prot · GR0936 · 2003-11-26 00:00:00 — Den är bara komplicerad. Och säger: Låt pengarna följa med den enskilde i stället. Men det ville inte regeringen. Min fråga till är: Varför går ni så käpprätt emot de av kommuner som säger att detta inte är lösningen? Jag skulle vilja ställa en andra fråga till . När det gäller vårt borgerliga förslag om en vårdgaranti som skulle underlätta för funktionshindrade att garanterat få vård säger ni säger att en eventuell vårdgaranti ska vi diskutera vid ett annat tillfälle. Min fråga är: Kommer det en vårdgaranti? 82 () replik: Vi skulle inte diskutera budget , men vi gör det i alla fall. När jag tittar på den budget som har lagt fram ser jag att det finns en ökning med 1,9 miljarder av anslaget för assistansersättningen. Men det är ju ingen förstärkning utan bara en förflyttning av pengar som betraktas vara en del av den kommunala kostnaden. Jag tycker att i det avseendet lurar kommunerna genom att säga att genom det här förslaget får kommunerna mer pengar. Så är inte fallet, utan ni flyttar pengar mellan olika konton. De ligger annars på utgiftsområde 25. Sedan tycker jag att principen är giltig att man är medborgare i sin kommun. vet jag att är emot ett utjämningssystem. Men jag tror att det är en förutsättning, för om vi ska skapa likvärdiga möjligheter för våra medborgare i det här landet behöver vi olika utjämningssystem för skola, äldreomsorg och i det här fallet för personer med funktionshinder, vilket vi inte har haft. När jag satt i utredningen för kostnadsutjämning tittade jag inte först på , därför att jag var inte representant i utredningen utan jag representerade alla kommuner. Jag kan också konstatera att min egen kommun, , faktiskt har åkt snålskjuts på andra kommuner som har haft väldigt höga kostnader, vilket inte haft. Av det skälet är det inte besvärande att jag bor i , utan jag försöker se till alla medborgares väl och ve. föreslår någon form av handikappeng och pratar om fri etablering. Fri etablering av vadå? Jag kan inte heller riktigt förstå vem som ska ta ansvar för planering och tillhandahållande, för det är inte så att marknaden står och skriker att man vill ordna tio olika typer av boenden för funktionshindrade när det kanske finns ett fåtal personer med vissa specifika diagnoser. Om det inte är lönsamt att driva verksamheter, vem ska då ta ansvar? Det är inte särskilt lyckosamt att vara funktionshindrad och ha en pott pengar men inte ha någonting att köpa. 83 () replik: Vårdgarantin fick vi fortfarande inte höra talas om. har en replik till där hon kan tala om i fall det kommer en vårdgaranti eller inte. 1,9 miljarder till assistansen, ja, men 1 miljard helt nya pengar hoppas jag också att har hittat. Vi vill ha ett skatteutjämningssystem, men inte det som Socialdemokraterna står för. Vi vill ha ett statligt ansvarstagande för det. Vi vill att det ska vara fler som ska ha möjlighet att starta vårdboenden, skolor och så vidare i landet än vad som är . har vi en alldeles för smal tillgänglighet, och med den kostnadsutjämning vad gäller LSS som hon nu har varit med och beslutat kan se hur kommuner stänger skolor och avdelningar och drar ned på antalet. Man är rädd för att personer ska flytta in i kommunen. Man kommer att få ett generellt kostnadsbidrag på när kostnaden för vården och omsorgen kanske ligger på 3 000 . Därför stänger man i kommunerna. Jag har en rad exempel på det. Jag vill ta upp en fråga till. Den handlar om den bristande verkställigheten ute i kommunerna. Vi kan nog vara överens om att det inte är acceptabelt, men vi har olika lösningar. och majoritetens förlag handlar om att man kan döma en kommun till vite om den inte ställer upp med det som den av en domstol blivit dömd att ge en funktionshindrad. Men vad säger och om vart vitespengarna ska ta vägen? Jo, staten bestämmer att de skattepengar som kommunen betalar i vite ska gå tillbaka till staten och hamna i ficka. Varför vill inte låta vitespengarna gå direkt till den funktionshindrade, så att man äntligen kan köpa den hjälp man vill ha eller bygga om sitt boende? De pengar som och har sagt ska kallas för vitespengar, för de är ett straff för kommunerna, ska gå tillbaka till staten. Jag finner detta helt orimligt. Tycker inte själv att det är orimligt? 84 () replik: Jag tycker att det är orimligt om personer med funktionshinder inte får sina behov tillgodosedda. Därför tycker jag att det är rimligt att vi har sanktionsavgifter. Jag delar inte uppfattningen att det är individen som ska ha skadestånd, för det är ju egentligen ett skadestånd det skulle bli i sådana fall. Jag menar att kommunen eller den som är huvudman i stället ska verkställa detta så att personen får sina behov tillgodosedda. Det framstår som om skulle ha en väldigt generös politik som i alla avseenden skulle vilja gynna de funktionshindrade. Jag kan inte se hur man med en karensdag extra och med en sjukpenning som beräknas tillbaka i tiden skulle gynna personer med funktionshinder. Det drabbar personer med kroniska funktionshinder i väldigt hög grad. 85 () replik: Jag tycker att uppvisar ett beundransvärt lugn inför målgången 2010. Koalitionskollegerna i och har visat betydligt mer av nervositet. Jag tänkte inte ta upp den stora frågan utan en delfråga inom detta, som berör målen och det statliga ansvaret för att målen kan nås då. Alla partier har bejakat en lagstiftning på handikappområdet som slår fast rättigheter. Det gäller LSS och . Vi anser att det även är rätt med sanktioner mot de kommuner som inte uppfyller rättighetslagstiftningen. Det går inte för en kommun att säga nej med hänvisning till pengabrist. Med staten är det tvärtom. Lagstiftningen om bilstödet kan liknas vid en rättighetslagstiftning. När ett antal behovskriterier är uppfyllda ska det bli bilstöd. Men majoriteten har ordnat en utgång ur detta. Det gäller nämligen bara om det finns pengar. Hur ser på denna dubbla moral? Det är en rättighet i kommunerna när det gäller handikapplagstiftningen oavsett om det finns pengar eller inte, men i staten är det en rättighet bara om det finns pengar. Avser regeringen att göra något åt detta i den sittande utredningen, eller hur blir det? 86 () replik: Man kan beskriva känslor på olika sätt lugn eller beslutsamhet. Jag är fast besluten att vi ska klara målet 2010. Vi har också sagt att om det finns behov så måste vi på vägen komplettera eller revidera för att kunna uppfylla målen. Apropå bilstödet och fråga till mig om det blir en utväg eller utgång med en utredning. Ja, när det gäller regeln så är det så, men inte när det gäller finansieringen. Jag vill fråga : Hur tänker finansiera detta? pratar om ackreditering men har inte en enda spänn mer i budgeten. 87 () replik: Det är gott och väl att vara besluten om att uppnå målen. Den fråga jag har ställt till de andra kollegerna är: Vilken är bedömningen kommer målen att nås till 2010 eller inte? Jag kan upprepa den frågan även till . Det stämmer att inte har mer pengar i budgeten i vårt förslag för bilstödet. Men oavsett vem som har pengar eller inte gäller det att förhålla sig till en pengabrist. Frågan till den sittande majoriteten är: Ska ni fortsätta med en dold prioritering på bilstödsområdet, eller kommer ni att stå för en öppen prioritering? En öppen prioritering är att man i något avseende försnävar villkoren eller begränsar stödet till en mindre grupp. Det som är en frustration och har varit det är att man gör en dold prioritering. Plötsligt meddelar man att pengarna är slut, och då blir det egentligen slumpen som avgör vem som får bilstöd. Det är ingen genomtänkt politisk motivering som ligger bakom. Vi håller med om svårigheterna på pengasidan. Frågan för en ansvarig regering är: Ska vi fortsätta att stå för en dold prioritering, ska vi öppet göra en försnävning eller ska vi göra något annat för att åtgärda problemet? Eller ska man anamma den rättighetslagstiftning som gäller i kommunerna och säga att om man uppfyller behovskriterierna ska man också få del av bilstödet? Jag vill gärna också skicka med en fråga om ackreditering av bilanpassade med det som man har presenterat och som vi också har visat upp i en motion tidigare för att göra det smidigare för den enskilde och förmodligen också höja kvaliteten i bilanpassningen. Varför viftar majoriteten bort den idén? Finns det något hopp om att detta kommer att beaktas av den tillsatta utredningen? 88 () replik: Jag skulle egentligen kunna bolla tillbaka frågan till . Ni har precis samma förutsättningar som den sittande regeringen i det avseendet. Vi måste lösa det på två sätt. Dels måste vi lösa finansieringen på kort sikt. Det försöker vi göra, och det innebär också att människor ska få sina beslut om bilstöd och verkställighet. Dels måste det lösas på lång eller medellång sikt, och det innebär att utredningen måste titta på vilka olika regler som behöver ses över. Det är meningen med utredningen. Det kan naturligtvis finnas ett behov av att se över finansieringen. I den mån det finns behov av att titta på någon form av ackreditering får utredningen naturligtvis göra det, om direktiven ger den möjligheten. I sammanhanget vill jag säga att det är ganska få bilfirmor som ägnar sig åt bilanpassning, för det är rätt komplicerat. Det är inte vem som helst som kan göra en sådan här anpassning, utan det krävs en gedigen kunskap. Det är möjligt att det också kan behövas bevis på att de är godkända, men har det visat sig fungera ganska väl. Men det kräver att vi löser finansieringen, annars finns det risk att det inte längre finns några bilfirmor som gör sådana här jobb. Min ambition är att tillsammans med de andra partierna i vårt samarbete lösa finansieringsfrågorna. 89 (): Man kan säga att det finns två hållpunkter för den debatt som vi för här . Den ena är den nu drygt nationella handlingsplanen för handikappolitiken, och den andra är att det år som snart är till ända har uppmärksammats som det europeiska . Båda dessa saker har skapat stora förväntningar hos alla berörda. Den skrivelse som vi debatterar är den första avstämning som görs av den nationella handlingsplanen. Med tanke på att det var stora åtaganden som ålade regeringen och att det nu har gått en tredjedel av den tid som planen omfattar borde åtskilliga förändringar ha märkts. Regeringen beskriver själv att betydande insatser har gjorts. Jag påstår inte att det som beskrivs inte är sant. Men jag påstår att ganska få av de förväntningar som fanns har infriats. Betydande insatser kan tolkas olika beroende på vem som utvärderar. Och när jag lyssnade på konstaterade jag att ett antal återblickar var jämförelsen. Jag kan inte låta bli att då fråga varför hon inte går tillbaka före omsorgslagens tillkomst. Då hade ni ju kunnat framstå som riktigt framgångsrika. Europeiska och dess svenska tema Mänskliga rättigheter hade varit en ypperlig möjlighet att få saker gjorda som en del av förverkligandet av handlingsplanen. Man kan läsa i utskottsbetänkandet att året har använts till erfarenhetsutbyten, informationsinsatser av olika slag etcetera. Det är säkert i sig viktiga inslag i handikappolitiken. Men i fråga om de mera handfasta vardagsförbättringar som skulle leda till att uppnå målen om delaktighet i samhällslivet och jämlikhet i levnadsvillkor har kraftfullheten inte varit särskilt synlig. Inte ens på områden där staten kan styra förändringsarbetet och där faktiskt har slagit fast att staten ska föregå med gott exempel har det som borde göras gjorts. Jag tänker då på den rapport som har diskuterats här tidigare om hur de statliga myndigheterna har hanterat frågan. Jag noterar utöver det eländiga resultatet att alla myndigheter inte ens svarade på förfrågan. Men behoven är stora, och tiden går. Begreppet tillgänglighet har många dimensioner. En är tillgänglighet till offentliga lokaler. Vid i fanns det ett fantastiskt kulturutbud som många människor tog del av och gladdes åt. Men det blev inte fullt ut ett utbud för alla. Jag ska nämna bara ett exempel. Det fanns en mycket uppskattad glasutställning i . En man med funktionshinder berättade att han och hustrun åkte dit, men eftersom han är rullstolsburen fick han vänta utanför och fick sedan ett referat av utställningen av sin hustru. Hur många av oss icke funktionshindrade skulle acceptera detta? Ganska presenterade en studie kring levnadsvillkor för människor med funktionshinder. Man har undersökt områdena utbildning, arbete, ekonomi, politiskt deltagande, sociala relationer, fritid och den enskildes bedömning av sin allmänna livssituation. På punkt efter punkt innebär resultatet att funktionshindrade har sämre villkor än befolkningen i stort. konstaterar att målen för den svenska handikappolitiken är långt ifrån uppfyllda. kommentar är att vi gärna vill intala oss att är ett land där människor med funktionshinder kan leva och verka på lika villkor. Men så är det inte. Nej, minsann. Efter årtionden av socialdemokratiskt styre och med mycket vackert tal om delaktighet och jämlikhet har inte resurser för att förverkliga målen prioriterats. Handikappreformen som infördes under folkpartistisk ledning av har urholkats. Förverkligandet av den nationella handlingsplanen dras i långbänk. Ytterligare exempel på nonchalant beteende gentemot människor med funktionshinder är regeringens hantering av bilstödet som har diskuterats här tidigare. Människor får vänta halvårsvis på att få sin bil i ett för den funktionshindrade funktionsdugligt skick, trots att man har fått beslut om att få det. Det är gav regeringen i uppdrag att se över bilstödet. Först nu för har den begärda utredningen påbörjats. Låt det nu inte bli likadant med den nationella handlingsplanen för handikappolitiken. Låt inte alla de människor som fick ett hopp om att samhället skulle vara mer tillgängligt bli besvikna igen. Kanske skulle det gå snabbare att fylla de vackra målen med innehåll och göra de rätta prioriteringarna om vi alla betänker att det kan vara du eller jag som sitter där i rullstolen utanför utställningslokalen och får beskedet: Tyvärr, du kan inte se den här utställningen. Här är det inte handikappanpassat. 90 (): undersökning visar på stora brister på . Rubriken fanns i en skånsk lokaltidning. I artikeln redovisas hur flera nödutgångar är omöjliga att använda för rullstolsburna. Vidare redovisas att högskolans toaletter inte är fullt ut handikappanpassade. Hus 16 saknar helt handikapptoalett, och det hänvisas till hus 14. Detta tidningsnedslag i den bistra verkligheten är tyvärr inget unikt inslag i ett land som firar europeiska , och där det har fattats beslut om att statliga myndigheter ska vara ett föredöme i arbetet med att förbättra tillgängligheten i lokaler, verksamhet och information för människor med funktionshinder. Myndigheter ska göra inventeringar och upprätta handlingsplaner. har inte påbörjat arbetet med att ta fram en handlingsplan och inte etablerat någon kontakt med handikapprörelsen. Detta är allvarligt, och tänk om det som inte får hända ändå händer. Vad gör egentligen regeringen och stödpartierna för att påskynda tillgänglighetsplanerna? anser att kulturen är en viktig bestämningsfaktor för folkhälsan. För oss är det självklart att människor med funktionshinder ska ha tillgång till olika former av kulturevenemang. Det handlar till exempel om att lokaler ska göras mer tillgängliga. Vi vill ge extra bidrag till allmänna samlingslokaler, medel som kan användas för handikapptoaletter, hörselslingor, rullstolsramper och så vidare. har vi genom motioner uppmärksammat bristen på teckentolkade och textade program i TV. Vi har också uppmärksammat problemet med störande bakgrundsljud. I , vårt grannland, sänder TV teckentolkade program mellan och 22. Det är både barnprogram och vuxenprogram. Därutöver sänds teckenspråksnyheter . Hur är det i ? Det är bara några timmars sändning . Men döva och hörselskadade betalar faktiskt samma TV-avgift som hörande, men de får tillgång till bara en liten del av det totala TV-utbudet och stängs därmed ute från viktig samhällsinformation, debatter, nyheter, underhållning och kultur. har uppmärksammat detta problem, och jag skulle önska att även övriga partier inte bara hänvisar till att det är omöjligt att göra något innan nuvarande tillståndsperiod för TV går ut. Vi har ca 30 000 döva i vårt land. Och just pågår det i Skandiasalen en visning av hjälpmedel för de döva och för de dövblinda. Jag rekommenderar utskottets ledamöter att göra ett besök där. De döva har det inte lätt i dagens . Teckenspråkstolkarna räcker inte till, och beslutet som fattades i fullständig politisk enighet om att teckenspråkets ställning skulle stärkas har ännu inte nått så långt att direktiven för utredningen har kunnat formuleras. Jag tycker att det är en märklig tidtabell i ett mycket angeläget ärende. Jag har i en interpellationsdebatt med statsrådet påtalat detta. Och i sitt slutanförande i den debatten sade hon att det är oerhört viktigt att med gemensamma krafter flytta fram positionerna och se till att öka tillgängligheten i samhället så att vi får ett samhälle som präglas av full delaktighet och jämlikhet. Det budskapen bör hon sprida bland kollegerna i regeringen. ska samhället vara tillgängligt för alla. kommer att bevaka de funktionshindrades rättigheter och stödja dem i deras önskan om att kunna leva ett aktivt och oberoende liv. Vi menar att mycket kan göras i ett betydligt kortare tidsperspektiv. 91 (): Jag blev så till mig att jag talade för länge och glömde mitt yrkande. Därför yrkar jag nu bifall till reservationerna 2, 11 och 46. Föredrogs socialutskottets betänkande 2003/04:SoU2 Uppföljning av den nationella handlingsplanen för handikappolitiken (skr. 2002/03:25). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) 10 § Allmänna arvsfonden och Arvsfondsdelegationens organisation m.m. 92 (): Härmed inleder jag debatten om socialutskottets betänkande Allmänna arvsfonden och Arvsfondsdelegationens organisation m.m. med att kort redovisa innehållet i betänkandet. Allmänna arvsfonden har till ändamål att främja verksamhet av ideell karaktär till förmån för barn, ungdomar och personer med funktionshinder. Det betänkande som vi nu ska debattera handlar om att stärka Arvsfondsdelegationens ställning som egen myndighet inom . Förslaget innebär bland annat att Arvsfondsdelegationen ska besluta om allt stöd ur Allmänna arvsfonden, oavsett storlek. Detta är en förändring jämfört med tidigare lag. Om det finns särskilda skäl kan regeringen, på förslag från Arvsfondsdelegationen, besluta att en annan myndighet kan fördela stödet. Men detta ska vara . Det innebär att det är Arvsfondsdelegationen, inte regeringen, som har initiativrätten till ett sådant beslut. Det ska också finnas ett särskilt, samlat kansli för Arvsfondsdelegationen som ska vara placerat inom . Ledamöterna i delegationen ska rekryteras från och bland personer utanför ; majoriteten ska hämtas utanför . Man säger också att de här ledamöterna ska ha god kunskap om barn, ungdomar eller personer med funktionshinder. Det ska finnas en samlad strategi för uppföljning och utvärdering av beviljade beslut, och vid större utvärderingar ska vetenskaplig expertis anlitas. Dessutom föreslås prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten i mål enligt lagen om Allmänna arvsfonden. När det gäller redovisning och revision har utskottet ändrat något i det regeringsförslag som ligger till grund för betänkandet. Det har utskottet gjort för att undvika vissa tillämpningsproblem. Således förelås nu i betänkandet att Kammarkollegiet ska lämna en redovisning till regeringen av förvaltningen av Allmänna arvsfonden och att ska granska redovisningen. De i betänkandet föreslagna lagändringarna föreslås träda i kraft . I betänkandet behandlas också fem motionsyrkanden som avser dels organisationen, dels redovisning och revision, dels hur stöd ur Allmänna arvsfonden beviljas. I betänkandet finns det också tre reservationer. Detta, fru talman, är alltså i korthet vad betänkandet innehåller. 93 (): Betänkandet om Allmänna arvsfonden och Arvsfondsdelegationen höll på att hamna riktigt snett. Men utskottet, som redogjorde för, fick upp ögonen för att vissa förändringar måste göras vad gäller lagtexten för att säkerställa revisionen och redovisningen, vilket nu sker. Detta är vi naturligtvis mycket nöjda med. har i betänkandet lämnat synpunkter på Allmänna arvsfondens och Arvsfondsdelegationens placering. Regeringen föreslår nämligen i sin proposition att Arvsfondsdelegationen ska stärkas genom att denna ska vara en egen nämndmyndighet. Det kan vi ställa upp på. Däremot finner vi det anmärkningsvärt att ha denna nämndorganisation inom och att en majoritet av ledamöterna ska bestå av folk från , liksom att ordföranden ska hämtas därifrån. I stället föreslår vi att fördelningen av arvfondsmedel flyttas från . Risken finns nämligen att det blir en för tydlig koppling mellan Arvsfondsdelegationen och regeringen om de sitter så nära varandra. Därmed minskar man förtroendet för Arvsfondsdelegationen, tycker vi. Vi anser att handläggningen till fullo bör ske utanför och uppmanar regeringen att återkomma med ett sådant förslag. Med denna nära koppling mellan regeringen och Arvsfondsdelegationen är nämligen risken uppenbar att de organisationer som får stöd blir alltför beroende av regeringen och att man när det gäller ansökningarna kanske tar hänsyn till regeringens förda politik. Vad gäller stöd ur Allmänna arvsfonden ska medlen stimulera till verksamhet som, som man säger, innebär utveckling och att nya idéer prövas. Dessutom ska stödet i första hand gå till organisationer som bedriver ideell verksamhet. Dock finns risken att man från regeringens sida använder delar av arvsfondsmedel för egen räkning, att man initierar nya verksamheter och tankar och tar, som vi ser det, pengar från Arvsfonden för att kanske stärka sin egen budget och sitt goda rykte. Vi ifrågasätter detta. För att undvika en sådan här negativ reaktion hos befolkningen är det vår uppfattning att staten, regeringen, inte alls borde få ta del av arvsfondsmedlen. Jag har också tittat närmare på vilka medel som regeringen tar ur Arvsfonden. För handlade det om . När jag studerar detta ser jag att det handlar om barn, ungdomar och funktionshindrade. Men fortfarande tycker jag att det är anmärkningsvärt att regeringen tar medel från Arvsfondens pengar pengar som man fått genom arv för att starta och driva verksamheter och som egentligen skulle gå till ideella organisationer. Jag och tycker alltså inte att detta är riktigt. Arvsfonden är till just för ideella organisationer. Regeringen har pengar att ta från andra budgetposter. Vi anser således att det här tränger ut de ideella organisationernas behov. Jag nöjer mig med detta och avslutar med att yrka bifall till reservation 1 men står självklart bakom också den andra reservationen som vi har i detta betänkande. 94 (): Jag yrkar bifall till reservation, som innebär att Arvsfondsdelegationens anknytning till upphör och att Kammarkollegiet bör vara värdmyndighet för Arvsfondsdelegationen. Allmänna arvsfonden fördelade och har därmed en inte obetydlig roll som stödgivare till goda ändamål. Allmänna arvsfondens pengar kommer från arv som inte kunnat fördelas på annat sätt. Enligt lag har därmed helt riktigt bestämts att medlen ska gå tillbaka till folket till förmån för barn, ungdomar och personer med funktionshinder. Det är vidare stadgat att fonden inte får ge pengar till ändamål som regelmässigt ska tillgodoses genom anslag av allmänna medel. anser att det riktigaste, med tanke på var pengarna kommer ifrån och med tanke på vart pengarna ska, är att helt eliminera risken för en politisering av vart pengarna ska gå och därmed helt flytta ut den beslutande Arvsfondsdelegationen från och ge Arvsfondsdelegationen ett helt beslutsmandat.