prot · GR0947 · 2003-12-11 00:00:00 — I fråga om detta är det också många som har hört av sig och känt en besvikelse över att det inte finns en större flexibilitet inom det området. En del människor har haft möjlighet att få arbete men bara under förutsättning att de kunde arbeta . Det innebär att de inte tar den möjligheten eftersom de förlorar så mycket på det när de då bara kan få från sjuk- och aktivitetsersättningen. De kan alltså inte få arbetet därför att de inte får jobba så lite som . Men om de jobbar är de förhindrade att få från sjuk- och aktivitetsersättningen. 47 () replik: Jag är inte så säker på att jag riktigt förstod alla dessa svängar. Jag vet, precis som , att det har skrivits många motioner när det gäller en flexiblare sjukersättning. måste man kunna se detta . Om man bor ute i glesbygden och har långa restider och så vidare kanske man kan ta detta mer sammantaget och se det . Såtillvida kan man flexa . Men utslaget på en månad blir det ändå . Detta kan vi diskutera i all oändlighet. Men jag tycker inte att det är en av de stora frågorna när det gäller ohälsan. När jag satt här i kammaren och lyssnade på era anföranden tidigare kunde jag höra att få tog upp det förebyggande arbetet. Det är våldsamt viktigt att man går in och förebygger skador så att de inte uppstår. Där har arbetsgivarna, oavsett om de är stora eller små, ett ansvar. Det ansvaret tycker jag att de ska ta. 48 () replik: Jag tror att vi alla är överens om att vi ska fokusera på arbetsförmågan snarare än på oförmågan. Jag tror också att vi alla är överens om att det sämsta alternativet för en individ är att vara sjukskriven från sitt arbete. Det är alltid bra för individen att ha någon förankring kvar på arbetsplatsen. När jag träffade en stor grupp företagare förstod jag att man också från företagarnas sida ser det som positivt med fler deltidssjukskrivningar. Därför skulle jag vilja ställa en fråga till . Utskottets majoritet har ju avstyrkt motionerna om en flexiblare sjukförsäkringsmodell där de fasta stegen slopas. lämnade i sitt slutbetänkande förslaget om partiell ersättning och att man skulle utgå från en individuell prövning. Men säger utskottsmajoriteten här att man utgår från att regeringen fortsatt överväger frågan. Vad är problemet varför skulle vi inte kunna vidta den här åtgärden ? Det finns ett utredningsförslag, och det finns en väl genomarbetad tanke bakom det hela. Vi kan nog vara överens om att det är bra för individen att ha den här bättre flexibiliteten. Även från arbetsgivarnas sida tycker man att det är ett bra förslag. Vad är alltså hindret, ? 49 () replik: Det är klart att frågan tangerar den fråga som ställde om en flexibel sjukförsäkring. Jag får väl ge samma svar som det jag gav till . Över tid kan man göra så eller . Visst kan man göra på det viset. Men har vi , , och . Det må man väl ändå kalla för åtminstone lite flexibilitet. Om nu detta ses över är väl det ett steg i nämnda riktning. Jag vill fråga nästan samma frågade jag om: Är det på det viset att man skjuter in sig på flexibiliteten i sjukförsäkringen och att detta är det allenarådande? Ser ni inget samband med goda arbetsmiljöåtgärder för de anställda? Det handlar om att se till att inflytandet blir bättre, att arbetsorganisationen blir bättre och så vidare. handlar det om kvinnor som sades här tidigare, och då inte bara kvinnor i den offentliga sektorn. Också kvinnliga handelsanställda och kvinnor i hotell- och restaurangbranschen är minst lika utsatta. Varför inte arbeta förebyggande, innan skadorna finns där, just genom att tänka på de bitar som jag räknade upp? 50 () replik: Vi kristdemokrater tycker definitivt att arbetsmiljöfrågorna och det förebyggande arbetet är oerhört viktiga. Vi kritiserar regeringen för dess ensidiga fokusering på de ekonomiska drivkrafterna, som väljer att kalla det här för. Det låter ju lite mer aptitligt än att säga vad det egentligen handlar om här, nämligen att övervältra kostnaderna på arbetsgivarna även för skador och sjukdomar som inte är relaterade till arbetslivet. Varannan långtidssjukskriven säger faktiskt att hans eller hennes situation inte beror på arbetslivet. Jag undrar om på full allvar menar att det svenska arbetslivet har blivit så extremt mycket sämre att det motiverar en fördubbling av ohälsokostnaderna. Kan det verkligen vara så att arbetsmiljön har förändrats så dramatiskt att sjukskrivningarna har ökat så enormt? Så kan det naturligtvis inte vara, utan detta är naturligtvis ett sätt för regeringen att budgetmässigt komma till rätta med problemet. Jag skulle vilja ställa en övergripande fråga: Tror på fullt allvar att det är möjligt att uppnå målet om att halvera ohälsokostnaderna genom att ensidigt övervältra kostnadsansvaret på arbetsgivarna behövs det inte en mer samlad politik som innefattar hela livspusslet? 51 () replik: Jag tycker att vi har en helhetssyn när det gäller de här frågorna. Under mina åtta anmälda talarminuter försökte jag att någorlunda framföra det. Vi ser till människans hela livscykel. Vi ser till olika skeenden i livet, och vi ser till hur sammantaget ser ut. Varför, , är det så att detta egentligen inte är en fråga som ni ibland vill göra gällande om att den offentliga sektorn är en dålig arbetsgivare? Det är inte det som det handlar om. Detta är en stor kvinnofråga. Det är kvinnorna som är mest utsatta. Trots att jag och, hoppas jag, tycker att vi lever i ett jämställt samhälle är det förvisso inte så. De kvinnor som står där i monotona och slitsamma jobb går sedan hem och sköter hem och barn, ibland också frisk man. Det gör att det i längden blir väldigt slitigt därav utbrändheten, därav skador på rörelseorganen och så vidare. Lite grann är det detta som det handlar om, och det är också detta som lite grann kommer i skymundan. Vi ser till helheten. Vi kan inte lagstifta om hemmets frid men vi kan lagstifta om sådant som handlar om arbetstiden. Förvisso är vi en stor del av livet på vårt arbete. 52 () replik: säger sig vilja ha ett mänskligare arbetsliv. Det är vi helt överens om. Vi är överens om att vi ska ha ett förebyggande arbete och om att vi ska fokusera på arbetsförmåga i stället för på arbetsoförmåga. Det är inte det som skiljer mellan oss. sade i sitt svar till att Socialdemokraterna jag antar att du också svarar för regeringen eftersom den inte är företrädd här fokuserar på helhetsperspektivet när det gäller människan, något som jag berörde i mitt inledningsanförande. Men, , ni har ju inte lagt fram ett enda förslag kopplat till ohälsan som rör den andra delen av människors vardag, av människors vardagsliv. Det gäller då att hela situationen påverkar, vilket du säger att ni har förståelse för. Sedan skulle jag vilja lyfta fram några lite mer specifika frågor. När det gäller målet om en halvering av ohälsan är många bland annat , som väl får anses vara en trovärdig bedömare tveksamma till om det kommer att uppnås med de åtgärder och med den takt i arbetet som finns. Vi kan också se, och detta har diskuterats i utskottet, att av dem som får rehabilitering får procent tillbaka sin arbetsförmåga. Detta är oerhört bra. Däremot är det av dem som skulle behöva rehabilitering som inte får det. Vi i har lagt fram förslag om en rehabiliteringsgaranti men där har ni återigen yrkat avslag. Vilken information och vilken kunskap har ni från Socialdemokraterna, regeringen och utskottsmajoriteten som gör att ni trots alla oroande signaler kan skriva att målet kommer att och att det inte behövs några kompletteringar eller fler uppdrag från ? 53 () replik: I mitt anförande försökte jag påminna om de beslut som vi har tagit och som trädde i kraft . Från och är det knappt . Jag tror inte att de förslagen och besluten ännu har kunnat ge en verkan. Ett beslut har vi också tagit . Det gäller då Finsam, som har till uppgift att få människor tillbaka till arbetslivet. Detta är en del av rehabiliteringen. Låt oss avvakta ett tag till och se vad det ger för resultat innan vi börjar tala om det som nu tar upp! 54 () replik: Skulle alltså de åtgärder som är beslutade och som gäller från rädda det här målet under de återstående åren fram ? Tillåt mig tvivla på det! Eftersom regeringens företrädare inte är här utgår jag från att kommer att svara också i fråga om det som borde ha fått veta lite grann om här , nämligen vad som är på gång i diskussionerna om arbetsgivaransvar och förändringar. Först och främst tog ju beslut om den tredje sjuklöneveckan. I det beslutet låg också frågan om högkostnadsskydd för företagen. Vi har inte fått svar om vad som hänt där. har vi dock via medierna uppgifter om att man kommer att föreslå ett 25-procentigt ansvar att ligga hos arbetsgivarna. Det finns också en diskussion i medierna något som läckt från departementet om att arbetsmiljöåtgärder och kollektivavtal om företagshälsovård skulle innebära att företagen kan slippa det här sjuklöneansvaret. Efter vad jag förstår utifrån vad jag har sett skulle det alltså kunna vara så att ett litet företag som har mycket låg frånvaro men som inte har kollektivavtal om företagshälsovård kan få betala den 25-procentiga sjuklönen, medan ett företag som har kollektivavtal men hög frånvaro kan befrias från sjuklöneansvaret. Är detta korrekt? 55 () replik: De där uppgifterna, om jag förstod det rätt, har fått via medier. Jag har också hört något liknande via medier, men det är inte min uppgift att stå här och vare sig förklara, försvara eller dementera det som kommer den vägen. Det tycker inte jag är rätt. Därför tycker jag att frågan inte fordrar något större svar än så. Vad gäller den tredje sjuklöneveckan har jag försökt förklara tidigare att vi måste agera på något sätt när vi inte kom fram med ekonomiska drivkrafter, som naturligtvis hade varit mycket bättre. Vad det handlade om när vi tog beslutet, som gäller från , var att båda parter ska ta sitt ansvar, både individen och arbetsgivaren. Därför kom förslaget om tredje sjuklöneveckan. Vad gäller högkostnadsskyddet, som också tog upp, vet hon lika väl som jag var den frågan har landat någonstans. Den är hos . Det pågår överläggningar. Det är olyckligt, det tycker vi båda två. Men är det som det är. Men där ligger den, och det tror jag vet också. 56 () replik: Arbetsgivarna har egentligen väldigt få redskap att kunna korta av sjukskrivningsperioder för att få tillbaka medarbetare i arbete, eftersom regeringen inte har förändrat regelverket som skulle kunna bidra till det. Arbetsgivarna vet inte ens vad det är för sjukdom som den sjukskrivne har, så det är inte lätt ur den synpunkten. Läkaren känner ofta inte till vad det är för arbetsplats. Då har vi lagt ett förslag om att man ska kunna sjukskrivas från vissa arbetsuppgifter. Målet med detta är att ta till vara det friska, att man ska ge arbetsgivaren en möjlighet att ta tillbaka den sjukskrivne till arbetsplatsen. Detta avstyrks i betänkandet, där man skriver, fritt återgivet: Det hänger samman med om arbetsgivaren kan anpassa en anställds arbete eller finna andra arbetsuppgifter. Dessutom ska arbetsgivarens rehabiliteringsutredning innehålla uppgifter om möjligheten att vidta sådana åtgärder. Enligt vad jag förstår tycker majoriteten att detta i stort är bra. Men det är liksom inte bra med en gång, och av det skälet vill jag fråga: Betyder den här skrivningen att man skulle kunna vara beredd att ställa upp på åtminstone det förslaget av de konkreta punkter som vi moderater har i vårt föreslag? 57 () replik: Jag är inte så alldeles säker på att jag förstod frågan. Vad det handlar om är rehabilitering och att få tillbaka den sjukskrivne så fort som möjligt på arbetsplatsen. Det är väl en gemensam ambition vi har allihop naturligtvis. Men vad glömmer bort är arbetsgivaransvaret. Arbetsgivaren är skyldig, och så står det också i utskottsbetänkandet, att göra en rehabiliteringsutredning i syfte att få tillbaka arbetstagaren på arbetsplatsen. Går det inte att placera den anställde på det gamla arbetet kan man hitta nya arbetsuppgifter. brukar det lösa sig i största samförstånd. Jag tror inte att man löser frågan med ohälsan genom att pådyvla den enskilde individen ytterligare en karensdag, som ju föreslår och dessutom vill sänka ersättningarna. Det tyder på att man har en viss misstro gentemot människor. Människor fuskar, och ska de nypas åt. Det är inte vår grundsyn. 58 () replik: Då kom in på frågan hur vi respektive majoriteten ser på det här med ekonomiska drivkrafter också för individen. Ja, vi har föreslagit ersättningsnivå. Det har vi bedömt som en balansering mellan en rimlig ersättning och att den inte ska vara ett alltför starkt argument för att sjukskriva sig. De ekonomiska drivkrafterna gäller enligt vår uppfattning faktiskt inte bara arbetsgivaren, utan de gäller också individen. Jag tänkte läsa ur den bilaga som finns till regeringens budget. Där står det är i och för sig bara en rapport men ändå: Ekonomiska incitament har betydelse för individens benägenhet att sjukskriva sig. Jag trodde att det var ställt bortom alla tvivel. Så skriver man att till exempel karensdagen sannolikt har stor betydelse för nedgången av kort frånvaro, och man talar om att undersökningar visar att ersättningsnivån har en generell påverkan på sjukskrivningen. Delar inte vad som står i denna bilaga till årets budget? Avstämning av regeringens mål för minskad ohälsa, heter dokumentet. 59 FÖRSTE VICE TALMANNEN: 60 () replik: Så heter jag och ingenting annat ett långt namn men jag heter så. Det ska vara balans, började med. Balans tycker inte jag det är om en part är utsatt. Ohälsan är ett vitt problem det är ett mycket vitt spektrum och då måste man angripa den ur olika utgångspunkter. Det går inte att prata om balans som man entydigt slår mot den sjukskrivne. Det går inte prata balans i de termerna, . 61 (): Riksdagsledamöter och socialförsäkringsutskottets ledamöter! Jag vill tacka för svaret på de två motioner som jag har skrivit under, och dessa har kommit till genom samarbete dels med hemma, dels med . Det är motionerna Sf329 och Sf370. Bägge motionerna handlar om vad som händer vid sjukdom och vid den efterföljande rehabiliteringen, eller snarare vad som inte händer. Vi har , som många har påpekat, höga sjukskrivningstal och arbetsplatser som är väldigt slimmade. Lätta rörliga arbeten är väldigt svåra att hitta, och det krävs av oss nästan att vi kan arbeta . Detta kan säkert några av oss göra av våra liv, men . Vi är olika, vi har olika bra egenskaper och vi är bra på olika saker. Det är viktigt att komma ihåg när det gäller våra arbetsplatser och vilka arbeten vi ska utföra. Bägge mina motioner handlar om vad som händer när man har varit sjuk och kommit tillbaka till arbetet. Har man då ett arbete som man behöver omplaceras ifrån och arbetsgivaren inte kan göra detta utan man måste söka ett annat arbete, bedöms man efter de egenskaper man har, fysiska och psykiska. Om då konstaterar att man kan få ett jobb såsom man är tar de handen ifrån en när det gäller rehabiliteringen, och man får gå till arbetsförmedlingen och söka jobb. Då kan man fråga sig om man har blivit av med sitt arbete eller om man är sjuk, hur stor risken är och i hur hög grad man kan få ett arbete. Man har alltså blivit uppsagd, man är sjuk och man ska söka ett jobb. Då vet alla som har erfarenhet av arbetsmarknaden detta: Att få ett arbete när man inget arbete har är nästan omöjligt. Det är lättare att ha ett arbete och få ett arbete. Därför hamnar man i en spiral, och det och vad som händer belyser båda mina motioner. Jag avstår från att yrka bifall till mina motioner eftersom man i svaren på motionerna hänvisar till det arbete som pågår med vissa arbetsförmedlingar. Man ska samverka via med arbetsförmedlingen. Jag avstår från att yrka bifall till den motion där vi kräver att arbetsgivaren ska betala mer för rehabiliteringen och stå för en högre del av kostnaden. Det gör jag därför att , arbetsmarknadsministern jag tycker kanske att han borde ha varit här, men det är han inte är förhandlare, och vi hoppas att han kommer med ett resultat när det gäller de ekonomiska drivkrafterna. Vi är många som väntar på att det ska kosta att slå ut människor. Som vi vet har vi många bra arbetsgivare, och det är precis som har påpekat här: Det handlar mycket om förebyggande arbete, och det handlar om att både arbetsgivaren och arbetstagarnas organisationer också tar ett stort ansvar för arbetsmiljön och arbetsplatserna. Därför vill jag skicka med till regeringen jag hoppas att de läser protokollet att jag tycker att man via regleringsbrevet till AMS borde betona främjandelagen. Den kan man använda så att om man blir sjuk eller börjar bli krasslig på jobbet ska åtgärder sättas in redan innan man har slagits ut så att inte människor hamnar i systemen. Både arbetstagare och arbetsgivare borde få den hjälp som finns av myndigheterna som är experter på att hjälpa och förebygga, i stället för att vi har många människor som går runt i systemen. 62 (): Jag tänkte beröra en fråga som egentligen inte hänger ihop med budgeten och som inte heller hänger ihop med regelverket, men som socialförsäkringsutskottet hanterar i det betänkande som vi diskuterar. Den hänger ihop med en motion som jag och de socialdemokratiska riksdagsledamöterna från har skrivit. Den fråga som vi aktualiserar där handlar om rutinerna för utbetalning av sjukersättning. är ju systemet sådant att arbetsgivaren betalar de inledande veckorna. Därefter ska betala ut sjukersättningen. Vi har inga synpunkter på det. Man skulle kunna ha det, men vi har inte haft det i motionen. Vår infallsvinkel är att det ibland brister i rutinerna här, det vill säga arbetsgivaren anmäler inte till att den enskilde arbetstagaren är sjukskriven. Och vad händer då? Ja, för arbetsgivaren händer ingenting. På händer av naturliga skäl ingenting, därför att de vet inte om att den enskilde fortsatt är sjukskriven. Det som händer är att den enskilde inte får någon ersättning. Var och en kan räkna ut vad det betyder: svårigheter att betala sina hyres- eller bostadskostnader och svårigheter att betala sina löpande utgifter därför att man har levt i god tro och trott att pengarna från kommer. Jag tycker att det är oacceptabelt att vi har ett system där rutinerna inte fungerar så att den enskilde faktiskt ska ha den ersättning som man är berättigad till. Då får man inte bara bekymmer med sin sjukdom och sin sjukdomsbild, utan man får också ekonomiska bekymmer, som man skulle ha kunnat undvika om de här rutinerna hade fungerat. Jag vill betona att vi inte har gett oss in i regelverket kring detta. Vi har inte haft synpunkter på om ska förstatligas eller inte, men tyvärr är det det som socialförsäkringsutskottet har hänvisat till i sitt svar. Vi har bara pratat om sammanlänkningen och övergången från arbetsgivarnas ansvar för att betala ut ersättningen till övertagandet av av den sjukersättning som man är berättigad till därför att man fortsatt är sjukskriven, och om att det ska fungera på ett smidigt sätt. Det vi har tyckt är att man borde titta över de här rutinerna så att inte den enskilde hamnar i kläm här och inte får ut den ersättning som han eller hon faktiskt är berättigad till. Jag tror ju alla om gott, så jag tror att socialförsäkringsutskottet egentligen tycker att om man är sjukskriven och berättigad till sjukersättning så ska man också få de pengarna, och man ska få dem . Eftersom jag tror alla om gott och eftersom jag tror att socialförsäkringsutskottet tycker detta tycker jag att utskottet faktiskt i en eller två meningar skulle ha kunnat kosta på sig att säga detta: Självklart ska det gällande regelverket också fungera, och fungerar det inte så har vi som lagstiftare skyldighet att hålla ögonen på detta. sker inte detta i betänkandet, utan man hänvisar till att man inte vill ta ställning till förstatligandet av försäkringskassorna, och det håller jag med om. Det ska vi inte göra i samband med denna debatt. Men jag tycker att det hade varit bra om socialförsäkringsutskottet hade sagt att man tycker att folk ska ha de pengar de har rätt till och att de ska ha dem . Det är det som jag skulle vilja skicka med i den fortsatta hanteringen av sjukersättningen och sjukförsäkringssystemet. 63 (): Även jag har begärt ordet för att säga några ord om en motion som jag har skrivit och som behandlas i det här betänkandet. Det handlar om sjukgymnasters möjlighet att mer aktivt delta i processen kring sjuk- respektive friskskrivning inom ett väl avgränsat område och till att börja med gärna som försöksverksamhet. Jag är själv sjukgymnast och är väl insatt i hur mina kolleger arbetar, även om det nu är jag själv var yrkesverksam. Ambitionen att halvera antalet sjukdagar är bra, men om den ska lyckas krävs stora förändringar på flera områden. behöver en lång rad samverkande insatser av arbetsgivare och arbetstagare ute på arbetsplatserna. Inte minst krävs att landets läkare, sjukgymnaster och andra professioner ges möjlighet att göra ett arbete som leder till att människor börjar friskskrivas i stället för att sjukskrivas. Enligt en undersökning uppger av sjukgymnasterna att de möter patienter som är sjukskrivna i onödan. Dessutom menar sjukgymnasterna att en stor del av de heltidssjukskrivna patienter som de möter i sitt arbete skulle kunna jobba hel- eller deltid. Om landets sjukgymnaster har rätt innebär det att av alla sjukskrivna borde friskskrivas direkt, vilket skulle leda till minskade sjukskrivningskostnader motsvarande miljardbelopp. En del av lösningen på problemet kunde enligt min mening vara att ge sjukgymnasterna rätt att sjuk- och friskskriva. När det gäller belastnings- och stressrelaterade besvär från är sjukgymnaster den yrkesgrupp som har mest utbildning, erfarenhet och förståelse för olika individers situation. Sjukgymnaster är den yrkesgrupp som träffar dessa patienter återkommande och , vilket är betydelsefullt när det gäller möjligheten att lära känna patienten och hennes situation. Jag vet att det pågår ett arbete kring dessa frågor i . Bland annat ska man behandla en dispensansökan från en sjukgymnast i i den här frågan. Till det arbetet vill jag gärna än en gång skicka med en vädjan om att tänka i rätt banor. Detta handlar inte om att se till att fler personer sjukskriver fler människor tvärtom. Sådana uttalanden visar bara, tycker jag, att man inte har brytt sig om att sätta sig in i frågan, som jag kort har försökt redogöra för i det här anförandet. Jag vill gärna säga att ingen skugga här faller på socialförsäkringsutskottet, utan detta riktas snarare rakt över . Jag tycker att utskottsmajoriteten är inne på rätt väg i sina skrivningar i betänkandet, och jag har inget eget yrkande. För den sjukgymnastiska yrkeskåren är det viktigt att höra att den politiska majoriteten anser att sjukgymnasterna kan fylla en viktig funktion även inom sjuk- och friskskrivningsprocessen, och jag känner mig förvissad om att man från utskottets sida följer upp sitt ställningstagande i det vidare samarbetet med regeringen. I det arbetet hjälper jag mer än gärna till. 64 (): handlar debatten om utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid ålderdom jämte en del motioner som väcktes under höstens allmänna motionsperiod. Vi moderater står naturligtvis bakom samtliga våra reservationer och särskilda yttranden, men för tids vinnande ansluter jag mig till yrkandet i reservation 6. Det ska vara gott att leva även när man gått i pension, men alltfler oroar sig alltmer för hur de ska klara ekonomin efter pensioneringen. Kvinnorna oroar sig mest. De pensioner som kommer att betalas ut beror på tillväxten, medellivslängden och inkomstutvecklingen, men då gäller det att vi har en tillväxt värd namnet. Jag gick förresten till tryckt för att se vad ordet ålderdom stod för. Där stod det: Människan liksom andra levande varelser födes, tillväxer, når sin fulla utveckling, åldras och dör. Det finns ej någon skarp gräns mellan dessa olika utvecklingsstadier. I vissa avseenden börjar människan åldras, så snart tillväxtperioden avslutas.