prot · GR0948 · 2003-12-12 00:00:00 — Först och främst vill jag säga att jag tycker att den fråga som har tagit upp är en väldigt viktig fråga. Det handlar ju om hur vi ska åstadkomma ett värdigt återvändande. Det här är människor som har kommit hit och sökt asyl. Det är, precis som säger, inte kriminella människor utan man söker sig en . Det här är också människor som har fått sin sak prövad. Man har fått sin sak prövad av . Man har överklagat och fått ett slutligt avvisningsbeslut. Då ska man ha rätt till ett värdigt återvändande. Här finns det flera saker att säga. Den ena är att det vi måste göra och vad inriktningen av arbetet måste vara är att förebygga att polisen över huvud taget ska få de här ärendena. Det är precis så arbetet är tänkt. Utlänningslagen är ingen tvångslag. Utlänningslagen utgår från och bygger på att när den enskilde får sitt beslut återvänder han eller hon självmant. I det ska man få stöd. Vi har ju ett väldigt bra system i , måste man säga. Jag tror att vi är det enda landet som faktiskt har en civil myndighet, nämligen , som har huvudansvaret för återvändandet och där man arbetar just med självmant återvändande och motivation. Vi har också en väldigt hög återvändandefrekvens. lyckas faktiskt i väldigt hög utsträckning motivera människor att återvända självmant. frågade hur motivationsarbetet går till. Det är ju så att när en person får ett slutligt avvisningsbeslut kallas den personen till ett första förberedande motivationssamtal. Där går man igenom familjens situation. Hur ser det ut i hemlandet? Finns det släktingar kvar som man kan ta kontakt med? Hur kan man förbereda resan? Hur kan man förbereda återvändandet? Sedan kommer man överens om dag, tidpunkt eller om det är någonting som den avvisade vill göra innan han eller hon återvänder. Man kan tillsammans med handläggaren bestämma när man vill återvända. Sedan kallas man till nästa samtal. Då får man mer information om flygtider och hur själva återvändandet ska gå till. Det här är en process som jag tycker är väldigt bra. Hela den svenska politiken bygger just på att det ska vara ett självmant återvändande i första hand. Men sedan finns det människor som ändå inte rättar sig efter ett avvisningsbeslut. Om inte lyckas i sina motivationssamtal, de kan ju inte pågå år ut och år in, utan man märker att det faktiskt inte går eller att personerna avviker så måste man ha en möjlighet att lämna över till polisen som sedan också fortsätter med motivationsarbetet. Tvångsåtgärder är någonting som man vidtar som en absolut sista åtgärd. 79 (): Jag tackar för det så här långt. Jag förstår att regeringen har ett starkt behov av att få människor att vilja återvända. Frågan är om det kanske är lyckligare att ha ett värdigt kvarstannande och om lyckade återvändanden alltid är så lyckade när man väl har kommit tillbaka. Det är naturligtvis det som ligger i botten för alltihop. Hur sker bedömningarna från början? Är det riktiga beslut som ska exekveras? Det står i ministerns svar att det ska ske en översyn av rutiner och riktlinjer för överlämning av ärenden till polisen för verkställighet. Så någonting är uppenbarligen på gång. Jag skulle vilja höra mer om vilka riktlinjer som präglar det här arbetet och om det är lika med den instans- och processöversyn som ska vara klar . Det är här som jag vill gå in väldigt mycket eftersom det de facto handlade om poliser, fem man, som gick in till en ensam, värnlös kvinnlig analfabet och dunkade hennes huvud i golvet. Sådant får inte förekomma i vårt land, menar jag och väldigt många med mig, eftersom vi i alla skrifter i alla sammanhang bekänner oss till en värdig, humanitär och generös flyktingpolitik. Då får inte svensk polis tillåtas att spoliera den med ett sådant uppenbart inhumant beteende som skadar denna människas trygghet och förtroende för det land där hon med all rätt har sökt asyl sökt skydd. Ministern har inte svarat på min fjärde och min sjätte fråga. Den näst sista handlar om hur möjligheterna till hälso- och sjukvård ska förbättras. Svaret innehöll en beskrivning av nuläget. Nuläget är sådant att det är svårt för läkare och landstingspersonal att tolka vad som menas med vård som inte kan anstå. De tycker att det är svårt att bedöma. Här finns ett stort fält där mer kan göras med utgångspunkt i konventioner om mänskliga rättigheter som till exempel regeringen har berömt sig av i skrivelsen om mänskliga rättigheter som vi har behandlat i . Det finns alltså ett stort utrymme att göra mer. Det var det jag ville höra ministern utgjuta sig mer om. 80 Statsrådet (): När det gäller möjligheterna till sjuk- och hälsovård finns det inga tolkningssvårigheter i fråga om barn. Barn har precis samma rätt till hälso- och sjukvård, tandvård och förebyggande vård som barn som är bosatta här. Asylsökande har rätt till akut sjukvård och vård som inte kan anstå. Vård som inte kan anstå är vård som måste sättas in för att det inte ska uppstå en akut situation. Det kan naturligtvis vara olika från fall till fall. Det är inte vi politiker, inte regeringen, som kan göra de bedömningarna. De måste göras av behandlande läkare. Vi ska komma ihåg att landstingen har ansvaret för den normala hälso- och sjukvården och också har ansvaret för sjukvården av asylsökande, både barn och vuxna. var mottagandet av asylsökande mer i form av asyler. Det var verkligen förläggningar. Där fanns allt: skola för barn, hälso- och sjukvård och så vidare. har det skett en normaliseringsprocess, det vill säga asylsökande ska använda precis samma serviceinstitutioner som övriga i samhället. Man kommer ut i samhället på ett bättre sätt. Ansvaret för hälso- och sjukvård ligger på landstingen. Sedan var det frågan om avvisningar av asylsökande. Jag vill återigen betona att det här handlar om människor som har sökt asyl. Det är en mänsklig rättighet att söka asyl. Alla kan komma hit och söka asyl. Men det är inte en mänsklig rättighet att få asyl. Man har fått sin sak prövad en gång, två gånger, och oftast också fler gånger. Det som är viktigt att göra är att se över hela processen. Ofta när det blir fråga om svåra avvisningsfall handlar det om människor som bland annat har mycket med sig i bagaget från sitt hemland, och detta förstärks de är här. Vistelsetiden i blir lång, och man har kanske varit här . Det är något som bidrar till att göra situationen ännu mer akut. Här har vi ett system där man kan lämna in hur många nya ansökningar som helst efter ett slutligt avvisningsbeslut. Det leder till de oerhört långa vistelsetiderna i , och det blir särskilt svårt för barnfamiljer, där barnen har hunnit rota sig i landet, där barnen har lärt sig språket och gått i skolan. Då blir det akut. Om vi vill göra någonting verkligt åt den typen av dramatiska avvisningar måste vi också jobba förebyggande. Vi måste också se över hela systemet, så att vi får en effektiv asylprocess, och vi måste bevaka att det blir ett värdigt återvändande. 81 (): Jag har tagit del av, bland annat i den artikel som ministern skrev i , att det finns en medvetenhet om att få ordning i asylsystemet och att var och en som riskerar förföljelse ska ges en . Någonstans förstår jag att det pågår ett arbete. Jag är dock fortfarande inte nöjd med svaren. Jag skulle vilja höra ministern deklarera att det kommer att vidtas fler och tydligare åtgärder för att styra upp landstingens åtaganden att säkra psykisk och fysisk hälsa. Det är fortfarande en beskrivning av nuläget. Det som bekänns av regeringen i olika sammanhang är non-reformant-principen. Den är naturligtvis grunden för allt. Det ska vara rätt från början. Processen ska inte utgå från att inte bevilja uppehållstillstånd. Här finns någonting som jag upplever att ministern slirar på. Återvändandet ska inte vara det givna svaret från början utan det ska vara en förutsättningslös prövning av rättigheten att stanna och en humanitär behandling i alla led. Det här är vad kritiken från mig, från mitt parti och andra partier och många alltfler medvetna svenskar handlar om. Systemet fungerar inte. I skrivelsen om migrations- och asylpolitik vars motionstid gick ut i går påtalas också att Lagrådet vill ha konkretiseringar för vad tillståndsgivning av humanitära skäl ska innebära. Det är där jag vill att ministern avslutningsvis ger lite mer riktlinjer. Vad skulle en sådan konkretisering för tillståndsgivning av humanitära skäl kunna innebära? 82 Statsrådet (): Jag tar först frågan om landstingen och sjukvården. Det är som sagt landstingen som har ansvaret för sjukvården. Det finns en utredning som har föreslagit att asylsökandes rätt till sjukvård ska lagstadgas. Utredningen har sett över asylsökandes rätt till sjukvård. Utredningen är ute på remiss. Det pågår en beredning på kring frågorna. Sedan var det frågan om vård som inte kan anstå. Det är någonting som vi på UD inte kan avgöra. Det är som är den centrala myndigheten för vården. Där håller man på med ett arbete för att förtydliga detta. Det verkar nästan som att utgår från att när det blir ett akut och dramatiskt avvisande betyder det att vederbörande faktiskt har asylskäl. Det kan jag inte hålla med om. Man får sin sak prövad, och man har ofta fått sin sak prövad en gång, två gånger, oftast fler gånger, och har befunnits inte ha asylskäl. Det är det som är problemet, som man vill vara kvar i och har varit kvar i . Vi har definitivt en rättssäker process i . Vi har myndigheter som arbetar på ett rättssäkert sätt. Där kan det bli bättre, och där pågår ett arbete precis som jag skrev i som har läst. Det finns ett arbete som pågår i både första och andra instans för att förbättra rättssäkerheten. Det är viktigt. Det pågår också en utredning som ser över frågan om humanitära skäl för att förtydliga vad det betyder. Här har vi ett område som är föremål för skönsmässiga bedömningar. Det måste man förtydliga. Det är vad utredningen arbetar med. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2003/04:131 om resurser för asylprövning 83 Statsrådet (): har frågat mig om regeringen kommer att verka för målsättningen om handläggningstid i asylärenden. Det är riktigt som säger att förvaltningsanslag minskar . Regeringen har i budgetpropositionen för föreslagit att anslaget ska minska med . Denna minskning kommer dock inte att påverka handläggningen av asylärendena. Regeringen har förstärkt förvaltningsanslag i syfte att korta och effektivisera handläggningstiderna. Dessa förstärkningar har inneburit att verket avgjorde fler asylärenden jämfört med . beräknar verket att avgöra fler asylärenden än . har antalet asylsökande ökat . Enligt prognos väntas antalet asylsökande minska med i förhållande . Vidare gör verket bedömningen att antalet asylsökande kommer att minska med ytterligare . arbetar kontinuerligt med att utveckla metoder och arbetssätt för att uppnå ökad kvalitet och effektivitet i asylprocessen som helhet. Handläggningstiderna hos påverkas av flera faktorer. Asylärenden är mycket komplexa. Långa handläggningstider beror ofta på oklara identiteter och i många fall på bristande medverkan från den asylsökande när det gäller att klarlägga hans eller hennes identitet. saknade av de asylsökande passhandlingar jämfört året innan. För att i större utsträckning kunna se till att det finns giltiga handlingar har tillförts resurser till den inledande fasen av asylprocessen. Regeringen följer utvecklingen och analyserar fortlöpande vilka konsekvenser antalet asylansökningar har på handläggningstiderna och de ekonomiska följderna därav för att bedöma behovet av åtgärder. 84 (): Jag får tacka så mycket för svaret. Dock måste jag konstatera att vad statsrådet gör i sitt svar är att hon försöker bortförklara ja, de facto ursäkta att man inte lever har beslutat och vad regeringen själv säger att man vill göra. Det är ju ändå på det viset att far människor illa i den svenska asylprocessen. Det är långa handläggningstider, och min erfarenhet är att just det förhållandet bryter ned människor. De slits mellan hopp och förtvivlan. De får inte besked. När de sedan får besked går de in i en ny fas och processen rullar vidare. Det är alldeles riktigt som statsrådet säger här, att många som kommer hit kommer med ofullständiga identitetshandlingar. av de asylsökande saknar passhandlingar, det är helt korrekt. Men det faktum att vi ser en förändring här borde ju också tas som ett incitament att tillgodose resurser i hela asylprocessen, för det här följs ju sedan åt. Det finns också, menar jag, en annan viktig fråga. Vilka är det som är utsatta för de långa handläggningstiderna? Ja, självklart är det de asylsökande. Men det är också de som är anställda av staten för att sköta de här uppgifterna. Och har de inte tillräckligt med resurser för att klara de uppgifter vi har ålagt dem vem bär då ansvaret? Jag vill påstå att det i det här fallet i allra högsta grad är regeringen och i allra högsta grad också ansvarigt statsråd, som är . Sedan kan man ställa sig ytterligare en fråga. Det ska vara sex månaders handläggningstid. Det uttalar regeringen. Det återfinns i målformuleringar och regleringsbrev. Men när ska det vara uppfyllt? Det väntar jag fortfarande på besked om. Jag hoppas att jag får ett sådant besked . Ministern konstaterar att jag har rätt i att förvaltningsanslaget minskar. Sedan säger hon: Denna minskning kommer dock inte att påverka handläggningen av asylärendena. Men här har ju visat vid flera anslagsframställningar att otillräckliga resurser till verkets administration medför ökade kostnader, till exempel för fler personer i mottagandesystemet. Man har också försökt räkna på att en resursförstärkning till asylprövningen skulle medföra avsevärda besparingar när det gäller mottagandet av asylsökande. har på uppdrag av socialförsäkringsutskottet genomfört en studie av resurser och kommit fram till samma slutsats. Det här borde man dra någon lärdom av, men det tycks inte statsrådet göra. Så jag upprepar min fråga: När ska målet vara nått? Enligt min mening krävs det att garanteras nödvändiga resurser för att kunna fullgöra ett angeläget uppdrag som de har från riksdag och . Enligt mening är så inte fallet . 85 (): läste jag en tidningsnotis i min lokaltidning, , om att en familj från Bosnien skulle avvisas efter att ha vistats i . Det är i och för sig inget ovanligt att familjer med barn som gått i svensk skola avvisas till en oviss framtid i sitt gamla hemland även om det är oacceptabelt att det får vara så. Jag vet att migrationsministern kommer att säga att långa handläggningstider beror på att man inte har handlingar med sig när man kommer eller att de asylsökande lämnar in nya ansökningar gång på gång. Visst är det så men . Och det har också sina skäl att man saknar handlingar eller gör nya ansökningar. Jag blev upprörd när jag läste om det här och började forska lite i fallet. Den familj jag talar om hade fått sitt första negativa beslut . I familjen finns två barn. Dels är det en tioårig flicka som mår mycket dåligt och lider av posttraumatiskt stressyndrom, dels en pojke . Familjen har inte själv bidragit till att ärendet har tagit så . Anser migrationsministern att det är rimligt att det ska ta så ? Denna långa väntan, som de inte har orsakat själva, borde i sig vara ett humanitärt skäl nog för att de ska beviljas uppehållstillstånd. Håller inte migrationsministern med om det? Enligt en uppgift som jag inte har kontrollerat lär det vara så att de som har sökt asyl i först nu kallas till asylutredning. Känner migrationsministern till om det är sant? Om det är sant är det mycket märkligt att migrationsministern alltid skyller långa handläggningstider på nya ansökningar och att de asylsökande saknar pass. Självklart måste handläggningstiderna bli kortare. En oviss väntan bidrar till att man mår ännu sämre än när man kom till . Handläggningstiderna måste bli kortare. Men de får inte bli det på bekostnad av rättssäkerheten. lade i höstens budgetproposition 70 miljoner extra utöver regeringens budget för att man skulle satsa på att snabba upp asylutredningar. Jag ställer samma fråga som : När kommer regeringen att uppfylla målet om sex månaders handläggningstid i asylärenden? Visst förlänger, som jag har sagt tidigare, nya ansökningar handläggningstiderna. Men så länge de asylsökande upplever att deras skäl inte tas på allvar i en rättssäker asylprocess kommer man att fortsätta inge nya ansökningar. Regeringen går fel väg. Först måste asylprocessen bli rättssäker. Sedan man kanske kan ta bort detta med ny ansökan. Det finns flera orsaker till att människor saknar handlingar eller har falska handlingar. Ett skäl kan vara att man kanske inte hinner eller ens vågar skaffa ett riktigt pass. Man kan inte gå till den som förföljer en och snällt be att få ett pass. Genom att det blir allt svårare att komma innanför murar som flykting måste man förlita sig på smugglare som ofta tillhör kriminella grupper. Smugglarna uppmanar flyktingarna att slänga identitetshandlingar. Detta är självklart otillfredsställande, och jag och välkomnar det förslag från regeringen som lagts fram om högre straff för dem som smugglar människor i vinstsyfte. Men det är också viktigt att påpeka att måste verka för en human flyktingpolitik i EU, så att det finns möjlighet att komma innanför murar för att söka skydd. Vad kommer migrationsministern att göra för att uppnå detta? 86 Statsrådet (): Först och främst vill jag betona att sexmånadersmålet ska nås. Men jag tror att vi ändå måste se att det inte bara handlar om resurser utan att det också handlar om det som jag har nämnt ett antal gånger tidigare, nämligen att vi måste se till att få ett system som fungerar effektivt. Vi har faktiskt ett antal systemfel. Jag menar att nya ansökningar är ett sådant systemfel som bidrar till att locka in människor i en rundgång i systemet och som bidrar till att människor söker asyl om och om igen och att vistelsetiderna blir väldigt långa. Det är det ena som vi måste göra någonting åt för att sedan kunna få ned handläggningstiderna. Det andra är naturligtvis att saknar identitetshandlingar. Det leder till att personalen på måste utveckla metoder, till exempel olika språkanalytiska metoder för att kunna ringa in från vilket land dessa människor kommer från. Man måste ta reda på vilket språk som de talar och vilken dialekt som de har för att på något sätt kunna ringa in varifrån de kommer. personal måste också utveckla metoder för att reda ut resvägar hur har dessa människor åkt för att sedan påbörja det arbete som man egentligen ska göra, nämligen att utreda asylskälen i förhållande till det ursprungsland som dessa människor kommer ifrån. Sedan måste man naturligtvis också, vilket regeringen gör, se på och myndigheternas resurser. Det följer regeringen fortlöpande. Resurserna till , som jag sade inledningsvis, baseras mycket på egna prognoser av ett minskat antal asylsökande. Vi ser att antalet asylsökande har minskat med några procent. räknar med att antalet asylsökande kommer att minska även . Jag tror att det finns mycket att göra när det gäller effektivitet inom . Och jag vet att det pågår ett väldigt framgångsrikt arbete med att man satsar mycket på den inledande fasen av asylprocessen. Man har inrättat ett antal så kallade transitenheter som gör en snabbsortering av ärenden så att de lätta ärendena kan avgöras väldigt snabbt. Det finns alltså många människor som får sina beslut väldigt snabbt. Det som säger om att vissa ärenden tar är helt riktigt. Det är någonting som vi naturligtvis ska göra någonting åt. 87 (): Det var ett traditionellt svar och ett traditionellt konstaterande från statsrådet när hon konstaterar att målet om sex månaders handläggningstid ska nås. Vad jag efterlyste var ett besked om när det ska nås. Statsrådet har också helt rätt i att det finns fel i den asylprocess som vi har. har också redovisat förslag om vilka åtgärder vi vill vidta och vilka lösningar som vi vill ha. Men det intressanta, med tanke på att statsrådet hävdar att det finns systemfel, är att målet om sex månaders handläggningstid är satt i det system som vi har . Då blir det ganska intressant. Vi har satt upp målet om sex månaders handläggningstid i det system som vi har . Då anser jag att det också ligger inom det som vi ska klara av. Det har skett en förändring när det gäller de människor som kommer hit och söker asyl. De saknar i större utsträckning än tidigare identitetshandlingar. Men den omständigheten borde leda till att man möter den förändrade verkligheten. Det är också ett faktum att både regering och riksdag ställer krav på att ska beta av sina ärendebalanser. Det borde också få till följd att man inte går in och så att säga tuggar på anslag. Det faktum att har försökt att leva upp till kraven på ökad rättsäkerhet genom att bland annat vidareutbilda sin personal och se över sin interna hantering borde också leda till slutsatsen att det handlar om att i detta läge trygga verkets resurser när man är på rätt väg. Det är mycket av gasa och bromsa i fråga om detta alltför mycket, tycker jag. Det måste finnas någon långsiktighet. När man ringer runt och talar med de olika enheterna då diskuterar de neddragningar och besparingar. När man går in och frågar varför enskilda asylsökande men också människor som har gift sig och försöker att få hit sina fruar eller sina män får vänta , , eller och ännu längre i vissa ärenden borde det också tas till intäkt för att verkligheten inte svarar mot det beslut som på regeringens förslag har tagit när det gäller anslagsramarna. säger statsrådet att hon avser att följa och noggrant analysera det här. Det känner vi igen från tidigare sammanhang också. Men menar man allvar med att man ska göra någonting åt de långa handläggningstiderna, då måste kunna lita på att de resursramar som de får är långsiktigt hållbara, så att de inte hamnar i den situationen att de ena året anställer folk för att året efter vara tvungna att säga upp folk, och det med hänvisning till beslut som riksdag och regering har tagit på ansvarigt statsråds uppdrag. Det är dock inte samma statsråd . 88 (): Jag håller med om att det behövs systemförändringar i asylprocessen. Vi behöver ha en rättssäker process. Det kommer att diskuteras i en annan interpellationsdebatt senare här . Jag menar att innan man kan ta bort systemet med nya ansökningar måste man ha en rättssäker process där man kan lita på att det beslut som fattas är väl övervägt och väl underbyggt. Förra gången som statsrådet och jag hade en interpellationsdebatt sade statsrådet att frågan om att följa var en fråga som vi alltid skulle hålla levande. Jag lovar statsrådet att jag kommer att hålla den frågan levande ända tills det blir en förändring och tills vi lever upp till det som sägs i och till portalparagrafen i utlänningslagen. Statsrådet svarade inte på min fråga om en flyktingpolitik i . För att man ska kunna stoppa dem som i vinstsyfte smugglar människor hit måste det finnas en human flyktingpolitik i en politik som innebär att man inte utestänger människor från att söka asyl. Detta tror jag är väldigt viktigt. Statsrådet talade om inledningen av asylprocessen. Jag lyssnade också på den förra interpellationsdebatten där det talades mycket om sjukvård och psyksjukvård. Jag tror att det underlättar om man när man kommer till vårt land får en bättre hjälp med att bearbeta sina trauman. Det underlättar när man, efter att ha fått uppehållstillstånd, ska integreras. Det borde också underlätta vid ett eventuellt återvändande. 89 Statsrådet (): Jag vill återigen betona att vad vi talar om är en hel process en asylprocess som börjar hos , som börjar i mottagandet av den asylsökande hos och där ska pröva vederbörandes asylansökan. Processen fortsätter sedan hos som också ska göra en prövning. Om det blir avslag, vilket det blir i av fallen, går ärendet tillbaka till som ska försöka avvisa vederbörande. Jag tror att det är oerhört viktigt att vi ser till hela processen.