prot · GQ0998 · 2003-05-07 00:00:00 — Införandet av sådana ämnes-betyg skulle radikalt förbättra gymnasieelevernasarbetsmiljö.Fru talman! Vi kristdemokrater vill se över ochförändra hela det nuvarande betygssystemet.Kontrasten mellan oss och flumpartierna är tydlig.För oss handlar betygsfrågan om att se den enskildeeleven, att ge respons, att ge bekräftelse och att gestöd. Det handlar om att bekräfta och att våga varamänsklig. För det behövs en ny syn på betygen ochen ny skolpolitik med elevens bästa, med trygghetoch med kunskapsutveckling i centrum. Det behövs,för elevernas skull.Avslutningsvis vill jag därför, fru talman, yrka bi-fall till reservation nr 6. Givetvis står jag bakomKristdemokraternas samtliga reservationer i betän-kandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara tillden reservationen.Anf. 134 ():Fru talman! Jag tror inte att betygen är iskolan, men jag tror icke heller att betygen är ,eller att mer, fler och oftare gör det bättre.Vänsterpartiet har länge drivit kravet på en be-tygsfri skola, både genom att driva opinion i denskolpolitiska debatten och i form av motioner i riks-dagen och förslag om utredningar av förändrade reg-ler. Jag tror att möjligheten att skapa en skola för alla,där kritiskt tänkande och förmåga att se helheten iden egna utvecklingen och i samhällets utveckling,skulle underlättas avsevärt om betygen avskaffades.Men den betygsfria skolan är ju inte alls kravlös,tvärtom. Jag menar att den betygsfria skolan i ställetskulle kunna komma att ställa högre krav på såvälelever som lärare än dagens skola. Att uppmuntra ettkritiskt förhållningssätt och stödja kunskaps- ochfärdighetsutveckling kräver mer än ytinlärning. Detskulle också vara nödvändigt att fokusera på vadeleven verkligen lärt sig, snarare än som på vadman inte lärt sig. Självklart anser inteatt man skulle kunna lämna skolan utan tillräckligakunskaper. Varje elev måste få det stöd han eller honbehöver för att skaffa sig dem.I den aktuella debatten är det uppenbart att mångaär oroliga för vad ett avskaffande av betygen skulleinnebära, om det över huvud taget är möjligt ochvilka konsekvenser det skulle kunna få. Jag är självganska övertygad om den positiva betydelsen av enbetygsfri skola, eller i alla fall visionen av en betygs-fri skola, och därför är jag också angelägen om attkunna påbörja en utveckling i den riktningen.Fru talman! I den skolpolitiska debatten har före-språkarna för betygen anfört i huvudsak tre argument:betygen som utvärdering av elevens kunskap ochfärdigheter, betygens roll att utgöra en stimulans ochen motivation för att bedriva studier och betygens rolli urvalet till vidare studier. Jag menar att bland annatde utvecklingssamtal som används inom bådegrundskola och gymnasieskola är bättre än betygensom instrument för att utvärdera elevens kunskap ochfärdighetsutveckling. Formerna för utvecklingssam-talen behöver naturligtvis utvecklas ytterligare påmånga skolor, men jag tycker att det alltid är bättremed samtal mellan elever, lärare och föräldrar om hurskolarbetet går och vad eleven behöver ägna mer tidåt än att eleven i efterhand får någon form av formali-serad markering genom betyget. I samtalsformen ochi mötet kan elever och lärare i bästa fall mötas på ettnågorlunda jämlikt sätt och diskutera hur elevensskolarbete såväl som skolans arbete i stort kan ut-vecklas.En del elever stimuleras av betygen, en del trorjag faktiskt hämmas. För den grupp som ständigt fårlåga betyg sjunker självförtroendet. Det verkar inteför att uppmuntra dem att studera mera. I stället kandet tolkas som en bekräftelse på att man är misslyck-ad och man får en kritisk självbild. Men också för deelever som upplever betygen som en morot är detrimligt att ifrågasätta vilken stimulans de verkligenutgör. Risken är stor att det är betyget man strävarefter och inte kunskapen och färdigheten som skolansyftar till att lära ut. I stället för att lära sig så mycketsom möjligt jagar man så höga betyg som möjligt,och det är sällan samma sak.Jag menar att det borde vara möjligt att skapa engymnasieskola där alla kommer in på sitt första-handsval. Det borde också vara möjligt att bygga utden högre utbildningen så att de allra flesta också harmöjlighet att komma in på de utbildningar de väljer.I dag kommer de flesta in på sitt förstahandsval igymnasieskolan. I samband med den nationella kva-litetsgranskningen anmärkte bland annat följande: "Istället för att fortsätta med att anta eleverna till gym-nasieskolan på basis av grundskolebetygen föreslårnämnden att regeringen utformar ett förslag där ele-verna kan antas till gymnasieskolan efter intresseval. "Man angav vidare att det är viktigt att det föregåsav en utvidgad valdialog mellan elever, föräldrar ochlärare så att elever kan göra realistiska val av studie-väg. Dessutom bör det finnas modeller för hur gym-nasieskolan kan utformas så att man kan möta defelval som elever kan komma att göra.Jag delar nämndens uppfattning.Det är också värt att notera att många väljerandra utbildningsvägar än de skulle vilja gå, motbakgrund av att de har fått låga betyg och dåligt själv-förtroende. Det måste vara möjligt att forma gymna-sieskolan så att eleverna får välja efter intresse ochfaktiskt komma in på sitt förstahandsval.Gymnasieskolkommitténs förslag innebär att an-talet ingångar till gymnasieskolan minskar vilketytterligare borde underlätta möjligheterna till en be-tygsfri intagning. Det finns också kommuner som harvisat intresse för att inleda någon form av försöks-verksamhet med betygsfri intagning på gymnasie-skolan. Jag anser att vi borde bejaka en sådan för-söksverksamhet och inleda den så snart som möjligt.Med anledning av det yrkar jag avslutningsvis bifalltill reservation nummer 7.Anf. 135 () replik:Fru talman! Det var mycket glädjande att höra attLennart inte ser i betygen, inteheller en gud. Jag vill försäkra attinte heller jag ser något slags gudomlighet, en varelsefrån himmelen förkroppsligas i betygen. Jag betraktarbetyg som ett redskap, ett enkelt medel för att skapaklara, tydliga relationer.Jag uppskattar ärlighet och tydlighet i relationernamellan vuxna och barn, lärare och elev. Min fråga ärdå följande. I vanliga relationer mellan oss vuxna närvi har viktiga saker att komma överens om sätter videt på papper. Vi vet att ett samtal är mycket flyktigt.Vi vet också att det är mycket lätt att glömma borteller feltolka ett muntligt besked. Varför biter ni erfast vid utvecklingssamtal som den enda egentligengudomliga lösningen på skolans alla problem?Anf. 136 ()replik:Fru talman! Även om detta är ett dokument somhandlar om betyg ska jag hänvisa till utskottets ställ-ningstagande. Jag väljer att svara med att citera vadutskottsmajoriteten skriver under punkten Utveck-lingssamtal. Det står vi också bakom. "Det finns en möjlighet att komplettera utveck-lingssamtalet med skriftlig information om elevensskolgång. En dokumentation kan t.ex. innehålla såda-na gemensamma överenskommelser som gjorts i syfteatt stödja eleven i hans eller hennes fortsatta utveck-ling. "Om vi har ett ömsesidigt samtal mellan elev, lära-re och förälder där vi tillsammans gör överenskom-melser eller kommer fram till vad eleven ska göraeller för den delen vad skolan ska göra för att hjälpaeleven framåt i utvecklingen ser jag inga problemmed att ha en gemensam dokumentation omkring det.Därför tycker jag att utskottets majoritet har uttrycktsig klokt på den punkten.Anf. 137 () replik:Fru talman! Den här dialogen verkar bli mer ochmer spännande. Om det är tillåtet att skriftligt doku-mentera vad man har kommit överens om, varför ärdet då förbjudet att skriva omdömen? Och det därömsesidiga samtalet, ska det verkligen bara äga rumdå och då ? Är det inte det som ärgrunden för kommunikation mellan elev, lärare ochföräldrar? Är det inte någonting som bör förekommaminst en gång , om inte mycket oftare? Jagförstår inte hur man kan tro att diskussioner då och dåmed föräldrar och elever kan ge bra vägledning.Lennart har talat om en grupp somständigt skulle få låga betyg. Jag tror inte på att ensådan grupp existerar. Jag tror inte på det som föräl-der. Jag tror inte på det som pedagog. Jag vet att omman möter barn och vuxna på rätt sätt väcker man hosdem den begåvning som var och en har. Man hittartillsammans lösningar på de svåra problemen.Det finns inga barn som inte kan lära sig. Detfinns bara svåra relationer mellan den som lär ut ochden som ska lära sig.Anf. 138 ()replik:Fru talman! Vi ska inte svänga oss med argumentom pedagogisk skicklighet, men jag brukar ibland blitvungen att hänvisa till att jag trots allt har drygt 20års erfarenhet av skolarbete och mycket väl vet att detär ett tålmodigt, metodiskt pedagogiskt arbete attväcka intresse. Jag tror också att det är få som jobbari skolan som inte på fullt allvar menar att varje elevhar potential att lära sig. Vi kan stöka undan dendiskussionen.Vad jag sade var att det betygsmantra som viibland hör kan inverka så att det, i stället för att väckaintresse och får eleven att känna att han får informa-tion, kan få eleven att känna att han får en stämpel påsig att han faktiskt inte duger. Det var det jag sade.Jag pratade också om vikten av att utveckla dialo-gen. Låt oss, i stället för att använda det kanske ut-tjatade "utvecklingssamtal", prata om en dialog där vihar ett gemensamt mål att förmedla kunskaper omstudieresultat. Det är ju inte frågan om att det ska skedå och då, som du sade, . Målsätt-ningen måste vara att det ska pågå en kontinuerligdialog. Pedagogik och lärande är någonting som skerständigt. Dialogen, informationsutbytet måste skeständigt. En viktig del i att utveckla dialogen är attskolan och lärarna på ett betydligt bättre sätt har för-måga att ta till sig de synpunkter på det egna lärandetsom eleven har.Anf. 139 ()replik:Fru talman! Jag blir en smula förbryllad när jaghör tala. Å ena sidan vill han hasamtal och hjälp . Det är bra - det är precis det vikristdemokrater eftersträvar. Men å andra sidan sägerLennart nej till de instrument som radasupp.Lennart och säger nejtill de elever, som är i majoritet, som vill ha betyg.Vänsterpartiet säger nej när vi kristdemokrater före-slår att alla elever ska få hjälp och att det skafinnas ansvarskontrakt som tydliggör och visar på vadeleven, skolan och föräldrarna behöver göra. Väns-terpartiet säger nej när vi vill ha samtal och skriftligdokumentation av både vad eleven redan har lärt sigoch vilken väg som är önskvärd framåt.Varför är ett sådant ihärdigt nej-sägarparti i fråga om alla de här förslagen? Det är minfråga till måste jag ställa en fråga till. Jag blev väl-digt förbryllad över en insinuation som gjorde. Han sade i sitt anförande i talarstolenatt betyg borde sättas på vad eleven har lärt sig ochinte, som , på vad man inte har lärt sig. Hur kanhan säga så?Dagens målrelaterade betygssystem skiljer sigfrån det relativa betygssystem som kanske tillämpade under sina i skolan. Da-gens betygssystem går ut på att sätta betyg på just detsom eleven har lärt sig. Menar attvåra lärare är så inkompetenta att de inte följerdet betygssystem som riksdag har lagt fast?Anf. 140 ()replik:Fru talman! Jag börjar med det sista. Jag tror intealls att vi har inkompetenta lärare. Jag tror att vi harmycket kompetenta lärare. Däremot tror jag att vi haren verklighet där elever lär sig hantera det system ivilket man verkar. Jag tror att det är så att man iblandläser för att klara ett bra resultat på ett prov, som intealltid är samma sak som den faktiska kunskapen.Torsten var förbryllad över vissa saker.Hjälp - jag vet inte på vilket sätt Vänstern harsagt nej till att det ska vara hjälp . Det var någon-ting annat som sade att vi hadesagt nej till, och det är jag förbryllad över.För att få någon dynamik i det här replikskiftet: Iditt anförande lyfte du upp frågan om vikten av na-tionella prov. Jag tror mig veta att värdegrundsfrågorligger varmt om hjärtat. En del avskolans roll är faktiskt att förmedla sådana värdensom demokrati, kritiskt tänkande och så vidare. Hurser de nationella proven ut där?Anf. 141 ()replik:Fru talman! Det är glädjande att och jag är överens om att vi har kompetenta lära-re. Det är just därför som jag och vi kristdemokratertror att vi behöver ge ett större stöd till våra kompe-tenta lärare och till våra elever genom att ha fler na-tionella prov. Nationella prov som används väl ochrätt kan garantera en likvärdighet i betygssystemetoch gör att vi inte behöver vara oroliga för allt detsom målar på väggen som denstora faran och skräcken, utan vi får snarare mer avlikvärdighet och lika bedömning över hela landet. Detär vi skyldiga elever, föräldrar och lärare. Jag är fort-farande mycket förbryllad över att säger nej till de förslagen.Vänsterpartiet gör en - det är vi i och för sigganska vana vid - logisk kullerbytta när LennartGustavsson är så orolig för att elevens självkänsla skakrossas. Jag tror att gör ett stort misstag närhan blandar ihop självkänsla och självförtroende.I en skola där varje elev blir sedd behöver vi intevara så rädda som säger. Föregen del har jag i min pedagogiska vardag och minpedagogiska bakgrund mött elever som har varitledsna och bekymrade över betygssättningen. Det ärett resultat av att man inte har fått hjälp och intehar fått signaler . Då är jag förbryllad över avvisar fler metoder för att sätta in hjälp, resur-ser och signaler . Det är faktiskt det som LennartGustavsson gör i sitt inlägg här.Fru talman! Jag är fortfarande mycket förbrylladöver hur Vänstern å ena sidan kan tala om att hjälpaoch ge signaler och å andra sidan kan säga nej tilldessa förslag.Anf. 142 ()replik:Fru talman! När det gäller att sätta in stöd tidigtoch hjälpa till att utveckla eleverna, lyfta deras själv-förtroende och lyfta deras självkänsla tror jag att ävenkristdemokrater när de tänker efter inser att det inte ärnågonting som vi i Vänstern sätter oss emot. Däremotvisar den här debatten att vi har mycket olika vägarför att gå framåt.Det finns ett klart och tydligt mantra, som jagsade i mitt anförande, om att mer, fler och tidigarebetyg resulterar i en bättre skola och en bättre möjlig-het att uppfylla läroplanen och dess intentioner. Jagsäger att jag tror att mer, fler och tidigare betyg avden typ som vi har gör det svårare att uppfyllaintentionerna i läroplanen. Jag tror att betygen i allt-för stor utsträckning styr vardagen och verkligheten iklassrummet på ett sådant sätt att mycket av de idéeroch de kunskaper som finns hos lärare och elever intekan tas till vara.Anf. 143 () replik:Fru talman! Jag hade ungefär samma funderingarsom föregående replikant. Jag kan dock ställa någrafrågor till dig, Lennart.Du pratar om att vi ska sätta fokus på vad man lärsig och vad man inte lär sig. Menar du att betygeninte berättar att man har lärt sig någonting?Du pratar också om att elever som ständigt får då-liga betyg upplever att det inte är roligt. Nej, manupplever inte att det är roligt. Men om man inte i etttidigt skede får veta vad som är fel kommer okunska-pen och det dåliga arbetet att fortsätta. Även om manär medveten om det bryr man sig inte, därför att detfinns varken uppmuntran eller konsekvens - det spe-lar mindre roll för mig om jag vet eller inte vet omjag kan eller inte kan när det inte utvärderas.Jag vill fråga dig: Har du någonsin varit på ett ut-vecklingssamtal på den sida där man tar emot infor-mationen?Under mina i har jag varit både lära-re, mamma och elev, så jag har gått hela rundan. Minson är , och jag har varit på utvecklingssamtal iskolan . Det brukar gå till ungefär så här:- Trivs du i skolan?- Ja.- Går det bra?- Ja.- Äter du all mat?- Ja.- Trivs du med alla elever?- Ja.- Finns det något problem?- Nej.- Tack. Hej då!Om det inte är en engagerad förälder som ser tillatt få de svar som man vill få blir det väldigt miss-visande.Jag påstår inte att det är precis så i alla skolor ochför alla föräldrar. Men jag har tagit mig tid att kon-trollera med väldigt många i min omgivning, och detbrukar gå till ungefär på det här sättet.Jag vill fråga: Har du någonsin varit i den situa-tionen att du tagit emot information?Anf. 144 ()replik:Fru talman! Jag är inte bara lärare, utan jag ärockså pappa. Jag har naturligtvis varit i den situatio-nen.Det är precis som du säger, om vi nu ska ha en se-riös diskussion, att detta med utvecklingssamtal ochdialog är svårt. Här finns ett maktförhållande, somman som lärare kanske inte kan hantera alla gånger.Därför har kanske både du och jag en fördel när visom föräldrar själva deltar i ett utvecklingssamtal,därför att vi har en annan position.Det var lite grann det jag menade med att vi påolika sätt måste hitta former för att utveckla den härdialogen och det här samtalet. Och där finns väl ingaenkla svar.Du inspirerar mig att nämna exempel. Det vanligaär ju, om jag nu inte har fel, att förälder och barn isamband med den här dialogen kommer till skolan föratt diskutera i ett trevligt möblerat personalrum, kan-ske. Men för att man ska kunna utveckla den härdialogen, utveckla det här samtalet, tror jag att det ärminst lika viktigt att man har som huvudmål att ele-ven och föräldern ska känna sig trygga i den miljö därman faktiskt diskuterar. Det kan innebära att man ärhemma hos eleven. Det har inneburit det i min andraroll, min roll som lärare. Jag har i samband med dehär samtalen valt att åka hem till eleven, eftersomman har velat det. Det har skapat en trygghet och enbättre förmåga att faktiskt föra ett någorlunda jäm-bördigt samtal.Anf. 145 () replik:Fru talman! Det är utmärkt att du utvecklar ut-vecklingssamtalstekniken. Det är inte utvecklings-samtal i sig som jag är kritisk till. Jag ser dem snara-re, som en del talare före mig har sagt, som en del, ettav många sätt, för att jag ska få den information somjag som förälder behöver och som min son som elevbehöver. Men jag förstår fortfarande inte vad det ärsom är så problematiskt med att få betyg parallelltmed allt det andra. Informationssamtalen, eller vad dunu kallar dem, är en del i den här dialogen. Betyginnebär trots allt en uppmuntran att fortsätta.Om jag inte får uppskattning för det jag gör blirdet svårt för mig att anstränga mig till min ytterstagräns för att få den kunskap som jag behöver. Jagnöjer mig med det som jag trivs med. Det är medskolan precis som med livet. Där finns inte bara sakeroch ting som vi trivs med. För att jag, som den pia-nolärare jag bland annat är, ska kunna leka med enMozartaria, eller vad det nu är, och improvisera måstejag kunna noterna. Det är just den där grunden som ärjobbig, och den är inte alltid kul. Men för att kunnaha kul senare och för att kunna leka med min kunskapmåste jag arbeta hårt även när det inte känns så kul.Anf. 146 ()replik:Fru talman! Jag förstod det där med , menjag förstod inte hur man skulle kunna skapa en bättremotivation och en större glädje genom att ha betyg.Vi har alltså olika uppfattningar i den här frågan.Det är klart och tydligt. Här finns någon form avhöger-vänster-diskussion. Det har lite grann att göramed kunskapssyn. Det har också att göra med männi-skosyn.Jag säger att man med betygen har en förmåga attmäta just den mätbara kunskapen. Jag tror att detfinns en mängd kunskap som det är mycket viktigt får i skolan som inte alltid är just mätbar. Sedanvidhåller jag vad jag har sagt i andra replikskiften ochi andra debatter. Min uppfattning, som jag faktiskttror delas av många, är att förekomsten av betyg styrundervisningen och styr det som händer i klassrum-met på ett sätt som gör att det blir svårare att genom-föra de intentioner som finns i läroplanen.Jag vet att begreppet flumskola var uppe tidigare.Då vill jag avsluta med att säga vad jag sade i mittanförande. Att ha en vision om en skola utan betyginnebär inte att man släpper på kraven, snarare tvärt-om, att man faktiskt måste utveckla både samtalet,samarbetet och arbetsformerna inom skolan.Anf. 147 ():Fru talman! Först vill jag yrka bifall till reserva-tionerna 1 och 4.Jag tycker att det här var en väldigt engagerad ochstimulerande debatt att lyssna till. Jag vill deklareraatt jag ser betygen varken som någon djävul eller somnågon gud. Jag tycker över huvud taget inte att detfinns någon anledning att överdriva betygens roll,men är det faktiskt viktigt för eleven själv,för föräldrarna och för skolan att ha en tydlig infor-mation om hur elevens kunskapsutveckling ser ut.Jag ska erkänna att jag personligen har varit skep-tisk till betyg ända sedan min ungdom. Men ju merman funderar och diskuterar med unga och föräldraroch så vidare - jag har själv barn i skolan - kommerman fram till att det är svårt att se något bättre alter-nativ när det gäller att ge den tydliga information somfaktiskt både elever, föräldrar och skola behöver.Vi har inte funnit något bättre instrument för vär-dering av kunskaper som kan ersätta betygen. Ut-vecklingssamtal och skriftliga omdömen är viktiga,men de är kompletteringar.Jag kan säga att mina erfarenheter, som pappa iJämtland, av utvecklingssamtal är lite bättre än detsom nämnde. Jag tycker att de ofta fungerarväldigt bra, men de kan inte ersätta betygen i sig.Den stora utmaningen framöver måste vara attfundera över hur vi ska finna ett så bra och rättvistbetygssystem som möjligt, ett system som ger infor-mation om hur långt eleven har kommit när det gälleratt uppfylla de mål som har satts upp, hur mycketkunskap som har inhämtats. Det ska vara ett systemsom också ger skolan och föräldrarna information, såatt man på ett tidigt stadium kan hjälpa och stödja denelev som behöver hjälp och stöd. Det är på det sättetsom vi måste arbeta för att inte en stor del av elevernaska slås ut ur skolan. Man måste på ett tidigt stadiumfå information och kunna göra insatser för att hjälpatill.Ett problem i dagens betygssystem är att betygs-stegen är alltför få för att motivera en elev att an-stränga sig det där lilla extra för att nå upp till nästasteg. De flesta av oss har förmodligen fått signalersom gör att det känns jobbigt och ouppnåeligt att gåfrån ett lågt godkänt upp till ett väl godkänt betyg.Detta är bakgrunden till det förslaget som ligg-er, bland annat från sida, om att manbör ge betyg i sex steg, både på och igymnasiet och gärna från sjätte klass. Med fler be-tygssteg kan betygen kanske mer än bli en spor-re för eleven att anstränga sig och ta ett steg vidare.Över huvud taget måste vi utgå från eleven, sättaeleven i centrum och se till att betygen blir en hjälpoch inte en stjälp i arbetet.Anf. 148 ():Fru talman! Vi har från sida längefört fram kritik mot dagens betygssystem. Kritikengrundar sig på att betygen, enligt många undersök-ningar, har visat sig vara ett dåligt mätinstrument förkunskap. Betygen som motivationshöjande inslag ärunderordnade viktigare sätt för den svenska skolan attskapa motivation för studier, och betygen bidrar i höggrad till stress och ohälsa i skolan.Man kan fråga sig varför man ska ha betyg. Jaghoppas att ni betygsförespråkare ofta ställer er denmotiverade frågan. Är betygen, som det var tänkt, ettmotivationshöjande pedagogiskt inslag, som mångatidigare här har sagt? Är det inte viktigare att skolanlägger tonvikten på helt andra sätt att ge motivation?Det handlar om metoder som i stället stimulerar män-niskans nyfikenhet, upptäckarglädje, glädje att förståeller kunna någonting nytt. Det är en drivkraft, trorjag, som är långt överlägsen den som betygen kanskekan frambringa.Självklart handlar en av fördelarna med betyg omglädjen att kunna få ett bra betyg och det stärktasjälvförtroende som det kan leda till - man kan i ochför sig fundera på om det är den sortens självförtro-ende som vi ska utveckla och uppmuntra i dagensskola. Men tyvärr är sorgen precis lika stor över att fåett dåligt betyg. Det är inte alls säkert att ett dåligtbetyg sporrar en individ till att jobba vidare.Jag tror faktiskt att vi alla har sett många exempelpå att dåliga betyg i stället bidrar till känslan av inte duger, känslan av utanförskap. Det kan ledatill att man fastnar i en negativ självbild och i ettutanförskap.Betyg uppmuntrar inte till samarbete.