prot · GQ0987 · 2003-04-09 00:00:00 — Handläggningstiderna för utredning av brottmåste kortas - det har vi talat om . Detär också starkt kopplat till polisens förutsättningar attkunna jobba. Men även värdet av vittnesmålen riske-rar att gå förlorat om förundersökningen och dom-stolsprocessen drar ut på tiden.Jag vill avsluta med att ta upp det som gällerbreddade utbildningar och bearbetning av attityder.Många utbildningar till yrken som kommer i kontaktmed misshandlade kvinnor brister i undervisning. Detgäller bland annat utbildningar till socionom, sjuk-sköterska, jurist, polis och lärare. Det måste sättasmer fokus på könsperspektivet, och det måste sedanleda till att det synliggörs ute i verksamheterna.Dessutom ska fortbildning ges till dem som är verksamma. Det handlar inte bara om grundut-bildning utan också om fortbildning. Det är viktigt föralla dem som har blivit misshandlade, speciellt fördem som har blivit misshandlade av en närstående, attde bemöts av kompetent personal.Även specialkompetens i domstolarna behövs.Varje år anmäls ca 2 000 våldtäkter, men mörkertaletär stort. I de fall som går till domstol händer det dess-utom att gärningsmän har friats eftersom rätten haransett att kvinnan fick skylla sig själv. Det har tagitsupp tidigare, och jag vill också understryka det: Atträtten anför att kvinnan varit berusad vid tillfället förvåldtäkten eller uppträtt på ett sådant sätt att manneninte kunde klandras för sitt beteende är fullständigthorribelt. lägger man också skuldenför det skedda på kvinnan.Män som har begått våldtäkt ska dömas för detbrott som de har begått. De domstolar som dömerdessa mål måste tillföras specialistkompetens för attkvinnor som utsatts ska få ett bemötande byggt påkunskap och inte på fördomar om kvinnors beteende.Jag yrkar bifall till reservation 14, som tar upp so-cialtjänstens skyldighet att anmäla brott.Anf. 126 ():Herr talman! Den här debatten har handlat omvåldsbrott och brottsoffer, och alla som blir brottsof-fer drabbas mycket hårt.Jag har stått i kammaren och hörtdebatter om brottsoffer och våldsbrott. Den här de-batten skiljer sig från andra eftersom vi faktiskt för engångs skull på ett mycket bra sätt har diskuterat barnsom utsätts för våldsbrott, och jag hoppas att dettakommer att fortsätta. Det måste nämligen göras merför gruppen barn. Det är en grupp som inte är särskiltmycket utforskad. Barnen kan inte föra sin egen talavare sig inför polis eller inför domstol, och de är heltenkelt undanskuffade i rättsstaten. På detta sätt får detinte pågå.Elisebeht , som företräder regerings-partiet, stod här och sade att det är viktigt, att manjobbar med det och att man prioriterar detta. Menbara sättet att lägga fram förslag på viktiga juridiskaområden i en proposition som går till socialutskottettycker jag är betecknande för den inställning somman har till frågans vikt. I propositionen om utsattabarn som ligger på socialutskottet har vi i justitieut-skottet bara fått yttra oss eftersom dessa tunga frågorinte ligger i justitieutskottet.Elisebeht sade också att man gör väl-digt mycket på detta område, att man ska göra meroch att utredningar tar tid. Men vad är det som tar tid?Det är ju regeringens handläggning av dessa frågor.Jag satt själv med i . Ivårt delbetänkande skrev vi till regeringen att manmåste titta närmare på barn som lever i familjevålds-situationer. Vi lade fram vårt slutbetänkande . Nuär det 2003, och fortfarande har arbetet inte ens bör-jat. Elisebeht stod nämligen här i kamma-ren och sade: Låt arbetet börja . Därmed avsloghon det viktiga förslaget om att faktiskt se till hurbarnen bättre kan få en status i rättsprocessen.Att våldsbrott mot barn är väldigt lite utforskadeoch att barn inte syns i rättsprocessen medger reger-ingen. Men man gör inte särskilt mycket för att ändradet. Och detta betänkande är fyllt av förslag somskulle förbättra barnens situation.Varför är då barn särskilt utsatta? Jo, de kan intetillvarata sina intressen och måste förlita sig på attnågon annan gör det och för deras talan. Därför är detvi som en del i rättsstaten som har ett särskilt stortansvar att tillvarata barnens intressen i denna process.Jag ska börja med att tala om reservation 4 somhandlar om vid dödligt våld motbarn och mot kvinnor. Men jag begränsar mig tilldödligt våld mot barn. Det är ett stort samhälleligtmisslyckande varje gång ett barn dör av våld. Vi somstår bakom reservation 4 anser att man i varje oklartdödsfall bland barn ska tillsätta en haverikommission.Majoritetspartierna anser inte det. Deras förslag attutreda dödsfallsutredningar kan man jämföra med attbara vissa flygplanshaverier skulle utredas, inte alla.När andra länder har börjat tillämpa detta arbets-sätt har de hittat ännu fler dödsfall på grund av våld,bland annat olycksfall. Därför tycker vi som stårbakom denna reservation att man måste tillsätta vid dödligt våld mot barn. Reger-ingens förslag lär inte leda till några förbättringar idetta hänseende.Reservation 13 handlar om polisens insatser, vil-ket är en annan väldigt viktig fråga. Polisen harenorma resursproblem, och det är en annan viktigdebatt som vi inte ska föra här. Vissa har vidrört det.Det som vi ska diskutera här är hur polisen väljer attformera sitt arbete när det gäller familjevåld. Dessautredningar av familjevåld, framför allt mot barn, ärde svåraste att utföra, trots att det finns en känd för-övare som nekar, men det finns inga vittnen. Det ärsvårt att utreda brott mot barn, och väldigt få går tillåtal. För att komma till rätta med dessa problemmåste barnens åldersmässiga handikapp kompenserasmed att det allra bästa som samhället kan erbjuda gestill dem. Poliser som utreder dessa brott ska ha denhögsta kompetensen, den högsta statusen och denhögsta lönen i dessa lönediskussionstider. Så är detinte . På ett litet antal polismyndigheter har manbörjat arbeta på detta sätt. Och vi vill att vi ska göraen stark politisk markering om att man börjar arbetapå detta sätt med familjevåldsenheter inom hela poli-sen i detta land. Därför yrkar jag bifall till reserva-tion 13.Anf. 127 ():Herr talman! Jag drar kortversionen som jag hadeföre kl. 16.Herr talman! Vi står bakom våra reservationermen yrkar för tids vinnande bifall bara till reservation20 under punkt 19.Det tror jag hade varit föredömligt snabbt.Nu har jag getts lite tid att njuta av mig själv, ochdå tänkte jag passa på att dela med mig.Våld är alltid ett misslyckande. Våld mellan en-skilda individer kan man möjligen förstå men inteacceptera. Våld mellan stater kan man varken förståeller acceptera. Misslyckanden på den nivån är inteacceptabla. Institutionaliserat våld eller våld sombygger på traditioner på olika grunder som köns-stympning, av både män och kvinnor, våldsammainitialriter eller bara det våld som vi själva har haft idet här samhället som kallades uppfostringsvåldhandlar om ett övergrepp från en starkare part mot ensvagare. Här tror jag att lagstiftningen har en funktionatt fylla i större utsträckning än när det gäller detandra mera psykologiskt baserade eller spekuleradevåldet.Ett civiliserat samhälle ska inte behöva accepteravåld i någon fysisk eller krigisk form. har föregå-ende talare belyst detta med många och i många fallmycket goda exempel, och jag skulle naturligtvis,herr talman, kunna förlänga den listan, men jag avstårfrån att göra det.Däremot har jag en liten reaktion mot den diskus-sion som har varit i samhället i stort men som ocksåhar hörts här i kammaren. Det handlar om någontingsom jag är lite orolig för. Jag vägrar att ta på mig enskuld bara för att jag är man. Jag kan alltså inte se attalla män är våldtäktsmän och misshandlare av varkenbarn eller hustrur. Jag tror att de allra flesta är riktigakarlar, och de slår inte en svagare part. Därför blir jaglite störd när jag hör att det sker en polarisering i denhär diskussionen. Män slår inte kvinnor en général.Men däremot finns det människor som är störda ellerskadade eller som av andra skäl gör det. Det är oftastmän som slår kvinnor därför att de är starkare, och deär då den starkare parten. Det finns också exempel pådet omvända.Jag vill därför visa lite ömtålighet och vara räddom orden och föredrar således att använda begreppet"våld i nära relationer" som inbegriper andra relatio-ner än bara relationen mannen-hustrun. Det kan jufinnas många fler i en familj.I övrigt pågår arbete. Vad jag hör här i kammarenom omtanken om att skydda barnen i olika situationertycker jag känns väldigt hoppfullt. Jag ser fram emotdet arbetet och ser därför ingen anledning att göraannat än att stödja utskottets förslag, vid sidan avyrkandet om bifall till vår reservation.Anf. 128 ()replik:Herr talman! Möjligtvis är litekänslig i det här ämnet - det låter så. En familj bestårförvisso av flera personer, så det är inte bara mannensom utpekas i detta sammanhang. Men man skabenämna saker vid deras rätta namn - i det här falletvåld inom familjen. Ingen av oss tycker att våld skaförekomma i en familj, oavsett vem det är som slår.Där är vi väldigt överens. Men jag tycker, som sagt,att man ska ha det rätta namnet på saker och ting ochinte benämna de på annat sätt.Dock skulle jag, herr talman, vilja höra varförLeif Björnlod inte står bakom reservation nr 27 somhandlar om barn som lever i familjevåldssituationer.Som jag sade i mitt huvudanförande poängteradeBarnmisshandelskommittén attregeringen borde ta tag i detta. I debatten har vihört att man nu ska börja med det. Tycker LeifBjörnlod att detta är tillfyllest? Borde man inte kunnagöra mer? En så här komplex fråga borde man or-dentligt ta tag i och titta närmare på men det vägrarMiljöpartiet att göra. Jag skulle vilja höra de argu-ment som gjort att man har tagit det beslutet.Anf. 129 () replik:Herr talman! , jag kan försäkraatt också vi har en omtanke om barnen. Detta är enväldigt viktig ansats och inte bara något som liggerför fäfot. Det arbetas alltså med de här frågorna.Dessvärre tar det . Vi är överens om att det tarför . Jag vill verkligen att vi går framåt.Vi har en konstellation där vi arbetar för detta. Attdet inte med full fart går framåt precis så som oppo-sitionen önskar förstår jag. Dock fyller oppositionenså att säga en god funktion genom att vara pådrivan-de.Vi är alltså inte ovänner på denna punkt, även omvi för vår del har valt att gå en något annan väg. Jagvet inte om tycker att mitt svar ärtillräckligt bra.Anf. 130 ():Herr talman! Ja, gå en annan väg talas det om. Detskulle vara intressant att få höra vilken väg LeifBjörnlod har valt. Ingen har ju börjat gå den vägen.Eftersom det kommer fram nya fakta i målet skullejag gärna vilja ha ett svar. Det räcker inte med baraomtanke, som uttryckt sig vid ett antaltillfällen. Det behövs också beslutskraft och en möj-lighet att agera. Det har man inte visat på.Jag har inte fått svar så jag skulle gärna vilja vetalite mer om vad den andra vägen, den väg som ni harvalt, innebär. Vilket ökat skydd för barnen ser vi vidden vägens ände?Anf. 131 ():Herr talman! Ja, det behövs kraft och beslutsam-het men det behövs också underlag och kunskap. Detarbetar vi på att ta fram just för att belysa situationen.Cecilia berättade om barn som brottsoffer ochsom part i mål. Jag tycker att det finns skäl att tittanärmare på den biten. Det betyder inte att pånågot sätt avstår från att vilja lösa problemet. Vi äröverens, och vi ska lösa problemet.Jag kan berätta för att när jag var en litengrabb leddes jag fram av skolfröken införhela klassen. Jag fick en rungande örfil. Det betrakta-des som fullkomligt legalt och positivt våld i uppfost-rande syfte. Det tog förfärligt - jag ledväldigt länge - att få fram ett förbud mot aga i skolan.Det tog alltså . Jag skulle ha önskat att detgick mycket fortare.Jag önskar att det ska gå fortare att skydda barnenäven och kommer att verka för att det blirså.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )14 § Europeiska unionens framtidsfrågor - ettkonstitutionellt fördrag för EUFöredrogssammansatta konstitutions- och utrikesutskottetsbetänkande /03:KUU1Europeiska unionens framtidsfrågor - ett konstitutio-nellt fördrag för EU.Anf. 132 ():Herr talman! ska vi inte diskutera våld, utannu ska vi diskutera fred och demokrati.Det sammansatta konstitutions- och utrikesut-skottet har i betänkande 2002/03:KUU1 tagit upp ettantal frågor som just nu diskuteras i Europeiska kon-ventet, som är det särskilda forum som diskuterarEU:s framtidsfrågor.Utskottet har också valt att behandla sex motioneroch 13 yrkanden från den allmänna motionstiden. Tillbetänkandet har fogats sju reservationer från allapartier angående motiveringen och, från Socialdemo-kraterna, om en vald ordförande.Under arbetet med betänkandet har utskottetkommit fram till att föreslå att beslutar omett tillkännagivande till regeringen om tidtabellen förbesluten om EU:s framtid. Det måste finnas tillräck-ligt med tid mellan det att konventet avslutats ochregeringskonferensen inleds.I betänkandet behandlas först frågan om fördrags-struktur och sedan de grundläggande värderingarnaoch målformuleringarna. Därefter kommer ett avsnittom principer och befogenheter, om EU:s institutioneroch de nationella parlamentens roll i den europeiskastrukturen samt, slutligen, om tidtabellen för kon-ventet och regeringskonferensen.Vad gäller frågan om fördragsstrukturen har ut-skottet i huvudsak välkomnat konventets förslag. Detsom föreslås handlar om att renodla och förenkla degrundläggande strukturerna i de fördrag som bär uppEU:s samarbete. Det här har tidigare behandlats iriksdagen - , då uttalade att en avnyckelfrågorna är att göra texten mer lättförståeligoch överblickbar. Det nya är klargöranden om EU:sstatus som juridisk person och att pelarstrukturenföreslås bli avskaffad. Utskottet förordar också attnamnet Europeiska unionen behålls.Nästa fråga handlar om de grundläggande värde-ringarna och målformuleringarna. Här uttalar utskot-tet stöd för svenskt agerande under konventet i frågorom öppenhet, jämställdhet och frihandel. För förstagången kommer begreppet "federal" upp. Olika län-der tolkar det begreppet olika. I betänkandet fram-hålls att uttrycket är problematiskt i samband medfrågan om överstatlighet.Utskottet pekar också på att man välkomnar möj-ligheten för EU att ansluta till Europakonventionenom mänskliga rättigheter och grundläggande friheter.I avsnittet om principer och befogenheter tas frå-gan om utträde och om nationella parlament upp.Utskottet tar särskilt upp frågan om en utträdespara-graf i grundfördraget och välkomnar konventets för-slag i frågan. Utskottet välkomnar också framlagdaförslag om en tydligare roll för de nationella parla-menten.Nästa område är EU:s institutioner. Utskottet har,liksom tidigare gjort, uttalat sig för en ökadeffektivitet hos institutionerna, inklusive och ministerrådet. Här kommer frågan om ordförande för upp, och härråder det delade meningar, så den frågan vill jag attde andra ledamöterna strax debatterar. Håll alltså ut,så får ni lyssna på den spännande debatten!Sedan kommer ett avsnitt om de nationella parla-mentens roll. Här har de svenska konventsledamöter-na drivit frågan om bättre tidsgränser för att ge denationella parlamenten en chans att lämna in förslagom ändringar i rådets arbete. Utskottet välkomnardetta, som kan underlätta för attbättre kunna följa frågorna. Utskottet välkomnarförslag om kontakter, såväl bilaterala kontakter somkontakter mellan samtliga parlament.Slutligen har vi tidtabellen. Utskottet framför hoppas att den förutsatta tidtabellen hålls och attregeringskonferensen sammankallas först år 2004.Utskottet välkomnar att såväl statsministern som desvenska ledamöterna i konventet så tydligt har tagitställning för en bevarad tidtabell. Detta synsätt görutskottet till ett tillkännagivande.Utskottet har valt att besvara alla motioner i en-lighet med det som man anfört i sina texter.Anf. 133 ():Herr talman! Det är en fantastisk utveckling somEuropeiska gemenskapen för närva-rande är inne i. Tio-tolv nya stater är på väg att blimedlemmar. Många av dem, de allra flesta, befannsig för mindre än bakom järnridån.När jag för min del på allvardiskuterade och EG, som det alltså hette1988, hette den proposition som låg till grund för attSverige skulle försöka åstadkomma ett EES-avtalSverige och den västeuropeiska integrationen. Det ären ganska viktig iakttagelse. 1988 var det alltså som integrerades. har vi sett, somjag sade, en fantastisk utveckling där EU närmar sigen paneuropeisk organisation, även om det är 15-20stater som ännu inte ens står på ansökarlistan; detkanske dröjer avsevärd tid innan de ens kommer dit.Jag vill gärna, herr talman, i det här sammanhang-et understryka det som är uppenbart för många mensom ändå behöver sägas då och då: EU är ingen stat,och EU ska inte, i varje fall inte under socialdemo-kratisk ledning i , utvecklas till någonting somliknar . Det finns federala inslagi konstruktionen, men i grunden är EU mellanstatligt,och EU ska enligt vår mening också förbli mellan-statligt.Jag vill också gärna klargöra att EU inte kan självtge sig makt. All EU:s makt, all den beslutskompetenssom organisationen har, är överlämnad från med-lemsstaterna, i genom riksdagsbeslut efterfolkomröstningen . Man brukar säga att det ärmedlemsstaterna som är fördragens herrar, EU:suppgifter kan preciseras och bestämmas bara genomnationella beslut där man överlåter makt.Det pågående konventet är den direkta anledning-en för den här diskussionen. Konventet är inte slut-punkten för att skapa ett nytt fördag, utan tvärtomstartpunkten. Konventet kan kanske liknas vid enstatlig utredning i som bereder ett kommandeviktigt beslut men som är oerhört mycket större, oer-hört mycket intensivare än vad statliga utredningarbrukar vara. Över 100 ledamöter, ett stort antal ex-perter och tjänstemän deltar i konventet, som alltsåska bereda ett förslag till fördragsförändringar, detsom man nu kallar för ett konstitutionellt fördrag.För min del är det viktigt att understryka att denfrån början förutsedda reflexionsperioden för natio-nella parlament, för olika organisationer och andra ärtänkt att vara från det att konventsförslaget ligger tilldess att regeringskonferensen drar i gång. Dennareflexionsperiod är oerhört viktig. Därför är också dettillkännagivande som utskottet gör till regeringen omtidtabellen av stor vikt för att ingen ska få ett intryckav eller att det faktiskt inte ska bli så att man hastigtförsöker pressa igenom stora och viktiga förändring-ar.En fråga som nämndes i inledningsanförandet härgäller och den i varje fall i Sverigerätt infekterade diskussionen huruvida detta råd skaha en vald ordförande eller president - för att nu talamed det språk som man har ute i europeiska sam-manhang - och om en sådan vald ordförande ska varavald . Ett så kallat icke-papper harlämnats in från under det pågående arbetetdär man skulle kunna tänka sig en sådan lösning.Syftet med det förslaget är att försöka stärka deninstitution i EU-systemet som är mellanstatlig och däralltså staterna direkt agerar gentemot sina regeringar.Det kan låta lite banalt att det blir en sådan dis-kussion om själva ordförandefrågan. Men man fårinte glömma bort att det är väsentligt, som jag ser det,för den balans som måste finnas mellan EU:s olikainstitutioner att också får möjlighe-ter att fungera och agera gentemot kommissionen,som i och för sig är en självständig organisation medinitiativrätt, övervakningsmöjligheter och annat, ochgentemot . För oss som inte vill haöverstatlighet är diskussionen om en förstärkning och de roterande ordförandeskapenen möjlighet att förstärka mellanstatligheten. Därförhar jag svårt att förstå partier som v och mp, som ioch för sig är emot EU, men de borde föra en seriösdiskussion om att faktiskt att stärka mellanstatlighe-ten i systemet.Så till EG:s eller EU:s anslutning till Europakon-ventionerna. behöver man inte sägaEG eller EU, utan fördragsförenklingen och pelarslo-pandet leder till att EU kommer att vara den förhärs-kande organisationen och det förhärskande namnet.EU föreslås att få en sådan juridisk ställning som gördet möjligt för EU att ansluta sig till den europeiskakonventionen om mänskliga rättigheter och grund-läggande friheter. Det här är en fråga om jag också iEuroparådet har arbetat rätt mycket med och varitrapportör för. Därför vill jag lite extra understrykavikten av detta faktiskt genomförs. Den stadga förgrundläggande rättigheter och friheter som EU utar-betade ska införlivas i fördraget.Det kan man säkert göra, det är väl på många punkterinte så märkligt längre. Men nästan som ett villkor,och utskottet har skrivit mycket starkt på den punk-ten, bör också EU ansluta sig till den europeiska kon-ventionen om mänskliga rättigheter och grundläggan-de friheter. Den gäller ju i alla europeiska stater somär medlemmar i . blev an-talet 45 då och beviljades med-lemskap. Den är viktig därför att den är det effekti-vaste kontrollorganet för rättsstaten för mänskligarättigheter som finns i hela världen egentligen. Det ärdomstolen i som övervakar tillämpningeni de olika medlemsländerna. Om EU inte ansluter sigtill denna stadga uppstår risken att man får två paral-lella system och att skyddet för mänskliga rättigheter,rättsstatens skydd försvagas i de länder som inte till-hör EU-systemet. Det vore, tycker jag, en ur europe-isk medborgarsynpunkt väldigt olycklig utveckling.Jag vill också, herr talman, säga att den förenklingav fördragen som eftersträvas ska hälsas medtillfredsställelse. Man kan bara hoppas att Giscardd'Estaing och hans medarbetare i konventet lyckas iden målformulering som konventets president hargjort, nämligen att gymnasieelever bör kunna tillgo-dogöra sig och förstå det nya fördragets innehåll.Jag tycker också att det är angeläget att understry-ka behovet av att på ett ordentligt sätt i det komman-de fördraget skriva in frågan om öppenhet och insyn.Det skapar goda förutsättningar för demokratisk legi-timitet, och det är just den erfarenhet som vi i Sverigehar av de öppenhetsprinciper som vi har tillämpat.Jämställdheten är naturligtvis också någontingsom bör få en framträdande plats i fördraget.Fru talman! vill jag yrka bifall till försla-gen i betänkandet utom beträffande punkt 2 där jagyrkar bifall till reservation nr 3.Anf. 134 ():Fru talman! Europasamarbetet står inför stora ochspännande utmaningar. Vi kommer under de när-maste åren att ha en lång rad nya medlemsländer somska integreras i samarbetet och i den öppna ekonomisom Europeiska unionen ska utgöra och som den harbidragit till att stärka med.Vi har sett hur har visat på en oförmåga som har lett till enviss handlingsförlamning, men också till ökade spän-ningar mellan olika medlemsländer både bland degamla och bland en del av de gamla gentemot de nyamedlemsländer som snart tillträder. Man ska intevare sig överdriva eller underskatta den spänningen,men den finns där och är en utmaning att övervinna.Vi står också inför utmaningen att se till kunnafullfölja integrationen när det gäller både den inremarknaden och den fria rörligheten i alla de olikaavseenden som vi talar om.Till detta kommer sedan vikten av att Europeiskaunionen kan börja att spela en internationell roll föratt ta till vara de värden och de ideal som Europamåste kunna ge uttryck för.Om man blickar tillbaka på de gångna åren - ellerpå , som sadenyss - har det varit en fantastiskt tid för europeiskintegration och europeisk fredsutveckling.2002 fick tio nya länder rätten att tillträda sommedlemmar. Huvuddelen av dessa länder befann sigbakom järnridån , som befannsig i diktatur, planekonomi, förtryck och förnedring.Under denna tioårsperiod har de kunna utvecklas moten rättsstat, mot öppen regeringsmakt och öppenregeringsutövning, mot fungerande demokrati ochmot öppna, fria ekonomier.Sverige har bidragit till utvidgningsprocessenbland annat genom de frihandelsavtal som de baltiskastaterna omgående efter sin frihet fick del av.