prot · GQ0972 · 2003-03-14 00:00:00 — Tack, jordbruksministern, för svaret,även om jag naturligtvis inte är nöjd med det.Anledningen till att jag ställde den här interpella-tionen är den debatt som förs bland annat i mitt hem-län efter det att en man skjutit en varg för attfreda sina tamdjur. Debatten har i det fallet handlatom det orimliga i att han kan dömas till fängelse. Detär uppenbart att det är något fel på den lagstiftningsom gäller skyddsjakt på våra rovdjur, däriblandvargen.Det är inte rimligt, och inte heller förenligt medvad folk i allmänhet anser, att man ska ha ett straff förmänniskor som skyddar sina tamdjur som är detsam-ma som för en människa som vållar ett barns död. Detvar nämligen om rättsläget och brottspåföljderna förolika brott som jag skulle velat ha en diskussion medjustitieministern. får jag ta den debatten medjordbruksministern i stället. Vad jag förstår lyderockså rättsfrågorna just på det här området underjordbruksministern, och jag respekterar det.Vi hade i kammaren så sent som förra torsdagenen mycket lång och intressant debatt där jag kundekonstatera att rovdjurspolitiken väcker ett lika stortintresse här i som den gör ute i våra byg-der. Det är faktiskt väldigt bra, för vi som sitter här iriksdagen ska ju spegla folkets intressen och folketsönskningar ute i verksamheten - vi är de förtroende-valda.Jag tycker att det hade varit på sin plats att ävenjordbruksministern hade deltagit i den debatten, somändå handlade om jordbruks- och miljöutskottetsbetänkande, om inte annat så för att lyssna av vadsom framfördes från alla partier. kan man natur-ligtvis läsa snabbprotokollet, men det är inte sammasak som att höra intensiteten i rösterna när man fram-för olika synpunkter.Om det är någon fråga som diskuteras och samlarmycket folk vid olika sammankomster ute i landet såär det just rovdjurspolitiken. Jag hade själv förmånenatt för någon vecka sedan få vara i Norduppland, iÅkerby bygdegård i , och prata kringde här frågorna tillsammans med företrädare även förmyndigheter.Rovdjursfrågan engagerar och väcker känslor.Vargen har, om vi nu ska prata om den, enligt vadsom sägs i en faktaruta som kommer från Viltskade-center i sitt kärnområde i skogarna iVärmland och , nära gränsen till . Ochden lever även i , och ,och vargreviren sprider sig österut och söderut ochhar etablerat sig även i Upp-land, och län.Antalet tamdjur - får, men även nöt och hästar in-räknas där - som dödades av varg tredubblades underår 2001-2002, från 58 till 170 tamdjur. Kraven ärentydiga från många, från enskilda personer, frånvissa riksdagspartier, från LRF, från och från Svenska Samernas Riksförbundför att nämna några, nämligen att bestämmelserna i28 § jaktförordningen måste förändras.En central del av rovdjurspolitiken måste varamänniskans möjlighet att skydda sin egendom ochsina tamdjur vid rovdjursagrepp. Det måste även enjordbruksminister inse. Det går helt enkelt inte attfortsätta driva en rovdjurspolitik som inte ger tillåtel-se att utan myndighetstillåtelse ingripa innan djurenhar skadats eller till och med dödats.Fru talman! Jag vill bara säga en mening till. Jaghar inte träffat en enda bonde som säger att han ellerhon kan sitta med armarna i kors och titta på när deegna djuren skadas eller till och med dödas av varg.Anf. 21 ():Fru talman! Jag kan börja med att understryka detsom har anfört. Just beträffande detallra sista som hon tog upp är det här också fråga omen bedömning hur man ska se på alla de djur som rivsav vargen och där ägaren över huvud taget inte kangöra någonting. Det förekommer och har förekommit,inte minst i , att får har blivit rivna och ska-dade men inte dödade. De flesta blir förvisso dödade.Men här gäller det också att se lite grann på djur-skyddet - får i relation till rovdjuret vargen.Jag tycker att den här frågan på sitt sätt är lite spe-ciell nu när vi har fått en växande vargstam. Det ärinte längre fråga om huruvida vi ska ha varg eller intei det här landet. Vi har fått en vargstam, och den är ennaturlig del av den svenska faunan. Men det är ocksåen naturlig del att man också har jakt på varg. Vargenär nämligen i grunden ett skyggt djur, men om vargeninte blir föremål för jakt ändrar den sitt beteende, ochdet är särskilt då som dessa olägenheter som RigmorStenmark har berört uppstår.När regeringen nu säger att det inte är aktuellt, ivarje fall inte , med någon ändring avdessa bestämmelser beträffande jakt på varg måstejag ställa frågan: Vad ska inträffa innan regeringenavser att komma med ändringar? Det är min förstafråga.Min andra fråga handlar om att vi har lokala stat-liga myndigheter, , som kan bedömadess frågor i de olika landsändarna. Då är min fråga:Varför kan inte få fatta beslut omskyddsjakt på varg i stället för att detta ska gå upp tillNaturvårdsverket, detta särskilt mot bakgrund av attvi i de län som tog upp har en såpass tydlig vargstam att det inte är fråga om att varg-stammen skulle äventyras på något sätt om vissa djurskulle bli dödade i samband med jakt?Min tredje fråga gäller personskador. Genom inte bedriver jakt på varg och genom att vargendärigenom ändrar beteende är det nu bara en tidsfrågainnan det kommer att uppstå personskador också medanledning av varg. Regeringen har ju godtagit attstaten ersätter personskador med anledning av björnsom en del i den statliga rovdjurspolitiken. Min frågatill jordbruksministern är: Varför vill regeringen inteklarlägga rättsläget så att personskador förorsakadeav varg är reglerade innan den första skadan inträffar?Detta motionerade jag om , och detväckte en del tumult. Man sade att vargskador intehar förekommit på väldigt . Men det är intedet som det är fråga om, utan med en växande varg-stam kommer dessa personskador att uppstå. ViviannGerdin har tagit upp den här frågan i en motion tillårets riksdag också, och frågan är i hög grad aktuell.Här krävs ett initiativ från regeringen.Anf. 22 ():Fru talman! Till jordbruksministern skulle jagvilja anföra följande. Vargens skyddsvärde diskuterasväldigt mycket i samband med funderingar över omvi ska kunna tillåta skyddsjakt, avlysningsjakt och såvidare.Som en naturlig följd av det uppstår frågan omvargens genetiska bakgrund. Med anledning av dethar jag skrivit en motion där detta tas upp. Man kanfundera på om den varg som vi nu har i ärden ursprungliga skandinaviska vargen som fannsföre fridlysningen 1965 - det finns en forskare somhävdar det - eller om den varg som vi nu har tillhören främmande art som inte fanns i tidigare.Är det så får det också konsekvenser. Det kan viåterkomma till.Jag vill hänvisa detta till en stor genetisk under-sökning som har gjorts vid därforskarna har kommit fram till att dagens svensk-norska varg är av finskt-ryskt ursprung. Förhåller detsig så är det klart att det får konsekvenser. Det förstasom man kan konstatera är att vargen i så fall inte ärutrotningshotad, och då kan man inte heller användaargumentet att man inte kan tillåta skyddsjakt förränvargens population har kommit upp i ett visst antal ivårt land.Jag kommer från , och jag lever i ett ländär det är gott om varg. Det gäller , , och in på den norska sidan. Jag harförmånen att ha en nära kontakt med vargspanarebåde på den svenska och på den norska sidan och serdenna utveckling kontinuerligt och får rapporter varjekvartal om vad som händer. Det handlar om ökningarav de vargkullar som sker under sommarmånadernamen också om eventuella vargar som man misstänkeratt någon har tjuvskjutit men även om vargar somfaktiskt har skadats, blivit sjuka och avlidit. Menframför allt lever jag med att detta har påverkat män-niskors vardag. Det finns en oro. Den kan man intebortse från. Sedan hävdas det från många vargvänneratt man inte ska känna denna oro, men det gör männi-skor i alla fall.Detta får också ekonomiska aspekter för de mark-ägare som finns i dessa områden. levde manpå många olika sysselsättningar. Man kunde ha ettdeltidsarbete eller leva på jord- och skogsbruk. Sam-tidigt kunde man arrendera ut sin mark. Det har påvissa ställen blivit nästan noll. Det är oerhörtsvårt att arrendera ut mark för bland annat jakt menäven för annan fritidssysselsättning i de västra delar-na av Värmland.Jag saknar en djupare diskussion inom regeringennär det gäller vargens genetiska bakgrund. Jag tyckeratt det är någonting som man har svept över. Man harinte riktigt satt sig in i detta. Om vargen är av denfinsk-ryska arten är den inte utrotningshotad. Detfinns 40 000-50 000 i , och därmed skullevi också kunna tillåta skyddsjakt där vargen påverkarmänniskors vardag. Jag är inte öppen för allmänjakt, men jag tycker att man borde bli mer tillmötes-gående i de fall vargen påverkar de människor somägnar sig åt jordbruk och olika fritidssysselsättningar.Man måste se till deras möjligheter att vara kvar pådessa orter.Anf. 23 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag kan ha förståelse för att den en-skilde tamdjursägaren kan tycka att det är svårbe-gripligt att det är förbjudet att döda ett angripanderovdjur innan det har rivit något tamdjur. Men omdet, som nu säger, skulle vara till-låtet att skjuta ett rovdjur under direkt angrepp, finnsdet en risk för att skyddsjakten skulle komma attmissbrukas.Detta påtalades också i remissvaren på , och de här argumenten fördes fram avde rättsvårdande myndigheterna. ,Riksåklagaren och flera domstolar var mycket kritis-ka mot utredningens förslag därför att de kunde geoss ett antal bevissvårigheter liksom också problemmed att freda rovdjursstammen.Jag skulle här vilja framhålla att det inte är så somRigmor säger att man måste stå helt overk-sam och titta på när ett rovdjur angriper och skadareller dödar ett tamdjur. Ingenting förhindrar att manskrämmer bort rovdjuret. Man kan agera. Jag vill härunderstryka att det enbart är själva skadandet ellerdödandet som är förbjudet.När det sedan gäller frågor omvarför vi inte ska låta länsstyrelserna besluta omskyddsjakten vill jag säga att vi har behov av en na-tionellt sammanhållen politik. Det är svaret på denfrågan.Vad sedan gäller frågan om personskada är det,som säger, så att vargen är ettskyggt djur och att vi inte har haft några exempel påpersonskada. Det innebär att frågan inte har varit såaccentuerad. Men i ett läge där vi har goda skäl attbefara skada på människa har vi givetvis anledningatt göra samma överväganden som vi har gjort när detgäller björn.Viviann tar upp de genetiska frågornakring vargen och jakten på varg. Jag förstår inte rik-tigt problemet. Vi vill undvika inavel, och vi behöverha nytt genetiskt material. Vi vet att vargen kommerösterifrån, och det är då alldeles naturligt att vi fården genetiska profil på vargen som vi har . Vikan inte resonera så att eftersom det finns så mycketvarg österut behöver vi inte ha de regler som vi har.Det är ett internationellt åtagande att värna vargen ivåra länder.Anf. 24 ():Fru talman! Ett av de besked som jag har fäst migvid i interpellationssvaret är följande: "När det gälleratt freda sina tamdjur mot rovdjursangrepp kan detexempelvis vara fråga om att skrämma rovdjuret isyfte att undvika angrepp." Detta har också tagits uppigen av ministern.Vad gäller att skrämma ett rovdjur skulle jag viljafå konkreta förslag från ministern. Vad tror ministernatt en bonde gör när han kommer ut på trappan ochtittar ned i sin hage och ser att vargen är där? På vil-ket sätt kan bonden vidta åtgärder för att skrämmabort en hungrig varg som har slängt sig över ett tam-djur? På vilket sätt ska bonden kunna skrämmas?Jag tycker faktiskt att jordbruksministern visadeen väldig okunskap om hur människor reagerar ochom hur livet på landet fungerar.Det sägs vidare att lagen kommer att missbrukasom den ändras. Men det är ju det som sker trotsatt man inte vill det. Man vill faktiskt ha en lag somdet är möjligt att följa också rättsligt sett. Jag tror inteatt någon av oss är blåögd. Jag tror åtminstone att intenågon av de riksdagsledamöter som deltar i den härdebatten är det. Vi är inte blåögda utan vi ser vadmänniskor gör. Människor tar tag i sina problem.På landsbygden lever man av sina näringar och ärberoende av sina djur. Det arbete som man utför utepå landsbygden är helt enkelt en födkrok. Om reger-ingen är kategorisk och inte kan tänka sig att ändrasin nuvarande rovdjurspolitik, kommer den att görasig själv en björntjänst. Om man inte lyssnar till osssom för fram den oro som finns ute i landet och intebryr sig om den oacceptans som finns, kommervi att få en situation som inte är värdig ett land somSverige.Vi måste fatta demokratiska beslut som är möjligaför människor att följa. Jag vill därför upprepa minafrågor. För det första: På vilket konkret sätt ska mankunna skrämma en varg som står i begrepp att dödaett tamdjur? För det andra: På vilket sätt ska manundvika att folk missbrukar den lagtext som i ?Anf. 25 ():Fru talman! Först och främst tolkar jag jord-bruksministerns besked här så att när den första per-sonskadan förorsakad av varg nu kommer att inträffa,kommer regeringen att lägga fram ett förslag somvidgar statens skyldighet att ge skadestånd till attgälla även varg, inte bara björn. Det är ett värdefulltbesked. Ska man över huvud taget få någon tilltro tillden statliga rovdjurspolitiken och ett medvetande omatt man tar konsekvenserna av den, måste man varatydlig på den punkten.Nu gäller det egentligen inte bara personskadorutan den statliga rovdjurspolitiken innebär, som har varit inne på, beträffande varg ocksåväldigt många personliga olägenheter för boende, inteminst i och också i ,och de ersätts inte.Jag måste vidga min fråga angående länsstyrel-sernas beslutsbefogenheter. Jordbruksministern sägeratt man måste lägga dessa befogenheter på för att få en nationellt sammanhållenpolitik. Skulle man driva det resonemanget i alla defrågor om delegering av ansvaret till länsstyrelserna,skulle dessa fråntas i stort sett alla beslutsbefogenhe-ter. Jag utgår från att en lokal statlig myndighet ienlighet med subsidiaritetsprincipen måste kunnafatta beslut utifrån de riktlinjer som gäller. Men detgäller också att den kan ta del av det lokala besluts-underlaget, vilket har visat oförmå-ga att göra.Jag skulle vad gäller att skrämma vargar som intelängre är skygga vilja att jordbruksministern villepröva att stå på vakt utanför fårhagar för att se hurenkelt det är att skydda tamdjuren från vargangrepp.Anf. 26 ():Fru talman! Jag ska börja med att ytterligare för-tydliga mitt uttalande till jordbruksministern om attden vargart som vi har i inte är utrotningsho-tad. Jag grundar det på att den härstammar från denfinsk-ryska vargpopulationen. Vi vet också att rov-djur rör sig, också över många stora områden. Dethandlar här om djur som rör sig över gränser. Vi skainte stänga in rovdjuren. Skulle vi göra det inom ettområde kan man verkligen tala om inavel. Vi harockså sett att en varg harförflyttat sig från till norra anser således inte att vargen är utrotningsho-tad i vårt land. Man bör därför kunna ta beslut omskyddsjakt. Att man också gör det i förväg är viktigtför djurägarna, eftersom § 28 egentligen inte är möj-lig att använda. Den är en teoretisk modell som inteär anpassad till verkligheten.Jag tycker att frågan om rovdjuren och framförallt varg egentligen inte är någon jaktfråga. Det är endjurskyddsfråga. Jordbrukarna omfattas av mångastränga lagar om att skydda sina djur, men detgäller rovdjursangrepp faller djurskyddslagen tillba-ka, och det tycker jag är mycket märkligt. Jag vet intevad det här grundar sig på. Det kanske är den enskil-de ägarens kollision med statens ägande som gör attden enskilde ägaren får stå tillbaka. Men det här ärhelt oacceptabelt.Jag vet att det har gått in en skrivelse till lagrådetfrån västra , där man har begärt att man skafå en förklaring, därför att det finns ingen människasom kan tolka vad § 28 egentligen innebär.Anf. 27 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag blir ganska förvånad när jag hörRigmor säga att med sådana regler som vihar nu är det givet att de reglerna kommer att miss-brukas, och om vi ändrade reglerna så skulle vi inte fåett större problem. Givetvis utgår jag från att svenskamedborgare följer svensk lag. Sedan ska vi givetvisföra en levande diskussion om hur regelverket ska seut. Det tycker jag är bra.Men säger att vi måste fatta be-slut om hur regelverket ska se ut under demokratiskaformer. Det var precis det som gjorde , där man då gjorde den avvägning som manbedömde vara lämplig mellan tamdjursägarnas intres-sen och naturintressena. Det var det beslutet somfattades här i kammaren just utifrån det demokratiskatillvägagångssätt som vi vill ha när vi stiftar lagar.Jag delar inte synen att vi nu skulle ha en tillräck-ligt stor vargstam och att vi nu skulle kunna ändravårt regelverk. Vi har ju inte nått upp till våra etapp-mål när de gäller de vilda djuren. Jag kan nämna attnär det gäller järv har vi bara kommit ungefärhalvvägs till det fastlagda etappmålet, och när detgäller vargen har vi inte ens kommit så långt. Vi haralltså en bit kvar innan vi kan vara nöjda med vårarovdjursbestånd i landet.Jag vill också säga till , när detgäller personskador, att givetvis måste vi göra enriskanalys. Det tycker jag är rimligt. Vi vet att vargenär ett skyggt djur. Vi vet att vargen inte gärna är därmänniskor är. Det har inte funnits skäl attbefara angrepp på människa. Därför menar jag att viska ha ett öppet sinne inför de här problemen, men attdet inte förefaller finnas någon över-hängande risk.Vad gäller länsstyrelserna och deras roll delar jagsynen att det är rimligt, när det finns förutsättningar,att man också för beslut från central nivå till regionalnivå. Men jag menar att den tidpunkten inte inträffarförrän vi har nått de etappmål som jag hänvisade tilltidigare. Vi behöver ha en nationell sammanhållentillsyn av frågorna, men när vi har nått längre ochrovdjursstammen har utvecklats kan det finnas skälatt ompröva ansvarsfördelningen.Anf. 28 ():Fru talman! Ja, visst var det så - det kan jag hållamed om - att det fattades ett demokratiskt beslut här,nämligen ett majoritetsbeslut i , och det ärju demokrati. Men när man går lite längre och tittarpå demokratin ute i bygderna, med de uppvaktningarsom har varit och med den debatt som förs ute i helalandet stämmer det inte riktigt. Mitt demokratibe-grepp omfattar också vad folk tycker som är direktberörda av de beslut som fattas här i ochnär de hojtar till. Det är ju faktiskt så, jordbruksmi-nistern, att människor vill och naturligtvis ska levaefter de lagar som stiftas av , men när detstiftas sådana lagar som är omöjliga att efterlevahojtar människor till. De är ju väldigt sjysta, tyckerjag, som ber oss politiker komma ut och också genomatt de vill framföra sina synpunkter.Jag fick inget svar på hur man ska kunna skrämmaen varg som är i färd med att överfalla sitt byte. Hurska en bonde som står på trappan kunna skrämma denvargen?Vi pratar om att vargen är skygg. Ja, visst: Det ärden allmänna uppfattning man har fått. Men de ströv-vargar som kommer och som uppför sig på ett ona-turligt sätt är ju egentligen de som är problemet. Detär de som orsakar den största skadan också enligtRovdjurscenters rapporter. Hur ska vi bete oss meddem? Är det möjligt att man kan få skjuta dem? Dåkanske vi kom undan det här. Är det möjligt, som endel jägare säger, att man ska kunna skjuta en varg i enfamilj för att på något vis ta tillbaka herraväldet? Detär ju ändå så att människan är skapelsens krona.I anser vi att vi ska ha rovdjur i Sve-rige. De tillhör den fauna som finns. Det är inte demvi vill komma åt. Men vi vill att det ska råda ett så-dant förhållande att det finns en balans mellan såkallade vargälskare och dem som inte gillar vargen.Jordbruksministern har ett mycket stort ansvar att setill att så blir fallet även i Sverige.Anf. 29 Jordbruksminister ():Fru talman! Givetvis måste vi stifta lagar sommänniskorna kan leva efter. Det tycker jag också. Detär väldigt angeläget. måste vi ju se till att vikan ta tillvara olika intressen, och det är ju precis detvi har gjort i det beslut som har fattat: enrimlig avvägning mellan tamdjursägarnas intressenoch naturvårdsintressena i det här sammanhanget.Jag är glad att höra att säger attvi ska ha rovdjur i . Där har vi samma upp-fattning. Då måste vi också hitta en modell för att setill att vi når upp till de etappmål vi har satt upp. Vi ärinte där, utan vi måste fortsatt ha ett regelverk somskyddar rovdjursstammen så att vi inte riskerar attfredningen sätts ur spel.Jag fick tidigare frågan från vadsom skulle inträffa för att jag skulle vara beredd attompröva min ställning när det gäller att det i en balans mellan de här olika intressena. Ja, detsom ju måste inträffa är att vi får en varg- och järv-stam som är i den storleksordningen att vi känner attvi har ett stabilt förhållande . Det ärgivetvis min förhoppning att jag då ska kunna föreslåregeringen att rovdjur som är under direkt anfall påtamdjur ska få dödas. Men det kräver att de här förut-sättningarna är uppfyllda.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 2002/03:207 om ar-betskraftsbristAnf. 30 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att vidga möjlighetenför medborgare utanför EU-området att arbeta i Sve-rige. Frågan har ställts mot bakgrund av bland annatuppgifter om rekryteringssvårigheter och risk förframtida arbetskraftsbrist på den svenska arbetsmark-naden.Inledningsvis vill jag framhålla att det finns medvetenhet inom regeringen om behovet avåtgärder för att möta effekterna av de demografiskaförändringarna. Utbudet av arbetskraft behöver lång-siktigt öka för att undvika arbetskraftsbrist och flask-halsar och säkra en hållbar ekonomisk tillväxt ochvälfärd. Grunden för en framgångsrik politik i dettaavseende läggs under de närmaste åren.Regeringen har satt som övergripande mål att an-delen reguljärt sysselsatta i befolkningen i åldern ska öka till 2004. Målet därefter är fullsysselsättning. I regeringsförklaringen för innevaran-de riksdagsår pekades de höga sjuktalen och demånga invandrarnas utanförskap ut som denna man-datperiods allt annat överskuggande arbetsuppgifter.Mot denna bakgrund har ett intensivt reformarbeteinletts för att öka sysselsättningen och säkra arbets-kraftsutbudet. Så sent som överlämnadesen arbetsmarknadspolitisk proposition för ett bättreoch effektivare arbetskraftsutbud till . Pro-positionen innehöll bland annat förslag för förbättradintegration. presenteras blandannat propositioner om minskad ohälsa och omskärpningar i diskrimineringslagstiftningen. Reform-arbetet inom berörda politikområden kommer attfortgå under mandatperioden.Min övertygelse är att nyckeln till att framgångs-rikt kunna möta den demografiska utmaningen liggeri kraftfulla och effektiva insatser för att ta till varahela den potential som finns i den arbetsföra befolk-ningen. Alla behövs.Det är inte säkert att åtgärder med dennainriktning är tillräckliga för att tillgodose den framti-da efterfrågan på arbetskraft. Också andra typer avåtgärder bör därför övervägas. I en bred politiksyftande till att hålla arbetskraftsutbudet uppe ochmotverka bristsituationer och flaskhalsar kan ökademöjligheter till arbetskraftsinvandring vara ett avflera kompletterande element.Regelverket som styr möjligheterna till arbets-kraftsinvandring från länder utanför EU- och EES-området tar avstamp i riktlinjer för invandringspoliti-ken som antog . Sedandess har antagit flera propositioner sombekräftat den principiella hållningen att arbets-kraftsinvandring endast ska förekomma i undantags-fall, bland annat för att täcka tillfällig brist.Inte minst har emel-lertid djupgående strukturella förändringar ägt rum påarbetsmarknaden och i samhället i övrigt. Ett viktigtinslag i denna process har varit den tilltagande inter-nationaliseringen.