prot · GR0926 · 2003-11-12 00:00:00 — Men jag tycker att det enda lagstiftande organet vi har i landet också har en uppgift i att skydda den allra mest lokala nivån vi har, den enskilda medborgaren, mot olika politikers idéer. Medborgarnas uppgift att faktiskt kunna granska sina beslutsfattare genom att stega in på ett nämndsammanträde ska skyddas. Deras möjlighet att faktiskt få en bra revision så att de kan se vart deras skattepengar går genom en fungerande revision ska skyddas liksom deras möjlighet till kommunala folkomröstningar. Där ställer faktiskt också upp på det som kanske annars från centertungor skulle ha låtit som ett onödigt ingrepp i det kommunala självstyret, att säga att man ska kunna ha rätten till lokala folkomröstningsinitiativ. har vi som det enda lagstiftande organet en bra och viktig chans att faktiskt stärka medborgarnas möjlighet gentemot det politiska planet, oavsett på vilken nivå det politiska planet ligger. 179 () replik: Låt oss inte blanda in EU i den här diskussionen. Där har vi också ett folkligt beslut, en folkomröstning, som grund för det ställningstagande som vi gjort när det gäller medlemskap i unionen. Vi från sida respekterar självfallet det lika mycket som vi respekterar folkomröstningen i och det ställningstagande som vi tycker att man borde gjort med anledning av detta. Men kvar står att medborgarnas möjligheter måste stärkas. Det gör man genom att öppna för folkomröstningar och stärka deras förutsättningar att få gehör för krav i ett sådant självförvaltningsorgan som inte ställer upp på. Men det som är viktigt är att vi ger möjligheter också för de självstyrda organen i kommuner, landsting och regioner att forma sin verksamhet, att vi öppnar dörrar för dem och inte stänger dörrar. Vi ska öppna dörrar för att de ska kunna föra en aktiv dialog med sina medborgare så att medborgarnas röst tydligt hörs och man har möjlighet att leva upp till de krav som ställs. Det handlar om krav på öppna sammanträden, krav på folkomröstningar, krav på revision och annat. Den vägen vill vi från sida gå. Vi vill inte ha pekpinnar. Det naturliga hade varit att kräva att denna kammare beslutar att ge medborgarna möjlighet att gå in i utskotten och lyssna, men det kravet har inte hörts från . 180 () replik: Jag förstår att i en decentraliseringsdebatt gärna lämnar den centerpartistiska synen på Europeiska unionen lite utanför. Men jag tycker ändå att det är intressant. Visst har vi en stor respekt för den folkomröstning som hölls i med resultatet att 1995 gick in i EU enligt det då framförhandlade avtalet som var ett anslutningsavtal till . Men jag kan inte säga att jag på samma sätt respekterar att vi ökar EU:s makt nu framför allt genom en helt ny konstitution som man folkomröstar om i sju olika länder utan att folk faktiskt ska ha en möjlighet att ta ställning. I det sammansatta utskottet, vars betänkande justerades , var tyvärr inte med på kraven att svenska folket ska ha samma möjlighet som i sju andra länder att faktiskt folkomrösta om det nya fördrag som föreligger, ett helt annat fördrag än man en gång röstade om. Vad gäller den andra frågan i det som tog upp i sin replik återupprepar jag det jag sade tidigare. Jag tycker också att det är viktigt att öppna många dörrar på det kommunala planet. och den borgerliga sidan vet att då och då faktiskt tar strid mot våra vanliga samarbetspartner inom Socialdemokraterna och för att klåfingrigheten mot det kommunala planet inte ska bli alltför stor. tycker vi att vi i det enda lagstiftande organet har en viktig, ibland lite obekväm men ändå viktig uppgift i att skydda den allra mest lokala nivån vi har i samhället, den enskilda individen, mot olika politiska nivåer. I det skyddet ingår rätt att kunna granska de politiker man har valt, möjlighet att få en bra revision av de skattepengar man lämnar in, möjlighet att kunna lämna förslag till de politiker som finns, möjlighet att kunna dra tillbaka sin delegation genom kommunala folkomröstningar och kommunala extraval. Lägger man fram det på det här sättet kan man också konstatera att inte heller politik är helt konsekvent. Flera av de sakerna jag nämnde ställer också ni upp på. 181 () replik: parallell till EU håller inte. Han undrar varför inte ska kunna lämna när ska ha rätten att lämna EU? Den håller inte därför att EU fortfarande trots allt är ett mellanstatligt samarbete, inte en samlad statsbildning. Ska man dra parallellen med EU fullt ut skulle hävda ståndpunkten att fullmäktige självständigt skulle kunna besluta om vilket län kommunen ska tillhöra. säger att regeringen inte är kapabel att lyssna på folkopinionen i indelningsfrågor. Då inställer sig frågan: Varför då? Beror det på den nuvarande regeringens partisammansättning eller möjligtvis dess personsammansättning? Är alla regeringar konstitutionellt oförmögna att lyssna på folkopinioner? Skulle det också kunna gälla en ren miljöpartiregering? Jag har lite svårt att se varför en regering på detta konstitutionella sätt skulle vara oförmögen att lyssna på opinioner. Varför skulle denna förmåga att lyssna uppstå om man lägger makten i ? 182 () replik: Jag vill nog fortfarande hävda att inte har överbevisat mig gentemot hans tidigare inlägg. Han hävdar att majoriteten i var ointressant eller åtminstone skulle vägas mot majoriteten i inför Hebys möjlighet att lämna och i stället gå med i län. Om vi ser detta på det rent principiella planet: Varför skulle det vara ointressant att lyssna på vad de andra EU-medborgarna tycker om skulle vilja lämna EU? Jag tycker att det skulle vara ointressant eftersom jag tycker att olika länder ska ha rätten att fatta självständiga beslut utifrån sina egna förutsättningar. På samma sätt tycker jag att olika kommuner ska ha rätt att få sina idéer och hörsammade av de organ som är med och beslutar i indelningsfrågor. Precis som konstaterar tror jag att en regering har svårare att hörsamma det. Anledningen till att jag tror det är att, av logiska skäl, en regering är betydligt mindre än en riksdag. Det gäller inte bara till antal människor utan också i politisk bredd. Den politiska bredden ger en möjlighet att föra en bredare offentlig diskussion om en viss kommun. Det gör att man inte så flagrant kan köra över en folkopinion, som till exempel har skett i fallet . Jag vill också konstatera att det handlar om en flytande skala. Det blir lite konstigt när man har hört diskussionen om att vissa frågor absolut ska ligga hos regeringen eftersom de är av en viss typ och vissa frågor ska ligga hos eftersom de är av en annan typ. Sedan i andra inlägg konstaterar man att det är en flytande skala för att fatta beslut och göra utvärderingar. Med utgångspunkt i hur regeringen har skött indelningsfrågorna tycker jag att utvärderingen kan peka bara åt ett håll. De frågorna bör flyttas från regeringen till . 183 () replik: Jag vill säga några ord till om parallellen med EU. Om svenska folket efter en folkomröstning rimligen beslutar sig för att lämna EU har vi den rätten. Det ska inte vare sig eller något annat EU-land lägga sig i, av det skälet att EU alltjämt är en i grunden mellanstatlig konstruktion, tyvärr med överstatliga inslag som vi ska se till att minska men ändock. är inte en federation av suveräna kommuner eller kommundelar, regioner, län, landsting eller vad det kan vara. Det är fortfarande en sammanhållen politisk enhet. Detta inser också utskottsminoriteten eftersom man ändock lägger beslutet i indelningsfrågor på den centrala nivån dock i , inte i regeringen. I den meningen finns det ingen skillnad. Vi diskuterar var den typen av frågor ska ligga. Jag tycker fortfarande att det är rimligt att regeringen i ett förvaltningsbeslut väger samman en mängd olika saker till en helhet, bland annat folkopinionen i den kommun som berörs. Jag vet inte om regeringen har fattat rätt beslut i den här frågan. Det kanske regeringen inte har. Men det är inte det som diskussionen gäller, utan det är fråga om var den typen av beslut ska fattas. Jag tycker inte att på ett övertygande sätt har visat att besluten blir felaktigare om de fattas av regeringen eller att garantin för att besluten blir klokare ökar om de läggs i . 184 () replik: Det är helt riktigt att skillnaden mellan reservanterna och utskottsmajoriteten handlar om i vilket nationellt organ som beslut om indelningsfrågor ska ligga. Vill man att besluten ska fortsätta att fattas av ett litet, politiskt smalt, organ där man inte kan undersöka avsikterna, inte läsa de stenografiska protokollen, inte fundera över varför ett visst avvägande har gjorts, eller vill man att det ska finnas ett politiskt brett organ som där det upprättas protokoll som kan läsas, där åsikter kan brytas mot varandra i offentlig debatt, där de som bor i eller någon annan kommun har bättre möjlighet att få sina röster hörda. Det är där skillnaden ligger. Det här är spännande. När jag ställer en fråga på rent principiell grund om ett eventuellt svenskt utträde ur EU svarar att om efter en folkomröstning beslutar om utträde ska definitivt ha den rätten och där ska varken italienare eller andra lägga sig i. Även om vi fortfarande diskuterar frågan principiellt menar att om hebyborna efter en folkomröstning har beslutat att de vill lämna en kommun ska de kunna bli fullständigt överkörda utan att känna att de får något stöd eller någon rätt. Västeråsborna ska dessutom få ett ord med i laget. Den majoriteten ska dessutom beaktas! Jag förstår inte den logiken. Jag tycker inte att man kan gömma sig bakom vad som är ett mellanstatligt organ och vad som är ett statsorgan, speciellt inte som både jag och är fullständigt överens om att EU har utvecklat sig till att alltmer likna en stat. När kommer EU att ha gått över den gräns där inte längre tycker att vi ska kämpa för ett svenskt utträde? Det är en intressant diskussion. Jag hoppas att vi kan föra den diskussionen när frågan om EU:s framtid ska tas upp i kammaren. 185 (): Jag vill för säkerhets skull börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Betänkandet handlar om flera viktiga kommunala frågor. Det har tidtals varit en spännande debatt att lyssna till. Jag tänkte kommentera några av de frågor som har varit under diskussion och naturligtvis uppehålla mig vid frågan om en ny indelningslag, det vill säga kamouflaget för den minoritet i utskottet som vill att ska byta inte i första hand län, det är inte det diskussionen handlar om, utan landsting. Länsfrågan är en konsekvens av ett eventuellt landstingsbyte. Det är viktigt med den kommunala självstyrelsen och att medborgarna i kommunerna har möjligheter att delta i det politiska livet. Själva kärnan i den politiska, demokratiska verksamheten i kommunen är faktiskt att medborgarna bestämmer sig för att tillsammans driva och ta ansvar för en del gemensamma frågor. Det är själva bakgrunden till den kommunala verksamheten. Sedan har den vuxit i betydande omfattning och fått delvis nya inslag. När det gäller kommunernas organisation och verksamhetsformer är det rimligt att så långt det är möjligt låta det vara en fråga för det kommunala självstyret. När det gäller förtroendevaldas valbarhet och arbetsvillkor finns det för studerande övergångsvis möjlighet att behålla ett kommunalt uppdrag. Lagstiftningen på området behöver utvärderas. Man kan naturligtvis komma tillbaka till frågan för att se om det går att bo i en kommun och utöva sitt kommunmedlemskap i en helt annan kommun. Det är inte alldeles oproblematiskt. Jag vill något, fru talman, kommentera möjligheten till kommunala extraval. Den principiella invändningen från Socialdemokraternas och min sida är att kommunens politiska verksamhet i grunden är ett samregerande. Jag menar att de som har låtit sig väljas och har blivit valda på de politiska partilistorna också har ett ansvar för att den kommunala verksamheten kan fungera. I annat fall får medborgarna, kommuninvånarna, korrigera detta i det val som kommer inom i förhållande till det tidigare valet. Det finns dessutom andra möjligheter att avsätta eller byta ut styrelser och nämnder. Det sägs att detta ska användas med utomordentligt stor försiktighet. säger sedan att den nuvarande majoriteten i borde kunna upplösa fullmäktige och säga att de nu driver en annan politik än den de gick till val på och därför ska det vara ett nytt val. Jag tycker att den majoritet som eventuellt kan bildas i kammaren kring den här frågan har mycket spretiga uppfattningar om vad det kommunala extravalet egentligen ska användas till. När det gäller folkomröstningsinitiativet tycker jag att det är trist att erfarenheterna är sådana att det kan behövas ytterligare lagstiftning, därför att fullmäktigeförsamlingarna har varit alltför försiktiga med att bejaka krav på folkomröstningar. Sedan kan man naturligtvis säga och framställning är precis där att folkomröstningar är till för att skydda medborgarna mot de politiska besluten från de medborgare som de själva har valt att sätta i fullmäktige. Det får ju en helt felaktig utgångspunkt för själva folkomröstningsinstitutet. Det vore intressant att veta om det finns exempel på att man i positiv mening vill driva igenom något i en kommun genom folkomröstning. Det skulle bredda hela den diskussionen i betydande utsträckning. Jag vill också säga ett par ord om kommunrevisionen och öppna sammanträden. Öppna sammanträden är fullt möjliga . Där vill framför allt många av dem som talar sig varma för det kommunala självstyret föreskriva för kommunerna hur det ska vara. Jag har lite svårt att få detta att gå ihop. Det är väl ingen brist på möjligheter för invånarna och medborgarna att granska politikernas arbete . Revisionen finns, och den väljs av fullmäktige. Så ska det vara även i den oberoende revisionen, att den ska väljas av fullmäktige och ska få sitt anslag från fullmäktige. Jag är rädd för att skillnaderna inte blir särskilt betydelsefulla på det här området. Får jag sedan också säga ett par ord om Hebyfrågan. Den kommer möjligen tillbaka till i en eller annan skepnad. Jag skulle vilja börja med att säga att det av en del av diskussionen här närmast framgår att man kan tänka sig att regeringen hursomhelst fattar beslut i indelningsfrågor. Så är det ju inte. Regeringen har en av stiftad lag att följa när den ska fatta beslut i indelningsfrågor. Det är det som är förvaltningsuppdraget på det här området. har möjligheter att kontrollera det. KU har i sitt granskningsarbete gjort det och kommit fram till att har behandlat Hebyfrågan och andra indelningsfrågor enligt de regler som gäller. Därför är det inte ologiskt att det eventuellt formas en kammarmajoritet för att förändra den lagstiftning som regeringen har att följa. Vi i utskottsmajoriteten har oproportionerligt många platser, säger . Ja, det är väl ett utslag av folkets val och ska möjligen inte ifrågasättas på det sätt som gör. När det gäller folkomröstningar kan man dra många olika paralleller, till EU och annat. Men det som skiljer folkomröstningen i från en folkomröstning i nationen är att det politiskt valda organ som skulle verkställa folkomröstningsresultatet inte finns i . Enligt den lag som vi har är det alltså regeringen som har att avgöra den frågan. Jag kan också peka på att folkomröstningsresultatet i , som används som om det vore helt uppenbart och självklart hur det ska tolkas, kan ifrågasättas på flera olika sätt. De som bor i den gamla Uppsalalänsdelen vill flytta över till , och de som bor i den gamla Västmanlandsdelen vill vara kvar i . Är det då helt självklart att säga att folkmajoriteten i vill byta landsting, eller byta län, som det uttrycks? Man borde fundera något på detta. Då har jag kommit in lite grann på minoriteten. har ondgjort sig över valresultatet och att minoriteten i utskottet inte har fått bestämma hur det skulle vara i utskottet. Hur var det före valet ? Då satt och jag i minoritet i och fick lyssna till hur den dåvarande majoriteten, utan att bry sig om vad vi sade, skulle lösa Hebyfrågan. Då handlade det inte om indelningslagen utan om att flytta från till läns landsting genom ett direkt beslut här i . Jag tycker alltså att det finns anledning att, lite grann av glädje, konstatera att även utskottsminoriteten nu har insett att det fordras ett bredare lagstiftningsarbete än vad som kan åstadkommas i , om vi nu gör såsom våra regler i huvudsak talar om, nämligen hemställer till regeringen att lägga fram en förändrad lag när det gäller indelningsfrågor. Då kan jag också nämna att det finns ett tidigare tillkännagivande från som sedan efterkoms av regeringen, nämligen ett tilläggsuppdrag till . Den utredningen grep sig an den här frågan och gjorde en del analyser, men man konstaterade att det här var så komplicerat att , som jag råkar vara ledamot i, måste fundera på hur indelningsfrågorna ska ordnas. Hela den processen bryr sig nu inte utskottsminoriteten om, utan man kör bara ytterligare ett varv för att försöka flytta från till läns landsting. Hela den här debatten handlar ju i grunden om enbart just den frågan. Jag kan alltså inte se att regeringen har brutit mot de demokratiska principerna. Landet ska regeras under lagarna, och det är precis vad regeringen har gjort. har det gått , och om det blir majoritet för det här i kammaren blir det ett tillkännagivande. Då får regeringen fundera på vilken lagstiftning man kan få remissuppslutning och annat för, för att kunna ändra detta. Då får man också pröva kommuns landstingstillhörighet. 186 () replik: Först en viktig fråga: Lagrådet konstaterade i sitt svar på remissen att det mycket väl kan göras av , att man själv stiftar lag på det viset som vi har diskuterat bland minoriteten i utskottet, som också motsvarar majoriteten i kammaren. Jag säger detta därför att om regeringen inte efterkommer beslut om beslutar att bifalla reservation nr 9, kommer vi att känna oss helt fria att, med den utveckling som kan ske, se till att förelägga denna kammare ett lagförslag så att beslutet blir grundat på det arbete som görs här i . Det är mot den bakgrunden som jag skulle vilja ställa frågan till : Om fattar detta beslut, anser i sin egenskap av företrädare för Socialdemokraterna i och företrädare för Socialdemokraterna i denna debatt att regeringen då ska lägga ett förslag före till denna kammare så att vi kan fatta beslut på grundval av det? Anser att det ska ske? Eller anser han att det är helt okej för regeringen att låta det glida i väg? Det är intressant, därför att det säger rätt mycket om hur vi ska se på socialdemokratins förhållningssätt i de här frågorna. Sedan vill jag, fru talman, konstatera en annan sak. är i grunden emot. Han är emot kommunala extraval. Han är emot kommunala folkomröstningar. Han är emot att folkviljan får sitt genomslag när det gäller ett läns- och landstingsbyte. Men förklara då för oss: Vari ligger risken med att man efterkommer folkviljan i de här sammanhangen? Är inte demokrati rätt nära förknippad med att människor lokalt får besluta? 187 () replik: Jag tvivlar inte på dådkraft i den här frågan den har han visat prov på, och han återkommer säkert om det blir problem med en ny lagstiftning på det här området. Vad regeringen ska göra får kanske ändå vara en fråga för regeringen. Innan vi spekulerar i detta ska vi också veta att det finns en majoritet för den reservation som så entusiastiskt har yrkat bifall till. Frågan om regeringens skyldighet att efterkomma riksdagsbeslut har vi diskuterat i och har väl om man får ta till ett så fint ord en doktrin för vad som gäller för tillkännagivanden och regeringens agerande i anledning av dessa. Jag tänkte inte närmare gå in på den frågan . Det finns en intressant fråga som kan ställas till och andra debattörer. säger ju nu att regeringen ska efterkomma folkviljan i . Men om det är så att och andra kommuner kan rekvirera ett beslut i indelningsfrågor, varför ska man då ha den här rekvisitionsprocessen? Varför ska regeringen och blandas in om regeringens och insats på området enbart är att expediera det man beslutat i i det här fallet eller i någon annan kommun om sin kommuntillhörighet eller sin landstingstillhörighet? Det tycker jag är en intressant fråga. Varför ska alltså regering och riksdag blandas in om kommunerna själva kan avgöra indelningsfrågor? Det är ju effekten av att man doktrinärt säger att folkviljan ska efterkommas. 188 () replik: måste väl ändå hålla med om att det är en rimlig utgångspunkt att folkviljan ska efterkommas. Det är väl också rätt rimligt att man i en viktig politisk fråga fattar beslut och stiftar lag i . Jag måste säga att jag har svårt att förstå den inställning som nu har och det som sagt att detta av naturen måste vara ett förvaltningsbeslut. Men hur vi beslutar om indelningen av landet är ett av de viktiga besluten för den kommunala demokratin. har i andra sammanhang konstaterat att man rimligtvis går till när det gäller sådana beslut. Som jag sade när det gäller eller när det gäller : Vad är det för absolut principiell skillnad gentemot relativt eller ? Den frågan har inte och än så länge inte heller kunnat reda ut. Sedan vill jag säga följande: Tvivla inte på dådkraften! Det gör helt rätt i att inte göra. Det gäller då inte bara min dådkraft, för vi är rätt många. Tvivla alltså inte därför att vi kommer att driva igenom denna fråga av det skälet att vi anser det rimligt att beslut fattas i i den här typen av frågor. Jag vill också säga: Mixtra inte bort bilden av vad som faktiskt har skett! Det är inte valutslaget som har lett till att och andra socialdemokrater tillsammans med är i majoritet i därför att det är valutslaget som gör att de som står bakom reservationen är i majoritet i denna kammare. Det är alltså valutslaget. Sedan har det valutslaget inte kommit till uttryck i . Det har med flera använt för att hindra en beredning av detta ärende. Detta är inte särskilt seriöst, och det gynnar inte ställning när det gäller att kunna vara den lagstiftande parten i det svenska politiska livet. Därigenom har ni faktiskt urholkat förmåga att agera. 189 () replik: Möjligen hörde jag fel alldeles på slutet. Det var väl förmåga att agera som nämndes, inte förmåga att regera. Det är viss skillnad där. är faktiskt inte satt att regera, utan den är satt att stifta lag. Jag tycker att det är viktigt att påpeka att beslut i indelningsfrågor inte är en diskretionär fråga för regeringen; man ska ju följa den lagstiftning som är. Enligt den lagstiftningen ska man utröna folks inställning kommunens inställning och inställningen hos människorna i kommunen till saken. Men det handlar inte enbart om folkomröstningsresultatet för regeringen, eller möjligen om det finns en lag behöver ju inte ens en lag för att fatta beslut i sådana här frågor utan kan från tid till annan ordna den lagstiftning som behövs för att uppnå det resultat som eftersträvas. Regeringen fattar beslut enligt den lagstiftning som har fastställt, och är fri att ändra på lagstiftningen men behöver för den skull inte säga: Regeringen kan inte följa lagstiftningen, så vi tar hand om hela den här frågan. På något sätt finns det en diskrepans i tanken kring de här frågorna. Det är inte indelningslagen som är intressant för och andra, utan det intressanta är att kunna flytta från till . Parallellen med länsindelningar är korrekt i den meningen att praxis i har varit att beretts möjlighet att ta ställning i större länsindelningsfrågor. Den parallell som här arbetat med var besluten om försöksverksamhet med regioner i och i . Det var väl inget konstigt att fattade det beslutet eftersom det behövdes en särskild lagstiftning för att klara ut den saken. Får jag säga att jag tycker att det är något märkligt att nu kliver av den uppgörelse som finns om fördelningen av utskottsplatser baserat på sammansättningen i . Det är ju precis vad nu gör. Han hotar med att utifrån sin minoritetsställning försöka regera . 190 () replik: Låt mig helt kort konstatera att utifrån det sätt som regeringen lyssnar på får vi dra slutsatser om vilket utrymme vi bedömer att regeringen kan förfoga över.