prot · GQ0975 · 2003-03-20 00:00:00 — Det finns ingen pedagogik som är tompå kunskaper. Vad ska man dela med sig av om mangår ut och är pedagog men inte kan någonting pånågot område? Någon sådan motsättning existerarinte.Det finns inte heller någon sorts stelbent, en gångför alla fixerad traditionell kunskap. Det förs en dialogmellan den nuvarande tiden och det förflutna i kun-skapens värld, och både nutid och förfluten tid för-ändras i den ständigt pågående analysen och samspel-et.Det är en gammal maoistisk föreställning om kun-skap att det någonstans ska finnas en traditionellkunskap som är en fara för barnen. Sådant existerarinte i någon annans huvud än i vissa revolutionärahuvuden. Det är ett hjärnspöke.Anf. 20 () re-plik:Fru talman! Jag tror att jag hoppar det där medMao.Utifrån det pratar om nu kan jag sägaatt jag tror att vi är helt överens. Min poäng var precisatt det inte råder någon motsättning. De ämneskunskaper som man läser inomlärarutbildningen på behövs, och denandra delen behövs. Det är precis det som är minpoäng. Jag tror vi är rörande överens där.Men jag tror att det är en annan färdighet att lärasig förmedla ett ämne. Det krävs en speciell färdighetsom jag tror är nödvändig.Anf. 21 () replik:Fru talman! Det betyder att vi börjar närma ossvarandra väldigt mycket. Det är roligt. Då är skillna-den mellan oss bara skillnaden mellan den tid manlägger ned på olika verksamheter. Som vi ser ärden verksamhetsförlagda delen av studierna inte till-räckligt välstrukturerad, och den har inte fått denmöjlighet att utvecklas som den skulle ha fått om maninte hade hastat fram med lärarutbildningsreformen.Anf. 22 () re-plik:Fru talman! Jag tror att det finns några fler skill-nader mellan och . Men i justdet här fallet håller jag med om att skillnaden främstgäller vilka delar av lärarutbildningen man betonaroch hur man fördelar tiden.Anf. 23 ():Fru talman! Låt mig börja med att säga att jag in-stämmer med de som har inlett med att säga att detkänns något annorlunda att föra den här lärarutbild-ningsdebatten när vi vet vad som händer i värl-den runtomkring oss. Det har varit spännande attlyssna till inläggen om hur vi kan förändra, förbättra,förkorta eller förlänga lärarutbildningen.Jag tänkte börja med att erinra om att vi faktisktreformerade lärarutbildningen med start hösten 2001.Den förnyade lärarutbildningen har alltså en kort tidpå nacken. Å andra sidan, med hänsyn till vad AnnaIbrisagic efterlyste, det vill säga en bred samsyn ochen bred uppslutning om lärarutbildningen och dessutveckling för skolans och elevernas skull, finns detanledning att erinra om att alla partier i riksdagenredan 1996 tyckte att det fanns skäl att förnya lärarut-bildningen. Vi var överens om att den gamla model-len hade spelat ut sin roll. Det var också skälet till attvi ville ha en parlamentarisk utredning för att hittadenna breda samsyn om lärarutbildningen som AnnaIbrisagic efterlyste. Faktum var att det också var enväldigt bred samsyn i utredningen om den förnyadelärarutbildningen. Så var det också när vi fattadebeslutet i riksdagen.De partier som egentligen ställde sig vid sidan omoch inte hade kraften att förnya lärarutbildningen varModeraterna, parti, och Folkpartiet.Vi andra var, med enstaka avvikelser, överens om attvi skulle förnya lärarutbildningen. Vi var också över-ens om de ingredienser som den nya lärarutbildning-en innehåller.Man kan säga att den förnyade lärarutbildningenbygger på en mångfald av utbildningar med en myck-et större differentiering än den gamla och mycketstörre valmöjlighet för studenterna. Den bygger ocksåpå att studenterna själva gör sitt val av kompetenspro-fil - det inte staten som bestämmer vilken kompe-tensprofil man ska välja. Det var huvuddelen av par-tierna också överens om. Man har en bredare bas förlärarutbildningen med till exempel specialpedagogiskkompetens för alla lärare. Vi har en lärarutbild-ning som kvalificerar till forskarutbildning av egenkraft.Tvärtemot vad som har påståtts här förlängdesmånga av lärarutbildningarna. Yrkeslärarutbildningenoch förskollärarutbildningen förlängdes. Många av delärarutbildningar som var på 160 poäng blev 180.Också lärarutbildningen i svenska och samhällskun-skap förlängdes - allt för att rymma de nya krav somvi har rätt att ställa på en förnyad och förbättrad lä-rarutbildning.När jag hört den här debatten och också sett denförnyade lärarutbildningen i funktion skulle jag viljasäga att vi har fått en lärarutbildningsom bygger ihop kraven på goda och djupa äm-neskunskaper med det som en del har varit inne påhär, alltså lärerikunskaperna: didaktik, metodik ochpedagogik. Det tror jag är oerhört viktigt, och manska gynna den positiva utveckling som många hartalat om här. Lärarna ska få bra förutsättningar attmöta elevernas olika behov, krav och förutsättningar.Det är också viktigt att man har detta breda anslag ilärarutbildningen och vågar ta ansvar för det.Den nya lärarutbildningen må ha haft en eller an-nan födslovånda, men kan man säga att dethar lett till en mycket stor ökning av antalet lärarstu-derande. med den förnyade lärarut-bildningen hade vi en ökning på . Förra höstenhade vi också en ökning, om än i något lägre takt. Föratt möta det rekryteringsbehov som kommer att fin-nas framöver är det viktigt att vi har en lärarutbild-ning som lockar många och som gör att vi får störrebredd bland dem som vi utbildar.En del av de reservationer som har fogats till be-tänkandet behandlar olika kunskapsområden ochsakområden inom lärarutbildningen. En del har varitinne på det i debatten. Några reservationer behandlarrekryteringsfrågorna och några behandlar de krav ochbehov vi kan se när det gäller specialpedagogiskkompetens. Jag tänkte kort kommentera några avdessa.Jag och utskottet håller med om att kravet på ökadrekrytering är ett viktigt område för oss att jobbamed. Vi vet att vi har stora pensionsavgångar, och vivet också att lärares kompetens är attraktiv på ettbredare fält än bara inom skolan. Man kan som SofiaLarsen säga att regeringen inte gör något, men jagmenar att det har gjorts och görs en mängd saker. Detkanske viktigaste är att vi gemensamt - åtminstonefem partier här i - har orkat ställa krav påen förnyad lärarutbildning. Det har lett till en mycketbredare rekrytering. Det är många fler som påbörjarlärarutbildningen, och det är en viktig förutsättning.Bland andra var inne på någraav de andra satsningar som görs , till exempel detså kallade , där 4 000 lärare har skaffatsig behörighet. Vi har friställda ingenjörer som geskompletterande lärarutbildning. Vi validerar utländ-ska examina för att på så sätt få in fler lärare i skolan.Man kan också nämna rekryteringsdelegationen fören breddad rekrytering till högskolan, som faktisktfördelar pengar till en hel del projekt för att breddarekryteringen och därmed skaffa sig fler kompetentalärare. ska också titta pådessa frågor när det gäller personalförsörjningen påsitt område.Högskoleverket och har i uppdrag attfölja den här utvecklingen och vara med i planerings-dimensioneringen på de olika högskolorna.När det gäller rekrytering finns det en sak som jagskulle vilja säga nej till. Det är och Mo-deraternas lösning att sänka kraven i lärarutbildning-en och göra den kortare, för att på det sättet få framfler lärare. Lärarutbildning light tror jag inte är lös-ningen för att långsiktigt gynna skolan och eleverna.Det känns som om och Moderaternainte har uppmärksammat att vi har förnyat lärarut-bildningen och byggt in specialpedagogisk grund-kompetens för alla lärare. och Moderater-na vill ha specialpedagogik som kunskapsområde förvissa. Vi andra vill ha det för alla. Det är viktigt attsäga det. Vi vill inte sänka kraven på specialpedago-gisk kompetens för alla utan hålla fast vid dem.När det gäller innehållsfrågorna och de olika kun-skapsområdena är vi i alla partier överens om att de ärviktiga. De flesta av de kunskapsområden som tasupp i reservationerna täcks av den examensordningsom gäller för den nuvarande lärarutbildningen. And-ra finns i skollagen, i skolförordningar, i läroplaneroch så vidare, och de finns tydliga som uppdrag tillskolan. Då är frågan om vi ytterligare ska reglerainnehållet i utbildningen. Mitt och utskottets svar ärnej. Vi vill inte gå emot en utveckling med centraltreglerade kursplaner, som vi egentligen för längesedan har lämnat för högskolans del. Låt oss i ställetvara överens om att detta är viktiga områden, men låtoss överlåta åt högskolan att ta ansvar för dessa om-råden i det praktiska arbetet.Avslutningsvis yrkar jag bifall till utskottets för-slag och avslag på de reservationer som har fogats tillbetänkandet.Anf. 24 () replik:Fru talman! Jag håller med om attden nya lärarutbildningen är viktig men att den ocksåmåste utvecklas . Och vi kan försöka attgemensamt rätta till de problem som har uppstått. Ettav dessa problem handlar om den verksamhetsförlag-da utbildningen, VFU, där det är en stor brist påhandledare. Man får inte lärare runtom ute på skolor-na att ställa upp. Många känner att de inte orkar ochatt det är för dålig ersättning. Ett annat problemhandlar om ersättningarna mellan kommunerna ochlärosätena. Detta problem är inte löst, och det funge-rar inte ordentligt.Jag ställde en fråga i mitt anförande som jag nuupprepar. Är och hans socialdemokra-tiska grupp i utskottet beredda att diskutera med ut-bildningsministern om ministern i sin tur kan gå inoch agera och försöka lösa dessa problem och disku-tera med olika parter? Det är ju oerhört viktigt för attkunna behålla och till och med öka andelen utbild-ningsplatser på lärosätena att vi har en väl fungerandeVFU.Den andra delen handlar återigen om lärarrekryte-ringen och antalet utbildningsplatser. Det är väldigtviktigt att jobba med detta, säger i sittanförande. Visst, vi har sett en del insatser, men vivet ju att det inte räcker på långa vägar. Det behövs70 000 lärare . Då krävs det andrainsatser. Vilka andra insatser är bereddatt gå med på?Anf. 25 () replik:Fru talman! Låt mig först säga att jag uppskattarSofia engagemang för VFU:n. Jag tror näm-ligen att den verksamhetsförlagda delen av lärarut-bildningen är väldigt viktig, till skillnad från Folk-partiet som inte vill ha någon VFU. tyckeratt det är onödig och bortkastad tid för blivande lärareatt befinna sig i skolan. Jag uppskattar därför Cen-terns och engagemang för detta områ-de. Och jag tror att vi har en del att göra på dettaområde.När vi reformerade lärarutbildningen var det tvåområden som vi såg framför oss som inte var heltenkla att lösa. Det ena var den verksamhetsförlagdadelen av utbildningen därför att man inte hade till-räcklig erfarenhet och kompetens för att lösa dettadirekt. Det andra var det särskilda organet som var ettnytt område.Jag tror att det finns en del att göra där. Men deexempel som och repre-sentant har nämnt här handlar ju om iStockholm och om . Där tror jag att mankan kalla saker vid deras rätta namn. I Stockholmskommun gjordes inget förberedelsearbete med JanBjörklund i spetsen som ansvarig för Folkpartietsskolpolitik och den borgerliga skolpolitiken. Man sattunder på läktaren och väntade på denna frågaoch ville inte göra någonting. Det är klart att man iden regionen då har haft sämre förutsättningar atthitta handledare och att man har varit mindre förbe-redd på skolorna. Men då tycker jag att man ska sägasaker och ting och kalla dem vid deras rätta namn.Det är i som har haft ansvarför att man inte har sett till att förbereda sig i den härregionen för att ta emot handledare.Sedan finns det problem på andra områden. Mende är inte lika uttalade som de är i denna region. Dettycker jag att ska ta ett särskiltansvar för och fundera över.Jag för gärna resonemang med omdetta. Men jag tror att det är ännu viktigare att föradessa resonemang om lärarutbildningen och hur manska förbättra handledarinsatserna med de VFU-ansvariga på de 22-23 lärarutbildningar som vi har ilandet. Sedan varierar det. I förskolan och grundsko-lan fungerar det ganska bra. I gymnasieskolan harman haft lite större problem med att lösa detta. Därförbör vi kanske fundera ytterligare på insatser på dettaområde.Anf. 26 () replik:Fru talman! Jag tycker att det är trist när JanBjörkman börjar ironisera över frågor som är väldigtviktiga som en del av grunden för bland annat lärar-utbildningen och VFU:n. Vi vet ju - även - att det inte bara handlar om utanäven många andra orter och lärosäten, där även Soci-aldemokraterna har majoritet. Det är inte det som vibehöver diskutera utan det är hur vi ska kunna kom-ma till rätta med det på olika sätt. Men verkar juinte den viljan finnas, utan det är bara ironin som skaligga i topp.Den andra frågan som jag hade handlade om hurJan och hans kolleger vill fortsätta jobbaför att stärka lärarrekryteringen. Vi har inte fått någotsvar . Vi har försökt , både mitt partioch andra partier, att trycka på regeringen och säga:Ni måste ju komma med några nya förslag. Läggfram någonting på bordet som vi kan bita i.Var och en av oss har lagt fram flera olika förslagom hur vi ska se till att kommunerna får mer resurser.Det handlar om fler utbildningsplatser och mångaandra delar för att se till att vi får de lärare som vibehöver ute i skolorna. Det behövs 70 000 lärare till2005. Hur anser att vi ska få dem?Anf. 27 () replik:Fru talman! Låt mig först säga att jag inte ser detsom ironi att påpeka att inte gjorde etttillräckligt förberedelsearbete för att möta den nyalärarutbildningen. Jag kan inte se något ironiskt i det.Det är en saklig bedömning. Man gjorde för lite.Sedan sade jag också att det finns brister i övrigtmen att de är särskilt koncentrerade till Stockholm.Och de exempel som kom fram under de inledandeanförandena var bägge från i Stock-holm och från Stockholmsregionen.När det gäller ökad rekrytering sade jag tidigareatt det är ett viktigt område, det är ett prioriterat om-råde, och det är ett område som vi behöver jobba medunder . Jag nämnde fem eller möj-ligen sex olika exempel på åtgärder som regeringenhar vidtagit för att öka rekryteringen. Det är klart attdessa ansträngningar kommer att fortsätta.Jag tror att det är viktigt att komma ihåg att detinte är staten, det vill säga riksdag och regering, somavgör dimensioneringen. Den avgör man ute på hög-skolorna. Och samspelet om dimensioneringsfrågornafinns med och . Det ärviktigt att komma ihåg att högskolan har friheten attdimensionera sina utbildningar. Det är viktigt att dedimensioneras upp och att den dialogen förs. Men detsom staten, riksdag och regering, ställer krav på ärexaminationsmålet, det vill säga minimiribbor för hurmånga de ska examinera. Högskolan har full rätt att tain fler när man får sökande, och man har haft mångasökande till den förnyade lärarutbildningen, och bådeSofia och jag är anhängare av den och tyckeratt det är bra att den har genomförts. Men jag tror attvi kommer att få se fler insatser för att öka rekryte-ringen och som ligger i linje med de insatser som hargjorts , där till exempel är ett ganskastort projekt som pågår till 2006 men som både kanförändras och förlängas.(forts. 7 §)AjourneringKammaren beslutade på förslag av tredjevice talmannen att ajournera förhandlingarna tillkl. 13.45 då den särskilt anordnade debatten skullebörja.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 13.45.6 § Särskilt anordnad debatt om IrakfråganAnf. 28 TALMANNEN:Jag har efter samråd med partiernas gruppledarebeslutat att vi inte har statsministerns fråge-stund. I stället har vi en särskild debatt om Irakfrågan.Statsministern kommer efter den här debatten attresa till unionens toppmöte, varför denhär debatten kan ses som en del i samspelet mellanriksdag och regering i vårt europeiska handlande.I debatten deltar en företrädare för varje parti. So-cialdemokraterna företräds av statsministern.Det blir inga repliker. Däremot återkommer alladebattdeltagare i en andra debattomgång.Ordet går först till statsministern.Anf. 29 Statsminister ():Herr talman! Det USA-ledda anfallet mot harinletts. Angreppet är av flera skäl olyckligt och all-varligt.För det första har detta agerande inte stöd i inter-nationell rätt. Det är också en uppfattning som FN:sgeneralsekreterare har gett uttryck för. Till skillnadfrån kan inte se annat än att ett militärtangrepp på utan stöd av beslut i säkerhetsrådetstrider mot folkrätten. För detta ska och dessallierade kritiseras.För det andra innebär angreppet att vi aldrig fårveta om det hade varit möjligt att lösa konflikten påfredlig väg. FN uteslöt aldrig, som en absolut sistautväg, ett militärt ingripande. Vapeninspektörernabegärde mer tid och borde ha fått mer tid. fick deinte slutföra sitt arbete. Det är en motgång för alla dekrafter, till vilka hör, som ville göra ytterliga-re ansträngningar för att lösa krisen utan våld.För det tredje, och allra viktigast, innebär krig all-tid ett ohyggligt mänskligt lidande. Kvinnor och män,barn och gamla kommer att skadas, dödas eller drivaspå flykt. Oavsett vem eller vad som utlöser våldetinnebär krig alltid samma djupa tragedi. Det som nuhänder är därför förfärligt ur mänsklig synvinkel ochen allvarlig försvagning av världssamfundet.Herr talman! är en diktatur. en grym och fruktad envåldshärskare som styrlandet med järnhand. Det irakiska folket lever i ettsamhälle där dödsstraff kan verkställas utan rättsligprövning, där tortyr, förföljelse av politiskt oppositio-nella och diskriminering av religiösa och etniskaminoriteter är en del av vardagen och där yttrande-och mediefriheten i det närmaste är obefintlig ochkontakten med omvärlden på många sätt är beskuren.Det finns bara en sanning i . Det är Saddamssanning.Irak är på många sätt ett land i förfall. Befolk-ningen lever under svåra humanitära omständigheter.Spädbarnsdödligheten är hög. Tillgången på mat,mediciner och sjukvårdsutrustning är bristfällig. Entredjedel av barnen i centrala och södra lider avkronisk undernäring.Vi kan tycka illa om och detmänskliga lidande han gjort sig skyldig till genomåren. Det gör vi också. Därför ska vi ge allt vårt stödtill demokratiska krafter i . Det irakiska folketmåste få välja sin egen framtid.Det är FN:s bestämda uppfattning att ska av-väpnas. Misstankarna om att har massförstörel-sevapen måste skingras. har bevisli-gen innehaft massförstörelsevapen tidigare, och hanhar inte tvekat att använda dem, inte ens mot sin egenbefolkning. Därför är regimen i ett hot mot sä-kerheten, både inom och utom , och därför bliravväpningen av också ett första nödvändigt stegmot ett regimskifte och en ny politisk demokratiskkurs i . Härom råder inga delade meningar blandvärldens nationer. Vad som splittrar både FN ochEU är hur vi bäst når dit.Herr talman! Det kan i efterhand visa sig att detkrig som inletts var nödvändigt för att avväpnaSaddam . Det kan visa sig att gömdemassförstörelsevapen. Också månader av vapenin-spektioner kunde ha lett till en militär insats. Meninget av detta rättfärdigar att och dess allieradenu på egen hand går till angrepp mot Irak.Vi har en internationell världsordning, folkrätten.Den ger inget land rätt att ta saken i egna händer, hurstark man än är och hur grym en regim än må vara.Det är i internationell rätt ska for-mas och tolkas. Går länderna ifrån denna världsord-ning är vi alla illa ute. Då öppnar vi för en utvecklingdär fler länder kan tycka sig ha rätten att med vapen ihand ta sig friheter på andra länders bekostnad. Viriskerar en världsordning på de stora, starkas villkor.Folkrätten är små staters skydd, ja, alla staters skydd,och därför är detta allvarligt.FN:s auktoritet är i kris, men min fasta överty-gelse är att FN reser sig ur den här motgången ochåtervinner sin styrka, därför att det måste bli så. Detfinns inga andra hållbara alternativ. agerar vi föratt förstärka FN och försöka återföra frågan om Iraksavväpning dit.Vi måste också arbeta för att hantera den splittringsom uppstått inom den europeiska unionen. Jag reserdirekt efter denna debatt, som talmannen nämnde, tillBryssel och ett toppmöte som kommer att få ägnashuvudsakligen åt denna diskussion.Men det finns också andra utrikespolitiska frågorsom unionen måste fokusera på. Först, kopplat tillIrakkrisen: Vi måste markera för kandidatlandet Tur-kiet att EU inte accepterar några övergrepp på denkurdiska befolkningen i norra . Vi måste ocksåarbeta vidare för att underlätta en utveckling mot fredoch säkerhet i hela . Vi måste engageraoss djupt för en fortsatt demokratisk och fredlig ut-veckling på . Dessa länder behöver stöd ochsolidaritet från sina europeiska grannar, inte minstefter den tragedi som drabbade då dess pre-miärminister, , mördades för en korttid sedan.Herr talman! Vi vet att av krig kom-mer också för fred. När bomberna har slutatfalla och eld upphör har proklamerats kommer enmycket svår tid av återuppbyggnad av det irakiskasamhället. För detta måste FN ges det samordnandeansvaret. Det ska inte göras av något enskilt land.Sverige kommer naturligtvis att i första hand bidramed humanitärt bistånd, skydd och hjälp. Vi kommeratt ta vår självklara del av detta ansvar.Slutligen: Det är för fred, frihet och mänskligarättigheter som FN har byggts, och för detta ska vifortsätta att arbeta också i då det känns mörktoch dystert. skrev se-dan några ord som jag gärna lånar . Hon skrev:Vad vi behöver är ett FN som är uppbyggt som etttekniskt sett mycket mer kompetent organ, uppbyggtockså på ett ökat ömsesidigt förtroende mellan dessmedlemmar för att effektivt motverka vapnens, kri-gens och våldets mäktiga krafter som griper om-kring sig i vår värld. som denna, herr talman,är hennes maning inte svår att instämma i.(Applåder)Anf. 30 BO ():Herr talman! Krig innebär alltid stort mänskligtlidande. Det är därför strävan har varit att avväpnaSaddam utan att behöva använda våld. Låtoss nu hoppas att kriget blir kort och att så få sommöjligt blir drabbade. Jag delar den oro för anhörigaoch vänner som de 70 000 exilirakier som lever här iSverige med all säkerhet känner.Nattens krigsutbrott är ett misslyckande: för dip-lomatin, för och för den europeis-ka unionen. Det plågade irakiska folk som längetvingats leva under hårda förtryckstår inför ytterligare umbäranden. Det viktiga är nuatt så snabbt som möjligt avväpna och avsätta Sad-dam och ge det irakiska folket möjlighet framtid i frihet, fred och demokrati.Det yttersta ansvaret för ett krig i bärs avSaddam . Det är hans regim som inte samar-betat med FN:s vapeninspektörer. Det är han somvägrat att följa de krav på avrustning som Förentanationerna ställt . Det är han som kundeha förhindrat kriget. Det är fel att tvärsäkert hävda attde insatser som görs för att avväpna den irakiskaregimens massförstörelsevapen strider mot folkrätten.Det vi vet är att gång på gång brutitmot mänskliga rättigheter och internationell rätt. Detär hans terrorregim som förföljer, mördar och torteraroppositionella. Det är under hans ledning som Irakinvaderat sina grannländer. Det är han som inte visatatt de massförstörelsevapen som har använts motsoldater och civila har förstörts.Herr talman! har på ett beklagligtmen tydligt sätt visat upp brister i handlingskraft bådei och inom den europeiska unio-nen. klarade inte av att ta sitt ansvar.Genom att öppet hota alla nya förslag med vetostängde alla dörrar för en konstruktiv lös-ning på krisen inom säkerhetsrådet. Detta tunga an-svar får nu bära.Ett enigt säkerhetsråd måste självfallet vara målet.Men när en miljon människor mördades i Rwanda1994 svek FN sitt främsta uppdrag, att förhindramänskligt lidande och folkmord. Och när FN inteförmådde agera i Kosovo gick Nato in och stoppadeMilosevics våldsdåd i enlighet med FN-stadgan.Människors rätt att inte hotas av förtryckare medmassförstörelsevapen måste ytterst väga tyngre änenskilda staters vetorätt.Om FN och säkerhetsrådet ska kunna återupprättasin skadade trovärdighet måste arbetsformerna refor-meras. Det ligger i allas vårt intresse att säkerhetsrå-det har förmåga att lösa konflikter och kriser i framti-den.Herr talman! Bristen på en sammanhållen utrikes-politisk linje inom den europeiska unionen har för-svårat en fredlig lösning av .