prot · GR0950 · 2003-12-16 00:00:00 — Det är vanligt att länder samordnar sina erkännanden av nya stater. Vad avser har den gemensamma EU-linjen formulerats genom rådets slutsatser antagna . EU:s mål härvidlag är att fred och stabilitet uppnås i hela landet, att man respekterar suveräniteten, den territoriella integriteten, den politiska självständigheten och landets enhet samt det somaliska folkets rätt att bestämma över sin egen framtid i enlighet med . ställer sig bakom dessa slutsatser och uttalade mål för EU-politiken på grund av de skäl jag redovisar. Det vill säga att det internationella samfundet och bör inte föregripa utgången av nu pågående fredsförhandlingar. 179 (): Jag vill inleda med att tacka utrikesminister för hennes svar på min interpellation om den självutnämnda republiken framtida öde. Jag ska gå in på de folkrättsliga aspekterna i mitt nästa inlägg men tänkte berätta lite kort varför jag har engagerat mig i den här frågan. Mitt intresse för denna lilla nation har uppkommit genom resor i regionen, inte minst då jag under landets presidentval agerade valobservatör i en delegation bestående av parlamentariker, diplomater och akademiker från , och , ledd av sydafrikanska ANC. fick Brittiska och Italienska Somaliland självständighet och bildade, som utrikesministern sade, staten . Det var ganska många problem som tornade upp sig snart. Engelsmännen hade inte skapat ekonomisk utveckling i norra , medan italienarna i söder hade skapat förvaltning och gett somalierna rätt till utbildning. 1969 grep en general makten i landet genom en oblodig statskupp. Revolutionen var ett faktum, och anammade socialismen. Banker, skolor med mera blev nationaliserade, och staten började kontrollera priser, löner och export. stödde under den tiden , som sedermera blev gunstling genom militära avtal. Interna oroligheter uppstod. tvingades generalen på flykt. En interimregering splittrades. kan man säga att inte har haft någon fungerande centralregering alls. Statsmakten har i praktiken ersatts med anarki. Striderna har skapat åtskilliga flyktingströmmar som också nått gränser. Humanitärt är fortfarande en katastrof. utropades det tidigare Somaliland i norra delen som självständigt. Landet åberopar en gammal kolonial gräns från den brittiska kolonin . Somaliland är väldigt välordnat jämfört med . Huvudstaden benämns av som en av absolut tryggaste huvudstäder att vistas i. har det varit fred i regionen. Trots inget direkt finansiellt bistånd från omvärlden, då landet inte blivit erkänt som självständig stat, är Somaliland välutvecklat på grund av att många exilsomaliländare i diasporan skickar hem pengar kontinuerligt. Flera demokratiska val har hållits, såväl kommunalval som presidentval är parlamentsval planerade. De har övervakats av internationella valobservatörer. Samtliga har i internationella rapporter bedömts ha genomförts på ett tillfredsställande sätt. Även en folkomröstning om självständighet har hållits, där en klar majoritet av befolkningen har visat att folket vill bli oberoende från resten av . Vad avser utrikesministern att göra för att fortsätta att uppmuntra denna demokratiska utveckling i Somaliland? talar jag inte primärt om ett erkännande, men just om att försöka fortsätta att stödja den process som ändå har börjat och som är ett unikum i denna del av . 180 Utrikesminister (): är engagerat i den process som pågår i Somaliland. Vi stöder både ekonomiskt och genom att personer och organisationer är aktiva. Vi ser det som värdefullt att kan vara på plats och stödja den fredsprocess som pågår, för att på det viset säkerställa att inte bara Somaliland utan hela Somaliaområdet blir en fredlig del av Afrikanska unionen. 181 (): Jag gläds, liksom utrikesministern, åt att och många andra länder jobbar för stabilitet i regionen. Det är oerhört positivt. Utrikesministern påpekar att det pågår en försoningskonferens i inom ramen för den sub-regionala organisationen . Men det här är inte den första konferensen om stabilitet i regionen som hålls. Totalt har ett femtontal liknande arrangemang hållits . Ingenting har i praktiken hänt. Somalilands styrande är trötta på att de som är folkvalda, till skillnad från många av de andra ländernas deltagare på dessa konferenser, representeras av icke-demokratiskt valda personer från . Somalilands regering har också sagt att om det kan bli stabilitet i och landet utvecklas i rätt riktning är man inte främmande för att ingå i en union, men som läget är nu ställer man sig mycket skeptisk. Jag håller med utrikesministern om att dessa konferenser är viktiga. Vi vill alla få slut på anarkin i regionen och få en verklig fred. Men det behöver inte stå i något slags kontrast till att från svensk sida uppmuntra de fantastiska demokratiska framgångar som sker i Somaliland. Kommunalvalen 2002 och presidentvalet bevakades bland annat av parlamentariker från demokratiska stater. Även Europeiska unionen har finansierat det nationella valobservatörskontoret. Utrikesministern angav i sitt svar att tillämpar den så kallade universalitetsprincipen, som innebär att i princip erkänner de stater som uppfyller de folkrättsliga kriterierna för en statsbildning. Vi ska inte irra oss in i folkrättsliga resonemang så här , men folkrättsjurister brukar ofta lyfta fram Somaliland som ett exempel på ett land som borde ha blivit erkänt. Ett exempel är en rapport från , en think tank där ordförande är förre president . Man skriver i sin senaste rapport att frågan är om Somaliland bör erkännas som en självständig stat utan om det finns något bärkraftigt alternativ . Även en juridisk utredning vid instämmer i detta. Just nu ligger frågan på utrikesministers bord. Länder som , ett demokratiskt land, har bjudit in Somalilands president på statsbesök. I mina kontakter som jag har haft med representanter för både och har diskussioner förts om att om något afrikanskt land erkänner Somaliland kommer en del större länder att eventuellt följa med. Vad har utrikesministern för kommentarer om dessa händelsers betydelse för Somalilands framtida öde? 182 Utrikesminister (): Det är riktigt som säger att det här inte är den första fredsprocessen. Det har varit ett stort antal sådana som inte har lyckats. Men vi tror att den fredsprocess som pågår har möjlighet att lyckas. Det finns ett brett deltagande, och det finns ett engagemang kring frågan. Framför allt finns det ett engagemang från de afrikanska staterna själva. Vi ser det som oerhört betydelsefullt att de afrikanska staterna gemensamt tar ansvar för utvecklingen på sin egen kontinent. Det är ett faktum att inget land har erkänt Somaliland. Det är oerhört intressant att följa vad som händer på den afrikanska kontinenten. Det skulle givetvis vara betydelsefullt om ett afrikanskt land erkände Somaliland. Men jag tror att alla är eniga FN, EU och Afrikanska unionen om att stödja den fredsprocess som pågår och inte i detta känsliga läge vidta någon åtgärd vad gäller erkännande. 183 (): Jag håller med utrikesministern om att inte ska dra några förhastade slutsatser av detta utan att vi ska jobba vidare för stabilitet i regionen. Utrikesministern nämnde vidare att det ska finnas ett definierat territorium, att det på detta territorium ska finnas en befolkning och att det finns någon form av regering som utövar effektiv kontroll över territoriet och befolkningen i fråga för ett erkännande. Detta kan tyckas stämma väl överens med dagens , som de facto fungerat som ett självständigt land , vilket utrikesministern också nämnde i sitt svar. , , då Brittiska Somaliland blev en självständig stat, hann 35 stater erkänna landet, bland dessa , och . US Secretary of State gratulerade nationen, och hann skriva under flera avtal med Somaliland. Även om Brittiska Somaliland gick samman med den italienska delen för att bilda , talar även detta för att det finns en viss historisk grund för en eventuell framtida självständighet. Jag vill tacka utrikesministern för denna intressanta diskussion. Det viktigaste just nu är att det blir fred och stabilitet i regionen. Jag tror att vi ofrånkomligen kommer att nå ett skede då Somaliland kommer att bli en självständig stat. Då den dagen kommer hoppas jag att blir ett av de länder som vågar stötta detta nyvunna demokratiska land. Ett erkännande skulle inte heller vara första gången i den afrikanska historien, det vill säga då en stat som ingår i en union med en annan stat upplöses. och , och samt har gått samma öde till mötes. Jag tror att Somaliland också kommer att vandra den vägen. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellationerna 2003/04:126 och 168 om rättssäkerheten 184 Utrikesminister (): har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta så att de svenska medborgarna och , och svenska medborgare i allmänhet, får likvärdigt bistånd från för att skydda sina mänskliga rättigheter. Dessutom har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att den i frihetsberövade journalisten ska släppas fri. har frågat mig vilken strategi jag har för att säkra elementära krav på rättssäkerhet för svenska medborgare som sitter fängslade utomlands samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att svenska medborgare ska känna rättstrygghet även utomlands. Jag har valt att besvara frågorna i ett sammanhang. Utgångspunkten i fråga är om svenska medborgare vars mänskliga rättigheter kränks i utlandet har samma rätt till stöd från den . Självklart är det så. Däremot är det omöjligt att jämföra enskilda fall. Våra allmänna förbindelser och relationer med ett land påverkar naturligtvis också hur vi kan agera och vilka metoder som kan bedömas ge bäst resultat. Det kan till exempel finnas skillnader mellan hur man bäst kan undsätta och stödja svenskar som har drabbats av problem vid besök i sitt andra hemland och svenskar som har drabbats av problem vid besök i ett främmande land. har sedan journalisten fängslades på olika sätt verkat för att få tillstånd att besöka honom. Vi har också regelbundet och på olika nivåer framfört vår syn att en rättegång bör inledas, alternativt att släpps fri. Jag hade själv ett samtal med den eritreanske utrikesministern. Jag framförde med kraft att vi anser situationen vad gäller är oacceptabel samt upprepade våra krav att få mer information om hans tillstånd och möjlighet att få träffa honom. Min eritreanske kollega gjorde emellertid inga utfästelser. Den lista som har ställt samman över åtgärder som regeringen har vidtagit är inte fullständig. Alla åtgärder kan inte heller rapporteras av hänsyn till de drabbade personerna. Jag kan bara försäkra att jag helt och fullt delar synen att vi måste göra allt som står i vår makt för att nå resultat så att kan återförenas med sin familj. har tagit upp frågan om hela gruppen av fängslade journalister, och specifikt situation, i EU-kretsen både lokalt i och i . EU-kretsen i har också ställt samman en lista över medborgare i olika EU-länder som har frihetsberövats i . Denna lista har diskuterats med eritreanska myndigheter. EU har också framfört démarcher till om MR-läget och den politiska utvecklingen. Jag avser att fortsätta att ta upp frågan med mina kolleger i EU-kretsen, och därmed öka påtryckningarna på . När det gäller har vi alltsedan vi informerades om att han förts till den amerikanska militärbasen på varit i kontinuerlig kontakt med de amerikanska myndigheterna i detta ärende. Frågan har tagits upp vid så gott som varje bilateralt möte, också på hög nivå. Mot bakgrund av att regeringen anser att hålls frihetsberövad i strid med internationell rätt, har vi krävt hans omedelbara frigivande. Detta krav upprepades när jag diskuterade ärendet vid ett möte med min amerikanske kollega . Våra diskussioner med amerikanarna fortsätter och så sent som togs ärendet upp i samband med att UD:s kabinettssekreterare besökte . Vad beträffar frågor konstaterar han att arbetet med att främja de mänskliga rättigheterna ska vara en prioriterad uppgift för svensk utrikespolitik och genomsyra alla delar av utrikespolitiken. Detta är helt riktigt. Mänskliga rättigheter är en central fråga i svensk utrikespolitik. bedriver ständigt och i olika sammanhang ett arbete för att påverka och flytta fram positionerna när det gäller mänskliga rättigheter. I detta arbete prioriterar vi frågor som är relaterade till rättssäkerhet. Det är framför allt om medborgerliga och politiska rättigheter som innehåller bindande åtaganden för stater på rättssäkerhetsområdet. följer noga staters efterlevnad av sina åtaganden och avstår inte från att påtala brister i den mån de förekommer. De stater som inte har ratificerat konventionen uppmanar vi att göra det, och vi erbjuder dessutom genom framför allt FN stöd med förberedelser inför en anslutning, liksom stöd med genomförandet av konventionens föreskrifter. Som jag ser det är detta det viktigaste svaret på frågan. Det ständigt pågående arbetet för mänskliga rättigheter är av central betydelse för att förbättra rättssäkerheten för svenskar som blir gripna av polis, ställs inför rätta eller sätts i fängelse i andra länder. Det är vidare mycket angeläget för att FN:s egna beslut, liksom genomförandet av dessa, vilar på en solid rättslig grund. I den mån besluten direkt påverkar individer, vilket till exempel är fallet vid vissa internationella sanktioner, har agerat kraftfullt för att tillse att respekten för mänskliga rättigheter upprätthålls samt för att förstärka rättssäkerheten för den enskilde. har drivit och fortsätter att driva dessa frågor både i FN och i EU. Så anordnade vi , tillsammans med , ett välbesökt seminarium i om hur man kan förbättra rättssäkerheten för individer och enheter som anklagas för samröre med terrorism. kan också bistå enskilda vid kontakter med internationella organisationer eller utländska myndigheter. Att ge hjälp och stöd till enskilda som råkat i svårigheter i främmande land är något som våra ambassader och konsulat gör i sitt arbete. Ekonomiskt bistånd till försvarsadvokat kan lämnas enligt lagen om konsulärt ekonomiskt bistånd. Sådan hjälp kan vara av stor betydelse i många fall, och det är ett grannlaga arbete som ambassaderna och konsulaten hjälper till med. Men det avgör inte grundförutsättningarna för att svenskar eller andra ska kunna få en rättvis rättegång och en rättssäker behandling i ett visst land. Den frågan hänger ihop med frågor om demokratisering, stöd till uppbyggnad av demokratiska samhällsstrukturer och kamp mot korruption. Det är något som vi i första hand kan påverka med det generella politiska arbete som vi bedriver internationellt. 185 (): Jag vill börja med att tacka utrikesministern för svaret. Jag vill också konstatera två saker. För det första är det givetvis som är den stora boven i det här dramat, som har hållit fängslad utan rättegång . För det andra vill jag göra klart att jag inte tycker att regeringen borde ha gjort mindre för utan tvärtom. Det min interpellation handlar om är regeringens agerande för att bistå svenske samt hur andra svenska medborgare ska säkras ett likvärdigt bistånd från , så att inte fler drabbas av den passivitet från regeringens sida som har drabbats av. Utrikesministern säger i sitt svar att det är en självklarhet att alla svenska medborgare vars mänskliga rättigheter kränks ska ha rätt till samma stöd från den . Men i samma andetag säger hon också att relationer med ett land i förlängningen påverkar vilken hjälp en person kan få. Om man resonerar så kan inte alla svenska medborgare få samma hjälp. Om utrikesministern menar allvar med att alla ska få likvärdig hjälp borde utarbeta riktlinjer så att man har en beredskap att agera i sådana här fall och så att man inte agerar slumpmässigt och styrt av mediebevakning och uppmärksamhet. Min fråga till utrikesministern är om hon är beredd att verka för sådana riktlinjer. Visst har vi olika relationer med och . Men det hindrar inte från att lägga lika mycket tid och kraft på båda fallen. har inte agerat lika kraftfullt för som man har gjort för . Jag har tittat på KU:s granskningsärende och fem skriftliga frågor. Det framkommer tydligt att man för har gjort ungefär 35 insatser . För har man gjort sex insatser under . Utrikesministern säger i svaret att UD har gjort mer för men att man inte kan redogöra för detta offentligt. Om detta är fallet så är det märkligt att det inte har nämnts i de svar som har fått. Att saker och ting har skett men inte kan offentliggöras har inte stått i något av de svar som har getts till . Det är inte bara i kvantitet som regeringen har agerat mindre kraftfullt när det gäller . Man har betydligt snabbare fört upp fall på politisk nivå. agerade utrikesministern för . När det gäller tog det statssekreteraren innan något gjordes, och utrikesministern agerade . Jag kan konstatera att regeringen har intensifierat sitt arbete för . Men fortfarande återstår mycket för att säkerställa att han får likvärdig hjälp. Jag har i interpellationen frågat vad utrikesministern tänker göra för att hjälpa . Jag är ytterst besviken på svaret. Jag tycker att det är luftigt och inte handlingskraftigt. Det är bra att utrikesministern vill göra allt möjligt. Men det enda som utrikesministern anger att hon tänker göra är att ta upp ärendet i EU-kretsen. Det här handlar om en svensk medborgare vars liv är i fara! Jag undrar: Vilka åtgärder tänker utrikesministern vidta inom EU? Inte ett ord nämner utrikesministern om bilaterala relationer med . kallade UD:s kabinettssekreterare upp den amerikanska ambassadören. Det är dags att kalla upp också den eritreanska ambassadören på motsvarande sätt, så att kristallkronorna kommer i gungning även på . En annan sak som utrikesministern också skulle kunna göra bilateralt är att åka till och på plats ta upp hans fall och på det sättet markera hur otroligt viktig är, precis som utrikesministern har agerat för i . 186 (): Jag börjar med att tacka utrikesministern för svaret och vill inleda med att säga att jag är ganska nöjd. Det kan kanske vara ovanligt i sådana här sammanhang. För mig och är arbetet med att främja de mänskliga rättigheterna en prioriterad uppgift för svensk utrikespolitik. Den ska genomsyra hela utrikespolitiken. I det svar jag har fått av utrikesministern är det, som jag har uppfattat det, regeringens inställning också. Det tycker jag är en bra utgångspunkt. Det är också viktigt att regeringen verkar för att alla svenska medborgare som är frihetsberövade inte bara får en rättvis rättegång utan också blir rättvist behandlade i lägen där de inte får någon rättegång. Det förutsätter att man genom ett hårt arbete för de mänskliga rättigheterna förbättrar rättssäkerheten. Rättssäkerhet är inte bara ett begrepp utan vilar ofta på internationell lagstiftning inom folkrätten. Det finns ett problem när en svensk medborgare blir frihetsberövad i en annan demokratisk stat. Om det landet gör en annan tolkning av folkrätten och den internationella rätten, hur går då regeringen till väga? Det är min fråga: Vad har regeringen och utrikesministern för strategi i det läget, när det andra landet gör en annan tolkning av folkrätten? Jag ska återkomma med synpunkter. Jag ska bara säga det som utrikesministern möjligen känner till, att jag har träffat den amerikanska ambassadören. Jag återkommer till det. Vad jag vill ha svar på är vad man har för strategi. Vad har man för redskap för att få en likartad tolkning av folkrätten? Annars blir rättssäkerhetsbegreppet rätt lösligt och inte användbart. Det skulle jag vilja ha ett svar på inledningsvis. 187 Utrikesminister (): säger att vi har visat passivitet i ärendet , och det måste jag faktiskt protestera mot. Passivitet har det verkligen inte varit fråga om. Och att vi skulle ha reagerat först långt efter att vi hade fått veta att han var i fångenskap är inte sant. Eftersom han har dubbelt medborgarskap fick vi inte information om att han var tillfångatagen förrän hans hustru upplyste oss om det, och då reagerade vi genast. Problemet med honom i förhållande till andra ärenden han är inte ensam om den här problematiken vill jag understryka är det problem vi har med att vi i accepterar dubbelt medborgarskap. Det gör man inte i alla länder. erkänner inte dubbelt medborgarskap. Eftersom man inte kan resa in i landet på annat sätt än genom att uppvisa sitt eritreanska pass och ansöka om att få verka där, i det här fallet som journalist, med hänvisning till att man är eritrean åberopas detta av de eritreanska myndigheterna som ett bevis för att han är eritreansk medborgare, och de accepterar inte att vi hävdar att han är svensk medborgare. Detta är grunden för de svårigheter vi har att komma längre i ärendet än vi har gjort. Och vi har inte kommit någonstans egentligen, det måste jag erkänna. Detta är ett stort problem. Det hänger samman med problematiken att inte alla länder erkänner dubbla medborgarskap. Vi fortsätter att hävda att han är svensk medborgare, att vi har rättigheter och att vi vill få information och besöka honom. Vi vill sätta press på . Det är därför vi samarbetar med EU-länderna. Det har naturligtvis betydelse om alla EU-länder agerar likartat i den här situationen. Frågan ställdes om vi på plats har försökt att göra någonting. Vi har gått så långt att vi har bytt vår representation i från att komma från till att vara en ambassadör stationerad i . Därigenom har han möjligheten att på plats kunna begära att få besöka den person som vi hävdar är en svensk medborgare. Vi får se hur det går. Den nye ambassadören har ännu inte fått alla formaliteter i ordning, men så fort han har det kommer han att åka ned och försöka att på plats göra det som vi inte har lyckats åstadkomma härifrån. När det gäller fråga om vad vi gör när det finns olika tolkningar av folkrätten vill jag säga att vi naturligtvis måste arbeta för att vidareutveckla folkrätten materiellt men också synen på det existerande regelverket. Den idé som vi senast tänkt oss att vi ska genomföra är att samla de folkrättsexperter som finns till ett seminarium och diskutera den här frågan. I det här fallet är det naturligtvis särskilt intressant att även fånga upp folkrättsexperter i . Det är nog ett sätt att komma framåt, att helt enkelt försöka få dem som kan folkrätten och kan göra tolkningar av den att argumentera kring den. Det är också ett sätt att helt enkelt utveckla folkrätten. Det är ju ett rättsområde som befinner sig i ständig förändring och där bland annat just ett seminarium kring frågeställningarna skulle kunna ge underlag för en fortsatt politisk diskussion som kan leda till större enighet i de frågorna. 188 (): Jag har inte alls hävdat att UD har reagerat saktfärdigt. Man reagerade snabbt så fort man fick vetskap om att hade fängslats. Det jag reagerar över är att man agerat på en mycket lägre nivå när det gäller det har varit en honorärkonsul i än i fallet som snabbt förts upp på högre politisk nivå. Man har agerat oftare i fallet . Så det är definitivt en mycket starkare passivitet från regeringens sida när det gäller . Jag är medveten om att relationerna med är problematiska. Man vill i inte erkänna hans dubbla medborgarskap. Men det i sig kan inte ursäkta att regeringen inte har gjort mer. Vi har på plats. Varför har man inte kallat upp ambassadör? Jag hade hoppats att utrikesministern i svaret skulle ha nämnt detta som ett handlingsalternativ: vi ämnar kalla upp ambassadör till UD. Är utrikesministern beredd att göra detta framöver? En annan sak som utrikesministern kunde göra är att själv, på högsta politiska nivå, som utrikesminister åka till och på plats markera vikten av att släpps fri. Det kan inte vara så svårt att vid någon långresa ned till också stanna till i och göra en markering. Sedan frågade jag utrikesministern, utöver vad hon tänker göra bilateralt, vad hon tänker göra inom EU. EU ger till . Det mesta av det biståndet går till rehabilitering efter kriget och demobilisering. Nästan ingenting går till demokratisering.