prot · GQ0965 · 2003-03-04 00:00:00 — Måletär att frånvaron från arbetslivet på grund av sjukdomska halveras fram till 2008.Ingen enskild åtgärd kan ensam göra att målet nås,utan i stället behövs en lång rad åtgärder av olikakaraktär.Regeringen har redan vidtagit många åtgärder.Exempelvis har vi inom ramen för det så kalladeelvapunktsprogrammet påbörjat en förnyelse av denarbetslivsinriktade rehabiliteringen.Under våren kommer regeringen att vidta ytterli-gare åtgärder. presenterar vi enproposition som bland annat innehåller förslag förökad precision vid sjukskrivning.Dessutom avser regeringen att före sommarenlägga fram den proposition om finansiell samordninginom rehabiliteringsområdet som efter-frågar.En arbetsgrupp i har utarbetaten departementspromemoria (Ds 2003:2) med förslagom finansiell samordning. Promemorian är för närva-rande ute på remiss.Promemorian innehåller ett förslag om finansiellsamordning inom rehabiliteringsområdet som omfat-tar socialförsäkringen, hälso- och sjukvården, social-tjänsten och arbetsmarknadsmyndigheterna. Förslagetinnebär att möjligheten att införa finansiell samord-ning på lokal och regional nivå blir permanent ochrikstäckande.Den finansiella samordningen syftar till att denenskilde ska kunna försörja sig genom eget förvärvs-arbete. Tanken med förslaget är att samhällets resur-ser ska kunna användas mer effektivt för att bättrekunna tillgodose människors behov av rehabilitering,detta för att undvika att människor hamnar i engråzon mellan olika myndigheter.Målgruppen för finansiell samordning ska varamänniskor som har så komplicerade problem att de äri behov av samordnade rehabiliteringsinsatser frånflera aktörer för att återfå förmågan att försörja siggenom eget förvärvsarbete.Bo Könberg frågar om den finansiella samord-ningens ekonomiska omfattning. Det förslag sompresenteras i departementspromemorian möjliggör förrehabiliteringsaktörerna på lokal och regional nivå attavsätta betydande resurser för olika former av reha-biliteringsinsatser. Enligt förslaget kan försäkrings-kassornas och länsarbetsnämndernas samlade andel ifinansiell samordning utgöra högst av de budge-terade kostnaderna för sjukpenning. Detta innebär för2003 knappt 2 miljarder kronor.Som väl känner till är det även möjligt för försäkringskassorna och länsar-betsnämnderna att använda högst av de budgete-rade kostnaderna för sjukpenning inom ramen för densamverkan inom rehabiliteringsområdet som pågårredan i dag, det vill säga inom ramen för det sombrukar kallas Frisam.Anf. 46 BO ():Herr talman! Först vill jag tacka statsrådet för sva-ret. Jag ska återkomma till några delar av det sedan.Bakgrunden till det som lite byråkratiskt kallas fi-nansiell samordning är en idé om att det kanske vorebättre om en del av resurserna i vårt samhälle kundeanvändas lite friare. Framför allt var den ursprungligatankegången att använda dem friare mellan sjukvår-den och sjukförsäkringen. Eller ännu enklare: Är detinte bättre att människor får hjälp i vården att kommatillbaka i arbete än att vi betalar sjukpenning till män-niskor?Tanken bakom detta var att man både skulle kun-na minska det mänskliga lidandet och till och medspara pengar för det allmänna. Det är som alla hör enmycket enkel tanke. Den kan vara rätt eller fel, menden är mycket enkel. Den väcktes för snart 20 årsedan av politiker från olika partier. Det skedde iBohuslän, och detta kallades därför i början för Bo-husmodellen.Detta ledde fram till att det lades fram ett antalpropositioner . När jag var statsrådför de här frågorna lades det fram en proposition somhandlade om den finansiella samordningen, Finsam,och ytterligare en som handlade om att socialtjänstenkunde vara med, vilket ibland brukar kallas Socsamberoende på det här med . Men bäggetvå handlade om en finansiell samordning.Utvärderingar som ägde rum visade att den förstamodellen när den prövades hade gett ett mycket gottekonomiskt resultat. Dessa utvärderingar var färdigaredan 1997. Socsamutvärderingen kom senare ochpekade på goda resultat. Det är dock svårt att hittanågra riktigt goda ekonomiska resultat om man läserinnantill i utvärderingen.Detta hamnade i byrålådan på departementet nå-gon gång 1997 eller så. gjordes det docken fyrpartiuppgörelse mellan regeringen, ,och . Tanken var att detskulle komma förslag till i början av hösten2001. De förslag som kom underkändes av de andratre partierna. Den socialdemokratiska regeringenförklarade sig vara nöjd med dem, men de andra trepartierna ansåg inte att de uppfyllde den överens-kommelse som hade träffats.Nu, , utlovas detett förslag i det svar jag har fåttav statsrådet. Det finns en departementsstencil påremiss. Den har bara funnits någon vecka, men såvittjag kunnat se försvårar den på flera punkter en finan-siell samordning.De tre punkter jag tänkte be statsrådet om kom-mentarer på är följande:Det ena är att enligt förslaget måste alla fyra par-ter vara med, alltså såväl försäkringskassa, landstingoch socialtjänst som länsarbetsnämnd. Det är mångagånger bra, tror jag, men frågan är om man ska ställadet som villkor, det vill säga att var och en av dessa ipraktiken har vetorätt mot att samarbete äger rum.Det andra är att inte hela den arbetsföra befolk-ningen ska få glädje av detta. Man har pekat ut engrupp, en mycket behövande grupp, i vårt samhälle,nämligen dem man kallar folk med kompliceradeproblem, de mest utsatta eller något sådant. Men detriktar sig i praktiken, enligt departementsstencilen, till5 % av den arbetsföra befolkningen, kanske ett par trehundratusen personer. Resten kommer inte att kunnafå någon glädje av detta.Det tredje är frågan om att det tydligen ska sättasin lika stora andelar pengar från de olika parterna somär med. Från statens sida kommer det att vara en lägrenivå än den som var tillåten i Finsamförsöken. Dess-utom ska det vara ett gemensamt belopp för försäk-ringskassorna och länsarbetsnämnden.Mina första frågor till statsrådet är alltså: Var ärskälen bakom de här tre rätt kraftiga inskränkningar-na i den finansiella samordningen? Är inte riskenmycket stor att det inte blir någon effekt av det helaoch att debatt, utredande med mera intekommer att leda fram till några bra förslag?Anf. 47 ():Herr talman! har som sagt undermånga år efterfrågat förslag till samordning. Jag tartill orda i den här debatten då jag uppfattar att sam-ordning är helt nödvändig för att uppnå resultat förminskad sjukskrivning. Jag ser emellertid, precis somBo Könberg, att finansiell samordning används iganska olika meningar. Kanske är det olyckligt att vifokuserar så mycket på ordet finansiell när det ärsamordningen och dess innehåll som vi måste betona.Sjukförsäkringen är helt beroende av sjukvårdensmedverkan, både för att skriva intyg om sjuklighetoch för att behandla sjukdom. Tyvärr ställer lands-tingsvården, inte minst i de socialdemokratiskt styrdalandstingen, patienter i vårdköer som innebär långaoch förlängda sjukskrivningar och nedsatta möjlig-heter att komma tillbaka till arbetet. Landstingen harpå så sätt ett slags vårdskuld. Denna är enklast attkonstatera när det gäller operationsköer, men sammasak gäller även sjukskrivningar vid de så kalladesymtomrelaterade diagnoserna som värk och ut-brändhet. Det behövs medicinsk hjälp av olika kom-petenser för att också dessa patienterna ska bli bättre.Få landsting avsätter dock över huvud taget någrasådana resurser, och de sjukskrivande läkarna haringenstans att remittera. Allt detta är frågor som vimoderater har tagit upp i vårt förslag om nationellhälsoförsäkring under en rad år, och vi har pekat påbehovet av garanterad vård.Själva sjukskrivningen görs av läkare inom sjuk-vården, och återigen brister landstingen när det gällermöjligheten att ge adekvat tid till sjukskrivningar, ochmånga gånger sjukskriver läkaren helt enkelt därföratt det är för svårt eller tar för mycket tid att påvisa attsjukskrivning inte är det rätta i detta fall. Vad som ärklart är att detta rör sig om en mycket dyrbar gråzondär behovet av samordning är stort.Även jag har läst regeringspromemorian om fi-nansiell samordning, och jag finner många resone-mang som jag tycker är kloka. Men jag finner överhuvud taget inte några ansatser för att lösa detta sam-ordningsproblem. Jag förstår också att man bara tarsikte på mycket utsatta grupper som befinner sig långtfrån arbetsmarknaden, vilket inte alls gäller för alladem som skulle behöva samordning, och utan sam-ordning just med sjukvården har jag mycket svårt attse att antalet sjukskrivningar ska kunna halveras till2008.Min fråga är: Vilka åtgärder har statsrådet vidtagitför att den nödvändiga samordningen verksamhets-mässigt och finansiellt ska komma till stånd mellansjukvård och försäkringskassa? Detta frågar jag medanledning av beställning.Anf. 48 Statsrådet ():Herr talman! Jag hade kanske tänkt mig att BoKönberg likt en känd radioman i sitt inlägg skulleutropa: äntligen. Det gjorde han inte. Jag tycker atthan kan tänka i varje fall.Läget är sådant att ett förslag är ute på remiss. Dåblir det möjligen lite knepigt att i börjadebattera innehållet. Jag vill nog avvakta remissva-ren. Men ställde tre frågor som jag ändåkan reagera på och reflektera över. En fråga handladeom huruvida alla fyra måste vara med. En annanfråga handlade om huruvida det ska vara lika storaandelar. Det är bedömningsfrågor. Det finns ingamåsten av någon högre makt given, utan det är såförslaget ser ut, och vi får avvakta remissomgångenoch sedan ta slutlig ställning till hur en propositionska se ut.Beträffande den andra frågan om hela befolkning-en eller särskilt utpekade grupper har vi nog tyckt attdet skulle föra för långt att ha en vidare ram, i alla fallhela befolkningen. Jag tror att tänker påSocsamförsöken därvidlag som innefattar andragrupper. Såsom jag har förstått det är avsikten attdenna departementspromemoria ska ta sikte på atttillgodose det tillkännagivande som hargjort när det gäller dessa samordningsfrågor.Jag uppfattade inte riktigt fråga.Men vi menar att sjukvården är med i detta förslag,men inte frågan om möjligheterna att korta vårdköer-na, om det var det som menade.Också när det gäller detta menar vi att departe-mentspromemorian tillgodoser tillkänna-givande, och vi har försökt att leverera det som riks-dagen har beställt. Det är vår uppfattning.Anf. 49 BO ():Herr talman! Statsrådet hade hoppats att jag frånriksdagens talarstol skulle utropa: äntligen. Det är jagfullt beredd att göra det föreligger ett förslagtill riksdag som innebär att det finns ut-rymme för en riktig finansiell samordning. Och det ärett löfte från min sida att om det kommer ett sådantförslag ska uttrycket "äntligen" komma. Att ordetäntligen i så fall vore befogat är alldeles klart efter-som det är en debatt som har pågått under 19-20 årom att få detta till stånd och där Socialdemokraternaunder större delen av tiden har varit ett ständigt pro-blem. Tre av statsrådets föregångare - så långt tillbaka får vi gå - jagades med blå-slampa från liberalt håll för att över huvud tagetkomma fram med förslag på denna punkt. Och tillslut verkade det som om motståndet från s-håll skulledämpas, och det fanns tecken attdenna goda idé skulle kunna omfamnas även av detstora socialdemokratiska partiet. Tyvärr verkar detinte vara så.En av de punkter där det inte är så är en av de trepunkter som jag frågade om, nämligen frågan omhela befolkningen. Den tankegång som fanns dengången då praktiska landstingspolitiker i Bohuslänfunderade på denna fråga var att de konstaterade attdet var långa köer av människor, både pensionäreroch yrkesverksamma, som väntade på operationer,och de senare var sjukskrivna under den här tiden.Samtidigt kostade det förstås en hel del pengar i formav sjukpenning. Dessa tankegångar har dykt upp ettantal gånger . Jag kan från senare år baranämna en stor finsk undersökning som presenteradesvåren 2001 och som visade att man i hadeprecis detta problem. Man har också gjort enundersökning på Sahlgrenska som presenterades idecember på ett seminarium som Svenskt Nä-ringsliv anordnade och som pekade på att det skullekunna vara så att våra gemensamma pengar skullekunna användas mer effektivt och att vi kanske tilloch med skulle kunna spara en och annan slant menframför allt att pengarna skulle kunna användas mereffektivt.Efter denna långa diskussion har regeringen nuuppenbarligen landat på att inte hela befolkningen skakunna vara med utan till och med begränsat detta,som jag nämnde i mitt förra anförande, till ungefär5 % av den arbetsföra befolkningen. Det är förvissoen angelägen grupp och en grupp som behöver hjälppå alla sätt och vis, men det är väldigt svårt att sevarför man har begränsat detta till just denna grupp istället för att ha en mer omfattande rättighet för lo-kala och regionala uppgörelser.Vi som har drivit frågan under snart ett par decen-nier har egentligen aldrig begärt några statliga detalj-regleringar på detta område, utan det som vi har be-gärt har varit en tillåtelse från statsmakten att öppnamöjligheten för lokala och regionala uppgörelser därman tror att man ska kunna hitta lösningar. Det ärdetta som gång på gång har förvägrats de olika organute i samhället som har önskat det.Jag tror att det under den närmaste månaden vidremissbehandlingen av denna departementspromemo-ria kommer att visa sig att de som har arbetat medFinsammodellen eller Socsammodellen på många hållkommer att uppfatta att det inte är möjligt i framtidenom denna lösning genomförs.Den sammanfattande bedömningen från vår sidaär tyvärr inte äntligen, herr statsråd, utan den är attdet nu läggs fram ett förslag som begränsar och för-svårar möjligheterna till den samordning som vi harvelat öppna möjligheter för.I min interpellation ställde jag tre frågor, och jagtackade för svaret inledningsvis i mitt förra inlägg.Det som jag har anledning att ta upp och påpeka är attjag inte har fått svar på alla tre frågor som jag ställde.Den tredje frågan handlade om huruvida statsrådethar gjort någon värdering av de förluster som haråstadkommits i vårt land på grund av att man så attsäga har legat på denna fråga den lyck-ade utvärderingen från ochSocialstyrelsen kom , alltså för sex årsedan. Frågan är om det går att få ett svar från talar-stolen.Anf. 50 ():Herr talman! Eftersom min fråga tydligen var liteotydlig får jag komma tillbaka till den en gång till.Med utgångspunkt i behovet av samordning mellanförsäkringskassa och sjukvård konstaterade jag attförslaget i departementspromemorian tar sikte påmycket utsatta grupper som står långt ifrån arbets-marknaden och behöver stöd från många håll. Jagmenade att denna samordning borde röra demsom talade om, nämligen hela befolk-ningen. Och det största problemet kanske snarare ärdem som står närmast arbetsmarknaden och är i be-hov av medicinsk rehabilitering. Och detta behöverskyndas på och kanske byggas ut när det gäller tillexempel behandling av personer med symtomrelate-rade diagnoser som värk, utbrändhet och så vidare.Där finns det inte mycket hjälp att få. Män-niskor går verkligen länge sjukskrivna. kom-mer de till slut, på grund av sjukskrivningen, till ochmed långt från arbetsmarknaden.Av detta skäl ställde jag min fråga, som jag nuställer en gång till: Vilka åtgärder har statsrådet vid-tagit för att samordningen mellan sjukvård och för-säkringskassa ska förbättras för att uppnå detta målavseende dem som står nära arbetsmarknaden - vilketjag uppfattar också ingick i beställning?Anf. 51 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig återge beställ-ning: Utskottets uppfattning är att samhällets resursermåste utnyttjas mera effektivt för att bättre kunnatillgodose enskilda människors behov av stöd särskiltnär det är fråga om personer med sammansatta pro-blem. Många människor riskerar annars att hamna ien gråzon när problembilden inte ryms inom en endamyndighets ram. Det kan då leda till en rundgångmellan olika myndigheter. Det är därför angeläget attsamarbete mellan alla berörda myndigheter kommertill stånd vid rehabilitering av personer med samman-satta problem.Det tillkännagivandet har regeringen försökt vill-fara i den departementspromemoria som är avlämnad.Min uppfattning är nog att och helt enkelt vill gå längre än riksdagenstillkännagivande, och det kan man ju göra. Det är välingenting som hindrar det men det får man väl i såfall debattera och föra en politisk diskussion om.Jag har tittat på röstsammanräkningen vad gällerriksdagens tillkännagivande. I varje fall moderaternaröstade för det tillkännagivande som gjordeoch som jag läst upp.Jag ska vara snabbare och mer precis än Bo Kön-berg här var som inte ville säga äntligen. Du ska fåkorta och kärnfulla svar på de tre frågorna.Jag börjar med den tredje frågan, om statsrådethar "gjort någon värdering av de förluster i form avbåde lidande och ekonomiska kostnader". Det är enså kallad retorisk fråga av samma innebörd som frå-gan: Har du slutat slå din fru?Om jag ska försöka svara på den måste jag taställning till allt lidande och elände som Bo Könbergräknar upp. Jag börjar med att säga att du ska få tvåtydliga ja och ett nej. Vi kan börja bakifrån.Jag har inte gjort någon värdering. Svaret är alltsånej - nu fick du svar på den tredje frågan.Sedan till den andra frågan: "Om statsrådet kom-mer att föreslå en sådan proposition, kommer den då,till skillnad från budgetförslaget , attmedge en ekonomisk omfattning av den finansiellasamordningen som på ett meningsfullt sätt uppfylleruppgörelsen bakom socialutskottets betänkande? "Svaret på den frågan är ja. Detta är bättre - nästan 2miljarder kronor.Svaret på den första frågan, om statsrådet"bedömer det som sannolikt att före som-maren får en proposition", är ja. Det är nu remisstid,och denna är . Jag bedömer det som san-nolikt, och det är också regeringens ambition, att ensådan proposition presenteras.Anf. 52 BO ():Herr talman! På åtminstone en punkt har statsrå-det helt fel. En fråga av typen om statsrådet har gjorten värdering är innehållsmässigt inte alls en fråga avtypen om statsrådet har slutat slå sin fru och som skabesvaras med ja eller nej. försökte han ändå svaramed ja eller nej, så jag tror att han inser att parallelleninte var så lyckad.Jag brukar försöka avstå från att ställa den typ avfrågor som statsrådet här beskyllde mig för att ställa -det går att läsa innantill att jag faktiskt inte har gjortdet.Sedan säger statsrådet att vi via departementssten-cilen har fått något som överensstämmer med riksda-gens beställning. Det ligger en del i det; det är jagberedd att hålla med om. Däremot är det naturligtvisså att den överenskommelse som tre partier i riksda-gen slöt med regeringen är en uppgörelse som hand-lade om att vi skulle ha någonting som innebar ettbetydande avstamp i frågan om utfallet av de olikatidigare försöksverksamheterna.När det gäller det som jag i den här interpella-tionsdebatten, som kommit efter det att vi fått depar-tementsstencilen, har pekat på är, såvitt jag förstår, deinskränkningar - framför allt de tre jag nämnt, ochkanske någon ytterligare - av den arten att de kraftigtkommer att försvåra en finansiell samordning ochmöjligheterna att få ett gott resultat.En punkt som jag inte tagit upp men som gällernågot som jag skulle vilja skicka med statsrådet ärföljande. I departementsstencilen hävdar man att detinte går att få en jämförelse med hur detskulle ha blivit om man inte hade gjort något ochdärför väljer lösningar vad gäller de ingående parter-nas pengar med mera. Så är det förstås alltid när vigenomför reformer. Vi kommer ju aldrig att kunna sehur det hade gått om vi inte hade genomfört reformeni fråga - och då i hela landet.Jag menar att man på den här punkten också gören allvarlig avstickare från det som skulle ha varitmöjligt. Det tror jag att departementsstencilens för-fattare lite grann inser. Det konstateras ju att det be-träffande de ekonomiska drivkrafterna blir avsevärtsvårare med den tekniska metod som man lagt fast.Sammanfattningsvis, herr talman: Det förslag somnu har lagts fram kommer sannolikt inte att lösa deproblem som borde lösas.Anf. 53 Statsrådet ():Herr talman! Jag för min del tänker avsluta de-batten med att i varje fall till säga att jagunder den korta tid som jag haft ansvaret för dettaändå har haft tillfälle att göra besök vad gäller en delav de projektförsök som genomförs. Jag tillhör nogdem som tror att det är viktigt att man samordnar ochsamverkar kring resurser för att snabbt och med högkvalitet hitta rätt åtgärd till den enskilda människan.Därvidlag är jag i grunden anhängare av en god sam-ordningsprocess, som säkert kan utformas på liteolika sätt. Jag tror att det är viktigt med en samord-ning med hög kvalitet.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av förstevice talmannen att ajournera förhandlingarna tillkl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.9 § Svar på interpellation 2002/03:177 om al-koholreklam i tidningarAnf. 54 Statsrådet ():Fru talman! har frågat omjag avser att vidta några åtgärder med anledning avden uppkomna situationen. Han syftar då på Mark-nadsdomstolens dom av i det såkallade Gourmetmålet, där domstolen fann att detsvenska förbudet mot alkoholreklam i tryckt skrift -när skyddssyftet, folkhälsan, ställs mot förbudet be-traktat som handelshinder - måste betecknas somalltför långtgående och därmed oproportionellt i EG-rättslig mening.Svaret på fråga är ja, jag harför avsikt att vidta åtgärder.Jag beklagar att annonsförbudet i dess nuvarandeutformning inte befunnits vara förenligt med EG-rätten. Med hänsyn till folkhälsan är det emellertidinte önskvärt att förbudet luckras upp. Under de se-naste åren har totalkonsumtionen av alkohol ökat ilandet. Särskilt oroande är att debutåldern blir alltlägre och att det är ungdomar mellan 18 och 25 årsom dricker mest alkohol. Det är också en målgruppsom kan antas vara särskilt känslig för de budskapsom förs fram i reklamen. Regeringen har därför föravsikt att lägga fram en propo-sition för med de förslag till ändringar avden svenska lagstiftningen som bedöms vara möjligaoch i överensstämmelse med EG-rätten. Jag har där-utöver för avsikt att tillsätta en utredare för att närma-re analysera vilka ytterligare lagändringar som kanvidtas för att begränsa möjligheterna att införa alko-holreklam i tryckta skrifter. träffadesrepresentanter för sex av sju partier ochkom överens om hur förslagen ska utformas.Marknadsdomstolens dom innebär inte att det nuär fritt fram för alkoholreklam i tryckt skrift. Kravenpå att särskild måttfullhet ska iakttas vid marknadsfö-ring av alkoholdrycker till konsumenter gäller fortfa-rande, liksom att marknadsföringsåtgärder inte fårvara påträngande, uppsökande eller uppmana till brukav alkohol. Marknadsföringen får inte heller rikta sigsärskilt till eller skildra barn och ungdomar.Anf. 55 ():Fru talman! Först vill jag naturligtvis tacka mi-nistern för svaret. Jag kommer strax tillbaka i sak.I detta sammanhang är det viktigt att påminna omvad som gällt i EU:s hantering av ärendet från början.Man möter mycket av missförstånd, att det är vårtmedlemskap i som i grunden skulle ha varit skälettill detta. Som EU-vän är det viktigt för mig att sägaatt reklamförbudet inte strider mot EU:s handelsreg-ler. Det har EU sagt klart och tydligt, men man ladetill: om folkhälsan inte kan skyddas på ett annat sätt.Det var det som gjorde att vi fick tings-rätt att lägga fast att man ansåg att folkhälsan kundeskyddas på annat sätt. Det var egentligen det som varanledningen och upprinnelsen till det hela. Som aktivparlamentariker tycker jag att det är oerhört bekym-mersamt att vi har en rättsordning och ett rättssystemsom gör att man kan fråga sig på vilka grunder detgår att hävda att folkhälsan kan skyddas på annat sättnär vi är mitt inne i en oerhört svår situation på dettaområde. Jag kommer tillbaka till detta i mina senareinlägg.Marknadsdomstolen, som hade att hantera fråganalldeles , finner alltså att förbudet är alltförlångtgående i förhållande till att det kan bli ett han-delshinder.