prot · GR0925 · 2003-11-11 00:00:00 — ändrades i den här delen 2001, och lämnade förslag till riktlinjer till . , , föreligger regeringens beslut. I pressmeddelandet efter det beslutet skriver miljöministern och handikappministern att nu tar ett viktigt steg för att uppnå målen i den nationella handlingsplanen för handikappolitiken. Det gäller särskilt målet om full delaktighet i samhällslivet. Vi kan vara överens om att det är ett steg. Det är viktigt med riktlinjer, hur mycket tillgänglighet man nu kan få med hjälp av riktlinjerna. Jag blir lite fundersam när jag läser inledningen, något slags portalparagraf till riktlinjer, där man säger att föreskrifterna bara ska gälla de hinder som kan undanröjas genom att de är enkelt avhjälpta. Man skriver att med enkelt avhjälpta hinder avses sådana hinder som med hänsyn till nyttan av åtgärden och förutsättningarna på platsen kan anses rimliga att avhjälpa. De ekonomiska konsekvenserna får inte bli orimligt betungande för fastighetsägaren, lokalhållaren eller näringsidkaren. Min fråga till miljöministern är: Vem ska tolka vad som är rimliga förutsättningar på platsen för att hindren ska avhjälpas? Vem ska bedöma att de ekonomiska konsekvenserna inte är orimligt betungande för fastighetsägaren, lokalhållaren eller näringsidkaren? I samband med att handlingsplanen togs redovisade en beräkning av kostnaderna för att eliminera de hinder som vi nu talar om. Det handlade om ungefär 5 miljarder totalt. menar att den kostnaden bör staten kunna stå för och bidra med som stimulans och möjlighet. Vi har också haft det i vår budget med en femårsplan. Det var bara vi som hade det. Vi ser hur frågetecknen hopar sig trots att riktlinjerna är tagna. Jag vill alltså fråga miljöministern: och av vem ska frågan om vad som är ekonomiskt rimligt avgöras? Var och hur ska konflikterna som med all sannolikhet uppstår lösas? 122 Miljöminister (): Processen har kommit igång. Jag har svårt att förstå att man kan säga att processen inte har kommit igång. En process kräver mycket dialog och ett ordentligt arbete. Det är skälet till att detta har tagit . Det har inneburit mycket förankringsarbete, hos handikapporganisationer och hos alla de aktörer som har att vidta åtgärderna. Som jag sade i mitt första svar så tror jag att det är bra att föreskrifterna har blivit underställda regeringen för beslut. Även inom och på har vi arbetat noga med dem och försökt se till att de verkligen ska uppfylla alla de krav vi kan ställa på den här typen av föreskrifter. En fråga som naturligtvis har varit högaktuell är skälighetsparagrafen som hänvisar till. Regeringens bedömning är att den är rimligt utformad. Det sägs redan i propositionen om ett tillgängligare att det ska vara enkelt åtgärdade hinder. Det finns många som skriver till oss och är oerhört oroliga över om de ska klara av detta. Vi har ansett det rimligt att det här ändå sker inom ramen för vars och ens verksamhet, liksom övriga partier utöver det som representerar. Det är ansvars- och finansieringsprincipen som gäller. Det är en princip som vi använder i många sammanhang och som jag också tycker är naturlig om vi anser att utformning av bostäder och allmänna platser för handikappade ska vara en naturlig del i verksamheten. Vi anser att föreskrifterna har fått en väl avvägd utformning. När det gäller vem som avgör är det i första skedet verksamhetsutövaren själv som med ledning av föreskrifterna ska bedöma om det här bör utföras. Den som anser att det inte är skäligt att en verksamhetsutövare bör vidta åtgärder som inte har gjorts ska göra uppmärksam på detta. är tillsynsansvarig för att åtgärderna vidtas. Det finns naturligtvis också en tillsynsmyndighet över byggnadsnämndernas arbete. Från regeringens sida kommer vi självklart att följa detta, precis som jag är övertygad om att många andra kommer att göra, för att se till att det här arbetet sköts på ett bra sätt. Jag anser fortfarande att vi har gjort en bra avvägning. Vi har följt det som vi har ansett vara rimligt, nämligen ansvars- och finansieringsprincipen, för den här typen av finansiering. 123 (): Jag tackar för kommentarerna. Men jag har också några egna kommentarer och ytterligare någon fråga. Uppfattningen att det här ska vara en naturlig del i verksamheten delar jag när det gäller nybyggnation. Det är alldeles självklart att vi redan nu måste komma till en ordning eftersom planen togs 2000. Den nybyggnation som görs ska naturligtvis inbegripa full tillgänglighet. Det tycker vi också är alldeles självklart. Men när det gäller befintlig verksamhet är det inte riktigt lika enkelt. Miljöministern säger att processen har kommit igång. Jag lyssnar mer på när jag ser verkligheten runtomkring mig. Det är kopplat till kostnaderna att det inte är så enkelt. Alldeles har de statliga myndigheterna lämnat sina svar till om hur man har kommit igång. För det första har inte alla myndigheter svarat. Bland de svar som finns är det väldigt många som anger att processen inte har kommit igång. Man har inte börjat göra handlingsplaner. Jag kommer från , och jag hörde en intervju med en företrädare för , en av de myndigheter som inte har kommit särskilt långt, som sade att nu får vi väl ta itu med det. Att processen har startat är en sanning med modifikation. Man kan se till några exempel. var det mycket aktiviteter i . Där finns många gamla byggnader. Bland annat har det funnits aktiviteter i samband med Birgittajubiléet, utställningar och annat i . Där säger man från ledningen att man skulle kunna göra mer åt tillgängligheten, men man har inte pengar. Det finns människor som inte har kunnat besöka utställningar eller delta i andra intressanta delar av Birgittajubiléet på grund av detta. Det är så det ser ut. Det är därför vi har tyckt att det är viktigt att de här pengarna skulle finnas som i alla fall en delfinansiering att söka för att få lite bättre fart. Jag noterar att svaret på mina frågor är att om den enskilde inte själv gör bedömningen att det hör till det ekonomiskt rimliga så handlar det om byggnämnderna, och i övrigt ska regelverket följas från regeringens sida. Min andra fråga rörde konflikterna som med all sannolikhet kommer att uppstå. Vad finns det för sanktionsmöjligheter från det offentligas sida för att verkligen se till att det blir gjort? 124 Miljöminister (): Låt mig börja med det som frågade allra sist, nämligen hur det kommer att gå till när konflikter uppstår kring vad som behöver göras. Regelverket är sådant att om får ett sådant ärende på sitt bord och anser att en verksamhetsutövare inte har vidtagit de åtgärder som kan krävas enligt lagstiftning och föreskrifter så kan man utkräva vite. Man kan också förelägga verksamhetsutövaren att vidta den här åtgärden. Vår bedömning, och flertalets, är att det är rimligt att verksamhetsutövarna kan göra det här, också i befintlig verksamhet. Det finns många problem i befintligt bestånd av byggnader och bostäder. Vi har sett att många av de åtgärder som vi kallar enkla åtgärder kan vara mycket betydelsefulla. Det kan vara väldigt viktigt att de kommer till stånd. Genom att sätta igång den här processen tror jag att vi kan få till stånd en annan syn. Med de möjligheter till vitesföreläggande som vi har, att förelägga verksamhetsutövare att faktiskt göra det som man är ålagd att göra, med den praxis som på detta sätt utvecklas och genom den debatt som kommer att följa kring att detta följs upp så har vi ett förhållandevis skarpt regelverk för att sätta igång den här processen. Vi vet också att en lång rad kommuner har påbörjat det här arbetet på ett väldigt bra sätt. Jag tycker att vi ska ta den här lagstiftningen och de här föreskrifterna som en bra utgångspunkt för att verkligen se till att komma i gång med arbetet med tillgänglighet. Jag tror att vi är helt eniga om att vi har en väldigt dålig situation i på många sätt. Inte minst i nybyggnationen har vi beklagligt nog inte sett de förbättringar som vi vill se. Även där är på gång med föreskrifter där vi också kan få ett tydligare regelverk kring vad som ska gälla i nybyggnation. Det är min förhoppning även om det tagit tid, vilket jag beklagar att de här föreskrifterna snart finns på plats, att det blir den uppföljning av propositionen som vi har velat se och att vi därmed kan komma i gång och få en praxis på området som gör att vi i fortsättningen ska slippa se både nybyggnationer och befintliga offentliga verksamheter där till exempel rörelsehindrade inte kan komma in. Så ska vi inte ha det i . 125 (): Jag noterar med tillfredsställelse att byggnämnderna har instrument som de kan använda sig av. Ändå kommer vi säkert att hamna i diskussioner, och det kommer att ta långa tider. Jag återkommer till den här inledningsparagrafen. Under Allmänt råd står det: Vid bedömningen av om ett hinder skall anses enkelt avhjälpt bör hänsyn tas till att ett hinder kan vara enkelt avhjälpt i en situation men inte i en annan. Exempelvis kan det vara enkelt att komplettera eller ersätta 23 trappsteg med en ramp om det finns tillräckligt med utrymme, medan det kan vara svårt att göra det i en trång miljö med smala trottoarer. Det blir alltså lite av att där det redan är besvärligt ska man kanske kunna se det som ett undantag och låta det fortsätta att vara besvärligt. Det här är ett exempel i förslag till riktlinjer, men jag undrar lite över detta. Jag går tillbaka till inledningsraderna: De ekonomiska konsekvenserna får inte bli orimligt betungande för fastighetsägaren, lokalhållaren eller näringsidkaren. Även om byggnämnden kan utkräva vite och förelägga om vidtagande av åtgärder, vilket jag tycker är bra, utgår jag från att det ändå kommer att bli diskussioner, förhandlande och förhalande. Jag skulle vilja ha lite mer kommentarer kring hur regeringen tänker när man säger: Det här är okej. Här uppnår vi målen. 126 Miljöminister (): Redan i handlingsplanen för handikappolitiken uttrycks det så: Det gäller enkelt avhjälpta hinder. På något sätt måste förstås detta då definieras. Det är inte möjligt att definiera varje enskild detalj, och därmed krävs någon typ av skälighetsparagraf. Vad som har diskuterats här och som är viktigt är till exempel att en liten näringsidkare inte ska behöva riskera sin verksamhet genom en fullständig ombyggnad av en lokal. Det har inte bedömts som rimligt. Det skulle troligen inte heller vara rimligt ens om statsmakten skulle kunna gå in och betala, då det skulle röra sig om oerhört stora summor pengar. Därför måste vi sätta upp en sådan här skälighetsparagraf. Den har diskuterats och vänts och vridits på under hanteringen, både på och i . Vi har bedömt att den är rimlig, och vi har också bedömt att flertalet utomstående som har tittat närmare på paragrafen bedömer den som rimlig. Jag tror att vi ändå hamnar i att detta kommer att få bedömas från fall till fall. Vad gör är att ge ett antal exempel på vad som kan anses vara rimligt. Sedan kommer vi till en punkt där det blir utslagsdiskussioner och där prejudikat kommer att sättas för vad som är rimligt. Vi får säkert en debatt om det. Den tror jag inte att vi kan komma ifrån. Det är också en debatt som kan påverkas av hur vi själva driver handikappfrågorna och hur vi på ett positivt sätt lyckas lyfta upp detta och säga det som för oss är självklart när vi arbetar med de här frågorna, nämligen att våra offentliga miljöer måste vara tillgängliga för alla medborgare och att detta måste vara något naturligt. Men vi vet också att det kostar mycket pengar att klara av det, så vi får ta ett steg i taget. Ju mer det här uppfattas som någonting naturligt, som en rättighet och som någonting självklart, desto lättare tror jag det blir att driva de här frågorna, och desto fler verksamhetsutövare tror jag kommer att inse att det är bra även för dem att göra sina lokaler tillgängliga för alla. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2003/04:52 om högkostnadsskyddet för småföretagen 127 Statsrådet (): har frågat mig om jag kommer att redovisa för vilka planerade åtgärder som regeringen använt som skäl för att tillfälligt ska godkänna införandet av högkostnadsskydd för småföretag. har också frågat om jag kommer att verka för ett förslag till om ändringar i beslutet om den tredje sjuklöneveckan och högkostnadsskyddet för småföretag. När det gäller frågan om en tidsbegränsning av det högkostnadsskydd som är föremål för prövning enligt statsstödsreglerna har regeringen i en skrivelse informerat kommissionen om de uttalanden som gjorts i höstens budgetproposition. Kommissionen underrättas i skrivelsen, på samma sätt som , om avsikten att ett system baserat på ekonomiska drivkrafter för att minska ohälsoproblematiken ska införas senast . Skrivelsen nämner att frågan om högkostnadsskydd för vissa arbetsgivare därmed kommer att behöva ses över på nytt och att regeringen är beredd att tidsbegränsa tillämpningen av det nu anmälda högkostnadsskyddet till . Några närmare uppgifter om de planerade framtida åtgärdernas utformning lämnas dock inte i skrivelsen. prövning av ärendet pågår , och ett beslut kan väntas senast . När det gäller den fortsatta beredningen inom av frågan om ekonomiska drivkrafter kommer arbetet att bedrivas med ambitionen att så snart det är möjligt återkomma till . Efter det att ett förslag om ytterligare ekonomiska drivkrafter genomförts finns det anledning att överväga om den tredje sjuklöneveckan ska tas bort. En förutsättning för detta är dock att det då har konstaterats en varaktig nedgång av kostnaderna för sjukpenning. 128 (): Tack för svaret! Jag har dock fortfarande ett antal frågor kvar. skriver i svaret på min interpellation att kommissionen i skrivelsen underrättas på samma sätt som om regeringens avsikt att finna ett system kring detta med ekonomiska drivkrafter och så vidare. Det är möjligt att jag är mer synsvag än statsrådet, men jag kan inte hitta den informationen i budgetpropositionen, som hänvisar till. Jag har dock funnit den här frågan på ett antal ställen. Under utgiftsområde 10 till exempel, under , står det om detta som regeringen arbetar med och som nämnde i interpellationssvaret. Men sedan står det att beredningsarbetet har fortsatt inom och att inriktningen är att ett sådant system alltså med ekonomiska drivkrafter ska omfatta hela arbetsmarknaden och att det ska kompletteras med ett skydd för små företag så att dessa inte drabbas av för höga kostnader vid sjukskrivning. Där ser det inte ut som annat än att har fått besked om att det ska finnas kvar. På s. 13 i samma handling står det också att arbetet med att ta fram ett system med ekonomiska drivkrafter för arbetsgivare i syfte att minska sjukfrånvaron ska fortsätta och att systemet ska utformas så att det långsiktigt stärker både företagande och individer och därigenom hela samhällsekonomin. Sedan följer några rader som inte innehåller så många detaljer om just den här frågan varefter stycket avslutas med orden: ett viktigt komplement till ett system med ekonomiska drivkrafter ska vara ett obligatoriskt högkostnadsskydd för små företag. I själva finansplanen talas bara om sjuklöneperioden och ingenting annat. Jag skulle fortfarande vilja veta när kommer att få den information som tydligen har fått. Den andra frågan jag hade handlade om vad som förväntas hända sedan. läser vi i medierna att det ska finnas förslag för att avdramatisera ohälsofrågan i den kommande avtalsrörelsen. Inom parentes trodde jag faktiskt att det fanns andra, tyngre skäl för att få ned ohälsotalen, men ska det som har pågått av på fem . Det kan man ju fundera över. Utöver att jag är skeptisk till den tidsplanen undrar jag över det statsrådet skriver i svaret på min interpellation och också säger, att efter det att ett förslag om ytterligare ekonomiska drivkrafter genomförts finns det anledning att överväga om den tredje sjuklöneveckan ska tas bort. En förutsättning för detta är dock att man då har kunnat konstatera en varaktig nedgång av kostnaderna för sjukpenning. Då har jag frågorna: Är det regeringens avsikt att införa nya ekonomiska åtgärder gentemot arbetsgivarna utan att ta bort den tredje sjuklöneveckan? Finns det andra motiv för regeringens diskussion om ett ökat ekonomiskt tryck på arbetsgivarna än de höga ohälsotalen? Vilka motiv är det i så fall? 129 (): Jag får inledningsvis uttrycka en viss förhoppning eftersom statsrådet i sitt svar till säger just det som hon citerade, att det finns anledning att överväga om den tredje sjuklöneveckan ska tas bort. Det låter lite lovande. Den tredje sjuklöneveckan är ett eländigt förslag som ytterligare försämrar förutsättningarna för tillväxt i vårt land. Men anledningen till att jag blandar mig i detta är att jag har ställt en skriftlig fråga till statsrådet och fått ett nöjaktigt svar. Frågan ställdes med anledning av de uppgifter som finns i medierna om att jordbrukare och fiskenäringen eventuellt skulle undantas från högkostnadsskyddet för småföretagare. I svaret till och även till mig säger statsrådet att i skrivelsen till har man föreslagit en tidsbegränsning och att man ska se över utformningen av högkostnadsskyddet. En tidsbegränsning kan inte blidka , kan jag tänka mig, utan det är väl så att man har tänkt ändra på något i högkostnadsskyddet för att få fortsätta med det. Eftersom jag har en till visshet gränsande misstanke om att statsrådet är en hederlig karl vill jag passa på tillfället att för klarhets skull här fråga om han är beredd att ta mig i hand på att det blir samma regler när det gäller högkostnadsskyddet för alla olika kategorier av småföretagare, att till exempel jordbruksföretag och fiskeriföretag inte kommer att ha andra förutsättningar än andra småföretag. 130 Statsrådet (): Jag tycker att är onödigt konspiratorisk i sina antaganden. Det finns ingen annan information eller några andra uppgifter som regeringen har gett till kommissionen än de som är redovisade i budgetpropositionen. Jag kan inte säga på vilken sida, men där anger vi att ett system med ekonomiska drivkrafter ska tas fram, och ambitionen är att ett nytt system ska träda i kraft . Eftersom vi aviserar ett annat sätt än den tredje sjuklöneveckan finns det anledning att kunna tidsbegränsa högkostnadsskyddet om det skulle vara nöjaktigt för kommissionen. Det är det svar som vi ger. Kommissionen frågar och vi svarar. Det finns inget annat än det som är redovisat till . Det känner också de till som följer den allmänna debatten. Det finns inget färdigt system utan det som finns är just avsiktsförklaringen att vi vill införa något nytt. Sedan har vi frågan om tredje sjuklöneveckan. Den tanke som jag har är att om vi finner ett system med ekonomiska drivkrafter som vinner en hygglig acceptans på arbetsmarknaden och som vi tror kommer att bita på sjukfrånvaron ska vi växla den tredje sjuklöneveckan mot ett sådant system. Man kan inte säga det klarare. Det är så vi tänker. Det ska vi också diskutera med parterna i de samtal som hänvisade till. Det finns alltså ingen annan information att komma med till än den jag har gett. Sedan frågar om fiskare och jordbrukare. Det är ju en del av att man i särskilda fall kan tillåta någonting som liknar statsstöd och som man hänvisar till i det här sammanhanget. Dock tror jag att transportnäringen, fiskenäringen och jordbruket i så fall skulle vara undantagna eftersom de åtnjuter särskilda subventioner som man inte ska addera. Det har aldrig varit regeringens avsikt. Det skulle bli sällsynt krångligt och direkt missriktat om man skulle få ett system där de branscherna undantas av något skäl som inte har att göra med det som högkostnadsskyddet är avsett att träffa, nämligen risken som det lilla företaget får bära om man får många sjukskrivna på samma gång, en risk som det större företaget sannolikt aldrig drabbas av på samma sätt som det lilla. Jag håller fast vid att vi ska ha ett ändamålsenligt och robust högkostnadsskydd så att man eliminerar den risken för det lilla företaget. Med hänsyn till EU-lagstiftningen och det vi också omfattas av i EU-gemenskapen blir det naturligtvis trassligt när man ska införa nya saker. Det får vi leva med. Båda sätten är lika illa, att först gå till och sedan fråga EU kan uppfattas som väldigt krångligt. Att först gå till EU, sedan till och därefter kanske få gå tillbaka till EU igen är också krångligt. Vi får leva med att vi tar oss fram på det där sättet. Besked kommer ju förhoppningsvis. Då kan beslutet också träda i kraft med retroaktiv verkan från . 131 (): Onödigt konspiratorisk ska man nog vara, . Man ska nog alltid misstänka konspiration i politiken, tyvärr. Jag måste säga att när jag hör svaret för tycker jag mig nästan ha skäl för det också. säger att till dess att det finns något nytt, och det har redovisats till , kan det vara aktuellt att tidsbegränsa högkostnadsskyddet. Vid riksdagsbehandlingen varnade Lagrådet för att införa högkostnadsskyddet. Man ville att skulle vänta med det eftersom det troligen skulle ifrågasättas av . Men riksdagsmajoriteten och regeringen valde att nonchalera Lagrådet. har vi sett hur det går. Diskussionen om undantag kommer antagligen från det svar vi fick till socialförsäkringsutskottet . När vi började arbetet hade det figurerat många uppgifter i medierna om att det fanns frågor från som regeringen nu besvarade. Mot bakgrund av det tog vi upp frågan vid vårt första utskottsmöte. Ett enigt utskott ville då ha en avstämning. Vi fick då svar från att problemet beslut, tydligen skulle kunna lösas på två sätt, antingen att begränsa högkostnadsskyddet eller införa så kallade miniregler som skulle innebära att man inte får ge stöd till några branscher. Den uppgift vi fick var att det var lantbruk och transporter på grund av att de betraktas som favoriserade branscher. Efter att ha fått information i tidningen och andra medier har vi dragit slutsatsen att regeringen har valt alternativet tidsbegränsning på egen hand och utan att informera . Jag återgår till frågorna om vad som händer framöver. Jag frågade om de ekonomiska åtgärderna mot arbetsgivaren skulle gälla ohälsotalen. Då sade att om man hittar ett nytt effektivt system kan man fundera över att växla mot den tredje sjuklöneveckan. Men så ser tydligen inte planeringen ut. I sitt interpellationssvar sade statsrådet att i den fortsatta beredningen inom av frågan om ekonomiska drivkrafter kommer arbetet att bedrivas med ambitionen att så snart det är möjligt återkomma till . Efter det att ett förslag om ytterligare ekonomiska drivkrafter genomförts det måste väl vara efter det att har fattat ett nytt beslut finns det anledning att överväga om den tredje sjuklöneveckan skall tas bort. En förutsättning för detta är dock att det då har konstaterats en varaktig nedgång av kostnaderna för sjukpenning. Finns det planer på att komma till med ett förslag som innebär ekonomiska drivkrafter och åtgärder gentemot arbetsgivarna och då inte ha en klar redovisning till med ett förslag om att ta bort den tredje sjuklöneveckan? 132 (): Jag vill tacka statsrådet för det lugnande beskedet. Det skulle inte bara vara onödigt krångligt att få till sådana undantag utan det skulle vara osedvanligt korkat. Jordbruksnäringen i , trots att den är en gynnad näring med EU-stöd och statsstöd, har sämre konkurrensförhållanden än vad som är fallet i de viktigaste konkurrentländerna. Tack för det lugnande beskedet. 133 Statsrådet (): Jag kommer inte här och att precisera vad regeringen kommer att lägga på bord i fråga om ekonomiska drivkrafter. Vi ska utarbeta förslag, och de kommer att behandlas i en sedvanlig proposition av . Vad den innehåller återstår naturligtvis att se. Alla kan se och höra att den tredje sjuklöneveckan inte är särskilt uppskattad. Den är sannolikt mindre effektiv, mindre ändamålsenlig, för att påverka sjuktalen nedåt än vad ett annat ekonomiskt åtagande, en annan ekonomisk drivkraft, längre bort i sjukskrivningsprocessen skulle vara. Därför finns det skäl att överväga en växling av de två systemen. Det är det svar som får . Det svaret har jag gett nu två gånger i kammaren.