett teckenpå maktens arrogans och regeringens nonchalansinför . Det gick så långt att en enig riksdagprickade regeringen för att man inte besvarade inter-pellationer inom föreskriven tid, och fortfarande ärdet så att mer än var tredje interpellation besvarassenare än vad riksdagsordningen föreskriver, ett teck-en på maktens arrogans och regeringens nonchalansinför riksdagen.Med den logik som förespråkar här ikammaren spelar det uppenbarligen ingen roll vilketstatsråd vi interpellerar och ställer frågor till. Vemsom helst kan ju ändå komma. Med den logik somPär Nuder förespråkar skulle regeringen lika gärnakunna utse en interpellationsminister. Vi kan ställainterpellationer till regeringen så kan det komma enföreträdare för regeringen och svara på interpellatio-ner. Det spelar ingen roll vilken minister som kom-mer hit. Det kan vara vem som helst.Anser inte att statsministern åtminstonebör svara på den typ av frågor som rör regeringensövergripande arbete och statsministerns ansvar, frågorsom till exempel rör statsministerns ansvar för attregeringsledamöterna följer riksdagsordningen ochbesvarar interpellationer inom den tid som föreskrivs?Anf. 128 Statsrådet ():Fru talman! Moderata samlingspartiet blev noginte så litet i valet ändå med tanke på den väldigaspännvidd som det är i tonfall inom det partiet. Frånatt ha fört en förhållandevis sansad debatt är vi nutillbaka i valrörelsens tonfall och metodik, och jagska inte förfalla till den nivån, utan jag vill föra ettseriöst samtal om kontrollmakt.Det är förtjänstfullt att vi har ett sam-spel mellan regering och riksdag där vi diskuterarformerna för samvaron mellan demokratins två vikti-gaste institutioner. har man i samrådkommit fram till ett nytt muntligt frågeinstitut riktattill statsministern. Jag känner inte igen, måste jagsäga, beskrivningen av de muntliga frågestundernasom roliga timmen - det var tal om dagis. Det här ärju seriösa frågor. Det här är ju någonting som diskute-ras av gruppledarna, och man försöker hitta samsynom former för kontrollmakt.Jag måste säga att ska vi föra den här diskussio-nen så måste vi föra den på något mer seriös nivå ändet sista inlägget gav vid handen.Men jag kan glädja de ärade ledamöterna med attom kommer statsministern att delta i eninterpellationsdebatt med moderatledaren , och jag ser fram emot den debatten. Jag troröver huvud taget att vi behöver fler forum, fler till-fällen, då våra partiledare kan mötas i ett samtal omde stora viktiga frågorna. Vi andra får väl hålla oss ipolitikens gärdsgårdsserie, alldeles oavsett om dettonläget är högt eller lågt.Anf. 129 ():Fru talman! talar om samspelet mellanregering och riksdag, men om man ska ha ett samspelmåste man ju ha två parter som ingår i det hela. Dethär sammanhanget och den här debatten handlar omatt den ena parten inte vill vara med. Statsministernbehagar inte infinna sig i och svara påinterpellationer som ställts till statsministern i hansroll som regeringschef och ansvarig för regeringensarbete.Interpellationsinstitutet är ju föreskrivet i riks-dagsordningen. Det är ju ett sätt för oss riksdagsle-damöter att utöva den kontrollmakt vi är satta attutöva. Men statsministern vägrar att infinna sig idenna ordning. Han vägrar att delta i samspelet mel-lan regering och riksdag.I stället vill statsministern ha en egen liten fråge-stund. Han behagar komma till och svarapå frågor vid sidan om den kontrollmakt som är stad-gad, vid sidan om vad riksdagsordningen och grund-lagen föreskriver när det gäller interpellationsinstitu-tet. Han kommer hit och svarar på frågor från partile-darna. Statsministern verkar göra skillnad på riks-dagsledamöter och riksdagsledamöter. Vissa är detfint att besvara frågor ifrån. Vissa kan man debatteramed. Men när vanliga riksdagsledamöter ställer inter-pellationer till statsministern behagar han inte infinnasig i kammaren och besvara dem. Då delegerar hantill en ställföreträdare att komma hit och delge ossvad statsministern anser. Återigen ett tydligt exempelpå maktens arrogans och regeringens nonchalansinför - inför oss folkvalda.Anf. 130 Statsrådet ():Fru talman! Den ärade ledamoten sade att stats-ministern vill ha en liten egen frågestund. Nja, någotslags seriositet får det ändå vara på debatten! Det härär ju faktiskt ett initiativ från . Det är endiskussion som har förts mellan gruppledarna, tal-mannen och företrädare för . Det är ingen-ting som har efterfrågats av statsministern.Jag läste upp fakta som gav vid handen att stats-ministern, kanske mer än någon annan svensk stats-minister, har befunnit sig i den här kammaren vid demuntliga frågestunderna. Då har inte Moderata sam-lingspartiets partiledare behagat komma till kamma-ren. Vilka har statsministern då fått debattera med?Jo, det är ju de enskilda ledamöterna! Då var detuppenbarligen inte maktens arrogans.Det är ju dessutom ett väldigt starkt intresse frånriksdagen. I min tidigare funktion som statsministernsstatssekreterare var jag med om väldigt intensivadiskussioner med företrädare för kammarkansliet omden starka efterfrågan från om att statsmi-nistern skulle delta i de muntliga frågestunderna ofta-re. Vi har aldrig ställt några krav på att partiledarnaska delta i de muntliga frågestunderna. Det är heltriktigt som Per säger: Regeringen ska inte ställariksdagen till svars. Det är inte det som det handlarom. Det här handlar om kontrollmakt överregeringen.Men något slags sans och balans får det väl ändåvara i diskussionen om statsminister visardetta tillmötesgående mot att delta i demuntliga frågestunderna. Det är inte han som harefterfrågat den här lilla egna frågestunden, som densista ärade ledamoten talade om. Men som sagt, låtoss föra den här diskussionen på ett mer seriöst sätt,för det förtjänar den. Kontrollmakten i demokratin,kontrollmakt, är oerhört väsentlig.Överläggningen var härmed avslutad.27 § Svar på interpellation 2002/03:102 omriksdagens roll och arbetsuppgifterAnf. 131 Statsrådet ():Fru talman! har ställt två frågor tillmig.1. Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för attstärka granskande roll?2. Vilka initiativ avser statsrådet i övrigt ta i syfte attstärka ställning som arena för politiskdebatt och beslutsfattande?Riksdagens roll i det svenska statsskicket och dessarbetsuppgifter regleras som bekant ytterst i reger-ingsformen. Redan i det inledande kapitlet fastslås attriksdagen är folkets främsta företrädare. Det är riks-dagen som stiftar lag, beslutar om skatt till staten ochbestämmer hur statens medel ska användas. Vidare ärdet som granskar rikets styrelse och för-valtning. I ett särskilt kapitel, 12 kap., regleras riks-dagens kontrollmakt.Den författningspolitiska utvecklingen under1900-talet innebar att roll stärktes. Denbärande tanken i vår nuvarande regeringsform, vilkentillkom efter många års diskussioner och kompromis-ser mellan de politiska partierna, är därmed numerafolksuveräniteten. Denna grundläggande roll för riks-dagen i vårt statsskick bör inte rubbas.Som sagts är det i som beslut fattasom lagar och statens budget. Det är i detta forum somfolkets åsikter, genom dess främsta företrädare, skakomma till uttryck. Regeringen uttrycker sin uppfatt-ning genom sina förslag, i propositioner, skrivelseroch på annat sätt; i många frågor efter samverkanmed andra partier. En huvuduppgift för de övrigariksdagspartierna är att formulera sina alternativ tillregeringens politik. Medborgarna har rätt att krävaklarhet och tydlighet i dessa avseenden.Det vore oroväckande om det skulle bli en för-skjutning från dessa grundläggande uppgifter till attriksdagen i stället blir en instans där form värderasmer än sak. är och ska i första hand varafolksuveränitetens främsta arena där skilda uppfatt-ningar ska komma till uttryck, kompromisser mejslasut och beslut fattas.Vad så gäller granskande uppgifter villjag påminna om de många möjligheter som står le-damöterna till buds. har frågeinstitu-tet utvecklats och kommer statsministern ensamvar tredje vecka att svara på frågor i kammaren.Riksdagens granskande roll har dessutom stärktsgenom beslutet om den nya , en myn-dighet som ska lyda under riksdagen.Riksdagen utgör självfallet en viktig arena för po-litisk debatt. Hur debatten återges för allmänhetenkan naturligtvis varken eller regeringenpåverka.I den rapport från som för-fattat finns ett antal idéer med syfte att stärka detallmänna intresset för arbete. Det ter sigdock främst som en uppgift för , och inte förregeringen, att pröva dessa och andra tankegångar föratt utveckla och vitalisera arbetsformer.Anf. 132 ():Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet för sva-ret. roll i det svenska statsskicket är för-stås central, som den ska vara i en demokrati. Riks-dagen är svenska folkets främsta företrädare. Riksda-gens uppgifter anges i regeringsformen 1 kap. 4 §. Dehandlar för det första om att stifta lag. De handlar förandra om att besluta om skatt till staten och hur sta-tens medel ska användas, det vill säga statsbudgeten.För det tredje handlar de om att granska rikets styrel-se och förvaltning.Regeringsformen innebär ingen rangordning avdessa arbetsuppgifter. Det är dock vad som har skett ipraktiken.En väldigt liten del av arbete ägnas åtgranskning och utvärdering. Och pratar jag inteom ibland spektakuläragranskning som handlar om statsrådens sätt att utövasina ämbeten i mer administrativ mening. Det handlarom utvärdering och granskning i en djupare betydel-se.Det sneda förhållandet mellan de här tre uppgif-terna avspeglas bland annat också i hur riksdagenanvänder sin tid, både i utskott och kammare. Enväldigt liten del av arbete används till attfaktiskt tränga ned på djupet och utvärdera de beslutsom har fattat.Jag tycker inte att statsrådet tar frågan riktigt påallvar. Som jag läser svaret finns det tre huvudsakligaförsvarslinjer. Den första är principiell, som jag tolkarden. Den handlar om att mer granskning på något sättskulle strida mot tanken om folksuveränitet. Möjligenförespeglade statsrådet att ett större inslag av gransk-ning skulle leda till att man tar ett kliv mot att Sverigefår mer av maktdelning i stället för den princip somjag förstår att omfattas av, folksuveränite-ten. Men så är det inte.I en demokrati där så mycket av makten faktisktligger hos är det särskilt viktigt att uppfölj-ning och utvärdering sker: Vad används pengarnatill? Uppfylls de folkvaldas intentioner och de målsom sätts upp när pengarna fördelas? Vi har sam-manlagda utgifter för staten på 715 miljarder kronor.En betydligt större del av arbete bordenaturligtvis ägnas åt att granska och följa upp vadpengarna faktiskt används till. Det ligger särskilt iintresset hos dem som faktiskt värnar folksuveräni-tetstanken.Pär Nuder skriver i sitt svar att inte fårutvecklas till en instans där form blir viktigare än sak.Men det här handlar ju om sakfrågor. Det handlar ominnehållet, inte om att ska ha trevliga ar-betsformer. Det handlar om grunden för statsskicket,att en av de tre uppgifter som har i en de-mokrati, som anges i regeringsformen, faktiskt harsidsteppats och inte alls får det utrymme som denförtjänar.Den andra försvarslinjen i svar hand-lar om att det här egentligen inte är en fråga somregeringen har med att göra utan en fråga om riksda-gens arbetsformer. Men om granskar ochvilket utrymme har att granska och utvär-dera verksamheten i staten, verk och myndighetersamt regeringens handläggning av de beslut somfattas har inte med arbetsformer att göra.Det är mycket viktigare än så.Dessutom krävs lagstiftning för att förändra de härsakerna. Vi behöver ett förtydligande av paragrafernai regeringsformen för att möjliggöra det. Det är någotsom också bör bekymra regeringen.För det tredje säger att det redan finnsgranskning. är ett sådant instrument.Men vad händer med slutsatser? Hurska dessa följas upp? har sagt att det skabli en bred författningspolitisk översyn. Är det då intelämpligt att gransknings- och utvärderingsfrågornadiskuteras där? Vilka åtgärder kan i så fall sig att vidta?Anf. 133 PER ():Fru talman! Timmen är sen, fem över tio på kväl-len. Vi har fått höra många vackra ord om riksdagenoch om granskande roll. Debatten påmin-ner i mångt och mycket om den debatt vi hade allde-les . Det är samma glädje hos statsrådet över det kommande nya institutet där riksdagensledamöter ska få fråga statsministernunder . Eller rättare sagt, det är väl interiksdagens ledamöter det ska vara? Det är väl ganskatydligt sagt att det ska vara en stående statsministeroch sittande partiledare som ska få ställa frågor, möj-ligen också någon mycket prominent riksdagsleda-mot. Dessa utvalda personer ska sitta ned i en halv-cirkel runt statsministern, i det här rummet, misstän-ker jag. Jag tror att man har hämtat förebilden frånStorbritannien.Principiellt har jag ingenting emot att man försö-ker hitta nya debattformer. Det är bra. Men Modera-terna har inte varit några tillskyndare av det här nyasystemet. Vi tror inte att det kommer att vitaliseradebatten. Det blir snarare just den möjlighet förstatsministern som framgick i den förra debatten. Dåkan han säga: Det gör ingenting att jag har låtit bli attsvara på interpellationer , för nu kommerdet ett nytt institut och ska ni fåfråga ut mig - sex, tio eller tolv personer.Hur många sekunder blir det för djup granskning?Är det inte ganska troligt, statsrådet , att detkommer att handla om dagsaktuella frågor och vadman tycker om olika krisfrågor, vad som har hänt iEU:s konventarbete den sista halvtimmen och såvidare? Ingenting negativt om dessa dagsaktuellasaker, men är det verkligen ett nytt, bra instrument förriksdagen såsom kontrollmakt?Fru talman! Jag tror faktiskt att det är viktigt medinterpellationsdebatter där man har på sigatt föra en lugn, saklig debatt om tingens ordning, därman kan belysa saker från flera olika utgångspunkteroch inte, likt i TV, har på sig att levereranågon schyst enradsfras som ska sätta sig i huvudetpå människor.Det är inte så att kontrollmakten är en sak och dedagsaktuella debatterna en annan. Det är inte så attdet ena är mer fint och det andra mindre fint. Det ärviktigt att vi har bra instrument för båda sakerna.Bara för att man nu får ett nytt institut som möjligenkan bli spännande medialt, åtminstone kortsiktigt, ochframför allt när det gäller dagsaktuella frågor ochpolitiskt tyckande, tror jag absolut inte att det skagöra att statsministern ska undvika att vara med iinterpellationsdebatter eller säga att en debatt vartfemte år är lagom och ska det vara med opposi-tionsledaren. Jag tror faktiskt att snararemåste få flera kontrollmakt. Det stårinte i strid med att man också måste hitta nya sätt därriksdagen ska kunna, på ett snärtigt sätt, driva dags-aktuella debatter.Anf. 134 Statsrådet ():Fru talman! Jag känner varken glädje eller sorgöver det nya frågeinstitutet. Jag känner mig helt neu-tral inför det. Det är sprunget ur , och ominte Moderata samlingspartiet ställer upp på det så ärdet tydligen så. Jag kan bara konstatera att det harvuxit fram i diskussioner mellan talmannen, grupple-darna och regeringen. Initiativet har kommit frånriksdagen. Så var det med den saken.När det gäller frågan om behovet av dagsaktuelladebatter och mer långsiktiga diskussioner vill jagsäga följande. 1990 gjorde statsvetarna i en under-sökning av varifrån frågor och interpellationer ema-nerade. Jag vågar sätta en liten peng på att förhållan-det är likartat , nämligen att det är dagsaktuellafrågor - saker och ting som har stått i gårdagens tid-ning - som man frågar om, och som man dessutominterpellerar om. Ytterst få interpellationer har annatän en dagsaktuell karaktär.Med risk för att återupprepa den diskussion vihade under den tidigare interpellationen är det så attdet finns ytterligare kontrollinstrument för ,om än inte konformella. Ett institut är de särskildadebatter som anordnar. Partiledardebatter-na, vilket vi kommer att ha i kammaren , ärytterligare ett exempel.Sett över tiden är vitaliseringen av på-taglig. är betydligt mer i politikenscentrum. Det finns betydligt fler tillfällen både förden "lilla ledamoten" att höja sin röst gentemot re-geringen, och vi får för den delen även se de storaelefanterna dansa på kammarens podium, nämligenpartiledarna. Där har det alltså skett en utveckling ipositiv riktning.Tobias har ett vidare anslag i sin interpel-lation som inte bara handlar om det som Per ochjag har diskuterat både nu och tidigare. Jag måstesäga att han läser in mer i mitt interpellationssvar änvad jag själv har åsyftat. Han talar om försvarsställ-ning och försvarslinje. Nej, jag tolkar inte alls dethela på ett sådant sätt. Jag vill föra en diskussion omriksdagens kontrollmakt. Jag har själv suttit i kamma-ren och sett utvecklingen då jag blevledamot. Redan när jag satt i justitieutskottet inleddesden utveckling som vi ser komma till uttryck,nämligen att utskotten har en betydligt mer granskan-de roll än de hade tidigare.Det som jag i mitt svar vill fästa uppmärksamhe-ten på är att jag tror att det är väldigt viktigt att vi intefår en felsökardemokrati, utan att de olika uppfatt-ningarna kommer till uttryck och får brytasmot varandra. Det är riktigt som sägeratt form och sak inte alldeles enkelt låter sig skiljas åtmed ett svärdshugg så att det blir klart och tydligt vadsom är form och sak. Jag tycker mig dock finna entendens till att formfrågor får ökad betydelse i detallmänna offentliga samtalet. Det är bara att slå uppvilken tidning som helst. Vad är det som uppmärk-sammas? Jo, det är i stor utsträckning politiska form-frågor.Jag sade för sedan i en annan debatt att jagvill att oppositionens alternativ i sak ska få betydligtstörre genomslag i det allmänna offentliga samtalet.Jag sade att jag sjöng oppositionens höga visa, ochjag säger det också. Det är sakfrågorna somska brytas mot varandra. Men det allmänna offentligasamtalet tenderar mer och mer att bli en diskussionom formfrågor - någon har gjort fel här, någon hargjort fel där - snarare än om idéerna. Och är det någotsom en folkpartist borde efterlysa så är det just enallmän idédebatt.Anf. 135 ():Fru talman! Jag ska uppehålla mig vid två punkteri det som senast var inne på. Det ena, vil-ket jag noterar med glädje, är att ansåg attriksdagens granskande roll hade utvecklats, och att,som jag tolkar statsrådet, statsrådet anser att dengranskarrollen också ska utvecklas framöver.