prot · GR0913 · 2003-10-15 00:00:00 — Vi får se till att vi inte skapar ett dubbelt utanförskap. Därför måste vi i alla de frågor som rör inte minst exportindustrins förutsättningar komma så nära ett läge som möjligt som ger den om inte en kompensation så åtminstone ett skydd för det första utanförskapet. Jag har talat väldigt mycket med företrädare för fackföreningsrörelsen och med näringslivets representanter som är verksamma i den här delen av svenska ekonomin, och jag tar deras oro på djupt allvar. De är samstämmiga i sin bedömning. De tror att det här ger sämre förutsättningar. Det är också min bedömning. Vi kan ha fel. Jag säger det, men det är min bedömning. står vi väl rustade inför en kommande konjunkturuppgång. är inget misskött land, som har påståtts från oppositionens sida. Det är oppositionens arbetsuppgift att göra så; jag menar att det vore konstigt annars. Men jämfört med de länder som vi har i vårt grannskap, med de länder som finns runtomkring oss i , har vi goda förutsättningar för nästa konjunkturuppgång. Jag skulle vilja varna oppositionen lite för att investera för mycket i eländesbeskrivningen, därför att det kan mycket väl hända att både amerikansk och europeisk konjunktur vänder uppåt. Då vet vi vad som händer med svensk ekonomi, och ska plötsligt eländesbeskrivningen ersättas av något annat. Var konstruktivt kritiska! Var gärna med och lägg fram förslag, men beskriv på ett rättvist sätt! Vi har goda förutsättningar för en uppgång, som kommer att komma. Men det är klart att vi kan göra den kraftfullare; vi kan göra den bättre. Ett första område som vi bjuder in till samtal omkring och då börjar vi med näringslivet och fackföreningsrörelsen kommer just att vara skatterna och skatteomläggning. Vi ställer inte i utsikt ett sänkt skattetryck. Däremot kan det mycket väl vara så som många av näringslivets egna representanter säger, senast uttryckt av i en debattartikel i : Ge oss de här skatteförändringarna och vi ska ge er förslag på finansieringar! Om det är ansatsen från näringslivets sida står vi i ett nytt politiskt läge. Vi har aldrig mött det förut. För regeringen är utgångspunkten att vi med det saldo vi nu har i statsfinanserna inte kan ställa i utsikt några ofinansierade skattesänkningar. Men vi är självklart intresserade av en diskussion om en skatteomläggning som ger bättre förutsättningar för tillväxt, där vi diskuterar kapitalskatter, kanske till och med förmögenhets-, arvs- och gåvoskatter, och där vi diskuterar löntagarnas krav på kompensation för det fjärde steget i skattereformen. Förutsättningen är att det ryms inom en omläggningsram. Vi har inte ett saldo som möjliggör för oss att lova ofinansierade skattesänkningar. Jag har noggrant läst igenom de borgerligas budgetmotioner. Där ser verkligheten lite annorlunda ut. Där finns det mer pengar, större marginaler och djärvare grepp. Men inget av de förslag som där finns till finansiering av skatteförändringarna är enligt min uppfattning någonting som kan passera riksdag. Jag tror inte ens att det håller för en diskussion internt i några av de förslagsställande partierna. Okej, vi kommer till den parlamentariska diskussionen. Men vi kommer att börja med parterna. Det är det första området. Det andra området kommer att gälla en diskussion om ohälsan, där vi, till skillnad mot vad som sagts av dem som varit uppe i talarstolen , faktiskt nu har en situation då ohälsotalen viker. Det beror på en del av de åtgärder som vi har vidtagit. Det är inte nog. Vi måste göra mer. Framför allt måste vi göra mer eftersom det här finns en stor arbetskraftsreserv som vi behöver kunna ta i anspråk när konjunkturen vänder uppåt. Dessutom lever naturligtvis den enskilde som fastnar i långtidsarbetslöshet ett dåligt liv. Hur kan vi göra det här tillsammans? Vad kan näringslivet bidra med? Vad kan vi förvänta oss för konstruktiva insatser av de fackliga organisationerna? Vad kan staten göra? Det är komplicerat, och det är brett. Den nedgång som har börjat av sjuktalen måste ytterligare snabbas på. Vi ska se till att också den saken går åt rätt håll. De ekonomiska drivkrafter som vi har talat om är naturligtvis någonting som vi gärna diskuterar med näringslivet. Ett tredje område är integrationen. Alltför många är fortfarande utanför arbetskraften av de människor som har kommit till . Inte så sällan har de flytt från andra länder. De finns inte ens i vår statistik. Det här har varit mitt motiv till att säga nej till en öppen arbetskraftsinvandring. Jag tror att vi har stora reserver av arbetskraft i vårt land . Låt oss ta dem i anspråk. Låt oss utnyttja en uppåtgående konjunktur, där efterfrågan på arbetskraft ökar, till att se till att vi bryter en tröstlös segregation i många av våra storstäders förorter. Vad kan näringslivet göra där i form av praktikplatser och olika typer av program där man går till den enskilde individen och utgår ifrån hennes eller hans kompetens och behov av aktivitet? Där börjar vi. Sådana program ska tas fram. Också om det bjuder vi in till samtal. Ökad tillväxt förutsätter förtroende. För vår del är det viktigt att säga att det minskade förtroende som har inträffat för näringslivets institutioner, försäkringsbolag och av och till också banksystem, skadar förutsättningarna för tillväxt. Också samhällets institutioner är utsatta för samma typ av granskning och ofta kritik. Vi gör vårt. Vi har tagit initiativ på den statliga sidan för våra företag. Vi vill också att en sådan här dimension ska vara med i ett samtal omkring förutsättningarna för ekonomisk utveckling och tillväxt. De här fyra punkterna, skatteomläggning, knäcka ohälsan, se till så att vi förbättrar integrationen och moral och etik kommer vi att bjuda in till samtal omkring med start . Vi sysslar, herr talman låt mig sluta med detta med någonting som jag har sagt i många sammanhang är väldigt fint men också väldigt svårt. Jag sade det i regeringsförklaringen, och jag ska säga det igen. Ni har det finaste någon kan ha. Ni har förtroende från andra människor, men utför också kanske något av det svåraste man kan ägna sig åt. Ni utför ett politiskt arbete i offentligheten och har att lösa alla de målkonflikter och alla de svårigheter som följer av en sådan process. Det gör ni med stor integritet och med stort engagemang. kan det verka tröstlöst, men sedan bryter det igenom, och så tar man nya steg framåt. Visa gemensam respekt i denna kammare för det politiska arbetet och för den förtroendevaldes roll! Det är också ett sätt att stärka demokratin. Att stärka demokratin är i sin tur en förutsättning för att ett samhälle ska fortsätta att utvecklas, inte minst i ett ekonomiskt perspektiv, men också rörande andra frågor och andra dimensioner av livet som inte kan mätas i pengar. Den uppgiften har vi gemensamt, och den är vacker. Låt oss vårda den. 62 BO () replik: Det är naturligtvis nödvändigt att utjämna förutsättningarna mellan olika kommuner och landsting i . Det är särskilt viktigt i ett läge där de kommunala församlingarna har fått så stora, viktiga och tunga uppgifter. Å andra sidan går det inte längre att bara titta på detaljer och göra finjusteringar av det system som finns. Jag tror att det som behövs är både en genomgripande diskussion och en genomgripande reform. Jag tycker att regeringen och alla andra bör överväga det vi har resonerat kring. Avlasta den kommunala sektorn vissa finansieringar! Är det rimligt för landstingen i landet att oavsett storlek finansiera den sjukvård som kommer att dra större resurser ? Eller är det så att det bör vara en statlig uppgift att finansiera? Det skulle underlätta väldigt mycket när det gäller just skatteutjämningen och skapa förutsättningar för att undvika den kollaps som nästintill hotar i och sannolikt också i andra landsting. När det gäller tillväxten är det inte bara fråga om konjunkturproblem, varken nu eller historiskt. Det hoppas jag faktiskt att kan medge. Om det bara hade varit konjunkturproblem som skapat sämre situationer emellanåt för hade vi inte tappat i förhållande till andra länder. Det har funnits, och enligt min mening finns det fortfarande, nackdelar som gör att vi växer långsammare än vi skulle kunna göra. Då gäller det att i de tillväxtsamtal och i de diskussioner som finns politiskt fundera kring vad det är som behövs. Vad är det som ger tillväxt? Det är ju att människor arbetar, att fler arbetar och att man arbetar effektivare. Det handlar om en bred satsning som också inkluderar utbildningspolitiken. Det handlar i väldigt stor utsträckning om människors drivkraft. Det måste löna sig bättre att arbeta än att inte arbeta. Det måste vara bra och vettigt att kunna ta risken att starta, expandera och driva företagsverksamhet. Det är därför jag skulle vilja fråga statsministern: Vad är det som gör att när ni nämner i varje fall skatteförändringar så handlar det om bolagsskatten och inte om de skatter som är de stora problemen och som drabbar människor? 63 Statsminister () replik: Vi vill gärna föra ett samtal med näringslivet om skattefrågorna. Det är en omläggning som diskuteras. Många i näringslivet, inte alla, talar om att bolagsskatten är konkurrenskraftig som den är. Vad som skrämmer mig vad gäller bolagsskatten är att vi just nu har ett förslag i som visserligen bara är en utredning men som ändock är ett förslag om att finländarna ska gå ned i bolagsskatt till . Om de skulle göra det som vi har ställt oss utanför euron och med ganska många svensk-finska företag som har växt samman tror jag att vi kan få en väldigt besvärlig situation i . Vi har också sagt i regeringsförklaringen att vi måste följa den utvecklingen. Det är inget krav från vår sida att sänka bolagsskatterna, men vi pekar på den saken som ett av de områden som kan komma att kräva uppmärksamhet. Sedan är det riktigt att det finns många drivkrafter för tillväxt. För min del tror jag att tillväxt skapas bäst av människor som känner trygghet trygghet i form av att man vågar satsa på en ny utbildning, att man vågar bygga ett nytt hem, att man tycker att det är stimulerande att flytta och inte någonting som man tvingas till, att man tycker att det är intressant att starta ett företag när man känner att det finns en trygghet om man skulle misslyckas. Trygghet är en drivkraft för tillväxt. Trygghet hos så många som möjligt är en drivkraft för tillväxt. Då ska vi också ha ett system där vi fördelar de vinster och den tillväxt som skapas. Där startar vi vårt resonemang. Andra startar i andra utgångspunkter. Vad sedan gäller de kommunala frågor som tar upp tycker jag att det är intressant att höra vad han säger. Det kostar alltså inte för mycket det är delvis en ny moderat ingång i debatten. Förut har det varit så att kostnaderna var varit för höga och att man ska skära ned. är det snarare så att kostnaderna är för höga för landstingen och att staten bör ta över. Det är ett nytt sätt att diskutera. Vi kommer att komma väldigt långt, , om vi blir överens om att det här får kosta och att det rimligen kostar vad det ska kosta. Om sedan staten eller kommunerna ska betala kan man alltid diskutera, men jag föredrar fortsatt en beskattningsrätt på mellannivån, alltså hos landstingen. 64 BO () replik: I den sista frågeställningen har det aldrig varit tal om annat än att vi mycket väl inser att med bättre kunskaper, bättre förutsättningar och nya tekniker som ibland kan förbilliga och ibland göra vården dyrare är sannolikheten stor för att det kan komma att krävas ytterligare resurser. Det vi har kritiserat och fortfarande kritiserar är att en och en halv miljon människor som skulle kunna gå till arbetet inte gör det. Vi har problem med att för få arbetar och att vi arbetar, än så länge, med för lite effektivitet när det gäller arbetet som sådant. Kunskaperna kan förbättras och öka. Det är det som är den grundläggande kritiken. Det som har inträffat genom att för få arbetar är ju denna nästintill kollaps i förutsättningarna för landstingen att bedriva sjukvård som vi sett senast . För få arbetar, och tillväxten, vår samlade produktion, räcker inte till. Vi får högre skatter och ändå mindre för pengarna. Detta kan vi bara vända genom att fler arbetar och genom att vi arbetar mer effektivt. Det är väsentligt och viktigt. I det sammanhanget finns naturligtvis också frågan om trygghet. Men här skiljer vi oss åt i denna min sista replik i kammaren, skulle jag gissa och det har med idén att göra. Tryggheten kan nämligen inte bara vara kollektiv. Den kollektiva tryggheten har visat sig vara otrygg. Politiken har inte kunnat hålla vad politiken har lovat. Det måste finnas ett gemensamt ansvar och en gemensam trygghet, men främst ligger den personliga trygghet som finns i att kunna ha ett sparat kapital, att känna att marginalerna finns där så att jag vågar ta det där steget som bidrar både till min och till hela samhällets utveckling. Där skiljer vi oss åt. Det är inte bara kollektivet; det är framför allt individen och dennes drivkrafter som är det viktiga, . 65 Statsminister () replik: Jag var lite orolig att inte skulle sluta sin sista replik på rätt sätt. Han kom i mål trots allt, men det fanns i början, för den som läser protokollet, ett nytt angreppssätt från , nämligen att det får kosta och att vi kommer att se ett fortsatt tryck på kostnader. Om det sedan ska vara statlig eller skatt kan jag också vara med och diskutera. Det är inte för min del den stora huvudvärken. Det viktigaste är att vi säger att det får bekostas med gemensamma resurser så att det står öppet för alla. De drivkrafter talar om bygger naturligtvis på att de ska finnas hos alla människor i ett samhälle, inte bara hos de starkaste, de som råkade födas i rätt hem eller på annat sätt har haft tur här i livet. Alla har rätt att vara med. Vi vet att de samhällen som organiseras på detta sätt, med ett gemensamt ansvarstagande för och en gemensam finansiering av skola, vård och omsorg, också har störst framgång i att se till att alla är med. Om det ska betalas med skatter via stat eller kommun, , kan vi tvista om, men det är en underordnad fråga. Det viktigaste är att vi finansierar gemensamt, och det beskedet tackar jag för. 66 () replik: Jag tänkte fortsätta med en fråga som jag pratade om i mitt anförande, nämligen förslaget till grundlag eller konstitution, som man också kan kalla det, för Europeiska unionen. , , , , , , och har sagt att de ska folkomrösta om konstitutionen. , och lutar också åt att göra det. Socialdemokraterna förklarar i en debattartikel i gårdagens att de inte anser att detta ska ske, och det är jag inte så jätteförvånad över. Socialdemokraterna har aldrig varit de främsta förespråkarna för folkomröstningar. Men jag tycker att argumenten är ganska anmärkningsvärda. Socialdemokraterna anser att folket i redan är väl initierat i EU-frågorna och att arbetet med den nya grundlagen har föregåtts av en bred diskussion. Egentligen skulle jag vilja ställa frågan till dem som lyssnar, men det är lite svårt. Jag tror nämligen att många som lyssnar på den här debatten känner att det inte har varit så. Jag tror att det är många som inte alls vet hur regeringen har arbetat med den nya grundlagen. Man känner knappast, tror jag, att man har haft möjlighet att säga sin åsikt i sammanhanget. Till och med i har det förekommit kritik och efterfrågats en bättre process och möjligheter att delge regeringen sina synpunkter, trots det som man har gjort. Det är möjligt att regeringen har haft en bred diskussion i den här frågan, men jag anser att man har lämnat väldigt många vid sidan av i denna oerhört viktiga fråga. Jag vill alltså fråga statsministern: det dessa argument som Socialdemokraterna har? Och vad är det som gör att svenska folket inte ska få möjlighet att ta ställning i den här frågan när så många andra folk inom EU ska få göra det? 67 Statsminister () replik: Det är allmänt känt att jag tyckte att också EMU-frågan skulle ha avgjorts i ett riksdagsval. blev det en folkomröstning, och då gillar man läget. Jag tror på den här församlingen. Jag tror på dess förmåga att väga av målkonflikter. Jag tror på dess vilja att föra ut politiken i ett brett medborgerligt samtal. Jag är anhängare av att målkonflikter i högsta möjliga grad ska lösas i det parlamentariska systemet och inte genom att brytas ut och läggas som en fråga i en folkomröstning. Det kan ändå inte uteslutas att vi får folkomröstningar. Det har vi haft av och till i ganska sällan, och jag hoppas att det blir så i fortsättningen också. Går vi åt det andra hållet och utvecklar folkomröstningsinstitutet kommer vi att bryta sönder de parlamentariska församlingarna. Viljan att ta smitvägen bort från en målkonflikt och lägga den i en folkomröstning kommer att ligga nära till hands att förverkliga. Jag vill ha starka parlamentariska församlingar, starka i den meningen att man orkar ta kompromisserna, försvara dem och förankra dem i ett folkdjup. Särskilt viktigt är det för mig som vill ha högt valdeltagande i de parlamentariska valen. Högt valdeltagande är i sin tur en förutsättning för den radikala omfördelning vi har i av exempelvis skatter över offentlig sektor i form av transfereringar, i form av försäkringar eller i form av bra skola, vård och omsorg. Den som inte tror på den samhällsmodellen bryter gärna sönder det parlamentariska systemet, medverkar till att valdeltagandet sjunker, försvårar ett högt skatteuttag och gör politiken till enfrågerörelser. Det är ingen väg som socialdemokratin kommer att välja. 68 () replik: Det är oerhört intressant att lyssna på vad statsministern uttrycker här. Den som tycker att folket ska få vara med och ta ställning i fler frågor vill krossa hela det parlamentariska systemet! Det är ingen liten anklagelse mot dem som strävar efter att folk ska få större delaktighet i demokratin. Jag är tvärtom övertygad om att den regering som vågar lämna över makten till folket i fler frågor och låta folket ta ställning direkt i stället för via andra val kommer att vinna på det i längden. 69 Statsminister () replik: Jag måste säga att har en engagerad plädering för sin sak. Den skulle ha varit tung om ni också hade vågat ta en folkomröstning om trängselavgifterna i . Men där vänder ni på kuttingen och säger att först ska man köra något slags försöksverksamhet och sedan folkomrösta. Praktik och teori går alltså inte alltid ihop. För mig är det viktigt att säga att det finns flera inslag i den konstitutionella debatten som har samma karaktär som det jag talade om. var det väldigt populärt att kräva skilda valdagar. Men att döma av det vi sett av skilda valdagar runtomkring i resulterar detta ofelbart i att valdeltagandet i kommunalvalen går ned. Man kan tycka illa om det och tycka att det kanske skulle gå att prestera bättre här i . Men där valdeltagandet i våra nordiska grannländer sjunker ned mot eller kanske blir det för vår del dramatiskt. Vi har ju egentligen hela vår beskattning av fysiska individer liggande i fullmäktigeförsamlingar i kommunerna. Med ett valdeltagande på , som man mycket väl kan se runt hörnet, kan ni glömma möjligheten att ta ut den typ av skatter som vi tar ut i . Eller omvänt: Det blir väldigt lätt att samla majoriteter för skatterevolter något som vi ser i länder som har ett lågt valdeltagande. Återigen: Den som är anhängare av ett välfärdssamhälle med starka ambitioner att omfördela måste slå vakt om den konstitution som ger ett högt valdeltagande där så många som möjligt, helst alla, deltar i valet. Då får man också ett äkta uttryck för den vilja som ligger till grund för att omfördela grupper emellan. I alla författningspolitiska diskussioner vi för sådana för sällan finns det anledning att påminna om att styrkan och kraften hos er som sitter här ytterst vilar på det valdeltagande som ligger bakom de allmänna val som ni har deltagit i. Där kommer vi inte att backa undan. 70 () replik: Det var ett resonemang här mellan statsministern och om det kommunala utjämningssystemet ett system som alla vi i denna kammare, såvitt jag förstår, är måna om ska existera. Sedan har det under åtskilliga år resonerats om huruvida det ska vara staten som har hand om det hela eller inte. Där ser vi väl lite nya signaler. Vad jag utifrån det resonemanget också skulle vilja ta upp är det som statsministern sade om att folk måste få känna trygghet. Det skulle vara utgångspunkten. Jag skulle då vilja fråga: Vem skulle vilja hävda någonting annat än att det måste vara utgångspunkten? Jag tror att det då också är viktigt att vi funderar över hur det här utjämningssystemet nu slår i . Jag kan bara erinra statsministern om den artikel i som är skriven av professor , som inte längre vill vara chef för kliniken på . berättar om hur barn i kuvös får transporteras runt i riket. Det är något helt annat än att få folk att känna trygghet. Statsministern måste väl ändå kunna utveckla något av den problematik som finns här i med det höga skatteläge som gäller. Tror inte statsministern att det finns en risk att känslan av otrygghet infinner sig också i storstadsområden och inte enbart på landsbygden och att en tillväxtmotor som stäks börjar hosta, eller hur man nu vill uttrycka det om vi har ett utjämningssystem som slår alldeles för hårt? Det är alldeles uppenbart att det som sannolikt kommer att ske i i allra högsta grad påverkar stockholmarnas känsla av trygghet. 71 Statsminister () replik: Jag delar den uppfattningen. Det här är en oerhört svår ekvation. Det är ju en inomkommunal utjämning. Varje krona som vi ska lägga till ska vi hämta någon annanstans i landet. Jag reser nu runt i och möter på vissa ställen kanske inte nöjda kommunalpolitiker men kommunalpolitiker som åtminstone är fulla av tillförsikt. På andra ställen möter jag dem som är rasande. Samma diskussion som gäller i gäller i , , och delar av . Där är det kallortstillägget som diskuteras spegelbilden av de höga lönerna i . För min del är det viktigt att vi försöker hitta en kompromiss där så många som möjligt, helst alla, blir nöjda. Det system som vi har bakom oss har fungerat någotsånär, ska det väl sägas. Det syftade till att vi skulle komma i ett läge där skatteuttaget utjämnades. En gång i tiden hade vi en situation där det kunde skilja med kanske i kommunalskatt för samma typ av service. Det är heller inte möjligt. ser jag problem. Jag ser framför allt landstings bekymmer med att slita med den skuld som är upparbetad en ryggsäck som de släpar med sig . Det är ingen lätt uppgift. Vi ska göra vad vi kan för att stötta dem, men inte till priset av att vi bryter sönder ett utjämningssystem som behövs för att andra delar av också ska fungera väl. Inte minst sydöstra är väldigt känsligt i det här sammanhanget. 72 () replik: Jag hade velat att statsministern också skulle säga något om risken att tillväxtmotorer börjar hosta. Egentligen tycker jag utan att jag kanske har någon anledning att lägga mig i det att statsministern skulle ha talat om tillväxten innan han talade om det kommunala utjämningssystemet. Vad behöver är tillväxt. Då underlättas odiskutabelt möjligheterna att skapa större förutsättningar för en utjämning mellan kommunerna. Jag kan inte låta bli att tycka att statsministern när han talar om tillväxt säger: Låt oss resonera om detta. I regeringsförklaringen, som statsministern själv relaterar till, talas det om tillväxten som om något konkret skulle hända, som att åtgärder skulle vidtas. säger statsministern att vi ska resonera om detta. Däri tycker jag ligger en risk, för som det sades tidigare nog finns det strukturella insatser som behöver göras för att underlätta tillväxten. Och inte kan vi se detta enbart som ett nollsummespel och sitta med armarna i kors och invänta att det ska börja röra sig i . 73 Statsminister () replik: Det sista tror väl ingen ens i denna kammare. Inte heller tror jag att någon har fått för sig att jag har sagt att vi ska sitta och vänta på att det ska röra sig i . Men när det rör sig i är det helt klart bra för oss. Och om det rör sig i dras väl med. Då är det ännu bättre för oss.