prot · GR0926 · 2003-11-12 00:00:00 — Det slogs mycket tydligt fast att några sådana risker kunde utredningen inte se. Jag misstänker att om det finns ett skäl, fru talman, är det skälet någonting helt annat. Vidare mycket konkret och avslutningsvis: Med den lagstiftning som kommer att träda i kraft , och som ställer sig bakom, kommer näringsidkare också att ansvara för myndighetsuppgifter eller inte? Det var det som bland annat var i fokus i pressmeddelandet. 85 () replik: Vad misstänker eller inte misstänker får stå för honom. Som jag sade är det här den centrala delen, att jag vill kunna garantera att det finns en möjlighet även för dem i glesbygden att ha en valfrihet. 86 Försvarsminister (): Regeringen har ett mål för insatserna när det gäller samhällets krishantering. Det är att ska bli bättre på att hantera kriser. Det ska dö färre, färre ska skadas och mindre ska förstöras i bränder och andra räddningstjänstsituationer. Det är enkelt att säga, men det är ganska svårt att uppnå. Men vi måste sträva mot det, och vi måste nå det. Vi måste göra det för varje människas skull, och för skull. har redan fattat beslut om en förbättrad krishanteringsstruktur. Det skedde i samband med de senaste försvarsbesluten och i förra vårens proposition Samhällets säkerhet och beredskap. Regeringen vill nu med propositionen Reformerad räddningstjänstlagstiftning ta ytterligare ett steg och skapa bättre förutsättningar för en väl fungerande olycks- och krishantering i . För mig finns det mycket i propositionen som förtjänar att nämnas, för den är en helhet. Det är den, precis som hela det arbete som syftar till ett mer robust och säkrare är en helhet. Men jag vill ändå särskilt lyfta fram fyra saker. För det första, fru talman, ska detaljregleringen minska. Det måste finnas större möjligheter för varje kommun att anpassa sin organisation och sin verksamhet efter just sina specifika förhållanden. Ingen kommun är den andra lik, och det måste få påverka arbetet. För det andra ska övergripande nationella mål införas. De kompletteras med reglering, som även i fortsättningen behövs inom detta viktiga område. De nationella målen och de av kommunerna i sin tur fastställda målen kommer att vara grunden för det tillsynsarbete som ska utvecklas. Alla såväl kommuner och länsstyrelser som stat kommer att behöva lägga större vikt vid att utveckla en effektiv, fungerande tillsyn. Dessutom ska alla kommuner undersöka de händelser som har lett till en räddningsinsats. Den här undersökningen ska, som det står i den föreslagna lagen, i skälig omfattning utreda olycksorsaker, olycksförlopp och hur räddningsinsatsen genomförts. Jo, därför att kunskap ska bli ett starkare medel i räddningstjänsten framöver. För det tredje tydliggör lagen den vikt som måste läggas vid arbetet med att förhindra olyckor. Alla kommuner ska anta handlingsprogram. Det ska finnas ett handlingsprogram för den förebyggande verksamheten och ett för räddningstjänsten. I handlingsprogrammen ska bland annat målen för det förebyggande arbetet redovisas, och de ska bygga på en riskbedömning. Den är oerhört viktig och grunden för att kommunerna ska kunna anpassa sin räddningsorganisation efter sina behov. En sak som jag också vill betona är den enskildes ansvar och skyldigheter i det förebyggande arbetet. Detta lyfts särskilt fram i den nya lagen. Den enskilde det gäller då alla aktörer, både oss vanliga människor och dem som bedriver verksamhet har ett primärt ansvar för att skydda liv och egendom och för att inte förorsaka olyckor. Men det får inte finnas ett motsatsförhållande mellan det förebyggande och det skadeavhjälpande operativa arbetet. Även om det finns ett stort behov av att utveckla det förebyggande arbetet måste det även i fortsättningen finnas en väl fungerande utryckningsverksamhet en utryckningsverksamhet som måste fortsätta att utvecklas och ta nya praktiska landvinningar samt teknik och kunskap i bruk. För det färde den sista punkten som jag hade tänkt ta upp sker det nu också en förändring av hur sotningen är reglerad. Även i fortsättningen ska kommunerna ha ansvaret för sotningen. Kommunalt ansvar medför en hög genomförandegrad och ger stor säkerhet från brandskyddssynpunkt detta för vår personliga trygghet, inte minst som tredjeman. Dessutom underlättar det för oss som konsumenter. Regeringen anser dock att det ska finnas större möjligheter för den enskilde att själv utföra sotning när det kan ske på ett från brandskyddssynpunkt betryggande sätt. Eftersom forskning visat att imkanaler i bostadshus från brandskyddssynpunkt inte behöver sotas kommer det inte längre att krävas enligt lagen, helt i enlighet med den kunskapsstyrning som i fortsättningen ska få ett starkare fäste på det här viktiga området. I och med den proposition som ligger på bord är det min bedömning att vi tar ett viktigt steg mot att färre ska dö, färre ska skadas och mindre ska förstöras vid bränder och i andra räddningstjänstssituationer. Propositionen innehåller förslag till en modern och ändamålsenlig lagstiftning som kan stödja räddningstjänstsarbetet i kommuner och stat. Den är en logisk förlängning av den nya krishanteringsstruktur som tidigare presenterats. Jag är mycket glad över utskottsbetänkandet, som gör att kan bli säkrare och mer robust. Sedan ska jag försöka att kort kommentera de inlägg som här gjorts. Flera har tagit upp utformningen av sotningsverksamheten. När jag som ny försvarsminister skulle hantera hela den här frågan ville jag ge den en ansvarsfull hantering eftersom det är en viktig fråga. Det gör också att jag tycker att det förslag som föreligger beträffande sotningstjänsten är en avvägning när det gäller vårt personliga behov och, inte minst, tredjemansskyddet i kombination med att vi också kan ta vara på den kunskapsuppföljning som sker. Jag har tyckt att det öppnar för en möjlighet att i lugn takt lära mer inom den här sektorn. Det tycker jag är befogat med tanke på att sotningsverksamheten visat sig vara en av de faktorer där man har lyckats eliminera olycksrisken. Den andra saken handlar om det skyndsamma ikraftträdandet. Det är klart att några här talar om de stora problem som kommer i och med regeringens förslag. Jag skulle bara vilja säga att det inte heller beträffande alla de andra förslagen med total avreglering blir problemfritt för de näringsidkare som finns på området. Min enkla uppgift har ändå varit att leverera ett förslag som innebär att har fått det så skyndsamt som jag kunnat prestera. Jag tror att den fråga som många har haft hängande över sig, nämligen vad som ska hända med sotningsverksamheten, varit väl så besvärlig för näringsidkarna. Därför är det viktigt med ett besked. Ett par talare jag tror att det var och tog upp frågan om avgiften för brandsyn. Dagens system ger en möjlighet att ta ut avgift för brandsyn. Den utmönstras, och då måste den regleras på ett nytt sätt. Den föreslagna regleringen innebär att kommunerna kommer att ha i princip samma möjlighet att ta ut avgift för de tillsynsbesök som de gör . Däremot blir det inte någon möjlighet att ta ut avgift för den nya granskningen av brandskyddsdokumentationen. Där sker ju faktiskt redan en belastning av objektsägarna. Därför skulle avgiften innebära att denna ytterligare ökade. Det föreslås därför inte i propositionen. Regeringen har gjort en bedömning som innebär att det inte blir en kostnadsövervältring på kommunen. Men för säkerhets skull ska en utvärdering göras på den punkten. tog upp frågan om räddningsärenden när det gäller fartyg och konstaterade att det är en svag punkt när man ska överlämna ansvaret från en ansvarig till en annan. Det kan nog äga sin riktighet, men i det fallet vet vi att kommunerna har bättre kunskap om och erfarenhet av vilka resurser, risker och faror som finns i hamnen och därför bättre kan klara uppgiften. Det är den avvägning som har skett i det ärendet. Några har också tagit upp frågan om vad som händer i väntan på ambulans. Det där är en fråga som endast översiktligt presenterats i utredningsunderlagen. Jag tror att det är en viktig sak som ni pekar på. Detta är dock inte räddningstjänst, och hälso- och sjukvårdslagen säger att det inte heller är hälso- och sjukvård. Frågan är då vad det är mer än medmänskligt stöd. Frågan har aktualiserats, men jag är faktiskt inte säker på att detta i första hand är Försvarsdepartementets ansvar, utan här får vi nog gemensamt vara uppmärksamma och se i vilken utsträckning detta ska regleras framöver. Det kan då hända att det inte faller på mitt ansvarsområde utan på ett annat ställe. Det är i varje fall bra att frågan har blivit uppmärksammad. 87 () replik: Försvarsministern sade att det personliga ansvaret ska implementeras i lugn och försiktig takt på räddningstjänstsområdet. Det faktum att haft beställningar i de här styckena motsäger inte på något sätt det påståendet. Jag är lite intresserad av vad som hänt när det gäller rensningen av imkanaler. Det är alldeles riktigt att såväl som regeringen har ett ansvar för att den lagstiftning som genomförs blir så allsidigt belyst som möjligt i olika sammanhang. Inte heller jag är således utan ansvar i den delen. Jag har ändå, efter en noggrann genomgång av valda delar av propositionen, noterat att det inte finns några referenser till remissynpunkter som inkommit till exempel från den privata branschen. Mot den bakgrunden vill jag ställa följande fråga: Vet försvarsministern om det har framförts synpunkter i samband med remissrundan? 88 Försvarsminister () replik: När det gäller imkanalerna är ett kunskapsunderlag analyserat i samband med utredningsmaterialet om vilken effekt sotning och rensning av imkanaler skulle kunna ha. Där är bedömningen från sakkunnigt håll att detta inte har någon effekt. Det är det som har varit utgångspunkten. På rak arm kan jag inte svara på alla detaljer i remissomgången. Däremot har även jag blivit approcherad i beredningen av ärendet av företrädare för branschen som har pekat på att det skulle vara viktigt att detta sker. Några har hänvisat till andra politikområden, miljöområdet och annat, där det är viktigt att så sker. Men ur strikt brandskyddssynpunkt har ingen invänt mot att det skulle ha betydelse för vanliga hushåll, och därför försvinner det ur lagen. När det däremot gäller storkök, restauranger och liknande, hanterar man den här typen av risker på ett helt annat sätt. 89 () replik: Möjligen missuppfattade försvarsministern min fråga. Jag ska omformulera den. Har den synpunkt, som har kommit fram och som gäller behovet av en övergångstid bland annat av arbetsrättsliga skäl när det gäller det slopade kravet på rensning av imkanaler, förts fram i samband med remissrundan av de förslag som fanns i departementspromemorian eller inte? Det är den enkla frågan. 90 Försvarsminister () replik: Det har framställts så att man har haft utredningsarbetet vilande över sig, och man har varit osäker på hur utvecklingen framöver ska vara för branschen. I övrigt när det gäller ikraftträdande kan jag inte påminna mig om att jag har sett någon invändning. 91 () replik: Försvarsministern säger att utformningen av lagen har blivit så här därför att man värnar tredje man. Där är vi överens. Det är viktigt. Det står klart och tydligt i vår reservation att tredje man inte ska drabbas på något vis, som hyresgäster hos dåliga hyresvärdar eller liknande. Men vad vi inte är överens om men borde kunna bli är att kommunerna skulle koncentrera sig på det där det verkligen behövs skydd för tredje man. Vi borde vara överens om att de allra flesta medborgare klarar av, om inte att sota själv, så i alla fall att välja sotare. Försvarsministern tar upp att sotarna så länge levt i ovisshet och att det är viktigt att beslut fattas. Ja, visst, men beslutet ska väl fattas på ett anständigt sätt så att man inte riskerar att driva företag i konkurs. Slutligen har jag en fråga: Varför tillåter man på område efter område individen att ta ett eget ansvar, på snart sagt alla områden, dock inte när det gäller sotning? Bygger jag ett hus kan jag be vilken elentreprenör jag vill att dra alla ledningar i mitt hus, men jag kan inte bestämma vem som ska sota huset. 92 Försvarsminister () replik: Jag vet inte om känner någon som har bott i närheten av ett hus eller en fastighet som har brunnit ned eller någon som har haft sin egen bostad hotad. Det är en otroligt traumatisk upplevelse. Det är också den typen av skydd för tredje man som man är tvungen att se till i tätbebyggda samhällen där enfamiljshus kan skapa olyckor runtomkring, om de inte sköts ur brandskyddssynpunkt. Det har då varit viktigt, vilket några tycker var ett lustigt uttalande, att se vad vi har för erfarenheter av att man har släppt monopolet och skapat konkurrens på olika områden i samhället. Vad har hänt med olika konsumentgrupper? Det är trots allt det som är det viktiga. Hur har möjligheten att välja elleverantör och annat påverkat prisnivåer, vilka har haft goda möjligheter att välja, och hur ska vi väga av det när det inte handlar om en ekonomisk skada utan då det är en brandfara som ligger i den andra vågskålen? Det är den avvägningen som propositionen vilar på, och jag tycker att det är en rimlig avvägning. Sedan ska vi låta kunskapsunderlagen styra oss . 93 () replik: Då borde i konsekvensens namn kommunerna också certifiera elektriker, bilreparatörer och över huvud taget alla andra. Det finns alltid en risk med saker och ting. Men vi accepterar fullt ut att marknaden klarar av detta och att den enskilde klarar att välja, utom på ett enda område, och det är sotningen. Det kan jag inte begripa. 94 Försvarsminister () replik: Det finns rätt mycket reglering på andra samhällsområden också. Om jag inte hört alldeles fel i debatten är det många som tycker att det är för omfattande lagreglering på flera samhällsområden. Dessa syftar till att avväga intressen och skapa ett skydd. I det här fallet får kunskapsuppföljningen visa om det behövs regleringar på andra områden för att klara av skydd mot olyckor, minska dödsfall och se till att olyckornas effekter blir mindre. 95 () replik: Enligt regeringens bedömning kommer det nya lagförslaget inte att innebära ökade kostnader för kommunerna. I propositionen framgår inte om kommunerna kommer att bli kompenserade för eventuellt ökade kostnader. Kan försvarsministern här och lova att om kostnaderna för kommunerna ökar ska regeringen ta sitt ansvar och kompensera kommunerna? 96 Försvarsminister () replik: I förslaget har vi sagt att vi tar bort detaljregleringen och förenklar för kommunerna, men vi lägger också en del andra uppgifter på kommunen. Den samlade bedömningen är att det här inte leder till ökade kostnader för kommunerna. Men vi har också sagt att det ändå är ny materia vi ger oss in på, och därför ska en uppföljning ske av kostnaderna vad gäller kommunerna framöver. Det säger jag . Med ett bra underlag kan vi sedan se om vi har rätt när vi gör bedömningen att det här inte ökar kostnaderna. Förhoppningsvis kommer att utvecklas, så det hindrar inte att det ändå kan bli ökade kostnader för som följd av teknikutveckling och annat där vi anser att standarden bör bli bättre. Men lagstiftningen samlad ger både plus och minus, och vi kommer att följa upp det. 97 () replik: Den här reformen innebär ju minskade möjligheter för kommunen att ta ut avgifter för exempelvis tillsynsbesök, som vi har talat om här. Det gäller särskilt farlig verksamhet, det som faller under 2 kap. 4 §. Det finns inte med, som jag har framfört här tidigare och som ministern har berört. Men det här innebär sannolikt jag säger sannolikt för ingen vet vad som händer minskade inkomster för kommunerna. Vi vet att många kommuner verkligen går på knäna för att klara sin verksamhet. Jag känner mig tillfredsställd över att ministern säger att den utlovade uppföljningen 2007 ska innehålla aspekten om den ekonomiska utvecklingen. Jag hoppas verkligen att ministern står vid sitt ord om kommunerna förlorar inkomster och det blir en hård ekonomisk belastning. 98 Försvarsminister () replik: Jag vill vara tydlig på en punkt. Tillsynsbesöken i fastigheter har man rätt att ta ut ersättning för. När man däremot granskar de dokument som fastighetsägarna ska göra får man inte ta ut en avgift. Det skulle annars bli en dubbel börda för småföretagare eller företagare över huvud taget. Det finns alltså skäl att göra avvägningar också gentemot dem, så att de kan utvecklas. 99 () replik: Jag vill göra en komplettering till det som har tagit upp. Jag har ett konkret exempel från . Man beräknar att av de kostnader som man får täckning för genom besöken kommer att försvinna. Sedan kan det säkert bli plus på andra håll. Men jag vill bara skicka med att det finns uträknat att det kommer att bli ökade kostnader. Jag ser också fram emot uppföljningen. Försvarsministern har ändå sagt att det ska göras en uppföljning, och jag hoppas att kommunerna kan få en täckning av kostnaderna. Jag vill också ta upp detta med i väntan på ambulans. Utredningen som ligger till grund för propositionen föreslog att sekretess skulle gälla även för i väntan på ambulans. Man såg inte detta som komplicerat, utan man hade ett konkret förslag. När propositionen kom hade detta försvunnit. Brandmän som gör en räddningsinsats vid ett hus där det finns en sjuk person och ambulansen dröjer får ofta göra akuta insatser för att rädda liv. I den situationen gäller inte samma sekretess som för den sjukvårdspersonal som kommer . Det här känns väldigt konstigt. Jag vill fråga försvarsministern om det är meningen att man ska komma tillbaka till med ett förslag när man har haft kontakt med andra myndigheter till exempel med så att vi snabbt kan fatta beslut i frågan. 100 Försvarsminister () replik: Till att börja med är jag glad över att och jag är överens om att det ska ske en uppföljning innan vi tar hänsyn till alla beräkningar om vad som händer kring räddningstjänstlagen och innan vi talar om vilken ersättning som ska gälla. Vi får ett kunskapsunderlag på den punkten, och sedan får vi se hur det blir i praktiken. När det gäller i väntan på ambulans är utredningen otydlig på den punkten. Det finns inget riktigt bra underlag för och förslag till hur det ska utformas. Därför finns det inte heller något förslag i den proposition som regeringen har lagt fram. Skälet till att jag är osäker och inte kan lova i kammaren att jag ska återkomma är att det måste göras en gränsdragning mellan vad som hör till räddningstjänsten och vad som hör till hälso- och sjukvården. Jag har sagt att jag tycker att det är bra att frågan har kommit upp. Det gör att den på något sätt återkommer, och då får vi titta på den. Men kom ihåg att utredningsunderlaget inte var riktigt tydligt. Det fanns i botten inget riktigt tydligt förslag om hur och varför detta skulle regleras. 101 () replik: Vi i ser fram emot att få ett underlag som kanske inte kommer från försvarsministern utan från någon annan. Men att den här frågan måste lösas kan vi väl ändå vara överens om. 102 Försvarsminister () replik: Om detta är ett problem som uppmärksammas av flera är det naturligtvis någonting som ska åtgärdas, även om det inte är mitt ansvar. 103 (): När det gäller sotningsdelen har redan framfört de synpunkter som vi moderater har. Mitt uppdrag är att tala om den delen som statsrådet var inne på i slutet, sekretessfrågan. Jag kommer att ägna den största delen av mitt anförande åt den frågan och åt svårigheten med att rekrytera deltidsbrandmän. Som jag ser det är detta två glesbygdsfrågor. Jag är besviken på det intresse som utskottet har ägnat åt sekretessfrågan. när jag har hört statsrådet prata om var detta hör hemma har jag förstått problemen och var orderna har kommit ifrån. Jag är inte riktigt säker på att utskottet riktigt har förstått vad i väntan på ambulans står för. Jag tycker att skrivningarna är väldigt tveksamma. Jag undrar vad kan om IVPA-verksamheten. Det är ju hon som representerar majoriteten och driver den här frågan. Jag kommer från ett län som har en utbyggd verksamhet med IVPA. Det finns i min hemkommun som gör nästan en utryckning per dag. Det står om olycksfall på några ställen i betänkandet, men det handlar inte bara om det. De har alltid omfattats av räddningstjänsten. De har alltid ryckt ut vid olycksfall, trafikolyckor och annat. Det handlar alltså om sjukvård. Det är det som sysslar med. Annars är det alltid räddningstjänsten som rycker ut med en brandbil. består av vanliga bilar med räddningsutrustning som används för att undsätta nödställda. Jag tror att det finns 1015 i länet . Också i är förekomsten av mycket stor. Denna verksamhet byggs nu ut radikalt. I mitt hemlän kommer den nästan att fördubblas . Det finns i alla fall ett sådant förslag i jag är också landstingspolitiker. Jag tror inte att majoriteten har förstått det här. Och riktar jag mig till när jag läser upp de här meningarna ur betänkandet: De uppdrag som utförs av räddningstjänstpersonal på uppdrag av landstingen är inte att betrakta som räddningstjänst och inte heller som hälso- och sjukvård. Det synes även oklart vilka uppgifter som räddningstjänstpersonalen får del av vid dessa uppdrag. Denna verksamhet har ju pågått . Det finns en enorm erfarenhet. Exakt kan man följa varje bil och se i vilken typ av verksamhet bilarna har använts. Med denna skrivning verkar det som att man tror att det är en ny verksamhet som har kommit till och att man därför inte har haft någon möjlighet att ta med detta i betänkandet. Man har verkligen slaskat förbi det här ämnet väldigt snabbt. Men enligt statsrådet var ju direktivet sådant. När man läser det avsnitt i betänkandet som handlar om det här framgår det inte fullt klart vad dessa bilar sysslar med. Som exempel kan jag nämna min gamla hemby som ligger 2 ½ mil utanför . När någon där får en hjärtinfarkt går larmet till den som finns i . Den är framme . Ambulansen från är där . IVPA-personalen är utbildad i sjukvård, men inte av den dimensionen att de kan kalla sig undersköterska eller sjuksköterska. De har dock grundutbildning i sjukvård och kan göra en första insats, och det kan vara fråga om en bred verksamhet. Det har gjorts en utvärdering i som kommer ifrån. Enligt denna utvärdering räddar IVPA-verksamheten liv, och då är det nog inte fråga om någon medmänsklig insats, som statsrådet uttryckte det. Jag kan inte sätta likhetstecken mellan medmänsklig insats och att rädda liv, utan det här handlar om en annan dimension. Det rör sig inte om personal som dyker upp i och håller handen på nödställda i väntan på ambulansen, utan det är fråga om en helt annan insats. Utskottet säger att denna verksamhet inte kan betraktas som sjukvård. Debatterna förs ganska instängt här. Det är möjligen någon på läktaren som lyssnar. Jag hoppas att det inte är någon IVPA-personal som hör vad vi säger och tar illa vid sig när det sägs att det som utförs inte är sjukvård. Så står det i betänkandet. Utskottets majoritet har skrivit det. Som var inne på har i frågan. En enig landstingsförbundsstyrelse med en socialdemokratisk ordförande har vädjat till oss att ta upp den här frågan. Också IVPA-personal vädjar om att problemet ska lösas. har man en frivillig överenskommelse om sekretess, men vad är en sådan överenskommelse värd i det här läget? Ingenting, juridiskt sett. Och vad gör man? Jo, man klampar in om jag får uttrycka mig så vanvördigt i hem. Det kan vara någon som har blivit misshandlad som ska hämtas, och i väntan på ambulansen kommer dit först. Det kan vara någon som har försökt att ta sitt eget liv, och det kan också handla om olika sjukdomar. Det rör sig alltså inte enbart om olyckor som det står på något ställe. Jag har en fråga till . Ni vet inte vad denna verksamhet innebär, men det finns erfarenhet på det här området. Är det inte genant att ni inte orkar eller inte vågar ta tag i frågan? Ni måste ju också ha uppvaktats av ledningen för eftersom ni tillhör samma parti. Vad är det som har gjort att ni har hoppat över den här biten, en viktig bit? Jag nöjer mig med det.