prot · GR0913 · 2003-10-15 00:00:00 — När det gäller socialdemokratins ansvar för folkomröstningsresultatet har jag framfört samma synpunkt som till exempel , nämligen att den socialdemokratiska ledningen har försummat sitt ansvar att stå för en tydlig Europavision och prioriterat sammanhållning i rörelsen i stället för agitationen för Europatanken. Märkvärdigare än så är det inte. Där tycker jag att ni har ett större ansvar än vad vi har, för vi har gjort så gott vi har kunnat. Jag behöver inte tala om detaljerna i borgerligt samarbete med , men han ska vara förvissad om att han kommer att möta en vässad och maktsugen borgerlighet som inte ser samverkan med Socialdemokraterna som någon lösning. Vi är redo för det för tillväxt och annat där det kortsiktigt är nödvändigt för . Men oftast är det ju Socialdemokraterna som blockerar lösningarna på de stora samhällsproblemen när det gäller sjukskrivningarna, tillväxten, segregationen, skolan och mycket annat. Vi kommer att utmana Socialdemokraternas maktmonopol. Vi kommer att göra det var för sig men också, hoppas jag, i en förtroendefull samverkan. Om har någon förhoppning om att borgerligheten kommer att vara mindre samspelt framöver så tror jag att han hoppas för mycket. 33 Statsminister () replik: Jag har inga som helst förhoppningar om att den borgerliga oppositionen ska bli mindre samspelt. Jag tror inte att det är möjligt, ens med ledarskap. Jag frågade om varför detta inte tål offentlighetens ljus. Kan inte argumentera lite om detta? Det är ju trots allt så som har profilerat sig; det är ett parti som ska öppna upp i alla sammanhang. Här säger han som en första reflex att det där ska vi inte prata om här. Vad är det som är så känsligt, , med att åstadkomma ett borgerligt samarbete? Hur ser du på din roll som ledare i det sammanhanget? 34 () replik: De borgerliga partiledarna har regelbundna träffar där vi planerar vårt arbete. Det offentliggörs sedan för allmänheten i form av olika markeringar, initiativ och utspel. Jag hoppas att den verksamheten kommer att återupptas, och med större intensitet, framöver. Att själva planeringen sker på interna möten och offentliggörandet inför allmänheten är väl inte så märkvärdigt. Jag tror att jag har en viktig roll som politisk ledare i den nya position som har. Det är framför allt som kan utmana Socialdemokraterna. 70 000 socialdemokratiska väljare kom till oss i valet . Jag talade om skolpolitiken, där av era väljare tycker som vi och tycker som ni själva. Om fler får reda på det så kommer ännu fler att komma över, och statsministerns tystnad om gymnasiepolitiken kommer nog att göra att en del ytterligare kommer över . 35 (): Man skulle nästan kunna börja ängslas över att komma bort i den här debatten, som har försiggått ett tag inte minst när det började utannonseras repliker mellan den tidigare demonstrerade, i varje fall i , borgerliga vänstern. När sedan dessutom statsministern kommer med sina repliker och får dem på en replik så kan man kanske börja undra. Men å andra sidan tycker jag inte att alla de turer som var nu kändes särskilt imponerande. Jag vill börja med ett hjärtligt tack till kollegan och vännen för många trivsamma år tillsammans. och då har det inträffat att politiker har fått för sig att debattera skattepolitik, skattebestämmelser och skattelagstiftning alltså inte skattenivåer med . Den som tar strid med i den typen av frågor demonstrerar enligt mitt sätt att se komplett renons på självbevarelsedrift. Men det är inte som kunnig skattepolitiker med kunskap i alla vinklar och vrår i det avseendet som jag kommer att minnas dig, . När du har berättat om era barn, och , har du lyst av lycka. Då har du visat en älskvärdhet och omtanke som inget skatteväsen i världen kan mobilisera. Du är värd av lycka tillsammans med de dina. Du är ju en ung man. Du sade så här: Man borde avgå fler gånger! Och det kanske man borde. Jag vill understryka det som statsministern yttrade, för det var verkligen en sanning. Han sade nämligen så här: kommer vi alla att avgå. Man kanske skulle stryka under . invigde statsministern i . Kvalitet många besökare vandrade runt där mellan montrarna. Flera partiledare och politiker var också i och gjorde insatser under mässdagarna. Själv hann jag inte innanför portarna förrän en journalist körde en liten bandspelare under näsan på mig och frågade: Vad är kvalitet för dig? Mitt svar kan vara helt ointressant, men frågan är förstås angelägen. Vi önskar ju alla att livet ska vara meningsfullt och erbjuda kvalitet. Min uppgift var att delta i ett seminarium som handlade om barn som far illa. Vid sådana här seminarietillfällen presenteras statistiska uppgifter som är helt outhärdliga. Dessutom exponeras vi dagligdags för så många sifferuppgifter och så många upplysningar att vi låter mångt eller mycket gå in genom det ena örat och ut genom det andra kanske för att orka. Ungefär 7 000 barn utsätts för våld i vårt land. 100 000 barn mobbas. 77 000 barn ringde till hjälptelefon! Så blir seminarier som ska handla om kvalitet lätt inslag i kvantitetsmässande i stället för i kvalitet och statistik som föredras i stället för koncentration på den ensamma, utsatta individen Det är alldeles uppenbart att ordet kvalitet, i synnerhet om det handlar om livskvalitet och meningsfullhet, är främmande för ofantligt många människor. På X 2000-tåget från tillbaka till hade experternas berättelser där på seminariet satt sig i sinnet på mig, och konstigt vore det väl annars. Det var berättelser om barns utsatthet och vedervärdiga förhållanden. Vi politiker, opinionsbildare och lagstiftare måste se till så att vi inte enbart gör nedslag i medmänniskors vardag och sedan vänder ryggen till alltihop. Nog har vi anledning att ställa frågan: Vart har barnperspektivet tagit vägen i vårt samhälle? Vi inbillar oss väl inte att föräldrar och familjer kan fösas åt sidan och omyndigförklaras och att det främjar livskvalitet för barn? Vi borde här i enligt min mening ägna mycket mer tid åt just barnperspektivet. startar vi kristdemokrater en omfattande lyssnarkampanj för att utröna hur småbarnsföräldrar verkligen vill ha samhällets stöd och hjälp och hur samhället mer än kan sätta barnen i centrum. Som alla vet är det ganska enkelt att få tag i en tidning som heter när man åker tåg. Det fick jag också på väg från . Jag bläddrade upp ett uppslag med rubriken . Forskare hävdar i den artikeln att svenskar, vi svenskar, inte har druckit så mycket så mycket som vi dricker . Tidningen gav en mängd statistik: 300 000 svenskar har stora alkoholproblem. 7 000 dör på grund av alkohol . Var femte sjukhussäng i är upptagen på grund av alkohol. På seminarium om utsatta barn hade vi knappast alls talat om alkoholens följdverkan, och så är det ju i regel. Alkoholkonsumtionen är en ganska fredad debattzon. Vem vill bli utpekad som moralist? Men om vi som är här i kammaren vill nyttja ord som kvalitet och koppla det till livet livskvalitet då vet varenda en av oss att om 300 000 svenskar har stora alkoholproblem och om var femte sjukhussäng är belagd på grund av alkohol, lever många barn och vuxna, många familjer, långt fjärran från vad kvalitet vanligtvis ska innebära. Vi kan debattera alkoholskatter, införselregler och EU-bestämmelsers roll, och vi gör det ju också, men vi måste också ha något konkret, reella idéer, för att rädda människor från fysisk och psykisk undergång. Det tror jag att vi alla som individer och partigrupper vill vara bärare av. har ingen som helst anledning att skämmas för sin restriktiva alkoholpolitik. Den har inte med moralism att göra. Det är inget annat än social omtanke och hälsovård att begränsa alkoholkonsumtionen inte förbjuda men begränsa och se till att debutåldern flyttas uppåt, i stället för som nedåt, i åldrarna. Det krävs en omfattande upplysningskampanj nu om inte vården ska komma att gå än mer på kryckor och om inte än fler människor ska slås ut. Vi tror att det i samhället måste finnas något som kan kallas vita zoner, det vill säga zoner som fredas från alkohol. Under graviditeten, på arbetsplatsen, i trafiken och inom idrotten borde det vara självklart att alkohol är bannlyst. Nog borde alla barn ha rätt att växa upp i en trygg miljö som inte styrs av alkoholen. För någon vecka sedan debatterade vi psykiatrin här i kammaren. är samordnaren utsedd. Om bruket av alkohol och narkotika ska fortsätta att gå ännu längre ned i åldrarna, fånga ännu fler barn och ungdomar, kommer psykiatrisamordnarens rop efter flera vårdplatser och talet om välfärdssamhället att te sig som ett hån mot ännu fler. Innan min pressekreterare och jag åkte från i hade och jag en minidebatt om ekonomisk tillväxt. Personligen uppskattar jag mycket att under så sympatiska förhållande få resonera om behovet av ekonomisk tillväxt och om de begränsningar som den ekonomiska tillväxten självfallet måste hålla sig inom. ska inte detta uppfattas som någon ny relation mellan och . Det verkar vara nog trassligt redan med alla dessa relationer. kommer att drabbas av något slags politisk förmörkelse om inte regeringen i vårt land nu ser att det är solklart att vi måste få fart på tillväxten i . Hade haft samma tillväxt som , det vill säga under Perssonåren, och fram till nu hade BNP varit 200 miljarder högre. Således hade det funnits så där ytterligare 100 miljarder att satsa där resurser saknas eller där bördor är alldeles för tunga att bära för våra medmänniskor. Varenda en begriper att när socialdemokratin och nu ska låna 112,8 miljarder, enligt sin egen budgetproposition, är detta i sig ett kristallklart bevis för att den ekonomiska tillväxten i vårt land är alldeles för klen. har jag strukit under att näringslivet är loket som ska dra välfärdsvagnarna framåt. Så är det! sade i regeringsförklaringen, : Alla skolor ska vara bra. sade i psykiatridebatten: Alla människor som behöver stöd och hjälp i den öppna psykiatriska vården ska få det. Alla som behöver sluten vård ska erbjudas detta. Det låter nästan som besvärjelser, tycker jag. Utan en starkare ekonomisk tillväxt, , kommer många skolor att bli sämre. Och antalet vårdplatser blir ju bara färre och färre. Vi vet ju hur kommunerna och landstingen har det ekonomiskt. Vi har fått det relaterat för oss . Vi vet att kommuner drar ned, lägger ned och stänger för både barn och vuxna som är i behov av vård och omsorg. Om inte socialdemokratin vidtar en rad konkreta åtgärder för att få fart på svenskt näringsliv kan svenska folket se i månen efter alla dessa utfästelser från regeringens sida. Näringslivet måste få luft under vingarna så att vi får resurser till elever, sjuka och omsorgsbehövande. Här kommer sex konkreta förslag som vi vet skulle öka tillväxten: Dubbelbeskattningen och förmögenhetsskatten måste avvecklas. Tredje sjuklöneveckan måste bort omgående. Arbetsgivaravgifterna för småföretagare måste sänkas. Riskkapitalavdrag och etableringskonto måste inrättas. Generationsskifte i familjeföretag måste underlättas. Vi måste satsa på infrastrukturen och använda alternativ finansiering, som utlovats. Jag inledde med att tala om hur barn far illa, om hur alkoholen berövar människor värdighet. Det borde väl inte behöva sägas, men ekonomisk tillväxt är ju till för människorna och inte vice versa. Och kunde vi täta något av de hål i samhällsekonomins botten varur hisnande summor strömmar ut skulle det betyda mycket för den ekonomiska tillväxten och därmed för livskvaliteten för många. Kunde vi, i stället för att var femte sjukhussäng ska vara upptagen på grund av alkoholen, komma ned till att var sjätte eller var sjunde sjukhussäng var upptagen på grund av alkoholen kunde vi se ljusare på uppgifter. Säkert skulle begreppet kvalitet då komma närmare många som våndas i väntan på vård eller saknar värdighet i omsorgen. Låt mig avslutningsvis säga att fortfarande väller också resurser ut ur samhällsekonomin för att regeringen betett sig så tafatt när det gäller att göra något åt de förödande ohälsotalen. Nästan var sjätte svensk i arbetsför ålder är sjukskriven eller förtidspensionerad. var statens kostnader för ohälsan 113 miljarder. Det är lika mycket som kostnaden för förskolan, och gymnasieskolan. Därutöver betalar näringslivet 60 miljarder. Det är lika mycket som kostnaden för hela äldreomsorgen. Sammanlagt är det således 173 miljarder, och då är inte kostnaderna för produktionsbortfall på grund av sjukfrånvaro medtagna. har i sin budgetmotion presenterat 13 punkter för ökad hälsa. Regeringen måste nu se till att varje individ som riskerar att hamna i långtidssjukskrivning i absolut görligaste mån får möjlighet till en individuell rehabilitering. Det må väl förstås att jag noterat hur politiker på båda sidor om den så kallade blockgränsen nu gjort helt om. Från att, mot sin egen insikt, ha hävdat fusk inte existerar säger man nu frimodigt och frejdigt att det krävs skarpa förslag mot fusket. Det är dags att tillstå att det skett en förskjutning, eller hur det nu ska uttryckas, så att sjukskrivning inte alltid är just sjukskrivning. Att psykosociala faktorer spelar roll för ohälsotalen vågar jag påstå att alla begriper. Då är det föga hedervärt att enbart fokusera på arbetsmiljön. är verkligen värt bättre än att fortsättningsvis sitta fast i socialdemokratisk oförmåga. 36 () replik: Tack, , för den debatt som vi hade på och som också jag uppskattade. Med anledning av några saker som du tog upp här har jag två frågor. Den ena handlar om den diskussion om alkoholskatten som pågår just . Det sänks alkoholskatter i länder runtomkring oss. Jag är väldigt orolig för att det skapar ett tryck på att gå samma väg. Jag är övertygad om att det leder till ytterligare ökad alkoholkonsumtion. Jag tycker att det är viktigt att vi håller emot och vågar behålla den alkoholpolitik som vi har och som innebär höga skatter. Den har just till syfte att hålla alkoholkonsumtionen nere, inte minst bland unga människor. Den andra frågan handlar om budgetförslag. Om jag förstått rätt föreslår ni att man ska införa ytterligare en karensdag. Det är ju så att om man är borta från jobbet därför att man är sjuk, får man inte något betalt . vill, om jag förstått saken rätt, att man ska ha ytterligare en sådan dag. Jag undrar: Hur hjälper det här de människor som är sjukskrivna att komma tillbaka i arbete? 37 () replik: och jag är nog helt överens om att alkoholpolitiken ska drivas av solidaritet och omtanke. Jag tycker att det är lika dystert varje gång företrädare för det ena eller andra partiet, från det ena eller andra blocket, i något slags egen som jag tycker att det verkar, pläderar för sänkta alkoholskatter. Jag vill inte tala om hur stora summor som rinner ut genom samhällsekonomins botten på grund av alkoholkonsumtionen, men det görs ju gällande att det är fråga om åtskilligt över 100 miljarder. Om man kunde minska den kostnaden skulle det i första hand vara till gagn för medmänniskor men också utomordentligt positivt för samhällsekonomin. Jag vill också stryka under det som är så oroande, nämligen att, som jag sagt, debutåldern går allt längre ned. Sedan tror jag inte att det enbart är fråga om prismekanismer utan att detta också är en attitydfråga. Det gäller ett ansvarstagande från föräldrar, från arbetskamrater och från oss alla. Så till frågan om en andra karensdag. Vi har från vårt riksting ett beslut om avskaffande av den andra karensdagen. Vi mäktar inte det med de knappa ramar som finns, men den andra karensdagen drabbar ju i synnerhet oss som är korttidssjukskrivna. Det finns också en övre gräns vid . Vi har än så länge kvar detta, men vi ska försöka se till att det avskaffas för att vi ska få resurser till dem som verkligen behöver resurser, de långtidssjukskrivna och de akut sjuka. 38 () replik: Tack så mycket! Det var trevligt att höra att ni har åsikten att den andra karensdagen inte är önskvärd. har ni uppenbarligen råd att genomföra skattesänkningar om ett antal tiotal miljarder , så det vore kanske inte fullständigt omöjligt. När det gäller alkoholskatten kan jag också bara tillägga att det finns en rimlighet i att de som förbrukar alkohol också ska betala en del av de kostnader som alkoholen orsakar samhället. 39 () replik: Jag tror att det är en mycket farlig princip att fastna i och det ligger egentligen bakom det som säger att man för att få resurser aldrig ska sänka utan snarare höja skatter. Vi har runtom i landsting och kommuner inbillat oss att man när det fattas resurser enbart ska kunna tänka sig skattehöjningar men absolut inte skattesänkningar. Vi tror att det finns skatter som behöver sänkas för att vi ska få loss kreativitet och framtidstro. I det perspektivet innebär skattesänkningar att vi får mer resurser, så att vi kan göra oss av med den andra karensdagen. 40 (): Det här är den första partiledardebatten efter folkomröstningen om ett medlemskap i . Det blev ju en klar majoritet för ett nej. Folket röstade nej till att överföra mera makt till EU. Man röstade för att behålla ränte- och penningpolitiken i . Man röstade för en demokrati som innebär att folket i demokratiska val kan avsätta de politiker som fört en ekonomisk politik som inte passar väljarna. Under hela valkampanjen träffade jag människor som var väl insatta i frågan och som aktivt deltog i en dialog om överstatlighet, om underifrånperspektiv, om behovet av att utvidga den demokratiska dialogen och att flytta besluten närmare människorna. En del av dessa människor tillhör faktiskt också en stor globaliserad rörelse, bestående av fackliga organisationer, fredsrörelsen, kvinnoorganisationer, miljöaktivister, kyrkliga organisationer och människorättsorganisationer. Det är många människor som ifrågasätter det ovanifrånperspektiv som EMU representerar och som vill bygga samhällen utifrån en demokratisk närhet. Det finns faktiskt en stor internationell rörelse. Det är viktigt att se detta. Vi i gläds givetvis över det engagemang och den kunskap som vi mött hos så många och över ett resultat som ger politiker möjlighet att bygga ett välfärdssamhälle utan att vara bakbundna av den europeiska ekonomiska politik. Före folkomröstningen sade man från alla partier vid upprepade tillfällen att valresultatet skulle respekteras. Men kommentarerna från ja-sidan lät inte vänta på sig: Det var fel på folket. Man hade inte begripit. Frågan var för svår. Det borde inte ha blivit folkomröstning. Människor förstod inte. De behövde mer information. För att inte prata om kvinnorna: Vi förstod väl inte vårt eget bästa. tror jag att alla dessa kommentarer kommer från människor som faktiskt inte har varit utanför vårt eget land och träffat alla de engagerade människor som finns internationellt och som faktiskt slåss just utifrån ett underifrånperspektiv, något som jag tycker att just den här folkomröstningen visade. Genom att fortsättningsvis kan stå fritt från EMU får vi nu också bättre förutsättningar för den ekonomiska utvecklingen och faktiskt också bättre möjligheter att jobba för att företag ska kunna växa, för handel och för tillväxt. Dessutom förbättras våra möjligheter att driva en politik för full sysselsättning grunden för tillväxten minskade klyftor och generell välfärd. Jag tror att den ekonomiska stagnation som just nu upplever bland annat beror på att tillväxten alltid diskuteras enbart utifrån kapitalägarnas villkor, vilket fortfarande innebär att alltför många kvinnor tvingas välja mellan barn och egen lön och eget arbete. har länge varit förskonat från det här, men vi möts nu allt oftare av rubriker om kvinnor som skjuter upp sitt barnafödande eller förlorar jobben när de blir gravida. Därför är det viktigt att vi nu också i riksdag diskuterar tillväxt utifrån fler perspektiv än just kapitalägarnas villkor. Vi får inte enbart prata om skattepolitik. Det handlar också om annat. Det bästa sättet att stärka tillväxten är att ha en väl utbyggd infrastruktur, och då talar jag om en sådan i vid mening. Jag talar om bostäder, forskning, utbildning, förskola, skola, sjukvård, en fungerande arbetsmarknad, en arbetsmarknadspolitik i kombination med stabila och rättvisa regler för arbetsmarknadens parter, utvecklade fackliga rättigheter samt en generell välfärdspolitik som skapar en trygghet och som gör att fler kan ta upp de nya utmaningar som en dynamisk och uthållig tillväxt fordrar. Vi ska naturligtvis också se över företagens villkor, och det handlar då om de så kallade 3:12-reglerna, om generationsskiften och om annat som vi kommit överens om i budgeten med våra samarbetspartier Socialdemokraterna och . Men för oss är det ingen tillväxtfaktor att sänka en av lägsta effektiva bolagsskatter. Det finns säkert mycket mer att göra på det här området, och vi ska naturligtvis delta i samtal om det och vara aktiva även . Men tillväxt i sig löser inte problemen om den inte också fördelas på ett rättvist sätt, om inte offentlig sektor skola, vård, omsorg får en del av tillväxten, om inte tillväxten också går till att minska den lönediskriminering som ständigt pågår genom att kvinnors lönearbete ständigt undervärderas. De borgerliga partierna vill ha sänkt skatt och avdragsgilla hushållstjänster för att öka tillväxten. Det är också en definition av tillväxt. Tillväxten ska då användas för att berika dem som redan har ganska höga inkomster och inte till att fördelas jämnt. De borgerliga vill höja brytpunkterna för inkomstskatten så att färre betalar statlig skatt. Man vill sänka nivåerna ytterligare i sjukförsäkringen och a-kassan, man vill att människor ska jobba längre och man vill avskaffa förmögenhetsskatterna allt för att de som redan har ganska höga inkomster ska ha mer till sin privata konsumtion. Men ökade klasskillnader har aldrig lett till högre tillväxt och kommer inte att göra det nu heller. En viktig sak som vi kan göra för att öka tillväxten är att se till att människor blir friska och orkar arbeta fram till pensionsåldern. Därför är frågan om en arbetstidsreform fortfarande en prioriterad fråga för . Det handlar alltså inte om att minska antalet arbetade timmar utan om att fördela arbetstiden så att fler kan delta i arbetslivet hela livet. En arbetstidsreform skulle också bidra till att kvinnor får en mer rättvis lön. tvingas ofta kvinnor, för att kunna kombinera förvärvsarbete med små barn, att gå ned till deltid. Det är också kvinnorna som får betala för flexibiliteten på arbetsmarknaden med korta vikariat och just-in-time-jobb. Det kommer förstås att avspeglas i nivån på pensionerna: Kvinnor får lägre pensioner därför att kvinnorna tvingas jobba deltid men också för att kvinnor diskrimineras lönemässigt på arbetsmarknaden. Det här framgår bland annat av jämställdhetsbilagan i årets budget. De flesta och de längsta sjukskrivningarna har kvinnorna i offentlig sektor. Det är i och för sig inte konstigt, eftersom offentlig sektor har fått vidkännas stora nedskärningar . Personalgrupperna minskade men inte arbetsuppgifterna, något som vi får betala med höga kostnader för sjukskrivningarna. Långsiktigt måste därför kommunernas och landstingens ekonomi stärkas. Vården, omsorgen och skolan måste få mer pengar. Det handlar om att kunna anställa fler men också om att den offentliga sektorn är en förutsättning för att vi ska kunna få en väl fungerande arbetsmarknad. har arbetsgivarna inte behövt ta något större ekonomiskt ansvar för den dåliga arbetsmiljö som skapar ohälsa. Samhället har tagit hand om de utslitna. Vid sidan om ett stort individuellt lidande har det också lett till ökade kostnader för sjukskrivningar och förtidspensioner. Det är viktigt att det system med ekonomiska drivkrafter som regeringen, och kommer att presentera och föreslå ställer högre krav på arbetsgivarna att systematiskt förbättra arbetsmiljön och att de arbetsgivare som faktiskt gör det också premieras. För oss i är de höga ohälsotalen inte i första hand en budgetfråga. Det är en livskvalitetsfråga. Livspusslet måste gå ihop. Arbetsgivarna har ett ansvar för arbetsmiljön och tempot på arbetsplatsen, för rehabiliteringen.