prot · GQ0998 · 2003-05-07 00:00:00 — Det är självklart att om av barnen tillde ca 200 000 finskspråkiga i får läsa finska iskolan så kommer vi inte att kunna leva upp till dennationella minoritetspolitiska lagstiftningens syften.Det är syften som handlar om bevarandet av finskaspråkets ställning i Sverige.Frågan om minoritetsspråkens ställning i skolan ärinte enbart en fråga för oss så kallade närmast sörjan-de. har ratificerat ramkonven-tion om skydd för nationella minoriteter. Det här ären fråga för alla och för samtliga partier i riksdagen.Sverigefinnarnas ställning som nationell minoritet haringet värde om finska språket försvinner från skolan,och tyvärr ser det ut som om utvecklingen går ditåtom inte något görs - och fort!Anf. 121 () replik:Fru talman! Jag tycker att det var intressant attElina tog upp den här frågan. I mitt inlednings-anförande pratade jag mycket just om modersmålsun-dervisningen, och då inte bara med tanke på minori-tetsspråken, som är lagskyddade i . Jag hänvi-sade bland annat också till att just nu är Mål i mun, utredning som har gjorts, ute på remiss.Nu när pratade så kändes det som omdetta är någonting som vi säkerligen kommer attkunna få majoritet för. Jag tror ju i och för sig att allapartier är intresserade av det här, men om man tittar igrundskolematerial som vi har ser man också attdet finns flera partier som har lyft fram frågan. Cen-terpartiet lyfte inte fram frågan specifikt eftersomvi, genom att jag satt i gruppen Mål i mun, visste vadsom är på gång.Jag kan bara säga till att det kommeratt hända många saker här. Man måste ha rätt till sittmodersmål och kunna det bra för att sedan kunnainhämta kunskaper från de andra ämnen som manbehöver.Anf. 122 () replik:Fru talman! Jag håller med . Att jagtar upp de nationella minoriteterna beror inte enbartpå att jag själv tillhör den största nationella minori-tetsgruppen - sverigefinnarna. Jag gör det också medtanke på att vi har haft lagen i endast , och somdet ser ut nu så försvinner finskundervisningen i sko-lan i många kommuner. Hur ska vi då kunna leva upptill lagstiftningen? Vi har ju lovat att garantera språ-kets ställning i landet. Vi har fem förvaltningsom-råden - fem kommuner - i norra där man kanfå förskola på finska och äldreomsorg på finska. Vikommer inte att få personal som talar finska om viinte skyddar finska språket i skolan.Anf. 123 () replik:Fru talman! Jag ska bara göra en liten invit, somjag hoppas att jag får ja till. Jag kanske får med på en mo-tion då?Anf. 124 () replik:Fru talman! Jag skickade runt min motion tillsamtliga partier, så den har varit hos Centerpartietockså.Anf. 125 () replik:Fru talman! Jag ska inte förlänga debatten, menjag hoppas bara att har uppmärksammatKristdemokraternas reservation, som är en lång ochutförlig reservation om modersmålsundervisningen.Den slutar med att vi anser att de fem nationella mi-noritetsspråken ska likställas i skollagstiftningen vadgäller rätt till modersmålsundervisning.Det finns mycket övrigt att önska i regeringensminoritetspolitik, och språket är en så oerhört viktigdel för integrationsmöjligheten. Jag menar inte assi-milationsmöjligheten, utan integrationsmöjligheten,och då behövs det en minoritetspolitik som blandannat går ut att man får lära sig sitt eget språk i sko-lan. Det var egentligen bara det jag ville tala om -reservationen finns.Anf. 126 () replik:Fru talman! Jag har uppmärksammat den, och jagtycker att det är bra att det finns stöd.Jag kommer naturligtvis att arbeta med frågan,och jag är övertygad om att också mitt parti kommeratt uppmärksamma frågan bättre när det gäller majo-riteten i partiet.Anf. 127 PER ():Fru talman! Den här debatten har visat att Social-demokraterna är pressade i skolfrågorna. De fagralöftena har snabbt på många håll runtom i landetblivit till neddragningar, minskad personal och störreklasser.När Socialdemokrater blir riktigt pressade brukarde använda sin sista replik till att gå till angrepp motoppositionen. Det är tråkigt. Men när sin sista replik till att först gå till angrepp påAxel Darvik och och sedan ställa frågortill honom fast hon vet att han inte kan svara så tyckerjag att vi har tagit debattekniken ett steg längre ned ismutsen - och det är väldigt tråkigt. Är det verkligenså här vi ska debattera utbildningsfrågor i ?Jag hoppas att detta var ett enstaka övertramp pågrund av alla de svikna vallöftena och att vi i fortsätt-ningen kan använda den sista repliken till att snararesummera vad man själv tycker än att prata illa omandra och ställa frågor som de inte kan svara på.Anf. 128 () replik:Fru talman! Om jag skulle ha gått för långt i frå-gorna till Axel Darvik så vill jag bara be om ursäkt.Vi har en rejäl och öppen debatt i den här kammaren.Det händer ibland att vi ställer en fråga för mycket,men jag tror ändå att vi har att vinna på att vi ställerfrågorna och vågar föra lite tuffa debatter med var-andra.Jag skulle förstås ha tänkt på att Axel inte hadenågon ytterligare replik, men jag tror att han är karlnog att i så fall begära ordet efteråt och svara på minafrågor.Anf. 129 PER () replik:Fru talman! Jag tycker att det var mycket bra attvi fick det lilla tillrättaläggandet.Majoriteten har alltid sista ordet, och majoritetenkan alltid missbruka denna fördel som man har iriksdagen. Jag tycker att det är utmärkt bra om vi iutbildningsutskottet kan föregå med gott exempel ochse till att man inte använder sista ordet till att pratailla om andras politik eller ställa frågor, utan pratapositivt om sitt eget budskap.Anf. 130 () replik:Fru talman! Jag vill bara göra en rättelse av detsom Per sade. Majoriteten har inte alls sista or-det, utan den talare som blir replikerad har sista ordet.Det händer att oppositionen blir replikerad och dethänder att majoriteten blir det. Jag har vid flera till-fällen varit utsatt för att få precis den form av frågorsom Per kritiserar mig för. Jag har blivit lite surnaturligtvis, men jag har gått vidare och sedan dragit igång en rejäl debatt med någon annan.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §. )9 § betänkande 2002/03:UbU12Betyg.Anf. 131 ():Fru talman! Vi ska nu diskutera en för mig någotmärklig fråga. Det handlar om någonting som ärsjälvklart för de flesta föräldrar i . Det är ock-så självklart för de flesta stater i världen och för deflesta politiker som försöker skapa en god skola meden god koppling mellan skolan och hemmet. Det ärsjälvklart för de flesta politiker i världen, utom just iSverige. Jag talar om rätten att få information ochmöjligheterna att följa upp satta mål. Jag talar omrätten, möjligheten och förutsättningen att få betyg.Jag talar om rätten till ett kvitto på vad man pres-terat och rätten till en skola som törs visa hemmet,eleven och sig själv hur det verkligen går för elevernai de olika klasserna runtom i . Det handlar ombetyg, och gärna innan det har gått för långt och in-nan det är för sent att göra något för att ta igen detman möjligen missat. Det gäller att skapa insatser förelever innan klasskamraterna går ut skolan.Det går inte för sig i dagens . Man får intege betyg förrän barnen nästan passerat grundskolan.Betygen får mer av en dom över sig, och det omvitt-nas runtom i landet hur förödande stressigt det blirnär har gått och när sanningen om hurskolan varit uppenbaras när det nästan är för sent.Vi är nog rätt många som inte förstår detta. Vi harverkligen försökt att förstå när socialdemokratiskapolitiker har sagt att betyg inte är bra, men att vi nogska ha dem, fast bara på det sätt som har varit tidigareoch bara de två sista åren.Får man det sena kvittot att skolan inte förmåttlära ut, förpassas eleverna till det tredje största pro-grammet på gymnasiet - IV-programmet. När socia-listisk skolpolitik visar sig som det stora misslyckadeden är, väljer Socialdemokraterna att förklara betygensom onödiga genom att släppa in alla dem som skolanmisslyckats med till de gymnasieprogram som deflesta är eniga om att de inte förmår klara av.Misslyckandet handlar förstås också om andrafelaktigheter i regeringens politik och inte bara omrädslan för utvärdering och betyg. Betygsrädslanskapar bara förlorad tid hos skolan, eleverna, perso-nalen och föräldrarna. Denna tid skulle i stället kunnaanvändas till insatser och tydlighet. Det skulle inne-bära färre som misslyckas och fler som får riktiga,individuellt anpassade åtgärder.Betyg i skolan handlar om vägval, tydlighet ochinflytande över läroprocessen. Vägvalet handlar omhuruvida skolan ska vara inriktad på att sätta mål ochfölja upp mål. Tydligheten handlar om förhållandetmellan prestation och att berätta om prestation. Väljerman att alltid mörka och låta bli att tala klarspråk,förstör det både för dem som har lätt för sig och fördem som behöver individuellt anpassade insatser. Enskola som gömmer sina resultat i dimridåer kan aldrigbli bättre.Fru talman! Betygens roll handlar som alla formerav utvärdering om prestation i tre olika delar. Denförsta delen av betygens roll handlar om att informeraberörda på ett sätt som möjliggör jämförelse över tidoch i grupp. Väljer vi att fuska bort detta och införaomdömen med lika många skalor som elever, lyckasinte detta.Den andra delen handlar om att betygen tjänarsom och uppmuntran att prestera. Betygen skafungera som ett sätt att berätta för eleven hur det gåroch vad som måste till för att lyckas i skolan.Den tredje delen av betygsrollen handlar om attbetygen ska vara ett urvalsinstrument för att ta sig inpå en högre nivå.Allt detta är väl känt i alla skolsystem. I mångaandra system än just det svenska uppskattas incita-ment, tydlighet, information och urval i någon mån. ISverige föredrar vi alltid motsatsen. Det är bäst atteleverna inte vet hur deras prestationer värderas. Detär bäst om föräldrarna får vetavad eleverna behövt tidigare. Det är bäst att lärarnainte sätter betyg förrän sent och med stor dramatik.Visar det sig att skolans elever inte når målet, väljervi i stället att ta bort kraven i gymnasieskolan.Varför händer då allt detta under en lång följd avår? Betygssystemet är fullt av förändringar och sys-tematisk urholkning. Handlar det om socialdemokra-tiska önskningar om flum, eller finns det andra tänk-bara orsaker? Handlar det inte om en möjlighet attblunda för faktiska sänkningar i utbildningsstandar-den i landet? Handlar det inte om en känsla av attansvaret kan gömmas eller om att skapa enfalsk känsla av inflytande? Det skulle kanske kännasbättre för föräldrar om de slapp veta hur det går iskolan.Det vet vi med säkerhet att det inte handlar om.Det spelar egentligen ingen roll vilka opinionsinstitutman frågar eller vilket urval av befolkningen somgörs. Föräldrar vill veta mer. Det kräver tydlighet ochvill därmed ha betyg. Vi ser ju konsekvenser av detsom finns . Det fungerar inte. Systemet miss-lyckas för att det reagerar . Föräldrarna över-raskas när det är . Eleverna lider när det svä-var i tvivel över hur det går i skolan. Eleverna stimu-leras inte. Skolan förbättras inte, eftersom ingen in-formation sprids om hur det verkligen går för enskil-da elever.Varför ska vi då godta urholkningen när vi så tyd-ligt kan se hur elever far illa av otydlighet och miss-riktad vänlighet? Det är aldrig snällt att blunda ochlåta saker gå. Varför ska vi välja att inte ta till varaåsikterna hos föräldrar i betygsfrågan? Var-för ska vi angripa bristande utbildningskvalitet medatt ta bort krav?Fru talman! Jag vill därmed yrka bifall till Mode-raternas reservation nr 1.Anf. 132 ():Fru talman! Det är alltid roligt att komma till ta-larstolen efter . Trots alla skillnadersom finns, åldersskillnader, erfarenhetsskillnader -jag upplevde krig bara som barn, för henne är krigeten mycket näraliggande erfarenhet - och kulturskill-nader, har vi precis samma reaktioner. Hon kundevara mitt barn. Vi tänker och känner på samma sätt.Detta borde faktiskt ge en hel del riksdagsledamöternågonting att tänka på. Synvinkeln från en annankultur, synvinkeln från krig, terror och tyranni ärkanske någonting viktigt som måste tas på allvar. Detkanske inte bara är så att vi är lite konstiga och an-norlunda. Vi har kanske någonting viktigt att berätta.Jag ska börja med att yrka bifall till reservation 12under punkt 10.Nu ska vi diskutera betyg. När man läser betän-kandet är den första reaktionen att det ser väldigtplottrigt ut. Det är små fragmentariska frågor somlyfts upp. Det handlar om man ska skicka hem ettskriftligt omdöme eller en skriftlig information medbarnen. Det här betänkandet är oerhört nyanserat. Dethandlar om att man ska kunna ompröva betyg närman vill förbättra sitt betyg. Det handlar om man skaha en större betygsskala än den man har i dag.Men om man tittar på djupet i det här betänkan-det, stöter man på en av de viktigaste ideologiskafrågorna i skolpolitiken. Det kommer mycket tydligtfram att det råder en destruktiv otydlighet och en storförvirring hos majoriteten. Jag ska bara ta två exem-pel i betänkandets text. Det gäller yrkan-de att införa betyg tidigare.Först säger man: Nej, det behövs inte. Utveck-lingssamtalen är utmärkta. De räcker till. Tre ellerfyra rader därunder kommer en beskrivning av granskning , och då kommerpåståendet att det förekommer betydande brister ochså vidare.Man kan i majoriteten inte komma överens medsig själv. Är det bra med utvecklingssamtal? Räckerde, eller förekommer det mycket viktiga brister isammanhanget?Detta är ett exempel. Det andra är det märkliga:Skriftliga omdömen, fy, fy, fy - inte för någonting ihela världen! Men skriftlig information är okej.Den som inte har följt den här mycket konstigaskoldebatten kan inte begripa vad vidiskuterar. Det är en liten nyansskillnad. Det visar inte vågar ta upp frågan med ärlighet och öppen-het. Det visar att man kringgår frågan på alla möjligasätt, att man ägnar sig åt spekulationer och konstgjor-da argument för att inte diskutera frågan rakt.Varför? Vad som kommer fram i nästa steg när viförsöker fördjupa oss är rädsla. Man är rädd. Man ärdjupt skrämd för att betyg ska bli ett slags förtryck avbarnen. Varför säger man inte det, och varför har mandå betyg på högre nivå i skolan?Det är den första frågan. Sedan kommer vi tillfrågan: Är det verkligen så? Är betyg i sig en demon,en ond ande? Jag erkänner att betyg kan misslyckas.Läraren kan bli en förtryckare med hjälp av betyg,men det betyder inte att all betygsättning är av ondo,och det betyder inte att alla de lärare som får tydligaskalor av betyg i sina händer och klarar kriterier föratt sätta betyg på en gång blir som Caligula och börjaratt sadistiskt plåga barn.Jag har lång erfarenhet av pedagogik, i första handsom förälder, och mina barn har gått i svensk skola.Pojken är 30, och flickan är 23, så jag vet vad jagtalar om. Jag har också jobbat i studieförbund, påDanshögskolan, på och påMimskolan med elever som har gått igenom helaskolan, så jag vet vad jag talar om. Jag har undervisati skådespelarpedagogik, och jag kan på alla möjligasätt bekräfta att det inte finns en enda ofelbar peda-gogisk metod. Vilken metod man än tar kan den för-vrängas och förstöras i praktiken. Det som är avgö-rande är inte metoden utan samklang mellan metod,mänsklig miljö och enighet mellan den som undervi-sas och den som undervisar.Jag har sett Montessoripedagogiken vändas uppoch ned. Jag har sett , ochGrotowskis fantastiska och underbara pedagogiskaläror vändas i sin motsats av människor som inte harbegripit vad de hållit på med. Det kan vara människorsom har en konstig relation till sina elever eller sominte vågar vara lärare - inte ersättare till mamma ochpappa, inte terapeuter, inte något annat än just enpedagog som är glad och passionerad i kommunika-tionen av kunskap.Betyg behövs därför att det är ett rakt och tydligtsätt att kommunicera. Betyg är inte en demon eller enond ande. Betyg är en spegel. I den spegeln kan ele-ven se sig själv, i en bra skolmiljö, i en bra undervis-ningssituation. Jag är inte rädd för ordet undervis-ning. Jag vet att också denna rädsla förekommer.Vidare: Att vägra se den nytta som en ärlig rela-tion i skolan skapar betyder att agera odemokratiskt.Vi vet att barnen vill ha betyg. Föräldrarna vill habetyg. Lärarna vet inte vad de ska vilja. De stackarslärarna har behandlats väldigt illa av skolpolitikenunder och vet i många situationer inte påvilket ben de ska stå. Men är det så att vi tror att be-tygen ska förstöra den svenska skolan, måste vi ställaoss frågan varför vi har betyg i de mer avanceradeåldrarna och vidare även hur det är med demokratin iskolan. Om barnen tycker att införande av betygförstör hela den demokratiska atmosfären i skolarbe-tet, har vi inte gjort någonting för skolan under 40-50år. Om Caligula kommer tillbaka så snart som bety-gen återinförs har vi verkligen misslyckats fullstän-digt med demokratiseringen av den svenska skolan.Jag tror på den svenska skolan, på det svenskasamhället och på lärarna. Det som jag inte tror på ärden hycklande attityden hos i första hand Socialde-mokraterna. Jag måste säga att trots alla skillnadermellan oss beundrar jag både ochMiljöpartiet. De går rakt på sak. De tror att betyg ärdjävulen och säger alltså nej till betyg. Det är en ärligattityd, och den ska de få respekt för. Man har rätt atttro på vad man vill i det här landet. har manväldigt konstiga idéer, men det är en helt annan sak.Man kan också tro på världsrevolutionen om man villdet.Jag vill säga en sista sak innan jag avslutar mittanförande. Det finns ingen livssituation som är såsvår som den när man tvingas till meningslöst arbete.Om man inte ser resultatet av sitt arbete kan man intemobilisera entusiasm, energi, lust eller glädje. Om viåterinför en normal attityd gentemot betygen i skolanöppnar vi på vid gavel dörrarna för en ärlig relationmellan skola, elev och föräldrar. Det ger mycketbättre redskap till lärare.Anf. 133 ():Fru talman! när jag träffar mina syskon-barn vill de gärna visa mig vad de lärt sig sedan sist.Jag får beundra deras lärdomar och sedan berömmadem för vad de lärt sig - oavsett om det nu är attskriva ett ord eller bygga ett torn med leksaksklossar.Jag beundrar lydigt och bekräftar sedan - precis somde vill - att de lärt sig bra, oavsett vad de nu råkat halärt sig. Bekräftelsen är viktig.Det här säger någonting om oss människor. Vi villgärna ha bekräftelse, och det är nog ett genuintmänskligt fenomen att oavsett vilka vi är - små ellerstora, unga eller gamla; vad vi än sysslar med - så villvi bli sedda och bekräftade. Det är både förståeligtoch djupt mänskligt. Det är ju därför som det på deflesta arbetsplatser blivit vanligt med utveck-lingssamtal, lönesamtal, kompetensutvecklingssam-tal, "kickoffer" och så vidare, just för att vi männi-skor har detta behov av kontakt, av relation och avbekräftelse.På samma sätt har barn och ungdomar - skolele-ver - behov av bekräftelse, av ett kvitto på att få sinkunskap och sin utveckling sedd och bekräftad.Det är egentligen det som detta betänkande ombetyg handlar om: att låta våra ungdomar få en rimligbekräftelse, en kvittens, på det som de lärt sig och attse till att eleverna får den hjälp de behöver för attklara sin skolgång på ett bra sätt. Det borde varanaturligt och alldeles självklart.Sedan ska vi inte blanda ihop den bekräftelsenmed bekräftelsen av vars och ens människovärde. Detverkar ju vara någonting som betygsmotståndarna görnär de i skrivningar brister ut i förakt mot betyg. De -det handlar väl framför allt om Vänstern, Miljöpartietoch en hel del socialdemokrater - verkar ha fått försig att betyg skulle skada. Det är en ganska häpnads-väckande synpunkt, fjärran från arbetarrörelsens, elleråtminstone socialdemokratins, tidiga bildningsideal.Men det är ju ganska typiskt och utmärkande för densocialistiska, eller socialdemokratiska, skolpolitikenatt flummet fått ta över också i den politiska skoldis-kussionen.Vi kristdemokrater menar att det är precis tvärt-om. Vi tror inte på otydlighet. Det är just flumpoliti-ken, med den flumskola som inte förmår ge bekräftel-se , som faktiskt skadar och kan leda till att ettbarns självförtroende krossas under den välmenandevuxenvärldens floskler, de floskler som så gärnaslätar över och därmed faktiskt hindrar ett barn frånatt få det stöd och den hjälp som hon eller han så välbehöver. Däremot behöver vi ett helt annat betygssy-stem än det vi har , med fler steg och tydligarefokus på långsiktiga stödinsatser med eleven i cent-rum, där varje elev blir sedd och bekräftad.Fru talman! Vi kristdemokrater vill betona en avskolans huvuduppgifter: kunskap. I ett kunskapssam-hälle krävs kunskap. Om inte kunskap får vara prio-riterat, vad ska då vara prioriterat? Vilken flumskolaär det då som väntar det uppväxande släktet? Justgenom oförmågan att hjälpa och ge tydliga signalerstjälper - inte hjälper - den eleverna när det gällerförutsättningarna att klara sig i ett modernt och livs-kraftigt kunskapssamhälle.För att tydliggöra behovet av kunskap vill vi attdet införs fler nationella prov. Det handlar om kun-skap och om kvalitet. Vi menar att fler ämnen böromfattas av nationella prov som är likadana över helalandet, och därmed för en nationell likvärdig-het och också en rättssäkerhet för eleverna i betygs-sättningen. De nationella proven bör genomföras somen naturlig och integrerad del i skolans vardag ochutgöra en bas för den kvittens som skolan ger tillelever och föräldrar. På så sätt stöds elevens utveck-ling, och när det finns tydliga signaler på attnågot inte riktigt står rätt till, ja, då kan också föräld-rarna ställa nödvändiga krav på stöd och hjälp förelevens skull. Det blir nästintill omöjligt att av resurs-skäl eller bekvämlighetsskäl glömma den elev somverkligen behöver hjälp. Signaler och betyg i tidborgar för en högre rättssäkerhet och ett bättre stödför den enskilde. Det behövs.Det handlar, fru talman, för oss kristdemokraterom att se varje elev . Det är därför viktigt medbekräftelse - med betyg - . Det är därför vi villatt betyg införs 6 i . I kombina-tion med den typ av utvecklingssamtal som vi före-språkar, där en individuell studieplan görs, stärkselevens ställning. Eleven blir en part, en aktör och ettsubjekt, inte bara ett objekt för andras godtycke. Pla-nen, ett ansvarskontrakt, ska utarbetas i samarbetemellan eleven, föräldrar och lärare och tydligt defini-era vilket ansvar och vilka förväntningar som finns pårespektive part i det gemensamma arbetet med ele-vens utveckling, med fokus på både kunskap ochpersonlig karaktär. Planen - kontraktet - kan kom-pletteras med skriftlig dokumentation som beskriverbåde vad eleven redan har lärt sig och vilken riktningsom är önskvärd för den fortsatta utvecklingen.Det handlar också om att införa fler steg i betygs-sättningen jämfört med det nuvarande systemet.Många, både elever, lärare och föräldrar, upplever detnuvarande betygssystemet som alltför stelbent ochensidigt med få steg, där avståndet mellan stegen kanbetecknas som oproportionerligt stort.Fru talman! Betygsfrågan är också en fråga omelevernas arbetsmiljö. Gymnasieskolans snuttifieringmed korta kurser med betyg direkt efter samtligakurser leder till stress och uppgivenhet för många.Känslan av att snabbt tvingas prestera ett resultat somman ska leva med resten av livet leder till enpsykosocial belastning som många tonåringar harsvårt att hantera på ett bra och sunt sätt. förslag är ingen tröst eftersom kommitténinte förmått lägga fram ett rejält förslag om ämnes-betyg. Det visar än en gång på hur skadlig regerings-partiets och stödpartiernas passivitet i skolpolitikenär. Så länge inte regeringsunderlaget förmår agera såbestår den tunga arbetsbördan för många tonåringar.Det hjälper inte heller att, som ,föreslå längre kurser. Så länge systemet med mångakursbetyg finns kvar är det svårt att undvika stressoch till och med utbrändhet hos ungdomar.Vi kristdemokrater vill därför i stället se en mo-dell med ämnesbetyg där de olika kurserna kan finnaskvar, men där resultaten från de olika kurserna ochmomenten vägs samman och tillsammans ger grun-den för ett ämnesbetyg.