prot · GR0942 · 2003-12-04 00:00:00 — Trots det finns det många områden där våra barn och ungdomar står och väntar på vård och omsorg. Jag tänker på barnpsykiatrin ute i landstingen. Det är inte bara på ett ställe. Jag vet platser där det är väntetid för att få en plats på barn- och ungdomspsykiatrin för vård. Det är fruktansvärt. Jag har funderat mycket på hur de barnen kommer att hämmas i sin vanliga utveckling. De har fått en psykisk sjukdom och är också bedömda av en professionell person. Det är i varje fall mycket vanligt att det tar både och innan de får vård. Det måste vi göra någonting åt. tror vi kristdemokrater att man inte kan vara så fyrkantig att man säger att när personen har fyllt slängs den ut från verksamheten. Man behöver flexibilitet i övergången, kanske i åldern . En annan fråga som har tagit upp i sin motion är vårdintygsinstrumentet. Det tycker vi inte längre fungerar som det borde. Om någon läkare på hemmaplan har sett en person som är så pass sjuk att den är farlig för sig själv eller sin omgivning skriver läkaren ett vårdintyg på att den personen behöver vård. Personen kanske är så sjuk att den inte förstår att den är farlig för sig själv eller någon annan. händer det alltsomoftast att när patienten är förd till en psykiatrisk klinik rivs vårdintyget och patienten får åka hem igen. Det känns som ett nonchalant bemötande av i första hand patienten men kanske också den läkare som har skrivit vårdintyg och känner patienten så mycket bättre. Där tycker vi att det vore självklart att patienten skulle observeras innan man släpper ut vederbörande igen. Det finns många som kan skärpa sig . Men att skärpa sig tror vi inte fungerar. Bristen på utbildad personal och psykiatriker är mycket stor i . En av utmaningarna är att vi som politiker ger goda förutsättningar. Vi kan inte bestämma vad människor ska utbilda sig till. Men vi kan skapa förutsättningarna och prioritera utbildningarna på detta område. Framför allt tror jag att det är viktigt, som jag tror att sade, att vi även har psykiatriker inom primärvården. Vi har som kristdemokrater krävt psykiatrisk kompetens på alla vårdcentraler. Fångar man upp dessa personer i ett tidigt skede är det betydligt mycket enklare att klara ut det. Jag ska inte ta mer av kammarens viktiga tid. Jag vill påpeka att vi när det gäller vård och omsorg aldrig får glömma att vi särskilt ska beakta de personer som inte själva kan föra sin talan. Jag vill tillika med säga att det är beklämmande och väldigt jobbigt och att jag nästan blir arg över att vi inte får en proposition om vård i livets slutskede. Av den anledningen har de borgerliga företrädarna i socialutskottet skickat ett brev till där vi än en gång uppmanar regeringen att komma med en proposition om vård i livets slutskede. Det är en grupp till som inte själva kan tala för sig. Låt oss föra deras talan. 44 (): Jag vill inleda med en fråga. Har man någonsin här i debatterat ämnet psykiatri så mycket som ? Jag tror inte det. Ett antal interpellationer, frågor, en aktuell debatt och över 40 motioner i betänkandet talar sitt tydliga språk. Det är inte enbart här i kammaren som psykiatrin har diskuterats. Tidningarnas insändarsidor, ledare, experter som uttalat sig, TV och radio har också flitigt deltagit i debatten. Jag arbetade inom psykiatrin . Då som diskuterades psykiatrin mycket i medier. Kanske gjorde man det också här i kammaren, vad vet jag. Men beträffande debatten i medierna och hos allmänheten finns det en stor skillnad mellan dagens och 70-talets debatt. Då utgick debatten nästan enbart från patientperspektivet. Människor med egna erfarenheter av psykisk ohälsa och sjukdom deltog livligt i debatter och vittnade om sina upplevelser. Jag vet att RSMH, Mental Hälsa, har deltagit i diskussionerna nu också och försöker lyfta fram dess medlemmars åsikter. Men RSMH har svårt att överrösta dem som kräver hårdare tvångslagstiftning till skydd för samhället. Jag menar att det är olyckligt att psykisk sjukdom och grova våldsbrott har sammankopplats i debatten. Sanningen är att sambandet mellan farlighet och psykisk ohälsa är liten. anser att lagstiftningen som finns väl täcker behovet av tvångsvård. Där skiljer vi oss från tidigare talare. Från har man talat om skärpning vad gäller vårdintyg, och från både och har man talat om återinförande av försöksutskrivning. menar att det är viktigt att fortsätta att humanisera psykiatrin och kämpa mot tabun och fördomar som ytterst drabbar den sjuke och dennes närstående. Det finns ett drygt hundratal motionsyrkanden om vård och omsorg om psykiskt sjuka och psykiskt funktionshandikappade i betänkandet. Samtliga motioner avstyrks med hänvisning till uppdraget som psykiatrisamordnaren har fått. Det är synd eftersom det är viktigt att nu fortsätta att arbeta för att förbättra situationen för människor med psykiska funktionshinder. Det finns en del som inte kan vänta på att psykiatrisamordnaren ska säga sitt. En sådan fråga som inte kan vänta är den om personliga ombud. beslutade att inrätta personliga ombud för människor med allvarliga psykiska sjukdomar och funktionshinder. Personliga ombud finansieras i stor utsträckning med statsbidrag. Verksamheten drivs i projektform, och framtiden är därmed mycket osäker. En del kommuner saknar personliga ombud, och en del har redan aviserat nedläggning av verksamheten, trots de mycket goda erfarenheterna man hitintills fått. anser att rätten till personligt ombud bör skrivas in i socialtjänstlagen. I denna fråga kan vi inte vänta på besked från psykiatrisamordnaren. I tider av ekonomisk knapphet i kommunerna finns det risk att denna verksamhet försvinner. Enligt Hälsa på lika villkor har den psykiska ohälsan hos befolkningen ökat och utgör ett allvarligt hot mot folkhälsan. Det krävs omfattande förebyggande insatser för att minska ohälsan hos befolkningen. Det är viktigt att samverkansproblemen, som tyvärr fortfarande finns mellan kommuner och landsting, undanröjs. När vi talar om psykiatri och om psykisk ohälsa ska vi komma ihåg att det är mångtydig problematik vi talar om. Det finns vissa perspektiv som jag tycker är viktiga att hålla i minnet när vi diskuterar psykisk ohälsa. Dessa perspektiv är genus och etnicitet. Det finns forskning som visar att män i huvudsak vårdas inom slutenvård såväl inom psykiatrin som inom rättspsykiatrin. Fler kvinnor än män vänder sig till öppenvården. Det är viktigt att hålla i minnet när behovet av fler slutenvårdsplatser lyfts fram. Risken är då att resurser tas från öppenvården och att kvinnors möjlighet att få adekvat vård försvåras. Jag förutsätter att psykiatrisamordnaren självklart kommer att ha ett genusperspektiv när han analyserar behoven inom och presenterar lösningar för den psykiatriska vården. Egentligen hade jag hoppats att psykiatrisamordnaren skulle finnas här och lyssna på vad vi säger. Jag ska säga några ord om etnicitet och psykiatri. Enligt undersökningen som rapporten bygger på upplever invandrare mer psykisk ohälsa än svenskfödda. Invandrare vårdas också oftare på psykiatriska avdelningar än svenskar. Vissa grupper av utlandsfödda löper också högre självmordsrisk i än i sina hemländer. Bland annat finländare och östeuropéer visar en ökad självmordsrisk jämfört med i ursprungslandet boende landsmän samt jämfört med svenskfödda. Enligt samma undersökning har invandrare från lägre risk att begå självmord än svenskfödda. Med dessa exempel, fru talman, vill jag lyfta fram vikten av att i psykiatriskt arbete ta hänsyn till etnicitet och kulturell bakgrund. välkomnar regeringens initiativ att tillsätta en psykiatrisamordnare för att skapa förutsättningar för en kraftsamling hos samtliga berörda aktörer för att utveckla kvaliteten i vården och omsorgen av människor med psykiska sjukdomar och psykiska funktionshinder. Det sista var taget ur direktiven. vill vi påpeka att det är viktigt att förslag till åtgärder för att förbättra psykiatrin kommer . I annat fall avser att återkomma. Jag vill sluta med att säga att jag självklart står bakom samtliga reservationer, men jag vill yrka bifall till reservation nr 15. 45 vice talman () replik: Jag har en kort fråga till . Den gäller den tidigare försöksutskrivningen. Tycker att det är bättre att människor vårdas inom slutenvård eller kanske skrivs ut på en lägre risk i stället för att ges möjligheter att slussas ut i samhället, i ett boende, men med vissa restriktioner? Det ska ske en tillsyn, och klarar man inte medicinering och annat som har föreskrivits kan man tas in igen. Är det bättre att vistas på slutenvårdsplats eller att ges chansen att under ordnade former komma tillbaka till samhället? 46 () replik: Alternativet behöver inte vara att vistas långa tider inom slutenvården. Alternativet kan också vara att den socialpsykiatriska verksamheten i kommunerna fungerar på ett bättre sätt så att man får stöd i sitt boende. Det som brister i stor utsträckning är att de psykiskt funktionshindrade saknar sysselsättning. Genom arbete finner man en plats i samhället, som många psykiskt funktionshindrade inte har. De känner sig utanför samhällsgemenskapen. 47 vice talman () replik: Vi är helt överens om att det viktigaste är att kunna slussa ut människor och att de får daglig sysselsättning. Där finns ingen motsättning. Men det finns vissa psykiskt sjuka som är ganska så svårt sjuka. Det är endast dem vi pratar om. I stället för att vårda dem på en sluten avdelning skulle de kunna få chansen till en nystart genom att ge dem möjligheterna till öppenvårdsbehandling, men med vissa restriktioner. Det ska naturligtvis vara där det finns en vårdcentral och andra enheter att besöka. Det kan vara värdefullt för just den personen att veta att man måste sköta sig annars går det åt skogen igen som det kanske har gjort tidigare. 48 () replik: Jag sade i mitt anförande att jag arbetade inom psykiatrin . De erfarenheter jag då fick bär jag med mig. Jag kan inte låta bli att reflektera över den möjlighet till försöksutskrivning som fanns då. Den svenska psykiatriska lagstiftningen är hård jämfört med andra lagar internationellt. Möjligheten till försöksutskrivning som fanns tidigare gav ett osäkert rättsligt skydd för patienten. Bakom det tankesättet finns vi-och-dem-tänkandet. Man betraktar psykiskt sjuka människor som människor för vilka en annan typ av lagstiftning kan användas. använde uttrycket att skärpa sig. Det är ju det hot som man har använt väldigt mycket inom psykiatrin: Skärp dig nu så kommer du lättare undan! De erfarenheterna har jag med mig från psykiatrin . 49 (): politik utgår i sin helhet från ett hälsosamt , grundar sig på människans egen kraft och förmåga att ta ansvar och påverka sin egen situation, och hur betydelsefull den sociala gemenskapen är för att vi ska må bra och tycka att livet är värt att leva. Om de här sakerna fungerade, och om vi hade känt att livet var i balans, lovar jag att det skulle minska trycket på hälso- och sjukvården betydligt i balans är vi definitivt inte i . Vi ser en mängd varningslampor på flera områden. Det handlar om den ökande stressen bland både vuxna och barn, ökande alkoholkonsumtion, felaktiga kostvanor och så vidare. såg vi ett trendbrott när det gäller ohälsan. Det är nya diagnoser de psykosociala som står för den största delen. Det som är mest skrämmande i det här är att ökningstakten är högst bland dem som är . Fördelen med dessa prognoser är att de går att påverka och förebygga, och förebygga är enligt hälso- och sjukvårdspolitikens viktigaste uppgift. tog upp att det har varit ett enormt fokus på psykiatrins tillkortakommanden. Det har självfallet både för- och nackdelar. Det blir ett enormt tryck och en oro bland dem som känner sig utpekade. Men det är också en positiv del i det här, att det tydligt visar vilka brister som finns, speciellt för oss politiker, och att det finns ett ökat krav på att avgivna löften ska hållas och att mål ska levas upp till. I handlingsplanen som antogs 2000 lyftes psykiatrin upp som ett av de fyra prioriterade områdena. Kommuner och landsting har inte levt upp till sin del av avtalet, mycket beroende på att regeringen har omöjliggjort en långsiktig ekonomisk planering genom att man har lagt ut ofinansierade reformer på samma enheter. Avtalet har således inte fullföljts. Självfallet måste det åtgärdas, och i det har regeringen ett stort ansvar. Det är självfallet ett första steg att det som är sagt ska göras. Men även andra steg måste till. Från har vi pekat på vårdkedjan, som måste vändas och bli anpassad efter var och en, efter individen och individens behov, i stället för efter organisation och system, som . Med en ny lagstiftning som är på gång ges kommuner och landsting förbättrade möjligheter att skapa sammanhängande vårdkedjor. Den möjligheten bör utnyttjas för att förstärka samordningen just kring denna grupp patienter, så att de möts av adekvata insatser när de skrivs ut. I arbetet med att förebygga våldsbrott och rehabilitera unga personer med allvarliga psykiska och sociala problem måste en bredare modell för samverkan arbetas fram. Där ska socialtjänst, barn- och ungdomspsykiatri, beroendevård, allmänpsykiatri, rättspsykiatri och frivilligorganisationer kunna ingå. Utöver det här finns det självfallet vissa områden som vi anser behöver kompletteras. Vi pratar bland annat om förbättrade möjligheter att använda sig av så kallat mellantvång. Det innebär att patienten efter utskrivning från tvångsvård måste följa vissa råd om behandling och medicinering för sitt eget välbefinnande, för sina anhöriga och för sin omgivning, för att inte återigen omhändertas. Psykiatrins förmåga att bedöma risken för utåtriktat våld måste också förstärkas och systematiseras, för att de som eventuellt kan bli farliga för sin omgivning eller för sig själva ska kunna identifieras tidigare. Olika modeller av vårdkedjor vid behandling av psykiskt sjuka och drog- och alkoholberoende behöver prövas. I vår reservation visar vi på till exempel trappstegsboende, men det finns säkerligen ett flertal andra modeller som man kan se över. För att komma tillbaka till de ökande talen bland de yngsta, gruppen , ser vi i statistiken också talare före mig har tagit upp det att väntetiderna inom barn- och ungdomspsykiatrin är alldeles för långa. Vi pratar om flickor som kanske anser att livet inte har någon mening över huvud taget. Ur både ett mänskligt perspektiv och ett samhällsansvarsperspektiv är det helt ohållbart. Vi lever inte ens upp till krav på nödvändig sjuk- och hälsovård för alla barn på det här området. Vi har också ett tillkännagivande i betänkandet. Det är en del av det som vi har motionerat om som inte hamnat i reservationer i slutet av betänkandet, utan som står med på första sidan. Det handlar om åtgärder som rör hemlösa. Där begär vi att regeringen ska komma tillbaka till för att visa på vad som har gjorts, vad som görs och vad som kommer att göras för att förbättra de hemlösas situation. Det är personliga katastrofer som gömmer sig bakom statistiken. Den sociala utslagningen har ett högt pris, både ekonomiskt och mänskligt. Tusentals psykiskt sjuka och alkohol- och drogberoende människor lever i en oacceptabel materiell och psykisk misär och får inte den hjälp de behöver eller har rätt till. Därför har vi från krävt en kraftsamling för en human socialpolitik, som förbättrar de utslagnas villkor och ger fler chansen att komma tillbaka till ett ordnat liv i samhället. Jag hoppas att tillkännagivandet nu resulterar i en kraftfull handlingsplan med utgångspunkt i kartläggningen i betänkandet från . Både vårdkedjorna och det andra arbetet kring de psykiskt sjuka och arbetet för de hemlösa hänger tätt samman. Många av dem som har hamnat utanför samhällets skyddsnät och tillhör de hemlösas skara är de som hamnat mellan stolarna och hamnat som någon annans ansvar, vilket blir allt vanligare i dagens . Därför måste system brytas ned och vården och hela samhället byggas efter individer och individers behov. Min fråga är om majoriteten och regeringen också ser det behovet och om man är villig att ta i de verkligt grundläggande problemen. Jag står bakom reservationer i betänkandet. Jag skulle vilja lyfta upp några bitar till, som inte rör just hemlösa eller de psykiskt funktionshindrades situation. Det handlar om rätten för utländska kvinnor att göra abort i . Överkurs, kallade det. Men när man lägger utredningar i stället för att komma med lagförslag tycker jag att det handlar om vilka man då är solidarisk med. Jag vill också peka på behovet av en översyn av det offentliga stödet till HBT-organisationer. är deras funktion enbart ett smittskyddspolitiskt instrument, men deras verksamhet är så mycket angelägnare, av psykosociala och regionalpolitiska skäl. 50 () replik: Jag kunde inte låta bli att begära replik när tog upp frågan om utländska kvinnors rätt till abort i . motionerade om detta förra riksdagsåret, och då fick vi inte gehör för det. har regeringen tillsatt en utredning, och vi har nöjt oss med det. Vi tycker, bland annat av rättssäkerhetsskäl, att vi inte kan införa en lagstiftning utan att först veta till exempel om det finns straffbestämmelser i landet man kommer från. Finns det konventioner mellan och det landet? Hur ska lagstiftningen utformas för att säkra skyddet också där? Finns det betalningsansvar i hemlandet som man kan utnyttja, använda sig av, inom ramen för detta med EU och sjukvård? Det handlar om att vi ska få en lagstiftning som håller. Vi har faktiskt från sida nöjt oss med det. Vi tycker att det här är jätteviktigt, men det handlar också om rättssäkerhet. Och när man utformar lagstiftning måste man ju först titta på vilka paragrafer som ska vara aktuella. tillhör en majoritet som säger: Nej, det behövs inte. Utred inte först! Jag är lite nyfiken på hur ni har resonerat. Vi har ju faktiskt en tradition i riksdag, nämligen att vi väljer att avvakta när en utredning är igångsatt och man har aviserat ett kommande lagförslag. Är det här en politisk markering, eller hur resonerar ni som står bakom reservationen? 51 () replik: Tack, , för att du tar upp den här diskussionen! Jag tror faktiskt att väldigt mycket handlar om vilken tilltro vi har till den sittande regeringen. Det kan vara en viss skillnad beroende på om man befinner sig i opposition eller om man är med i regeringsunderlaget och också är ansvarig för den politik som förs. Att oppositionen fortfarande driver den här frågan fast den utreds kan faktiskt ha att göra med att vi inte har de här kontakterna. Vi har inte vetskap om ifall det verkligen rör på sig. Jag vet inte hur många propositionslistor och lagförslag som vi väntar på i utskott efter utskott. Om det här är på gång, och ni verkligen känner att det är det, är det jättebra. Huvudsyftet är ju att det ska komma fram en bra lag som håller och som kan vara ett stöd och visa på en solidaritet med kvinnor även utanför vårt eget land. Men den här kontakten har inte jag. 52 () replik: Jag tackar för det svaret. Jag ska av respekt för kammarens tid inte säga så mycket mer än att vi från sida är väldigt glada över att den här utredningen nu sitter. Vi ser fram emot att vi snabbt får en lagstiftning som också är mycket bra och rättssäker. Det handlar inte minst om att den också ska skrivas utifrån skyddet för de kvinnor som jag hoppas väldigt snart ska få tillgång till abort i . 53 () replik: Då hoppas jag att den kommer snart. 54 (): Patientens röst saknas i psykiatridebatten. Det är en rubrik i senaste nummer. Man refererar till en av våra många paneldebatter och seminarier som ordnas om psykiatrin runtom i landet. Rubriken uttrycker den känsla som många psykiskt funktionshindrade har . är det människor som aldrig har varit i närheten av att vara farliga för någon annan. Ändå känner många av de människor som lider av psykisk ohälsa att de blir utpekade som tänkbara våldsverkare, som personer som borde ha straff snarare än vård och som personer som samhället över huvud taget inte borde låta gå lösa. Också vi riksdagsledamöter skriver om och debatterar frågan. Ett hundratal motionsyrkanden som rör psykiatrin har behandlats av utskottet i årets hantering av budgetbetänkandet. Att just psykiatrin har fått ett så stort utrymme är kanske naturligt. har utan tvekan varit de svarta rubrikernas tid när det gäller psykiskt sjuka. Krigsrubrikerna har gällt tragiska händelser som har fått en väldigt stor uppmärksamhet. Det finns en risk om den här mörka tonen, den här mörka bilden, får styra debatten. Det är kanske ännu värre om den här mörka bilden också får styra våra politiska beslut. Bilden av de psykiskt funktionshindrade får inte bli ännu mer skev. Vi har som politiker ett ansvar för att lyfta fram människan, inte hjälpa till att sprida mediebilden av galningen. Visst har de tragiska händelserna som beskrivs i tidningarna hänt, men vi måste mer än andra vara väldigt varsamma med orden och väldigt varsamma när vi beskriver de här händelserna. Det är uppemot 1,3 miljoner människor i vårt land som upplever psykisk ohälsa. Det är en av våra stora folksjukdomar, och den bidrar till de höga sjukskrivningstalen. 250 000 människor är i kontakt med psykiatrin och får stöd och hjälp. 130 000180 000 personer har varit i någon form av psykotiskt tillstånd. Antalet personer som behöver rättspsykiatrisk vård är 300400 . Fakta talar för att många av de människor som är psykiskt sjuka är en fara för sig själva men inte alls i samma utsträckning någon fara för någon annan. Självmordsrisken för människor med svår psykisk sjukdom är, som några andra talare har tagit upp, kraftigt högre än för den genomsnittliga befolkningen. Men visst finns det människor med så allvarliga psykiska sjukdomar att de är farliga för andra. De ska få vård och behandling, också i form av tvång, när det verkligen behövs. Det är viktigt att vår ingång i diskussionen om hur vi förbättrar psykiatrin präglas av att vi har en positiv människosyn. Oavsett graden av psykisk sjukdom är man en människa, en människa med samma behov som alla andra. Man har samma behov av bostad, sysselsättning, kultur och socialt umgänge. Men man har självklart också behov av vård och behandling. Om krigsrubrikerna får påverka politiken finns risken att lösningarna blir helt andra än de som krävs om man ser till de egentliga vårdbehoven. Vad gör vi då åt de problem som faktiskt finns? Först ska man kanske slå fast att det inte är de här tidningarnas löpsedlar som har väckt riksdag. Redan i den nationella handlingsplanen för hälso- och sjukvården lyftes psykiatrin fram som ett område där förstärkningar verkligen behövs. Det stannade inte vid orden i den här handlingsplanen. Genom den viktiga försvarsöverenskommelsen kunde betydande resurser gå från kanoner till vård, och det är inga småslantar, utan det är i tillskott . Här var och är psykiatrin en viktig del. Det är också nedtecknat i avtalet mellan regeringen och . I motionsfloran här i finns en rad krav på mer utredningar. Här finns också en rad motioner där det efterfrågas mera straff och mera tvång. Men det finns också en rad motioner som är riktigt bra. I många av de motionerna kan man nästan känna det som att inspirationen har hämtats direkt i direktiven till psykiatrisamordnaren. Jag tycker att man ska konstatera att vi i huvudsak har de lagar och de regelverk som behövs. Det är i tillämpningen som det brister. Det är där på det praktiska och vardagliga planet som mycket måste blir bättre. Det bekräftas också exempelvis av kartläggningar och av många inom professionen. För att komma till rätta med psykiatrins brister har regeringen som bekant utsett som psykiatrisamordnare, och det är ett mycket omfattande uppdrag. Det handlar om hur landsting och kommuner äntligen ska kunna samverka i en vårdkedja där man ser den enskildes behov. Det är inte acceptabelt att detta inte fungerar. pekade på brister i samverkan. är det hög tid att detta blir allvar. Det handlar om att se till att det finns en fungerande vårdplan för den enskilde. Kraven har skärpts i lagen om detta från .