prot · GR0939 · 2003-12-01 00:00:00 — I stället för att ge möjligheter att lägga en kunskapsmässig grund för varje individ skapas nu ett preparandår. Detta är till för ett ytterst litet antal elever som har de allra största kunskapsbristerna, säger utbildningsministern. Låter inte de här orden väldigt bekanta? Det är nästan så att han här citerar en före detta skolminister, , när denne inrättade det individuella programmet som då var till för ett ytterst litet antal. är det gymnasieskolans näst största program. av dem som börjar på det individuella programmet slutar med ett riktigt slutbetyg. Det är ett katastrofalt misslyckande, och ska man göra samma misstag ytterligare en gång. Man ska inrätta preparandåret för dem som inte klarar av att komma in på det individuella programmet. Någon som ändå har förstått lite av vad den socialdemokratiska skolpolitiken handlar om och dess brister är kommunalrådet i . Det har utbildningsministern själv lyft fram. Det ska skapas runtom i hela . Där avskaffade man tidigt förkunskapskraven och var en föregångskommun på det sättet. sade i Kommun-Aktuellt ganska att de trodde att de var snälla mot eleverna när de gjorde på detta sätt. Men det var inte så. Det har blivit ett mycket tydligt misslyckande. Betygen har gått ned i , och fler elever slås ut från gymnasiet. Den liberala skolpolitiken är tydlig och innebär en skarp kontrast mot dagens. Det är en politik som ger arbetsro, tydlig utvärdering och höga krav på kunskap. IV och preparandår ska avskaffas, och ska ges möjligheter att lägga grunden. Förkunskapskraven ska ligga fast. Jag måste fråga utbildningsministern: ska dessa viktiga behörighetskrav avskaffas? Varför ska man inrätta ett preparandår när man har sett hur det har gått med det individuella programmet? Varför ger man inte i stället möjligheterna att lägga grunden? 10 Utbildningsminister (): Det är roligt att lyssna när alltmer blir Konsultpartiet liberalerna, säger några enkla saker, upprepar dem, inte bryr sig om vilken politik man har i grunden utan försöker tjata in dem så att det nog ska gå bra i längden. Det lustiga är att den modell som jag förespråkar, nämligen PRIV, är en modell som infördes i av under förra mandatperioden. Den infördes som ett sätt att jobba med elever som har goda förkunskaper men brister som måste rättas till. De får mer stimulans om de också får arbeta med kurser som de klarar av och har förkunskaper för. Ett bra exempel är många av våra ungdomar med utländsk bakgrund som kommer till ganska sent. Det kan vara en somalisk flicka som kommer till och som har en väldigt fin matematisk begåvning, klarar av ämnena i skolan galant, lär sig svenska mycket bra men som inte lyckas lära sig engelska. Den flickan måste naturligtvis få chansen att lära in sin engelska. Hon kommer att behöva engelskan. Enligt Axel Darviks alternativ ska vi säga till henne: Sitt nu här och läs engelska! kommer du inte vidare. Man var mer insiktsfull i under den borgerliga ledningen förra mandatperioden. Man sade: Medan du läser engelskan kan du få påbörja de nationella kurser där du har förkunskaper, matematiken och de naturvetenskapliga ämnena till exempel. Så kan den flickan komma vidare som hon läser in sin engelska. Hon kommer inte in på det nationella programmet förrän hon är färdig med sina förkunskaper. Hon får ingen examen i det framtida examenssystemet i gymnasiet utan förkunskaperna. Men hon kommer vidare. Hon står inte still. Det vill nu inte riktigt kännas vid. Det passar inte in i konsultmodellen för hur politiken ska bedrivas. Faktum är att ni var lite av föregångare på det området. Låt mig erkänna att jag blev inspirerad. Jag menar att vi måste se att den här stora gruppen av ungdomar som vi nu pratar om behöver individuell behandling och individuellt bemötande. Det är klart att en stor grupp inte har tillräckliga förkunskaper för att få påbörja ett nationellt program. De kommer inte att klara av det. De behöver en miljö där de läser in sina behörighetsgivande ämnen, säkert ofta i mindre grupper med specialpedagoger som hjälper och stöttar. Många av de eleverna har haft en grundskoletid som inte har varit bra. De behöver den här stöttningen. Men här finns också elever som kan klara att fortsätta sina studier som de läser in sin engelska. Det tror jag att egentligen håller med om. Självklart är det viktiga uppgift att se till att alla får de grundläggande kunskaperna med sig. Att det skulle vara något nytt för socialdemokratin är för mig en väldigt märklig idé. Det är klassisk socialdemokratisk politik, en skolpolitik som vi utformade historiskt tillsammans med liberalerna. Det krävs resurser till skolan, att man följer upp eleverna noggrant och tidiga insatser. kan det krävas ett eller extra i . Jag är övertygad om att det är mycket bättre om det kommer tidigt än om vi gör som säger, bygger en vallgrav mellan grundskola och gymnasieskola och säger till alla som är skoltrötta eller har sociala problem att de blir kvar tills de blir 18 och att de ska satsa allt på ämnena. Alla pedagoger som jobbar med dessa ungdomar säger att det vore förödande för dem om de inte fick chansen att se att de kan komma vidare, få spänna nya bågar och prova nya ämnen. Det är det som kommer att visa sig i politik. Ni får inte lärarna med er, inte eleverna och inte föräldrarna. Men på konsultspråk låter det som en enkel lösning. 11 AXEL DARVIK (fp): Utbildningsministern är ganska skicklig med att försöka blanda bort korten. Av de 19 000 elever som går på det individuella programmet är det en mycket liten del som är som den somaliska flicka som utbildningsministern beskrev. Vi delar utbildningsministerns uppfattning där. Om han hade varit mer inläst på politik hade han sett att vi har förberedande kurser för dem som har anlänt till . När man nu vill mjuka upp och avskaffa behörighetskraven sänder man ut tydliga signaler till rektorer och skoldirektörer att de inte behöver se till att eleverna på får med sig en grund innan de lämnar den. Detta är ett problem som man tar tag i senare på gymnasiet. Jag tror att det är en mycket dålig lösning. Jag tror att man måste försöka sätta in insatser, när problemen är små och inte hunnit växa. Det ska inte vara så att den första instansen där man verkligen måste göra detta är gymnasiet. Det kan inte vara riktigt. Gymnasiet ska inte lösa problem. Därför är det så oerhört viktigt att man har kvar kraven. Man ska kunna gå vidare i sin kunskapsinhämtning och bygga på ny kunskap. Ny kunskap bygger på gammal kunskap. Det går inte att bygga ett nytt hus utan att man har lagt en ordentlig grund. Båda mina föräldrar är byggmästare, och med tiden har jag lärt mig att det är på detta vis. Det kanske inte märks med en gång när man har byggt ett hus utan någon ordentlig grund, men det dröjer inte länge förrän det kommer sättningar och huset till slut kanske till och med måste rivas. Vi i vill i stället ge eleverna större möjligheter att välja och inte vara så inskränkta som den socialdemokratiska skolpolitiken är. Vi säger att det ska finnas tre olika möjligheter till examen efter en gymnasieexamen för dem som ska studera vidare på teoretiska program, en lärlingsexamen för dem som kanske har väldigt praktiska kunskaper och sedan en yrkesexamen för dem som ska gå till ett yrke direkt efteråt, fortfarande med stora krav på höga kunskaper också i teoretiska ämnen men mer anpassade till det yrke de ska välja. Här är det väldigt tydligt att vi också har med oss lärarna. När på uppdrag av undersökte om lärarna tyckte att man ska tvinga alla elever att läsa in högskolebehörighet var resultatet väldigt tydligt: av lärarna säger att detta är en mycket dålig väg. De delar därmed uppfattning att man inte ska tvinga in alla på en högskoleförberedande linje. Vi vill att eleverna själva ska kunna få välja. Därför är det också viktigt att ha kvar kraven så att man har en grund när man går in på gymnasiet. Vi vill att alla elever ska kunna läsa, skriva och räkna när de kommer till gymnasiet. Det är mycket lätt att räkna ut hur det går för dem som inte har denna grund. Där talar exemplariska siffror sitt tydliga språk: En tredjedel av dagens gymnasieelever får inte slutbetyg . når upp till gymnasieskolans målsättning. Det som en gång skulle vara en gymnasieskola för alla är mycket snart en gymnasieskola för hälften. Detta är inte en kunskapsskola. 12 Utbildningsminister (): Plötsligt säger att den somaliska flicka som vi pratade om som har goda kunskaper i matematik och naturvetenskapliga ämnen, som tillgodogjort sig svenskan sedan hon kom till men som inte hunnit med engelskan ska få påbörja gymnasiet. Vad var det för konsekvens? Vad var det för tydlighet? Det går inte alls ihop med konsultretoriken. Jag tror att man måste tolka Axel Darvik som att hon ska vara kvar i till medan hon läser sin engelska. Hon får inte komma vidare i sin kunskapsutveckling, fast hon är mycket studiebegåvad, för hon passar inte in i modell. Det är nog riktigt att Axel Darvik kommer från en byggmästarfamilj. Jag kommer från en byggnadsarbetarfamilj, och det kanske förklarar en del av skillnaderna i synsätt. har alltmer riktat in sig på byggmästarnas barn och ser inte de behov som andra barn och ungdomar har. Det ska vara tydliga krav i skolan. Det ska vara stöd tidigt i skolan för elever som behöver stöd för att få grundläggande kunskaper. Vi ska följa upp våra barn noggrant, och vi ska aldrig förleda barn att tro att man klarar sig utan kunskaper. Kunskaper är makt. Kunskaper är möjlighet till ett arbetsliv och till ett gott liv i vårt samhälle. Det får aldrig vara så att man gör som Axel Darvik säger. Här har vi en grupp ungdomar som har stora problem i skolan, som ibland inte får tillräckligt med hjälp och stöd inom det individuella programmet. Axel Darviks enda lösning är att säga: Vi skulle ha satsat på dem tidigt. får de stå sitt kast. Det ni gör budgetmässigt i kommunerna är att ni tar pengarna från den här ungdomsgruppen och för över dem till annat. Ni vill inte stötta dem på deras väg tillbaka till kunskap. Vi vet att det är så: Om man inte får en gymnasieutbildning får man heller inget arbete. Får man inget arbete blir man bidragsberoende och kan hamna långt utanför samhället. Dessutom vill dra in möjligheterna till en andra chans. Jag hade alldeles en debatt med en annan ledande folkpartist där det visade sig att det inte heller fanns något engagemang för denna grupp om man senare i livet skulle känna motivationen och stimulansen att gå vidare och studera. blir skillnaden mellan två partier så tydlig som när man tittar på utbildningspolitik och engagemang för de svaga eleverna och socialdemokratins strategier och idéer för hur vi ska stötta dem. Jag menar att PRIV är en bra arbetsmodell. Att ni i själva lanserat den och använt den i kommuner där ni har inflytande visar ju att också folkpartister i praktiken tycker detta. Men den kan inte hantera alla elever. Det finns elever som har mycket större kunskapsluckor och som måste få koncentrera sig på sina ämnen. Också de måste dock få chansen att se att det finns en väg framåt. Om vi säger till dem att de blir kvar i , tillsammans med 14- och 15-åringarna, under alla omständigheter och utan individuell prövning tills de fyller om de inte klarar de här ämnena skapar vi miljöer i som blir mycket dåliga och som knäcker stimulansen för just de grupper som behöver mer stöd och hjälp. Det är en orealistisk politik. Det är också en politik som inte stöds av lärarna. De lärare som jobbar med dessa ungdomar säger: Då får vi avhoppen. Då lämnar de skolan. Sedan hittar vi dem som bidragstagare . Så kan vi inte ha det. Här i kammaren finns en enhet mellan centerpartister, kristdemokrater, socialdemokrater, miljöpartister och vänsterpartister om att denna grupp naturligtvis måste kunna få gå på PRIV, programinriktade individuella program, eller andra individuella lösningar, dock kopplade till gymnasieskolan. 13 AXEL DARVIK (fp): Utbildningsministern måste nog öppna ögonen och se hur verkligheten ser ut. Det är ju den socialdemokratiska skolpolitiken som är den hänsynslösa utslagningsmaskin vi har . Jag nämnde siffrorna förut. En tredjedel av alla gymnasieelever får inga slutbetyg . når inte upp till gymnasieskolans mål. Det är ju de svagaste eleverna som man sparkar på med dagens skolpolitik. Den verklighet som jag ser handlar också mycket om den tid då jag gick på gymnasiet , i en av segregerade förorter, i en förortsskola med många elever från kanske inte alltid så goda förhållanden. Det är ju dessa man sviker. Det är också därför från säger att det inte är att vara snäll att ta bort kraven. Man skickar också ut signalen till skolchefer och rektorer i : Ni behöver inte ta tag i de här problemen. Vi skickar eleverna vidare och löser detta senare, i PRIV eller på något annat sätt. Detta är inte en bra lösning. Det är också därför vi vill ha tydliga krav tidigt i . Vi vill ha de nationella proven tidigt så att man ser dem som inte når upp till kraven, och ska skolan ha ett väldigt tydligt krav på sig att se till att ta hand om de här eleverna och erbjuda det stöd som de behöver. På detta sätt hjälper man de här eleverna att få nytt självförtroende och möjligheter att skapa sig sin framtid. Vad man nu gör är att man sviker dem. Det är de svagaste eleverna som drabbas i dagens skola. De starka klarar sig alltid. 14 Utbildningsminister (): Låt mig säga några ord om . fortsätter med det arbetssätt som vi kallar för PRIV, de programinriktade individuella programmen. Det Västerårs socialdemokrater tillsammans med folkpartister gjorde var att dessutom, ovanpå det, säga att alla kommer in på de program de vill, även de som inte har behörighet. Jag tycker att det var att gå mycket långt. Det är klart att det är oerhört svårt för en elev som inte har grundläggande kunskaper att ge sig in i ett nationellt program som kräver mycket avancerade kunskaper i kanske matematik. Så långt får man inte gå. Det tycker jag inte att folkpartisterna i skulle ha gjort och inte heller socialdemokraterna. är de tillbaka i PRIV-modellen, den som jag och har arbetat med, inte minst i . Det är ett sätt att möta de elever som har goda förkunskaper men brister i något ämne av väl kända skäl, till exempel att de kommit sent till . Det gör att vi kan få dem att fortsätta studera, inte förlora tid utan hämta in de kunskaper som fattas i till exempel engelska. Då blir det också mer framgångsrika studier. Sedan finns det en grupp som inte klarar detta, som behöver ett förberedande år för att läsa in de basämnen som de måste ha. Men det nu erbjuder dessa ungdomar är man ensam om i kammaren: Ni är kvar i tills ni fyller tillsammans med 1415-åringarna. Och ni tror att det kommer att stärka deras motivation och lust till kunskap! Det är en idé som ingen förfäktar . Se till att vi satsar på den här ungdomsgruppen, se till att de får sina rättigheter och det de behöver av goda lärare, mindre grupper, en chans att faktiskt lära sig det de behöver för att komma vidare. Men använd inte politiken till att helt utestänga dem från utbildningsmöjligheter. Det är det riskerar att göra med den typ av modell som ni nu har lanserat. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2003/04:143 om lärarutbildningen 15 Utbildningsminister (): har frågat om jag avser att vida några åtgärder med anledning av uppgifterna om problem med den verksamhetsförlagda delen av lärarutbildningen. Den nya lärarutbildningen, som infördes från , vilar på tre grundpelare: en förstärkt vetenskaplig grund, djupa ämneskunskaper och en fördjupad förankring i skolans arbete. Omfattning och mål för lärarexamen, liksom omfattningen av den verksamhetsförlagda delen fastställs i högskoleförordningen. Däremot är det universitet och högskolor själva som bestämmer hur dessa mål ska uppnås. Det innebär bland annat att lärosätena i samverkan med berörda kommuner beslutar om utformningen av den verksamhetsförlagda delen av utbildningen och dess förläggning i tiden. Som framhåller i sin interpellation är den verksamhetsförlagda delen ett nytt inslag i lärarutbildningen. Det gör att den har behövt för att finna sin form. Den gamla lärarpraktiken, där studenten deltog på högskolans villkor, är ersatt med ett kontrakt mellan partnerskola och universitet eller högskola i en relation på bådas villkor. En viktig skillnad mot tidigare är att lärarkandidaterna nu är hela skolans eller arbetslagets angelägenhet i stället för en enda handledares. Studenterna stimuleras också att göra sitt examensarbete vid skolan, vilket ger möjlighet att stärka högskolans engagemang i aktuella utvecklingsfrågor. Att den verksamhetsförlagda delen av utbildningen är nödvändig för att ge lärarkandidaterna en verklighetsförankrad plattform i skolan är alla överens om. Likaså råder samstämmighet om att skolan som arbetsgivare genom den verksamhetsförlagda delen ges möjlighet att påverka lärarutbildningen. Detta har parterna på de flesta håll också uppfattat och arbetat efter. Självklart måste den verksamhetsförlagda delen av utbildningen utformas så att den blir relevant för den enskilda studentens val av inriktning. Lärosätena och skolan måste beakta att olika studenter skaffar sig en lärarutbildning med skilda profiler. kommer 2004 att utvärdera den nya lärarutbildningen. Denna utvärdering omfattar också den verksamhetsförlagda delen av utbildningen. Som framgår av budgetpropositionen utsåg regeringen en förhandlare med uppdrag att lämna förslag till en överenskommelse mellan staten och avseende den verksamhetsförlagda delen av lärarutbildningen. Detta avtal skulle ersätta det existerande avtalet för praktik enligt den äldre lärarutbildningen. Under förhandlingsarbetets gång kom och fram till en gemensam syn på den verksamhetsförlagda delen av lärarutbildningen. Denna samsyn innebär bland annat att ekonomiska och andra villkor bör avtalas på lokal nivå. Detta har meddelats i en skrivelse till landets kommuner och till lärosäten med lärarutbildning. I skrivelsen, som undertecknats av ledningarna för och , framhålls den gemensamma nyttan och därmed det gemensamma intresset av att tillvarata de utvecklingsmöjligheter som den verksamhetsförlagda delen av lärarutbildningen ger. Vidare påpekas också att den bästa kännedomen om förutsättningar och behov finns på universiteten och högskolorna och i kommunerna. Mot bakgrund av att såväl högskole- som skolväsendet är starkt decentraliserat anser och att en ordning där mellanhavanden löses på lokal nivå är den mest ändamålsenliga. Som utlovats i samma skrivelse kommer också ett antal konferenser att arrangeras för att utveckla arbetet med den verksamhetsförlagda delen av lärarutbildningen. I planeringen för dessa konferenser arbetar och gemensamt för att lyfta fram goda exempel på samverkan mellan universitet och högskolor med lärarutbildning och kommuner. Till konferenserna har dessutom de båda lärarstudentorganisationerna vidtalats för att ge studenternas syn på hur den verksamhetsförlagda delen av lärarutbildningen bör utformas för att ge en vinnvinn-situation för alla berörda parter. Den verksamhetsförlagda delen av lärarutbildningen spelar en central roll i den nya lärarutbildningen. kommande utvärdering, liksom de konferenser som och planerar att anordna , får visa om det behövs ytterligare centrala initiativ för att utveckla den verksamhetsförlagda delen av lärarutbildningen. 16 (): Jag ska be att få tacka utbildningsministern för svaret. Min interpellation handlar ju om att blivande lärare inte får göra sin praktik på lämpliga skolor och på lämpliga nivåer. Sammanlagt har av lärarstudenterna inte gjort praktik inom rätt åldersnivå och så mycket som i fel ämne, enligt en rapport från . Det är ungefär två lärare av tio som har fått göra sin praktik på fel nivå. Visserligen håller utbildningsministern i sitt svar med mig om att det är viktigt att praktiken sker på rätt nivå. Men jag tycker att han och hela departementet borde ha mycket större skäl att oroa sig än vad det här svaret ger intryck av. Det är naturligtvis bra, som utbildningsministern säger, att ska göra en utvärdering . är det, tycker jag, inte så lite skrämmande att i värsta fall av en hel kull färdigutbildade lärare har fått dålig verksamhetsförlagd utbildning, som praktiken heter numera. För det första menar jag att det är mycket bråttom med att ta itu med de akuta problemen i lärarutbildningen. För det andra menar jag att det finns strukturproblem inbyggda i själva riksdagsbeslutet om ny lärarutbildning och att de blir alltmer uppenbara. När det gäller de akuta problemen ställde jag redan den första terminen, 2001, en fråga till utbildningsministern om hur den här praktiken fungerade. Då hade de första spridda larmrapporterna kommit om helt misslyckad praktik. Bland annat i , en grannstad till min hemstad , klagade blivande gymnasielärare över att de fick vara ute på dagis eller i första och andra klasserna i . Då tog inte utbildningsministern varningssignalerna så allvarligt utan ville avvakta. Men har alltfler rapporter kommit om att problemen förvärrats. Om man talar med skolor och lärarstudenter får man ofta höra att det är problem med den nya lärarutbildningen. Det är naturligtvis alltid svårt att dra slutsatser av olika subjektiva kommentarer, men har alltså studerandeföreningen i kommit med en rapport som ger en ännu tydligare bild av att just praktiken inte fungerar. Det finns nog en mängd åtgärder som skulle kunna förbättra förhållandena i lärarutbildningen. borde man se över om skolorna verkligen får rätt ersättning för den krävande uppgiften att ta hand om praktiken. Det är mer krävande att ha blivande lärare ute på skolorna när dessa inte har några kunskaper i ämnet de ska undervisa i. Det är bland annat det som är det nya med lärarutbildningen, att man kommer ut och ska undervisa i till exempel främmande språk, men man har ännu inte läst det språket på högskolan. Sedan är det också fråga om att lärarutbildningen ska vara hela skolans ansvar, som ministern säger. Är det alltid så lyckat? Kanske vore det i många fall bättre att ha en handledare som verkligen ägnar sig åt lärarstudenten. Många lärare jag har talat med säger att det var just i samarbete med den erfarna handledaren som man verkligen lärde sig något för det blivande lärararbetet. Många säger dessvärre att det inte var på de lärde sig någonting om undervisning utan det var ute på praktiken på skolorna. Utbildningsministern säger att högskolorna och skolorna själva ska bestämma hur målen ska uppnås. Då blir min fråga: Borde de inte också ha möjligheten att utse särskilda handledare för lärarstudenterna om de själva finner att detta är bästa sättet? Sammanfattningsvis, fru talman, känns det dystert att så många lärare riskerar att komma ut dåligt förberedda på sitt viktiga arbete. De här dåligt utbildade lärarna kommer att få det jobbigt . Och de kommer att behöva mer handledning och mer stöd. I verkligheten kommer de inte att vara färdigutbildade förrän efter några terminers tjänstgöring i skolan. 17 Utbildningsminister (): Den nya lärarutbildningen är en mycket bra lärarutbildning. Den har fått en kraftig förstärkning av den vetenskapliga grunden. Det är mycket viktigt för en högskoleutbildning, både för kvaliteten och attraktionskraften, att det finns rejält med forskning kopplat till den, det påverkar utbildningens innehåll, och att det finns en möjlighet att gå vidare till forskarutbildning när man studerar på de programmen. Med den nya lärarutbildningen får också lärarutbildningen av nedgradering inom universitets- och högskoleväsendet den status som andra högskoleutbildningar har. Det är en väldigt viktig förändring som kommer att påverka kvaliteten starkt. Vi ser också att attraktionskraften har ökat. Antalet förstahandssökande till den nya lärarutbildningen ökar stadigt. Drygt 16 2001 har blivit 18 2003, så vi har en utveckling när det gäller förstahandssökande till den nya lärarutbildningen som visar att studenterna tycker att det här är en attraktiv utbildning.