prot · GQ09102 · 2003-05-13 00:00:00 — Deträcker inte att man är självmordsbenägen, utan detmåste vara kopplat till ett psykiskt sjukdomstillstånd.Så gör sina bedömningar.Vi är djupt oroade över detta. Vi menar att detfaktiskt i praktiken innebär att människor riskerar attgenomföra sina självmord, därför att man från nämn-dens sida inte tar hänsyn till att det kan finnas skäl avhumanitär karaktär för att få uppehållstillstånd.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.9 § Svar på interpellation 2002/03:282 om offerför traffickingAnf. 47 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser vidta för att bättre ska levaupp till FN:s konvention om de mänskliga rättighe-terna och vilka åtgärder jag avser vidta för att konkretförbättra situationen för offer för människohandel.Till att börja med vill jag understryka att reger-ingen delar frågeställarens engagemang i kampen motmänniskohandel och för att hjälpa och stödja dessoffer. Det krävs ett multidisciplinärt synsätt i dettaarbete. Regeringen arbetar mycket aktivt inom fleraolika politikområden, däribland inom dem som jagansvarar för, migration och utvecklingssamarbete.Människohandel är en av vår tids grövsta kränk-ningar av den mänskliga värdigheten. drivermycket aktivt frågan om människohandel, framförallt handel med kvinnor och barn, både nationellt ochregionalt liksom på global nivå. Frågan var blandannat prioriterad under ordförandeskap iEuropeiska unionens ministerråd. Medlemsstaternaenades då bland annat om definitionerna av straffbarmänniskohandel för sexuell exploatering och arbets-kraftsexploatering.Sverige har även inom ramen för EU:s regionalasamarbete med och tagit initiativ tillgemensamma åtgärder mot människohandel. Dethandlar om förebyggande åtgärder, effektiv lagstift-ning och stöd till offren för människohandel.Sveriges utvecklingssamarbete fyller en viktig rolli arbetet med att förebygga och bekämpa människo-handel. Regeringen har färdigställt en strategi för hurutvecklingssamarbetet kan användas i detta avseende.Under de senaste åren har bara i Central- ochÖsteuropa, inklusive västra och före dettaSovjetunionen, satsat mer än iprojekt för att förbättra situationen för utsatta barn,ungdomar och familjer samt för att bekämpa männi-skohandel. avser direktmänniskohandelsrelaterade insatser. Här finns mångaprojekt som syftar till att förbättra situationen förbåde offer och potentiella offer för människohandel.Sverige är också drivande i arbetet runt Östersjön.Under 2002 pågick en gemensam informationskam-panj mot handel med kvinnor i de nordiska och bal-tiska länderna. Som ett resultat av denna kampanj harländerna beslutat undersöka möjligheterna att stödjautvecklandet och genomförandet av ett multilateraltsamarbetsprojekt mellan de nordiska och baltiskaländerna rörande bistånd och skydd för offer förmänniskohandel i destinationsländerna samt säkeroch planerad reintegration för offer för människohan-del som återvänder till sina hemländer. Dessutom harSverige initierat en kartläggning och insats mot han-del med kvinnor i som kommer attinledas under hösten 2003.I det sammanhanget skulle jag speciellt vilja näm-na en konferens mot handel med barn i ijuni, organiserad av bland andra svenska ambassadeni , där frågan om stöd till offren kommeratt tas upp.Sverige stöder också aktivt arbetet som pågår iOrganisationen för Säkerhet och Samarbete i () med att ta fram en handlingsplan mot männi-skohandel.Herr talman! Som själv påpekar gårdet inte att med ord beskriva vidrigheterna bakommänniskohandeln. De som cyniskt och hänsynslöstutnyttjar dessa utsatta personer ska bestraffas medkännbara påföljder. Offren för människohandel skaha rätt till upprättelse.För att detta ska vara möjligt förutsätts att offrenhar möjlighet att medverka i brottsutredningar ochrättegångar. Det krävs mod och styrka att ännu engång konfronteras med de gärningsmän som så hän-synslöst förnedrat och hotat dessa människor, främstkvinnor och barn. Det är därför av stor vikt att offerför människohandel får rätt till skydd och stöd så attde vågar vittna i en rättegång.Tina Acketoft har frågat mig vilka åtgärder jagavser att vidta för att konkret förbättra dessa kvinnorssituation.Regeringen gav i uppdrag att utreda hur vi kan ge offrenför människohandel rättsligt och annat stöd så att dekan bistå i utredningar. betän-kande har remissbehandlats och är för närvarandeunder beredning i . Kommitténföreslår bland annat att offer för människohandel skakunna ges tidsbegränsade uppehållstillstånd för attnärvara vid brottsutredning och rättegång och då harätt till hälso- och sjukvård och annat socialt bistånd.Detta gäller naturligtvis alla offer för människohan-del, såväl kvinnor och flickor som män och pojkar.Det är också viktigt att påpeka att offer för männi-skohandel kan ansöka om asyl och har rätttill en individuell bedömning av skyddsbehov ellerhumanitära skäl.Min ambition är att kunnalägga fram ett lagförslag som stärker skyddet föroffren. Det kommer att förbättra möjligheterna attlagföra den här typen av brott. De som utsatts förbrott ska ha rätt till nödvändigt socialt och psykolo-giskt stöd förutom det rättsliga stöd som kan gesunder rättsprocessen i form av målsägandebiträde ochstödpersoner.Anf. 48 ():Herr talman! Jag vill tacka migrationsminister för att vi har möjlighet att ha den härdebatten i kväll.I går var jag i i och pratadebland annat om människohandel med ungdomar på engymnasieskola. ligger väldigt näraYstad, i går färjorna till , så de här ung-domarna har kanske lite mer kunskap än andra ung-domar i om just människohandel och prosti-tution. Jag berättade naturligtvis att jag skulle ha endebatt här i kammaren och fick då frågan hurjag trodde att migrationsministern skulle svara ochhur han skulle agera. Det är ganska märkligt, mentrots att detta är min första debatt med migrationsmi-nistern svarade jag att jag trodde att han skulle varautsökt charmig och förstående och försäkra mig atthan och regeringen insåg problemet och vikten avfrågan och redan hade vidtagit kraftfulla åtgärder.Allt är gott och väl, och agerar ansvarskän-nande, starkt och övertygande med humanismen ifokus.Min interpellation föregicks av en skriftlig frågatill fyra ministrar för att få ansvarsfördelningen för deoffer för människohandeln som finns i ut-redd. Det var jämställdhetsministern, justitieminis-tern, socialministern och migrationsminister . Han var också den som kände sig mestmanad att svara, varpå jag riktade min interpellationtill och fick så gott som ordagrantsamma svar som på den skriftliga frågan. Först enlång och detaljerad redogörelse för att man inser detfruktansvärda brott som de här kvinnorna och ävenbarn utsätts för och sedan hur agerar i frågani utlandet.Om agerandet i säger han: "Regeringengav iuppdrag att utreda". Ordet "redan" kan man naturligt-vis se som att det var en dygd att man insåg proble-met redan då, för var detta ett helt nytt pro-blem. Ingen visste egentligen vad trafficking var förnågonting. Men man kan också se detta "redan" somatt vi inte har sett vad som harkommit ut av uppdrag. Jag börjarförstå att tålamod är den bästa dygden i det här huset,men har inte tiden ändå på något sätt gått så långt attvi borde kunna få ett aktivt agerande?Han säger vidare: "Min ambition är att så snartsom möjligt kunna lägga fram ett lagförslag somstärker skyddet för offren." Detta "så snart som möj-ligt" gör mig lite rädd, om man ser på att vi redan inovember 2000 tillsatte en kommitté.Det är möjligt att min fråga var otydlig. Jag tyckteatt jag genom att redogöra för offrens situation i Sve-rige och fråga ministern vilka åtgärder han avsåg attvidta för att konkret förbättra dessa kvinnors situationskulle få ett svar om just vad han avsåg att göra härhemma i för dessa kvinnor. Jag tror nämligenatt vi är tämligen överens om den internationellabilden och orsakerna bakom människohandeln. Det ärett fattigdoms- och ett jämställdhetsproblem i bådeavsändar- och mottagarländerna. Det såg jag tydligtframför allt när jag var i för attbättre kunna skapa mig en bild av hur den här han-deln fungerar och hur den ska förebyggas.Är det så att ministern har missförstått min frågaoch därför inte svarar på vad han och regeringenavser att göra för att förbättra offrens situation härhemma i ? Det är egentligen min enda frågajust nu.Anf. 49 ():Herr talman! har belyst en del pro-blem som finns kring trafficking på ett bra sätt. Jagvill också påpeka att har arbetatganska . Vi hade förväntat oss en propositionpå bord . Jag ställer ocksåfrågan: Varför har man inte kunnat bryta loss justfrågan om brottsoffren och vad som ska hända meddem lite tidigare?Jag har gjort besök i både och ,och jag har förstått att det är väldigt svårt för kvinnoratt återvända särskilt till de här länderna efter att dehar vittnat om så här grova brott. Människohandel ärefter narkotika- och vapenbrott den typ av grovgränsöverskridande kriminalitet som omsätter allramest pengar. De som håller på med det här är alltsågrova kriminella personer. I de baltiska länderna ärpolisen ofta korrumperad, och det finns också förgre-ningar inom polisen där man håller på med traffick-ing. Därför är inte polisen någon som kvinnorna medspeciellt gott förtroende kan vända sig till när detvingas tillbaka.De frivilligorganisationer som finns har ocksåväldigt lite stöd, så de kan inte erbjuda något skyddatboende eller så mycket annat för kvinnor som åter-vänder till dessa länder.Ett av sätten att få bukt med den här kriminalite-ten är att kvinnorna förmås vittna i rättegångar motgärningsmännen. Det är alltså på grund av kvinnornasvittnesmål som personer kan bli lagförda och dömdatill fängelse och senare utvisade. Det finns sällanteknisk bevisning, och därför är det så oerhört ange-läget att kvinnorna stöds i den rättsliga processen.Ett annat problem här i för dessa kvinnorär problematiken med allas ansvar-ingens ansvar. Detär någonting som särskilt brottsoffer drabbas dubbeltav. Först har de varit inblandade och blivit offer förden här grymma människohandeln, prostitutionen, detgrova våldet och hoten. Sedan börjar den rättsligaprocessen, och de möter poliser, åklagare, domstols-personal och domare. De har en försvarsadvokat ochmålsägarbiträde. De får kontakt med socialtjänstensekonomihandläggare för att få pengar för att kunnavara kvar i . De har kontakt med sjuk-vård, rättsläkare, med flera.Men vem är det egentligen som ansvarar för kvin-nan? Jag menar att det måste vara en person som blirkvinnans kontaktperson gentemot alla dessa myndig-hetspersoner. Det kan inte vara så att kvinnan, förut-om att vara traumatiserad, ska behöva ha alla dessakontakter. Det verkar inte professionellt.Jag menar att det behövs en individuell plan föratt se till kvinnans egna behov. Det finns kanske hosen del ett önskemål om att komma tillbaka till sitthemland, om hon då kan tillförsäkras skydd, stöd ochhjälp i form av ett skyddat boende och studier somkan leda till egen försörjning och så vidare.Det behöver byggas upp ett samarbete mellan defrivilligorganisationer som finns i dessa länder. Detbehövs framför allt ett ekonomiskt stöd på hemma-plan så att de inte tvingas tillbaka i prostitution. Ris-ken är också stor att de utsätts för repressalier och blirtvångsåterrekryterade till den kriminella verksamhe-ten. Men i de fall kvinnan själv ser det som den endamöjligheten, och det bedöms som den enda utvägen,måste hon kunna få permanent uppehållstillstånd iSverige. Det är den frågan som jag skulle vilja fåbelyst lite mer av ministern.Anf. 50 Statsrådet ():Herr talman! Jag får tacka för det charmfulla. Jagvill återgälda detta. Jag ligger nog trea här.Jag får till att börja med säga att jag inom mycketkort tid, inom en månad, kommer att lägga fram ettlagförslag tillsammans med en del andra strategiskaförslag när det gäller kampen i mot männi-skohandel. Jag har inte hunnit göra det till den härdebatten, men vi kanske får tillfälle att återkommanär lagrådsremissen är lagd. Jag vågar lova, för riks-dagens protokoll, att allt ska vara framlagt inom enmånad.Jag vill gärna redovisa ett synsätt som innebär attnär vi nu gör detta ska vi se det i samband med denhär brottslighetens gränsöverskridande karaktär. Detframgick inte minst av inlägg atthela den här strategin måste ses som gränsöverskri-dande. Det kom också i den avslutande frågan ommänniskor som kommer utifrån, nämligen hur vi skahandskas med deras skyddsbehov när det föreligger.Därför menar jag att det är svårt att angripa heladet här problemkomplexet utan att se att det har in-ternationella återverkningar. I vår strategi har vi gjortdet. Det är därför som vi har lagt detta som en helstrategi i vår biståndspolitik. Det finns ingen anled-ning att se ned på den delen av vår verksamhet - denär oerhört viktig för att göra det möjligt för oss attagera också här i vårt land.Jag vill gärna understryka - det kan naturligtvislåta övermaga av mig att deklarera det - att jag harsamma uppfattning om företeelsen som . Varför har regeringen inte gjort mer? Vi ska varaklara över att denna brottsbeskrivning inte är ens ettår gammal. Det är egentligen ganska sent som det haruppstått ett tydligt och klart medvetande om räckvid-den av den här typen av brottslighet - slavhandelneller vad vi nu ska kalla den.Jag kan inte låta bli att berätta om ett samtal jaghade med när vi båda var nya i var sinEU-institution och hon tog upp den här frågan ikommissionen. De satt och viskade med varandra ochfnissade och sade att hon väl såg i syne. Det var förstDutrouxskandalen i som gjorde att dethär över huvud taget togs på allvar. Det är fråga omett seende.Sedan är jag den förste att hålla med om att detkrävs en utveckling av strategier på många olikaområden. Det gäller ensamkommande barn, samar-betet runt och polissamarbete. Frivilligorganisationerna iBaltikum är fruktansvärt svaga, och vi behöver säkertstärka dem. När vi nu arbetar vidare med frågan omensamkommande barn, som väldigt mycket vettermot det här problemet, inser vi - eftersom vi har tagitupp det samarbetet med frivilligorganisationerna här- att de är väldigt svaga på andra sidan . Vimåste därför se till att hjälpa till även där. Jag åter-kommer gärna till det.Jag ska gärna i mitt nästa inlägg gå in på en merinträngande analys av frågeställningen om permanentuppehållstillstånd. Grundinställningen är att det inteska vara en automatik i det här. Vi kan få en kontra-produktiv effekt om vi säger att kvinnor som befinnsvara offer av detta automatiskt ska ha uppehållstill-stånd. Det kan leda till att vi ger upphov till de pro-blem som vi försöker bidra till att lösa.Anf. 51 ():Herr talman! Tack för det förtydligandet. Det försdå till protokollet att vi inom detta riksdagsår ska haett förslag på bordet. Det ser vi fram mot.Det är naturligtvis en gränsöverskridande strategi.Jag påpekade också att jag tror att vi är överens omdet. Detta är framför allt en bistånds- och utbildnings-fråga. Det kan också föras till protokollet att medanFolkpartiet vill höja biståndet vill Socialdemokraternadra ned det. En av orsakerna till att vi vill höja bi-ståndet är just att vi ser att trafficking är en del avfördelningspolitiken, där den alltså har brustit.Jan O säger att man inte per automatikvill bevilja dessa offer permanent uppehållstillstånd.Vi ser naturligtvis också risken i detta, om man heltplötsligt har en biljett in i landet, alltså inte kvinnornautan brottslingarna. Men är det per automatik såatt de inte får stanna i landet.Man säger mycket vackert att de naturligtvis kanansöka om asyl - , till och med - och fådet av humanitära skäl. Men vi vet också att praxisagerar emot detta uttalande. Vi vet att man inte fåruppehållstillstånd av humanitära skäl om man harvarit offer för trafficking. sägerklart att man har problem här.Senast var det en flickasom utvisades från . Hon fick enkel biljetttillbaka till . Dessutom vet de vid polska grän-sen inte ens att hon kommer, vilket innebär att de somvet att hon kommer är de som skickade ut henne tillSverige . Sannolikheten är betydligtstörre att hon är i deras klor än att hon sitterhemma och läser tidningen.Jag förstår naturligtvis problematiken - den ärotroligt stor. Detta var någonting som helt plötsligtslog oss alla i ansiktet kring 2001. Detvar ett problem som vi inte ville se - vi vetatt det har existerat tidigare. Att det ska behöva ta sålång tid kan jag inte förstå, när vi förmodligenhar stöd i svensk lagstiftning för att se dessa kvinnorsom en skyddsvärd grupp och ge dem tillfälligt uppe-hållstillstånd.Anf. 52 ():Herr talman och herr minister! Vi har nog i mångtoch mycket exakt samma uppfattning om att det be-hövs göras saker. Det jag är angelägen om och oroligför är de kvinnor som har skickats tillbakasom vi inte vet vart de har tagit vägen, om de levereller om de över huvud taget har klarat sig i sinatidigare hemländer, och de som är på väg atttvingas tillbaka.Jag menar att man måste ändra rutinerna såatt man har en kontakt på ett mycket bättre sätt innanhemvändandet sker med myndigheter, i det fall detfungerar, eller frivilligorganisationer. Det finns trotsallt frivilligorganisationer som med ekonomiskt stöd iökad omfattning kan ta emot kvinnorna, möta dem,hjälpa dem tillrätta och ge dem en . Det skainte behöva dröja ytterligare år förrän det sker.På något sätt glömmer vi bort att det är brottsoffersom varit utsatta för väldigt grova kränkningar. Det ärinte samma problem för många andra som kommertill . Jag vågar påstå att dessa kvinnor, flickoroch barn är från de allra sämsta förhållandena. Redaninnan de har kommit till är de väldigt utsatta.Vi i har ett stort ansvar innan vi skickar till-baka dem, som sker . Jag vill erinra om att detskyndar.Anf. 53 Statsrådet ():Herr talman! För att inte detta ska leda till enlivslång fiendskap vill jag säga att jag inte har lovatnågon proposition inom en månad utan en lagrådsre-miss.Vad beträffar biståndet ökar det innevarande årmed 2 miljarder. Jag kan alltid få lite mer. Men underåtstramningstider när vi skär ned väganslagen iNorrland med 1 ½ miljard är jag ganska belåten medatt man kallar det en minskning att biståndet ökarmed 2 miljarder. Tack för allt stöd. Vi lägger inomkort fram en biståndsproposition där biståndet kom-mer att öka ytterligare. Jag är glad över att kunna ståmed stöd för våra ambitioner där.Jag gläder mig åt att vi är överens om risken meden automatik, att vi får någon form av mekanisk ellerautomatisk mekanism. Jag medger det gärna å minsida. Vi har diskuterat en helt annanfråga, nämligen hur praxis utvecklas, doktriner, vil-ken samhällssyn vi har och så vidare.Jag kan också ställa mig den fråga som både TinaAcketoft och ställt. Varför ska detbehöva ta så ? Man kan filosofera över detta.Det är fråga om ett seende på något sätt. Det handlarom att förstå det vi upptäcker och ser i samhället avvåldsamma missförhållanden som vi tidigare inte harkunnat göra oss en föreställning om.När jag under en förhandsvisning sågLukas film var det en av de mera fruk-tansvärda upplevelser jag har haft när det gäller någotgestaltat verk. Det var alldeles fruktansvärt. Jag skaerkänna att jag är gammal och att jag tycker att jag ären rimligt erfaren person. Men jag blev så tagen:Tänk att detta förekommer. Jag tar frågan nästan somen suck och en betraktelse över tillvarons villkor.Utan att det ska uppfattas som något slags försvarvill jag säga att vi har satsat 500 miljoner i bi-ståndsinsatser varav 100 miljoner direkt för detta påvästra och östra . Vi har tillsammansmed framför allt men också andra avvåra egna frivilligorganisationer skaffat oss ett visstkunnande.Jag delar synpunkter att vi harett ansvar. Vi måste också i vår biståndsverksamhetarbeta in detta hur det ser ut när de kommer tillbaka.Vi har jobbat i och i andra länder i västraBalkan med kvinnor och människohandelns offer frånMoldavien. En hel del av dessa pengar har också gåtttill att bygga upp något slags tillvaro i andra ändan.När vi nu arbetar med ensamkommande barn -det var ett regeringssamarbete - tog jag initiativet tillatt vi måste koppla in frivilligorganisatio-nerna. Annars kommer vi ingenstans. Jag tycker inteatt vi har varit overksamma. Vi har arbetat. Vi harsatsat ganska mycket resurser, mer än de flesta andra.Jag kan ta ett exempel. När vi har konferensermed om människohandel är det egentligenbara ett europeiskt land som på allvar driver sammaverksamhet som vi, och det är . Det har direktsamarbete med till exempel . Jag måste under-stryka att vi dessutom måste missionera om dettabland våra egna samarbetspartner i Europeiska unio-nen.Vi har oerhört stora uppgifter i detta. Jag medgergärna att vi befinner oss i ett tidigt skede. Men vi harändå satsat ganska stora resurser. Vi skaffar oss bättrekunskaper om detta så att vi ser till att det blir en helprocess där vi inte bara betraktar det som ett slagsvittnesverksamhet. Det handlar om människor sommåste kunna få vård och omsorg.Det är precis som säger. Det ärbrottsoffer som vi måste hjälpa. Men det är ocksåfråga om en gränsöverskridande brottslighet och eninternationell fråga.Anf. 54 ():Herr talman! är naturligtvis ett av före-gångsländerna. Men det är det också därför att det ärdet störst mottagarlandet av trafficking av kvinnor.Det har en industri som blomstrar, om jag får användadet uttrycket, när det gäller denna typ av verksamhet.Det är också intressant att veta att har öpp-nat för arbetskraftsinvandring för denna grupp, somanses skyddsvärd. Man kommer att använda andratyper av regler för att ge dessa kvinnor möjlighet attarbeta legalt, och då inte som prostituerade utan medett vettigt arbete.Vi talade tidigare om att ni villekoppla in frivilligorganisationer. Det är då ganskaintressant att veta att IOM, som är ett underorgan tillFN som är specialiserade på detta, inte haftnågon kontakt. Det existerar ändå i 70 länder och harsitt nätverk uppbyggt där det tar emot kvinnor ochförsöker att återbörda dem till samhället igen.Ett första steg när man skickar tillbaka flickorsom man vet har varit utsatta för trafficking - och detär faktiskt vad vi gör , vi skickar tillbaka dem tillavsändarländerna - hade varit att man åtminstonehade tagit kontakt med IOM så att det hade stått vidgränsen och plockat upp kvinnorna. Enligt IOM självtsker inte det utbytet av information.Tålamod är som sagt en dygd. Jag vill återigensäga något med risk för att vara tjatig, och det kom-mer jag att fortsätta att vara. Man anser att det finnsstöd i svensk lagstiftning för att se dessa kvinnor somen skyddsvärd grupp. De borde få lov att stanna kvari landet när de så önskar. Varför ska vi behöva väntapå utredningar för att se det som är ett faktum förmånga?Anf. 55 Statsrådet ():Herr talman! Jag ska inte polemisera i mitt sistainlägg utan tala lite om uppehållstillstånd.När det till att börja med gäller avvägningen trorjag att vi är överens om att permanent uppehållstill-stånd måste vara förknippat med skyddsskäl av dentyp vi i allmänhet menar med det.När det sedan gäller de tillfälliga uppehållstill-stånden är jag lite handikappad av att det är någraveckor kvar innan vi lägger fram ett förslag som jagtror kommer i hög grad tillgodose de synpunkter somTina Acketoft och här har fört fram.När det gäller IOM måste jag kontrollera det litemer noga. Det arbete som vi började med att byggaupp på västra om detta inom ramen för stabi-litetspakten skedde just tillsammans med IOM. Vi harett samarbete med IOM som vi har bedrivit vid blandannat trafficking-frågor. Det vill jag kontrollera.Mitt intryck är att vi har haft det arbetet. Det har ihög grad bidragit till att förbättra våra kunskaper påområdet. De ganska hyfsade resultat för detta som vihar haft i vår biståndsverksamhet beror just på att vihar använt IOM som samarbetspartner i väldigtmånga stycken.Jag får återkomma till om det i ärendehanteringeni på något sätt har brustit på denpunkten.