prot · GR0926 · 2003-11-12 00:00:00 — På något sätt har han väl ändå fått de löften och utsagor som justitieministern kom med refererade för sig? Tar han detta på allvar på något sätt? Ser han någon möjlighet i skrivelsen och i den hantering som majoriteten har drivit ? Kommer tempot att reduceras och inriktningen att något förändras? Eller kommer man bara att konstatera att varje nytt förslag om att lägga ned den ena tingsrätten efter den andra ligger helt i linje med de riktlinjer som ställde sig bakom , som det står i betänkandet? 61 () replik: Naturligtvis är det så att vi justitieutskottets majoritetsgrupp noga ska följa vad justitieministern säger. Jag hade planerat att vara med här i kammaren . Tyvärr blev det så att debatten försköts, och jag hade ett besök inbokat . Så jag kunde inte göra det. Men jag lovar att jag med stort intresse ska läsa protokollet och delge min kamrater i utskottet de intryck som jag får efter att ha läst protokollet. 62 (m) replik: Det är ju roligt att ska ta del av vad justitieministern tycker. En annan fråga har ju faktiskt att göra med detta att ska kontrollera regeringen, även om det kanske inte är så stort behov av det om man tillhör majoriteten. Frågan är vad själv tycker om detta. Det är alldeles uppenbart att han i grunden har sympati för den politik som redovisas i betänkandet. Den bygger på att man med några antagna principer ska slå igen den ena tingsrätten efter den andra. Min prognos är nog ganska riktig, . Om , i slutet på , kan , och han ser mycket glad ut, konstatera att han tillsammans med några utskottskolleger har verkat för och fattat beslut om att lägga ned ett stort antal små, väl fungerande tingsrätter runtom i detta land. Vilka signaler det sänder till ett samhälle där rättsapparaten och rättssäkerheten ibland påstås erodera tror jag både och jag kan vara överens om. Det är allvarliga signaler. Min prognos är som sagt att vi får se en fortsatt nedläggning av dessa tingsrätter med denna utskottsmajoritet, och det bör ju noteras. Föredrogs justitieutskottets betänkande 2003/04:JuU4 Fortsatt reformering av tingsrättsorganisationen (prop. 2003/04:1 delvis och skr. 2002/03:126). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 4 § Övergångsbestämmelserna till polisdatalagen m.m. Föredrogs justitieutskottets betänkande 2003/04:JuU5 Övergångsbestämmelserna till polisdatalagen m.m. (prop. 2002/03:144). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 13 §.) 5 § tillträde till FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet Föredrogs justitieutskottets betänkande 2003/04:JuU6 tillträde till FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet (prop. 2002/03:146). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 13 §.) 6 § Ny räddningstjänstlagstiftning, m.m. 63 (): Godmiddag herr talman! Jag hoppas att förmiddagen har varit god. Jag skulle just säga att det är roligt att försvarsministern är här, men hon har precis lämnat kammaren när vi ska börja debattera. Vi ska nu debattera en ny räddningstjänstlagstiftning. Det är en del i ett större paket som hanterar trygghet och säkerhet. Här slås det mycket tydligt fast vilken som är statens roll, vilken som är kommunernas roll och inte minst vilken som är den enskildes roll. Det görs mycket precist på alla områden utom när det gäller sotningen. När det gäller sotningen finns det ett gammalt monopol i botten som spökar. Vi vet ju alla hur svårt Socialdemokraterna har att göra sig av med monopol. Därför, herr talman, kommer sotningen även framöver att ha förmyndarsamhällets stämpel på sig, trots att man har utrett frågan . säger att enskilda ges rätt att sota själv. Ja, så är det, efter ett godkännande från kommunen. Då kan man fråga sig vilka kriterier kommunen ska agera efter när man ska ge tillstånd att sota själv. Det kommer att leda till en godtycklighet över landet. Jag vågar påstå att i många kommuner kommer man inte att ge tillstånd att sota själv. Framför allt i socialdemokratiska kommuner har man en tendens att mer beakta personalens väl och ve i stället för medborgarnas. Sedan ska vi inte glömma bort att sotningen ganska ofta kan vara en inkomstkälla för kommunen, speciellt om man kan sätta priset själv, och det kan man ju i det här förslaget. Jag skulle vilja ställa en fråga till Socialdemokraterna. Varför har ni så liten tilltro till medborgarna? Det är ju medborgarna som i många fall faktiskt har valt just er. Det är klart att fastighetsägarna kommer att sköta sotningen på ett snyggt sätt. En villaägare kommer att se till att hans villa är ordentligt sotad. Förutom säkerhetsaspekterna finns det ju en ekonomisk dimension i detta. En välskött fastighet betingar ett högre värde. Därför kommer man att sköta det. Skulle kommunen ta ett steg tillbaka kommer försäkringsbolagen att ta ett steg framåt. Om det inte blir lagstadgat med kommunen som överrock när det gäller att kontrollera sotningen, kommer naturligtvis försäkringsbolagen att föra in en klausul i försäkringsbreven där man säger att utan en adekvat sotning gäller inte försäkringen. Alla bör ges möjlighet att själv bestämma över sin sotning, menar vi moderater. Sedan finns det alltid en liten grupp människor som inte kommer att sköta sig. Det finns ju alltid i alla sammanhang. Det finns dåliga fastighetsägare och dåliga hyresvärdar som säkert inte kommer att följa detta. Men då, och först då, ska kommunen gripa in. Kommunen ska använda sin myndighetsutövning för att trygga och säkra för folk. Kommunen ska inte använda sin myndighetsutövning för att trakassera vanligt, hyggligt folk. Det brukar vi moderater alltid hävda i alla sammanhang. Kommunen ska koncentrera sig på sina huvuduppgifter och gripa in där det behövs, inte annars. Här går den stora skiljelinjen mellan oss moderater och Socialdemokraterna. Låt mig så ta upp någonting som är ytterligt allvarligt. införs den här nya lagen. Vi har alla fått brev från sotare som talar om att de inte kommer att klara detta. Med det regelverk som finns kan de inte säga upp personal på ett reglementsenligt sätt . I ett brev som jag har fått talar en sotarmästare om att han kommer att tvingas gå i konkurs eftersom han inte klarar att avveckla så mycket folk . När vi har väntat på den här ändringen borde vi ha kunnat vänta till. För visst är det ofattbart att riksdag stiftar lagar som driver vanligt, hyggligt folk i konkurs. kommer säkert någon socialdemokrat att säga att jag själv har varit med om det. Ja, det har jag, herr talman. Jag vet inte om jag ska skylla på min bristande rutin eller min ringa ålder. Men det är allvarligt talat faktiskt inte min sak att bevaka detta. Ministern har till sitt förfogande en stor, gedigen administrativ organisation. Man borde inte har gjort ett sådant här misstag. Jag skäms, herr talman, och här finns andra som borde sitta med blossande röda kinder. Det gäller inte minst ministern, och varför inte som brukar säga att hon är sotarnas bästa vän. Rodnar inte du under den vackra solbrännan? Jag yrkar bifall till den moderata reservationen. Innan jag gick ned hit slog det mig att jag kanske ska säga några få ord om avsnittet som heter geografisk avgränsning. Det handlar framför allt om fartyg till sjöss. Vem ska vara räddningsledare om en olycka eller en brand uppstår där? Händer olyckan ute till sjöss är det staten via som tillsätter en räddningsledare. Bogseras båten in i en hamn, vilket är det naturliga, föreslås här att kommunens räddningsledare ska ta över. Vi vill att samma räddningsledare som har påbörjat en insats också ska avsluta den. Det är ganska elementärt att den riktigt svaga punkten i sådana här sammanhang människor emellan är överlämnandet. Det är då man riskerar att tappa information. Jag yrkar alltså bifall till den moderata reservationen. 64 (): har behandlat frågan om konkurrens inom sotningsväsendet på varenda . Utredning efter utredning har tittat på frågan och föreslagit en avveckling av detta legala monopol faktiskt ett av sista. Konkurrensutsättning, avreglering och den enskilde fastighetsägarens ansvar har varit samlande begrepp både för regering och för opposition. Så sent som anförde ett enigt försvarsutskott att det inte längre fanns skäl att invänta de utvärderingar som regeringen hänvisar till för att kunna avveckla det så kallade sotningsmonopolet. Regeringen borde därför återkomma till med förslag om en avveckling. Likväl står vi nu här med ett förslag till ny lagstiftning för räddningstjänsten som innebär att monopolet i allt väsentligt lever vidare. Kommunen ska alltjämt svara för att sotning sker av fasta förbränningsanordningar och rökkanaler. Uppgiften kan, precis som , överlåtas på en enskild entreprenör. Men hur det ska ske, om det ska ske och i vilken utsträckning det ska ske kommer även framgent att bestämmas av kommunen. Det enda nya är att kommunerna får medge att fastighetsägaren själv eller någon annan på hans uppdrag genomför arbetet. Enligt specialmotiveringen understryks dock att sådant medgivande inte får ges generellt utan att prövning ska ske i varje enskilt fall. Tunga remissinstanser som och är djupt kritiska. Eftersom den nya lagen inte kommer att påverka de befintliga avtalen mellan kommunerna och skorstensfejarna bedömer man att det kommer att dröja upp till innan en konkurrensutsättning skett av tjänsterna, det vill säga om kommunerna är intresserade av att handla upp sotningen i fri konkurrens. Det finns ingenting som hindrar dem från att fortsätta utföra arbetet i egen regi. Dessutom kommer den konkurrens som eventuellt uppstår genom upphandlingar i en avlägsen framtid aldrig att kunna mäta sig med en avreglering. Om ansvaret lades på de enskilda fastighetsägarna skulle det ske hundratusentals upphandlingar med kontinuerlig press på priser, kvalitet och service. Offentlig upphandling i stora volymer är en fattig ersättning för den fria marknaden. Hur samhället organiserar sotningen är ingen dussinfråga. För enskilda och hela vår samhällsekonomi är det stora belopp som står på spel. Enbart det slopade kravet på sotning av hushållets imkanaler antas spara upp emot . Mot denna bakgrund och mot bakgrund av det faktum att samtliga riksdagspartier så sent som inget hellre önskade än en avreglering måste man fråga sig vad som har hänt. Varför har Socialdemokraterna givit avkall på sin övertygelse att enskilda själva kunde ta ansvar för sotningen? Varför har , som drivit denna fråga intensivt , plötsligt ändrat uppfattning? För mindre än gick försvarsutskottets ordförande ut med kravet att stoppa sotningsmonopolet . Han sade att var trött på regeringens förhalning av frågan. All denna ackumulerade politiska frustration, all denna väntan och trängtan och sedan tystnad från de partier som bildar front för monopolets bevarande varför är det så? Från detaljstyrning till målstyrning så lyder en av mellanrubrikerna i propositionens inledning. Likväl är det tydligt att denna övergång i synsätt sker både ryckigt och tvehågset. Förutom den obetydliga uppluckringen av sotningsmonopolet föreslås ett avskaffande av brandsynen. I stället ska fastighetsägaren föra en egen dokumentation över sitt brandskydd. Med reservation för att detta för många fastighetsägare kan bli både omfattande och komplicerat och därmed dyrt är förslaget ändå acceptabelt. Vad som däremot är mer betänkligt är att dokumentationskraven inte utesluter fortsatt avgiftsbaserad brandskyddskontroll, eller som saken uttrycks i propositionen: Till skillnad från vad som gäller ska det inte finnas någon skyldighet att göra besök på platsen. Hur kommunen administrerar sin tillsyn ska således vara en angelägenhet. Måhända är jag misstänksam i överkant, men jag inbillar mig att många kommuner i valet mellan hängslen och livrem kommer att välja både och. Om fastighetsägare drabbas av både dokumentationskravet och avgifter för brandskyddskontroll blir det en ökad i stället för minskad börda på fastighetsägarna. Min misstänksamhet accentueras av att många kommuner i remissrundan för sin del ansett att även granskningen av branddokumentationen skulle kunna avgiftsbeläggas ett förslag som föga förvånande togs upp i reservation. I förslaget till lag om skydd mot olyckor görs många och viktiga avvägningar mellan brandskyddets kostnader, dess effekter och enskilda människors förmåga att ta ansvar under frihet. Även om vissa framsteg görs från ett liberalt perspektiv kan förslaget inte betecknas som vare sig djärvt eller framsynt. Jag yrkar bifall till reservation 2. 65 (): Låt mig få börja med att yrka bifall till reservation 3 under punkt 1. Jag vill också uttrycka min glädje över att ministern är närvarande här i kammaren nu när vi ska debattera den nya räddningstjänstlagstiftningen. Med den nu föreslagna reformerade räddningstjänstlagstiftningen övergår styrningen av skyddet mot olyckor från detaljstyrning till målstyrning. Staten kommer genom och länsstyrelserna att ha ansvar för tillsynen av kommunens verksamhet vad avser skyddet mot olyckor. Kommunerna å sin sida blir skyldiga att utforma verksamhetsmål och handlingsprogram för att säkerställa skyddet mot olyckor. Kommunerna blir också skyldiga att undersöka de olyckor som inträffat och som har lett till en räddningsinsats. Undersökningen ska i skälig omfattning ge svar på frågorna varför och hur olyckan kunde hända, allt för att kunna minimera framtida liknande olyckor. Kommunen kommer också i fortsättningen att ha tillsynsansvaret för att lagen efterlevs av de enskilda i kommunen. Men, herr talman, även den enskilde har ett primärt ansvar för att skydda liv och egendom och för att inte orsaka olyckor. En skriftlig redogörelse för brandskyddet i byggnader där särskilda krav kan ställas ska lämnas till kommunen. Lagen lyfter också fram varje enskilds skyldighet att varna och tillkalla hjälp. ställer sig bakom den nya räddningstjänstlagen i stora delar, även om vi upplever att regeringen inte vågat eller velat ta steget fullt ut i vissa delar, exempelvis avskaffandet av sotningsmonopolet. Ett fåtal av politikområden har blivit så grundligt utredda och undersökta som just sotningsmonopolet. har utredningar, betänkanden och skrivelser avlöst varandra i frågan utan att den fått en slutgiltig lösning. Regeringen väljer också i den här propositionen att passa och inte avskaffa sotningsmonopolet. Det här tycker vi kristdemokrater är mycket olyckligt. Lagen föreskriver klart skyldigheter för ägare eller nyttjanderättsinnehavare till byggnader och andra anläggningar att i skälig omfattning hålla utrustning för släckning av brand och för livräddning och att vidta de åtgärder som behövs för att förebygga brand, allt enligt 2 kap. 2 § i räddningstjänstlagen. Det åvilar respektive kommun att utföra tillsyn så att lagen efterlevs. För tillsynsbesöket enligt denna paragraf äger kommunen rätt att ta ut en avgift. Även en ägare eller nyttjanderättsinnehavare som bedriver verksamhet som kan innebära fara för olycka eller orsaka allvarliga skador på människor eller miljö är skyldig att i skälig omfattning vidta nödvändiga åtgärder för att hindra eller begränsa sådana skador, allt enligt 2 kap. 4 § i räddningstjänstlagen. Även för den här typen av verksamhet har kommunen tillsynsansvaret. Men för tillsynsbesök enligt 4 § ger inte lagen kommunen rätt att ta ut någon avgift. Varför finns denna skillnad? Jag vill gärna att ministern ger mig en förklaring till varför ett tillsynsbesök enligt 2 § ger kommunen rätt att ta ut en avgift medan ett besök enligt 4 § inte gör det. Jag har svårt att se någon logisk förklaring. Handlar det om en miss i skrivandet av lagtexten bör detta, enligt min mening, rättas till så fort som möjligt, helst innan lagen träder i kraft. Kommunerna har enligt den nya lagen skyldighet att utforma verksamhetsmål och handlingsprogram för att säkerställa skyddet mot olyckor. har tillsynsansvaret för att kommunen fullföljer sina skyldigheter. För att handlingsprogrammen i de olika kommunerna i länet ska bli så lika och heltäckande som möjligt borde, enligt kristdemokratisk mening, respektive länsstyrelse ges möjlighet att yttra sig över dessa handlingsprogram innan de fastställs. Ett sådant förfarande skulle enligt vår mening väsentligt minska byråkratin. I det nya förslaget ger regeringen kommunerna möjlighet att bevilja en enskild fastighetsägare rätten att själv utföra sotning på sin anläggning. Vi tycker att det är bra, men möjligheten till medgivandet måste ha föregåtts av ett aktivt val från fastighetsägaren, vilket vi tycker är något märkligt. menar att kommunen i stället borde informera fastighetsägaren om att möjligheten finns att själv utföra sotning och på vilka typer av anläggningar som detta är möjligt. Informationen skulle lämpligen kunna lämnas i samband med att kommunen fullgör sin skyldighet att lämna information om vad den nya lagen kräver av den enskilde fastighetsägaren, både vad gäller sotning och avskaffandet av det obligatoriska kravet på rengöring av imkanaler. Vad gäller rengöring av imkanaler anser vi att kommunen aktivt bör informera de enskilda fastighetsägarna om att de även i fortsättningen kan få dessa rengjorda genom kommunens försorg. Detta skulle, menar vi, kunna innebära en lösning också på den oro som de småföretagare känner som utför denna tjänst. De har reagerat just mot den snabba avvecklingen av verksamheten. Ett bifall till reservation är en möjlig väg att skingra deras oro. Enligt det nya lagförslaget avvecklas den tidigare brandsynen och ersätts med en ny tillsynsordning. Tillsynen ska även i fortsättningen ske på lokal, regional och central nivå av kommunen, och . Lagen föreskriver tydligt kommunens skyldighet att informera och ge råd till den enskilde om de krav som den nya lagen ställer. menar att det är viktigt att hög säkerhet och kvalitet bibehålls. Brandsäkerheten och övrig säkerhet mot olyckor får inte äventyras med det nya lagförslaget. Vi menar att kommunens möjlighet att utföra stickprovskontroller inte helt klart framgår i det nya förslaget, vilket det borde göra. Det nya lagförslaget kommer enligt regeringen inte att innebära ökade kostnader för kommunerna. Regeringen avser också att genomföra en uppföljning av reformen . I betänkandet framgår inte om kommunerna kommer att bli kompenserade för eventuella ökade kostnader. Ökat kommunalt ansvar innebär oftast ökade kostnader. Det är inte bara som brottas med stora ekonomiska problem. kommun i till exempel, min födelsekommun, måste låna till driften av äldreomsorg, barnomsorg och övrig verksamhet. sagt alla kommuner har samma bekymmer. Kommunerna orkar inte med att staten övervältrar mer kostnader på dem. Därför menar vi kristdemokrater att om kommunerna får ökade kostnader på grund av den nya räddningstjänstlagen måste regeringen kompensera kommunerna. Det här anser vi klart bör framgå i beslutet om den nya räddningstjänstlagen. 66 (): anser att förslaget till ny räddningstjänstlagstiftning i stort är bra. Det är mindre detaljerat och ger möjligheter för kommunerna att anpassa verksamheten efter sina behov. Det förebyggande brandskyddet lyfts upp. Det är bra. Men på några punkter delar vi inte regeringens och utskottets syn. Regeringen bör i de avseendena snabbt återkomma med förslag till vissa ändringar. Enligt den gamla lagen genomfördes brandsyn. Detta brandsynsinstitut tas nu bort. I stället ska ägarna eller den som använder byggnader eller andra anläggningar där det finns risker lämna skriftlig redogörelse för brandskyddet. Redogörelsen ska lämnas till kommunen som då ska utöva tillsynen över anläggningen. Jag har inget i sak emot den här förändringen. Den klargör den enskildes ansvar för brandskyddet. Men i den nuvarande räddningstjänstlagen beskrivs de objekt där man ska förrätta regelbunden brandsyn. Där finns förutom de särskilt brandfarliga verksamheterna som industrier och upplag även hotell, barnstugor, bostäder för äldre och handikappade och så vidare. Regeringen skriver i propositionen vad gäller de objekt som ska omfattas av dokumentationskravet att de som omfattas av brandsynen kan vara en utgångspunkt. Regeringen skriver vidare att de objekt som mer sällan omfattas av brandsyn och som befinner sig på en lågrisknivå inte borde åläggas en obligatorisk redovisning. Regeringen valde alltså att inte utgå ifrån de objekt som har brandsyn utan har ett snävare begrepp. Jag delar inte den synen. När den nya lagen ska börja verka är det av stor betydelse att inget ramlar mellan stolarna. När man i den gamla lagen beskrev objekten jag gissar att lagen antogs av förnuftiga personer som vi här var det för att de krävde brandsyn. Det är olyckligt att ta bort det innan man har prövat frågan. Det är svårt att utifrån propositionen veta vilka objekt som regeringen avser. Även objekt inom ett lågriskområde som omfattar många människor bör naturligtvis omfattas av dokumentationskravet. Regeringen ska göra en utvärdering av hur den nya lagen har tillämpats. Vi tycker att till dess att man gör det ska de objekt som fanns i den gamla brandsynen finnas kvar. Om man anser att vissa av objekten kan tas bort kan man ta bort dem efter översynen. En försiktighetsprincip bör gälla, tycker jag. Därför föreslår vi att inte bifaller utskottets förslag i den här delen utan att regeringen får i uppdrag att återkomma med förslag i enlighet med vår motion Fö7 yrkande 1. Det gläder mig att försvarsministern är här. Jag hoppas att hon tar till sig synpunkterna. Man ska ju också göra tillämpningsföreskrifter med anledning av lagen. Jag hoppas att försvarsministern nogsamt har lyssnat. Kanske ger det resultat i det arbetet. Ingen i denna sal är ovetande om den ansträngda ekonomi som kommunerna befinner sig i. Vi hörde just exempel från . Det finns fler exempel. är verksamheten kring brandsynen självfinansierad. I förslaget till räddningstjänstlag som ligger på bord får kommunen inte med avgifter täcka den tillsynsverksamhet som sker med brandskyddsdokumentationen som grund. Min uppfattning är att tillsynsverksamheten och granskningen av brandskyddsdokumentationen måste få finansieras via avgifter på samma sätt som . I den nya lagen får kommunerna bara finansiera sin verksamhet med avgifter när man fysiskt besöker en plats och gör en brandkontroll. Hur många besök som behöver göras är inte klart . Men kommunerna bör inte få ekonomiskt sämre möjligheter att sköta brandskyddet än vad de har . De nya rutinerna innebär att det blir mer administrativa åtgärder än förut. Det blir alltså mer arbete vid skrivbord och datorer än vid de nuvarande rutinerna, och detta får man alltså inte ta betalt för. I , som omfattar , , , och , beräknas man tappa av intäkterna om detta förslag genomförs. Det motsvarar , vilket i sin tur ungefär kan motsvara lönerna för tre inspektörer. Med den ekonomi kommunerna har och de bekymmer som finns runtom i landet är det väldigt svårt att täcka ett sådant underskott. Med tanke på att den nya lagen skulle modernisera brandskyddet och satsa på just den förebyggande verksamheten tycker jag att det känns kontraproduktivt att kommunerna inte får lov att finansiera det som förut var finansierat. Tillsynsverksamhetens volym och kvalitet måste utgå från riskerna och inte från den kommunala ekonomin. Därför föreslår jag att denna tillsynsverksamhet och granskning får finansieras med avgifter, såsom föreslås i motionens andra yrkande. har också synpunkter på sekretess i väntan på ambulans IVPA, som det förkortas. Sjukvårdspersonal omfattas av sträng sekretess. I utredningen 2002:10, som ligger till grund för detta förslag om ny räddningstjänstlag, föreslogs att sekretess ska införas i räddningstjänstlagstiftningen inklusive i det arbete som sker i väntan på ambulans. Det är alltså ett avtal mellan kommun och landsting som är grunden. Samarbetet har pågått och innebär att räddningstjänsten kan utföra akuta åtgärder just i väntan på att sjukvården hinner fram.