prot · GR0950 · 2003-12-16 00:00:00 — Detta borde både Globkom och propositionen mycket tydligare ha fokuserat kring, vilket man alltså inte gjort. Det är den stora svagheten. Ifall styrkan i propositionen och Globkom är det bredare greppet så är svagheten att man inte gått tillbaka och tittat på erfarenheterna av utvecklingssamarbete. Slutligen, fru talman, menar vi att vi nu måste få en nystart vad gäller samarbetet med låginkomstländer. Det handlar om ungefär 30 länder, och naturligtvis kan inte samarbeta med dem alla. Det första när det gäller nystarten är att försöka undanröja det gamla, och där hamnar vi i skuldavskrivningar. Om man ska göra en nystart är det nästan obegripligt varför man inte börjar med att sortera ut arvet från det förgångna de höga skulderna. Det handlar om skulder som länderna inte kan bära. Det vi normalt gör i en marknadsekonomi, när vi vill ha utveckling, är ju att rensa undan det gamla och titta framåt. Därför borde vi ha en betydligt större fokusering på skuldavskrivning. har lång erfarenhet av att gå i spetsen för detta och borde även nu kunna göra det. Det handlar också om att ta med sig erfarenheter till , nämligen vikten av samarbete över gränserna. Vi har ekonomier som är av storleksordningen en medelstor svensk stad som sitter bakom sina tullmurar och gränser och har mycket svårt för att samarbeta med grannländerna. Och om ska lyckas måste de samarbeta med varandra. Den första man handlar med är ens granne. Att bygga upp den erfarenhet vi har av den europeiska integrationen är ytterligare en viktig sak som utvecklingssamarbetet med låginkomstländer borde inriktas på. Vi har i byggt säkerhetssystem, system för mänskliga rättigheter och demokrati och framför allt system för ekonomi och utveckling. Det borde vi nu eftersträva också i . Jag vill till den nytillträdda biståndsministern säga: Ompröva ställningstagandet vad gäller skuldavskrivningar. Jag tror nämligen att regeringen där är inne på fel linje. Se också till att det svenska samarbetet med byggs på erfarenheterna från de gångna 40 åren, och fokusera på att bygga det gemensamt afrikanska. Jag tror att det är alldeles centralt. Det finns många synpunkter som för moderat räkning senare kommer att föra fram. Det gäller mer specifika delar av själva biståndssamarbetet. 73 (): Jag står givetvis bakom samtliga reservationer, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation 2 under punkt 3, reservation 3 under punkt 4, reservation 22 under punkt 24, reservation 28 under punkt 27 och reservation 37 under punkt 35. är det runtom i världen. På julen märks klyftorna mellan fattiga och rika allra tydligast. Tindrande ögon, julgranskulor och pepparkakor står mot såriga ögon, svält och könsstympning, glitter, gåvor och glögg mot hiv, torka och inbördeskrig, västvärlden mot , mot , mot Sefernesh. Det handlar om julen i två världar för två flickor som jag träffade , båda födda sista år. och är lika gamla, men deras möjligheter att förverkliga sina livsdrömmar är totalt olika. Sefernesh fick inleda detta årtusende med att bli könsstympad. För henne kommer aldrig sexualitet att vara en njutning, utan en evig plåga. Det är vardagen för 130 miljoner kvinnor enbart i . Om Sefernesh får uppleva sin 13-årsdag, vilket är tveksamt då hälften av alla barn i hennes hembygd dör , kommer hon att bli mamma som ung tonåring och föda sex till åtta barn. Hon kommer aldrig att få gå i skolan och tillhör därmed de 960 miljoner människor som är analfabeter. 30 000 barn dör av svält och undernäring . dör någon av svält i världen. Ett barn som föds i väst kommer att konsumera 50 gånger mer än ett barn som föds i tredje världen. Men huvudproblemen i dagens värld handlar inte om att några människor är rika. Det är inte rikedomen vi ska bekämpa, utan det är fattigdomen. Hoten mot utvecklingen ligger inte heller i globaliseringen. Tvärtom behövs det mer globalisering. Framför allt måste globaliseringen solidariseras mycket mer. Om vi ska lyckas med det övergripande millenniemålet att till 2015 halvera andelen fattiga måste vi göra fler insatser än . Det handlar om att avskaffa västvärldens nationalstatsegoism gentemot fattiga länder, främja handeln, satsa på vettiga skuldavskrivningar, ge stöd till fria fackföreningar, ha en mer öppen invandringspolitik, avveckla EU:s jordbrukspolitik som vi i brukar beskriva som ett planekonomiskt missfoster och ta bort handelshindren för jordbruks- och tekoprodukter. En ko i dagens EU subventioneras med som av världens befolkning lever på . En rapport från visar att sänkta jordbrukssubventioner och tullar skulle kunna lyfta 140 miljoner människor ur fattigdomen. Det motsvarar hela befolkning. EU betalar sex gånger mer i jordbrukssubventioner än man ger i bistånd. Även om orättvisorna är skriande så var det inte bättre . har andelen i världen halverats. De senaste tre decennierna har barnadödligheten också minskat . Medelinkomsten bland människorna i fördubblades . Vi ska också vara medvetna om att majoriteten av det antal människor som lever i världens rikaste länder levde i djupaste fattigdom för bara . har gått samma väg. fick ta emot bistånd av det rika frihandelslandet . Först kunde man avskriva begreppet kronisk fattigdom i vårt land. Min mormor föddes . Hon fick gå i skolan i tre terminer, och började jobba heltid . kan i praktiken alla ungdomar i som vill läsa på göra det. Som liberal vill jag understryka att dessa framgångar aldrig hade blivit verklighet om inte och andra länder hade satsat på handel och utvecklad demokrati och på att bli en rättsstat. Detta arv måste vi fullfölja genom att se till att enprocentsmålet också uppfylls och att biståndet och frivilligorganisationerna nyttjas så att också dessa gåvor ska komma den fattiga delen av världen till del . Vi i vill att demokrati och mänskliga rättigheter ska stå mer i fokus i svensk biståndspolitik. Vi lever alla invaggade i ett ganska rosenfärgat skimmer och tror att demokratin har segrat världen över. Så är inte fallet. Vi tror att det kanske finns några få diktaturstater som , och . Men sanningen är dunkel. I dagens värld lever av befolkningen i fullgoda demokratier där man får hålla helt fria val och där mänskliga rättigheter respekteras. Bara 85 av världens 191 stater kan betraktas som tillfredsställande demokratier. Situationen är värst i och . bör därför hårdare driva rätten till demokrati, fria val och yttrandefrihet tillsammans med de grundläggande mänskliga rättigheterna. ser vi världen över hur diktaturstater konsekvent viftar bort de medborgerliga rättigheterna med hänvisning till att man har gratis utbildning eller gratis sjukvård. Vi har sett hur afrikanska diktatorer har hävdat att det är först när människorna får en viss levnadsnivå som man kan införa demokrati. Det synsättet kan vi aldrig acceptera från liberalernas sida. Det finns bara ett styrelsesätt som är värdigt fria medborgare, och det heter demokrati. Det är viktigt att komma ihåg att människorna i tredje världen inte heller vill ha smulorna från vårt bord, utan de vill ha hela menyn av rättigheter varken mer eller mindre. Även om partnerskapstanken i biståndet är väldigt viktig så får det inte leda till att behandlar diktaturstater som jämbördiga parter. Det skänker legitimitet till makthavare som vi inte bör stödja över huvud taget. ger omfattande bistånd till kommunistiska enpartistater som och , där mänskliga rättigheter stympas grovt. Åtskilliga miljoner rullar rakt in i dessa regeringars fickor. Manliga diktatorer i gröna uniformer får inte stödjas finansiellt av . Det biståndet måste stoppas eller åtminstone fasas ut . Jag tycker att det är ganska osmakligt att även frivilligorganisationer som exempelvis får svenskt bistånd via Forum Syd. Organisationen hyllar öppet , där man kan få i fängelse om man kritiserar . Man kan också ta andra länder som exempel. hölls det val i . Det är ett av största biståndsländer. Valet var mycket korrupt. 30 människor i oppositionen mördades brutalt. Ändå fortsätter svenskt bistånd som vanligt till business as usual. Det räcker inte att fördöma regeringar. måste också ha en aktiv politik för att stötta oppositionen exempelvis i , och på samma sätt som vi lojalt stöttade ANC . Det handlar om att bygga upp fackföreningar, demokratiska institutioner, fria medier, parlament och rättsväsende. Budskapet ska vara tydligt. Även när det handlar om länder som , där har starka exportintressen, måste de mänskliga rättigheterna alltid väga tyngst. Om bistånd ska bedrivas över huvud taget i diktaturstater så tycker vi att det ska kanaliseras via frivilligorganisationer. Om inte regeringar är intresserade av att demokratisera sitt land eller att respektera grundläggande mänskliga rättigheter ska man inte få svenska skattepengar. måste också lyfta fram kontroversiella frågor. Få länder kan prata om de frågorna med en tydlig röst, och då måste våga ta den utmaningen. Vi behöver en tydlig feministisk agenda i den globala politiken för utveckling. Kvinnor är andra klassens medborgare i alla länder på hela jorden. Våra kroppar kommersialiseras och säljs öppet på marknaden. Totalt i världen är det av parlamentarikerna som är kvinnor. I tre länder har kvinnor inte ens rösträtt. I åldrarna dör fler kvinnor i världen av kvinnomisshandel än av svåra sjukdomar. Därför är det så viktigt att stöttar rätten till fri abort och konkreta satsningar på fattiga kvinnor. Även homo-, bi- och transsexuella personers rättigheter måste uppmärksammas mer i biståndet. De förföljs på ett brutalt sätt i många länder. Därför vill vi i som enda parti att deras situation ska skrivas in i Sidas regleringsbrev. I dessa kommersiella juletider vill jag avslutningsvis uppmärksamma de enskilda individernas ansvar för en bättre värld. sade en gång att politik är att vilja. skulle man kanske kunna lägga till att politik ofta är att handla. Om av västvärldens befolkning skulle gå över till rättvisemärkta produkter skulle det förändra världen mer än vad allt bistånd gör tillsammans . Tänk på det, kära ledamöter, när ni inhandlar era julklappar! 74 (): Jag börjar med att yrka bifall till reservation nr 20, punkt 23 och till reservation 33, punkt 30. Vi står givetvis bakom också övriga reservationer. Den kristdemokratiska ideologin har människovärdet och de etiska grundvärdena i centrum. syn på varje människas unika värde och vårt ömsesidiga ansvar för varandra och solidaritet med människor i andra delar av världen är av grundläggande betydelse för oss och för vår politik. Speciellt tänker jag på detta , när har meddelat att han avgår som vår partiledare. Han har ju varit biståndsminister och även minister för mänskliga rättigheter. Jag vill också härifrån talarstolen rikta ett tack till för vårt arbete med betänkandet i utskottet. Jag har sett det som en stor ära att få företräda när det gäller PGU. Jag har inte den historien som många av ni andra har som har varit med i , men jag ser detta trots allt som en chans att få vara med och lägga framtiden för politiken för global utveckling. Jag är en liten del i det kugghjulet. Vi instämmer därför med vad som står skrivet i regeringens proposition om att utvecklingspolitik ska präglas av ett vidsynt förhållningssätt till en rättvis och hållbar global utveckling uppbyggd på insikten om att ekonomisk tillväxt är en grundförutsättning för en rättvisare värld och för en effektiv kamp mot fattigdomen. Men vi vet att bara bistånd aldrig kan åstadkomma ekonomisk tillväxt, utan det måste vara en av många komponenter i en sammanhållen utrikespolitik till stöd för mänskliga rättigheter, demokrati och ökad rättvisa. Därför är regeringens proposition för global utveckling ett mycket efterlängtat steg, och ett steg i rätt riktning. Den innehåller en rad viktiga resonemang och förslag och innebär ett nytänkande på flera områden. Visionen om en mer samstämmig utvecklingspolitik och ambitionen att låta ett syd- och rättviseperspektiv genomsyra utvecklingstänkandet uppfattar vi i som ett erkännande av den utvecklingspolitik som vi länge arbetat för. Vi vill också poängtera att vi helhjärtat ställer oss bakom de föreslagna breda insatserna för att stödja produktionen av globala nyttigheter, ökat samarbete på teknikområdet, framför allt miljöteknik, och det humanitära biståndet. Vilka är då bristerna? Givetvis är avsaknaden av beskrivningar av konkreta mål och riktlinjer ett avgörande problem. Bristen på målhierarkier ökar avsevärt risken för allvarliga målkonflikter mellan till exempel biståndet och orimliga handelsregler. För oss kristdemokrater är mänskliga rättigheter, fattigdomsbekämpning, demokrati och rättssamhälle icke förhandlingsbara överordnade mål som ska vara styrande för den förda utvecklingspolitiken. Vi ser fram emot att regeringen tar upp det tillkännagivande som utskottet gör när det gäller den utredning som pågår om vapenexporten. Det framgår inte heller tydligt vilka instrument som ska användas för utvecklingspolitikens genomförande. Hur har man tänkt när det gäller samordningen mellan budgetstöd, landets egna fattigdomsstrategier och de NGO:er som har baskunskap, nära till människorna och en väl utvecklad logistik? När vi ser den nationella politikens misslyckande med superdepartement och revirtänkande manar det faktiskt till eftertanke. I en dagstidning sade musikindustrin så här: Vi hamnar på något vis mittemellan och . Det är min förhoppning att frågorna om global utveckling inte ska hamna mellan departementen utan att det kommer att ske en samordning. Ett ytterligare principiellt problem är att den socialdemokratiska regeringen diskuterar ett enda motiv för en rättvis politik för global utveckling. Vi kristdemokrater anser att motivet för internationell solidaritet måste kompletteras med egenintresset, och då pratar inte jag om ett idylliserande utan om hjärta och hjärna. Vi delar alla samma värld och har ett gemensamt intresse av att bekämpa fattigdomen och minska hälso- och miljörisker. Det ligger alltså även i vårt egenintresse att fattiga länder utvecklas. Genom att tydliggöra egenintresset i den globala utvecklingen blir det lättare att engagera fler politikområden och verksamheter i kampen mot fattigdom. Det kanske låter lite cyniskt men är ändå en viktig ingrediens i en framgångsrik utvecklingspolitik. Det här handlar inte om vi och de, utan om vi tillsammans. Sammanfattningsvis uppfattar vi propositionen som en utgångspunkt, en förlaga, till något som inte tydligt definieras, vare sig när det gäller innehåll eller tidsperspektiv. Den socialdemokratiska regeringen förklarar otydligheter med att man arbetar utifrån ett långsiktigt perspektiv. Det må så vara. väntar vi kristdemokrater nyfiket på fortsättningen i form av konkreta åtgärder. Det gäller att som ordstävet säger: Gå från ord till handling. Vi väntar nyfiket på den skrivelse som ska komma oss till handa. Då, , kommer vi att granska den under lupp. vill poängtera vikten av rimlighets- och effektivitetstänkande i den svenska politiken för global utveckling som en förutsättning för att politiken ska kunna förverkligas och vara så effektiv som möjligt. Regeringen har signalerat att den svenska utvecklingspolitiken ska finnas med överallt där det finns behov. Det är en hedervärd tanke, men vi menar att det inte är rimligt. För att inte förlora effektiviteten i utvecklingssamarbetet och i biståndet anser vi att inom ramen för det breddade synsättet i utvecklingspolitiken ändå måste fortsätta att prioritera ett begränsat antal samarbetsländer. Vi har sagt att en lämplig begränsning är ca 20 länder. Detta bör ske . Det är en uppenbar fördel med prioriterade länder. Det ökar möjligheterna till kontrollerade samarbetsformer, effektivare samarbete, bättre revision och uppföljning. Ett fortsatt system med programländer gör det också lättare att arbeta fram tydliga strategier för när biståndet till ett land ska avslutas och när samarbetet ska övergå i mer normala former av ekonomiskt och politiskt samarbete. Den bedömning som man gör i betänkandet om att man ska uppnå att av biståndet ska gå till de minst utvecklade länderna rimmar dåligt med det övergripande målet om fattigdomsbekämpning. Här har jag en fråga till Socialdemokraterna. Hur ställer ni er till UNDP:s förslag om att införa så kallade basnivåer inom flera nyckelområden för utvecklingsländerna? Jag vill också nämna något om skuldavskrivningar. Vi har ett eget yrkande när det gäller avskrivningar av skulder. Vi tycker att de måste återbetalas på annat sätt än med pengar. Betalningen ska bestå av reformerade ekonomiska strukturer en process som vissa länder behöver vår hjälp med och reformerade politiska strukturer. I vår motion har vi föreslagit en modell för skuldavskrivning som innebär att den skuldsatta statens små steg mot ökad respekt för mänskliga rättigheter, om så behövs, demokratisk utveckling, om så behövs, och ekonomisk utveckling ska ge betydligt större steg i skuldavskrivning. Vi anser därför att bör vara ett föregångsland och leda den globala opinionen för en sådan modell för skuldavskrivning. Jag vill också nämna att riktat bistånd till kvinnor ger ett bättre samhällsekonomiskt resultat än övrigt bistånd. Kvinnors deltagande och inflytande bidrar till att skapa djupare, bredare och stabilare samhällen. Det är nödvändigt med riktade åtgärder till kvinnor och barn, och här brister också betänkandet och propositionen genom att man inte vågar peka med hela handen när det gäller bistånd till kvinnor. Deras fattigdom är till stor del strukturell. Slutligen har jag en reservation som gäller hiv/aids. Det är ett av de mest akuta problemen i många utvecklingsländer. Jag kommer att lyssna till vad ministern har att säga i den här frågan och återkomma sedan. Hiv/aids är en fråga som regeringen bör uttala sig om på ett mycket klart sätt. Vi har en ambassadör . tycker att regeringen bör ta i med krafttag och visa vad man kan göra både ekonomiskt och politiskt. 75 (): Jag vill börja med att hälsa statsrådet välkommen. Det är trevligt att se dig här. Jag hoppas att vi kommer att kunna ha ett bra samarbete kring utvecklingsfrågorna i fortsättningen. Jag tror att det finns goda förutsättningar för det. Det här betänkandet är nämligen i många stycken väldigt bra. Det är ett klart steg framåt. Det bygger på den utredning som kallades Globkom som lade fram ganska långtgående förslag till förändringar av svensk utvecklingspolitik. Därför vill jag också i huvudsak ställa mig bakom betänkandet och de tillkännagivanden som utrikesutskottet föreslår. Däremot tycker jag inte att det är tillräckligt långtgående. Jag tycker att det borde vara möjligt att gå lite längre i den riktning som Globkom pekade ut. Det är ett ramverk. Vi ska vara medvetna om det. Det är ett förhållningssätt för svensk utvecklingspolitik som sedan också ska fyllas med ett konkret innehåll. Där återstår naturligtvis, framför allt för statsrådet och regeringen, att visa att man menar allvar med detta nya förhållningssätt. När det gäller samstämmighet mellan olika politikområdet har utskottet skärpt propositionens förslag och talar om att det är viktigt att den utredning som har tillsatts om en översyn av riktlinjerna för krigsmaterielexporten också ska beakta de aspekter som ryms inom en samstämd politik för global utveckling. Man säger inom handels- och jordbrukspolitiken att frihandelns betydelse är viktig, men också de särskilda förutsättningar som utvecklingsländerna har att ta hänsyn till när de formar sin politik måste påverka vår egen politik. Inom näringspolitiken pekar utskottet på frågorna om företagens ansvar och anser också att konsumentpolitiken måste spela en viktig roll. Det är bra skärpningar. är jag lite misstänksam därför att vi vet att politiken på flera områden inte går i takt med den utvecklingspolitik som här beskrivs. Det gäller främst på krigsmaterielexportområdet. Det borde vara rimligt att dagens riksdagsbeslut om en politik för global utveckling där alla politikområden ska vara samstämmiga och leda till samma resultat, nämligen bekämpande av fattigdomen och framhävande av rättighetsperspektivet också får konsekvenser för svensk vapenexport. Vi skulle behöva en ny modern vapenexportpolitik som utgår från de centrala värdena, nämligen fred, demokrati, mänskliga rättigheter och utveckling. skriver utskottet att det är angeläget att svensk vapenexport inte motverkar arbetet med att nå målet om en rättvis och hållbar global utveckling. måste, enligt utrikesutskottet, nationens eget intresse, det vill säga egna intressen, ha förtur i vapenexportfrågor. Det står i direkt strid med grundprincipen om en sammanhållen utvecklingspolitik. Global utveckling kan ju inte handla om att gynna svenska intressen. skrev en gång en pjäs, ett drama, som heter Major . Den handlar om hur en ung soldat i blir hänförd över det välstånd som de dånande maskinerna skapar i den framväxande engelska vapenindustrin. Det var den industri vars produkter spred död och förintelse i de brittiska kolonierna och sedermera också användes i det . I drama är svaret mycket tydligt. Död och förintelse på en plats kan inte rättfärdigas med fred, sysselsättning och välstånd på en annan. Krig och ofärd på ett håll kan inte rättfärdigas med välstånd på ett annat. Följaktligen kan knappast krigsmaterielproduktion och krigsmaterielexport till avlägsna delar av världen rättfärdigas med en nationell säkerhet, fred och välstånd här hemma. Fattigdomsbekämpningen och kampen för ökad rättssäkerhet kan inte vara annat än oförenliga med krigsmaterielproduktion och krigsmaterielexport. Den som menar att de här två motsatta målsättningarna skulle vara förenliga kan bara bli luddig i sina formuleringar och i sin argumentering. Man säger att det ytterst handlar om långsiktiga säkerhet, men jag tror inte att vår värld blir säkrare av krigsmaterielproduktion och krigsmaterielexport. Jag är tvärtom övertygad om att den blir osäkrare. Därmed blir även säkerhet på lång sikt mindre. nationella säkerhet minskar i stället för att öka. Vi talar också i betänkandet om mänskliga rättigheter i mottagarlandet som ett grundläggande kriterium för svensk krigsmaterielexport. har exporterat krigsmateriel till , trots att de vidrigaste kränkningar av mänskliga rättigheter, inklusive massmord på oppositionella, har pågått. ska man inom den europeiska unionen diskutera och förtydliga hur utvecklingskriteriet i riktlinjerna för krigsmaterielexport ska användas praktiskt och kunna utvecklas. Då undrar man: Hur ska krigsmaterielproduktion och vapenexport kunna bidra till utveckling? Det är bra om någon som försvarar de här skrivningarna kan tala om på vilket sätt svensk krigsmaterielproduktion och krigsmaterielexport kan bidra till global utveckling. Är det ens tänkbart att krigsmaterielexport kan bidra till ekonomisk och social utveckling? Det här leder till att vi i lyfter fram vår reservation nr 8 och yrkar bifall till den reservation som ifrågasätter samstämmigheten när det gäller politikområdet krigsmaterielexport. I övrigt finns det en stor uppställning i bakom en ny utvecklingspolitik. Det gäller inte minst de millenniemål som formulerades i deklaration om att utplåna extrem fattigdom och hunger, om att alla pojkar och flickor ska få grundskoleutbildning, om att främja jämställdhet och ökade möjligheter för kvinnor, om att minska barnadödlighet, om att förbättra mödrars hälsa, om att bekämpa hiv/aids och andra sjukdomar, om att säkra en miljömässigt hållbar utveckling och om att utveckla ett öppet, rättvist och icke diskriminerande handels- och finanssystem. Men även där kan man ifrågasätta samstämmigheten i den svenska politiken. I handelspolitiken driver inte alltid den politik som har som främsta syfte att utveckla rättvisa och icke diskriminerande handels- och finanssystem. är en del av en europeisk union som tar större hänsyn till sina egna intressen. Inte minst på jordbruksområdet ser vi hur det konsekvent missgynnar fattiga länder och försvårar för fattiga länder att nå utveckling.