prot · GQ09116 · 2003-06-04 00:00:00 — Då kan åtminsto-ne kvinnan känna en trygghet sommannen är frihetsberövad.I sina svar säger att det gåråt rätt håll. Det har Elisebeht sagt tillsamtliga oss tre som har begärt replik.Det går åt rätt håll med samhällets myndigheter.Det håller jag fullständigt med om, men jag är otålig.Kanske beror det på min ungdom - vad vet jag - menjag tycker att det går för långsamt. Jag vill se resultat,konkreta, stora förbättringar och förändringar för dekvinnor som är utsatta för hot och våld . Fördem behövs det konkreta förbättringar, och det såsnabbt som möjligt. Det finns ingen anledning attvänta. Och jag är faktiskt helt övertygad om att de härkvinnorna är minst lika otåliga som jag är.Anf. 269 ELISEBEHT ()replik:Fru talman! De erfarenheter som BRÅ redovisarär ju från , och jag tror att det var 1 500 larmeller fotbojor som var i användning när den här studi-en gjordes. Där svarade man att elektronisk fotbojainte är något stöd så fort man kommer utanför tätor-ten. Inte ens i finns det poliser i varje by så attsäga som tillräckligt snabbt kan komma på plats. Detär egentligen det jag talar om.När det gäller polisens resurser är jag övertygadom att man med ett bättre sätt att arbeta skulle få utmera för de resurser som polisen har. Det ärklart att inte det arbetet är fullständigt fulländat ochutvecklat till taket, så att säga, utan det finns massorkvar att göra här. Då är jag säker på att man helt en-kelt får ut mera för varje insatt krona, vilket blandannat skulle kunna resultera i att kvinnor och barnskulle kunna få en ökad trygghet.Jag är också otålig, . Jag har följtde här frågorna i väldigt , och jag har haftglädjen att få vara i som dehär besluten har fattats, till exempel det stora beslutet1998 - Kvinnofrid kom det att kallas - som har inne-burit väldigt mycket för myndigheternas sätt att ar-beta.Det jag inte är nöjd med - det kan jag villigt ochärligt erkänna - är det bristande stöd som kvinnojou-rerna har ute i landets kommuner, och där kan vi jualla hjälpa till. Jag tycker att det finns ett glapp mel-lan vad vi säger här centralt och vad som sker lokalt.Det finns åtminstone hundra kommuner där kvinnor-na inte har tillgång till en kvinnojour i dag.Anf. 270 vi går vidare med det sista replikskiftet villjag bara upplysa ledamöterna om att om vi inte blirklara med den här debatten - och det ser dåligtut - så kommer debatten att fortsätta somsista punkt.Anf. 271 ()replik:Fru talman! Jag har inte tänkt att förlänga den härdebatten mer än en minut.Jag vill ha ett förtydligande från Elisebeht Mark-ström, därför att jag vet att det är väldigt många somföljer den här debatten, både kvinnojourer, brottsof-ferjourer och utsatta kvinnor.Elisebeht inledde sitt anförande medatt säga att hon vill byta ut begreppet kvinnomisshan-del mot begreppet våld i nära relationer, och jag kanförstå det i den är debatten.Min fråga blir bara: Menar Elisebeht Markströmatt vi ska ta bort benämningen kvinnojourer också såatt det inte ska heta så längre? Jag vill bara att Elise-beht ska förtydliga det för alla dem som följer den härdebatten.Anf. 272 ELISEBEHT ()replik:Fru talman! Nej, det menar jag naturligtvis inte.Det jag talar om är begreppet kvinnomisshandel. Detleder tankarna fel, . Det handlarom våld i en nära relation. Det kan också vara våld isamkönade relationer. Vi får inte glömma bort det.Det är minst lika allvarligt när barn utsätts för våldinom hemmet.Vad det handlar om är alltså våld i en nära rela-tion som i regel sker i den privata sfären där de per-soner som ingår i konstellationen är i beroendeställ-ning till varandra och framför allt barnen ju inte pånågot sätt kan välja att ta sig därifrån.För att vidga begreppet och tala något mer om vaddet handlar om säger vi våld i nära relation. Vi harockså frågan om våld mot funktionshindrade, där detnaturligtvis kan vara fråga om make eller maka, mendet kan lika gärna vara fråga om personal som ut-nyttjar situationen sexuellt eller med våld.Även om du hade tänkt dig ett kort svar så ärdet väldigt svårt att svara kort. Det är klart att jag intevill ändra namnet kvinnojourer. Kvinnojourer tar såatt säga hand om kvinnor - och barn.Anf. 273 ():Fru talman! Det här har varit en lång dag, och enlång dags väntan på att få en möjlighet att debatteraen så oerhört viktig fråga som det här är. Olyckligtnog är ju tiden ganska kort, och eftersom justitiemi-nistern är här för att debattera ärendet och har fått enmängd frågor som jag tycker att det är viktigt attministern också får möjlighet att besvara så att vi inteförsöker tvinga hit ministern sent kväll - dettror jag kanske inte att man kommer att lyckas med -ska jag försöka hålla mig väldigt kort, även om jagtycker att det är väldigt tråkigt att behöva göra det.Jag vill ändå ta upp några punkter.I den här debatten har det låtit som om det inte harhänt någonting på det här området under väldigtmånga år, men det har det, och det har också redovi-sats. Men vad gäller det betänkande som vi debatterari dag tycker jag att det vore det minsta man kundebegära att alla ganska tydligt hade sagt här i talarsto-len att det här är ett stort steg framåt.Att införa ett besöksförbud i det egna hemmet göratt den som hotar eller riskerar att hota eller skada enkvinna utan att denne faktiskt är dömd för något brott,ska kunna få besöksförbud i sitt eget hem. Det här ärett oerhört stort steg. Alla vi som har jobbat med dehär frågorna har också kritiserat och settmed förtvivlan på hur det är kvinnorna som har fåttpacka ihop sina kläder i plastkassar och ungarnasleksaker i en påse och som har tagit en unge underarmen och gett sig iväg och fått en plats på en kvin-nojour, och hur ungarna har fått ta sig till skolan ellervara hemma från skolan för att det är för långt ifrån.Det här har varit oerhört svåra problem för de härkvinnorna, och det har faktiskt varit väldigt svårt attrent juridiskt försöka göra någonting åt det här, fördet är ett oerhört steg att förbjuda en människa attvistas i sitt eget hem, fastän man inte är dömd förnågot brott. Man misstänker att personen kan kommaatt begå ett allvarligt brott. Vi har i det här skedetkommit så långt i att vi säger att detgäller brottsoffret. Det här gäller framför allt kvin-norna, även om det här är en könsneutral lagstiftning.Vi har kommit så långt i att vi säger attskyddet av kvinnan står över rätten att kunna få vistasi sin egen bostad, trots att man inte är dömd.Jag tycker att det är ett oerhört stort steg, och jagär lite ledsen över att vi inte allihopa gemensamt,även om man kan ha kritik mot vissa delar, åtminsto-ne hade kunnat uttrycka det. Jag tycker att det ären oerhört viktig signal ut i samhället. Det är en oer-hört viktig signal till de här kvinnorna: Det inte är nisom ska behöva fly.Det är också en oerhört viktig signal till de härmännen: Du är inte skyddad i ditt eget hem. Tro inteatt du kan göra vad du vill bakom dina slutna dörrar.Om du inte blir överbevisad om att du har begått ettbrott och om kvinnan inte polisanmäler omedelbartnär polisen kommer så är du inte skyddad, för du kanfå ett besöksförbud. Om polismannen gör bedöm-ningen att kvinnan är utsatt för fara så plockar vi väckdig från ditt eget hem!Detta är ett oerhört framsteg! Vi kan diskutera dethär, och vi kommer att behöva förbättra det. Vi behö-ver ta många steg. Men vi måste åtminstone kunnaglädja oss åt de steg som tas.Jag har inte varit en statist som bara figurerar föratt skydda en justitieminister som var snygg. Jag äroerhört glad över att jag har varit med i det här arbe-tet, och jag är oerhört glad över att jag står bakom ettsådant här förslag i dag.Med det här, fru talman, vill jag yrka bifall tillförslaget i betänkandet.Anf. 274 Justitieminister ():Fru talman! Jag kan förstå - det är fullt mänskligt- den frustration som oppositionen ändå måste kännanär betänkande efter betänkande ska gås igenom såhär med några dagars varsel. Men det är väl bra har så höga tankar om sig själv i alla fall!Jag kanske skulle ta det som en förolämpning attCecilia och är så fixe-rade vid min person, men jag tar det faktiskt som enkomplimang att ni talar till och med om mitt utseen-de.Den här saken är alldeles för allvarlig för att dis-kutera hur en justitieminister är som person. Det ärfakta som gäller och det pris som betalas av alla tu-sentals kvinnor runtom i vårt land - som vi nu arbetarmed att öka skyddet för.Män råkar ut för mer våld än kvinnor. Så ser detut. Men det specifika våld som kvinnor råkar ut förgör situationen så oändligt mycket svårare. Män råkarut för våld på krogen, gator eller torg av någon gär-ningsman som de inte känner, men de behöver inte gåtillbaka till samma plats . Så är det för dekvinnor som råkar ut för våld i det egna hemmet.Efter att de har blivit misshandlade, om det inte finnstillräckliga bevis för häktning, måste de konfronterasmed gärningsmannen igen. Det är därför som det ärså oerhört viktigt att vi nu ger åklagare möjlighet attkunna utfärda besöksförbud också i det gemensammahemmet.När jag arbetade som advokat var jag både of-fentlig försvarare och målsägandebiträde. Jag kundese att just i de fall när våld hade utövats i det egnahemmet reagerade brottsoffret på ett annat sätt änandra brottsoffer. I stället för att visa upp den naturli-ga avskyn mot gärningsmannen tog man i ställetmånga gånger på sig skulden själv. "Det är egentligenmitt fel på många sätt. Jag visste att han blev dum närhan dricker. Jag visste att han hade åsikter om att jaggick på firmafesten." Det beteendet får man bara efteren långvarig och konsekvent förnedring och kränk-ning. Det är därför det är så viktigt att vi nu ger dennamöjlighet. Det är ingen liten sak. Övergreppen motkvinnor sker i av fallen i det gemensammahemmet. Ända har detta inte funnits tidigare.Därför tog jag upp diskussioner medVänsterpartiet och . Vi har arbetat hårt.Det har inte varit någon lätt resa. Vi har haft mångasamtal och diskussioner. Det här är komplicerat. Dethandlar om hur man ska reagera mot människor därman ännu inte har fastställt att de har begått brott. Men vi har klarat detta, och det känns bra.Vi har kunnat konstatera att detta är ett teknisktoch juridiskt mycket svårt arbete. Med ett minimunav juridiskt kunnande förstår man att detta är frågaom människor där domstol ännu inte har fastställt attde har begått brott. Var finns gränserna? Självklartfinns det naturliga gränser för hur man kan agera moten människa där man ännu inte har fastställt skulden ien domstol.Vi har försökt att finna de naturliga gränserna. Vihar konstaterat att vi har tänjt på dem genom de reak-tioner vi har fått från Lagrådet och så vidare. Vi tala-de just om det tog upp, nämligen om störregeografiska områden. Vi hade med den frågan i förstaförslaget. Vi fick en del synpunkter på departements-promemorian som vi tog till oss. När det gäller detgeografiska området sade Lagrådet att det inte går attgöra så därför att det strider mot Europakonventionenoch i sin förlängning också mot grundlagen.Då kan vi inte bara säga att vi struntar i grundla-gar och . Vi får naturligtvis ar-beta vidare med förslaget, och det har vi gjort. Vi harkunnat lägga fram de resultat vi nu ser här.Det här är inte något sista förslag. Detta är själv-klart inte det enda som ska lösa allting. Det förståralla som kan denna fråga. Men förslaget är ett viktigtsteg. Det finns mycket kvar att göra. Detta gällermänniskor som inte har begått brott. Det är klart attförslaget inte kan täcka in alla situationer som gällerkvinnomisshandel.Men det är viktigt att vi nu genomför förslaget.Det är ett stort steg. Det finns en rad andra saker somhar nämnts, men vi vill nu jobba med vidare medsaker som kan ge ett ökat skydd. Det talas här ompolisen. Vi har också kunnat konstatera i den utvärde-ring som har gjorts av BRÅ att det fortfarande finnsmycket att önska. 7 av 21 län får godkänt. Det ärdefinitivt inte bra. Genom denna proposition ges enmöjlighet att förbättra den saken. Det här är ett ut-märkt tillfälle att göra detta.Men för balansens skull vill jag också säga att detockså har skett stora förbättringar. Det dödliga våldetmot kvinnor har minskat kraftigt. Glädjande nog haren opinion väckts som har satt fokus på denna diskus-sion. Vi kunde i går höra rapporter om grov kvinno-fridskränkning. Ett av de största problemen i svenskkriminalpolitik just nu är uppklaringsprocenten. Denhar stigit från till . Det är en mer än 50-procentig höjning av uppklaringsprocenten. Vi ska gepolisen den credit de ska ha för sitt metodiska arbete,på hur de utvecklar arbetsformer runtom i landet. Detgörs också förbättringar. Vi ska ge kritik när den skages, men vi ska också ge polisen credit när de ska hadet.Vi får också höra att polisen har blivit allt bättrepå att hjälpa brottsoffer i deras svåra situation. Det ärnaturligtvis det resultatet vi ser i uppklaringsprocen-ten. Det är också ett resultat av det arbete vi gjordetillsammans med samarbetspartierna för den brottsof-ferproposition som trädde i kraft för nästan exakt tvåår sedan. Där pekar vi på att man måste bli bättre närdet gäller bemötandet av brottsoffer. Vi måste ökakunskapen om brottsoffer. Det ska inte bara varaforskning om gärningsmän - visst är det viktigt -men det måste också finnas forskning om brottsoffer.Det måste bli bättre samverkan mellan myndigheternaoch mellan myndigheter och frivilligorganisationer.Allt det vi har pekat på kan vi nu glädjande nog seresultatet av.Men vi är inte nöjda. När vi står här och diskute-rar finns det fortfarande kvinnor som miss-handlas. Vi måste fortsätta att arbeta. Det finns flersaker att göra. Vi kommer att fortsätta att göra sakersom förbättrar skyddet för kvinnor. Vi ska hela tidenarbeta i framkant.Sverige ska även fortsättningsvis vara ett av deabsolut ledande länderna i världen i den här frågan.Det kan vara något att fundera över hur det ser ut iandra länder när oppositionen försöker svartmålasituationen. Vad har vi att skämmas över när detgäller den här frågan jämfört med många andra län-der?Anf. 275 () replik:Fru talman! Justitieministern har mycket nytta avatt det finns många duktiga riksdagsledamöter i majo-riteten. Några av de absolut bästa har vi glädjandenog begåvats med i justitieutskottet. Elisebeht Mark-ström är klar och tydlig när hon erkänner att det finnsstora utmaningar när detta ska omsättas i praktiken.Elisebeht säger att det handlar mycket omledarskapet. Det handlar om vilka värderingar ochattityder som sprider sig inom svensk polis.Finns det några intentioner, justitieministern, tan-kar och någon vilja att öka den politiska styrningenför att komma till rätta med de mycket stora bristersom finns inom ledarskapet i svensk polis för attbland annat komma åt det område vi pratar om , attityder och värderingar när det gäller kampenför att bekämpa våld i nära relationer?Justitieministern har uttryckt att det ärviktigt att den som återupprepar sin brottsliga gärningoch blir en så kallad återfallsförbrytare ska kunnastraffas hårdare. slår man ett slag för halv-tidsfrigivningens lov.Den första delen borde kunna återkomma när viser återupprepade brott mot besöksförbud. Här ärdock regeringen tydligen inte beredd att gå längremed att markera att detta är allvarligt. Jag undrar omman inte borde trycka på hårdare för begreppet ringabrott. Alla brott börjar i regel med ett ringa brott. Detär en normal utvecklingsgång.Anf. 276 Justitieminister () replik:Fru talman! Som väl känner väl till arbe-tar vi med att göra de förbättringar som behövs inomden nationella polisen. Ledarskapet är en viktig delsom tas upp.Vi har också tillsatt den arbetsgrupp som leds avCarl-Anton Spak. Det är viktigt att utreda om detfinns några djupare problem inom polisen som kanhärledas till olika händelser.När det gäller denna specifika fråga är vi inte nöj-da med den situation som råder i 14 av 21 län, ochdärför understryker vi det även i denna proposition.När det gäller upprepad brottslighet är detta ettutmärkt tillfälle för den diskussion som ska förasvidare om en ytterligare skärpning av upprepadbrottslighet. Vi ska också komma ihåg att grunden tillkvinnofridskränkning var just att även brott som inteär så allvarliga men upprepande, och därigenom ingårsom ett kränkande mönster, ska leda till strängarestraff. Det var precis det som var tanken bakom kvin-nofridskränkningens införande. Det har vi alltså redangjort.Anf. 277 () replik:Fru talman! gäller det dock upprepade över-trädelser av besöksförbud och att det ska bedömassom grövre och grövre. I andra fall tycker ministernatt det är vettigt, men han vill inte tillämpa det här.Det blir något ologiskt.Att justitieministern sedan måste utreda situatio-nen inom svensk polis vad gäller brister i ledarskapetär något förvånande för den som regelbundet läservåra dagstidningar. Där framgår ganska tydligt att detfinns vissa stora problem.Det allvarliga med detta är inte att det förekom-mer pajkastning mellan en före detta rikspolischefoch den nuvarande rikspolischefen - det kan vi levamed - utan det allvarliga är att det påverkar organisa-tionen. Det medför att vi får sämre värderingar, sämreattityder och ett sämre ledarskap. Här handlar det baraom ett regleringsbrev där det sägs att nu får de ta tag ioch fixa det hela, utvärdera det och komma tillbaka inästa resultatredovisning, i nästa årsredovisning.Anf. 278 Justitieminister () replik:Fru talman! När det gäller överträdelse av besöks-förbud kan det säkert behöva göras förändringar iframtiden. Det som jag redogjorde för är inget slut-giltigt dokument. Det är ett mycket viktigt och stortsteg, men det är inte något slutgiltigt dokument. Någ-ra av de tankar som har förts fram - jag går inte in pådetaljer - är intressanta. Vissa kan man nog avfärdagenast.Låt mig också passa på att svara beträffande poli-sen att problemen finns, men självklart har vi ocksåett ansvar och det går nog inte utan att vi harkontakt med och polisfacket för attdiskutera dessa frågor. Vi följer detta kontinuerligtoch självklart inte bara i form av regleringsbrev.Vi har ett ansvar, och vi tar det ansvaret. Vi arbe-tar kontinuerligt med just dessa frågor, som för övrigtPolisförbundet har lyft fram. Vi har ett nära samar-bete med dem för att kunna förbättra ledarskapet.Det handlar också om möjligheterna för fler kvin-nor att bli chefer inom polisen. av demsom söker till polisutbildningen är kvinnor, vilket ärhyggligt. Däremot är det alldeles för få kvinnor somsöker chefstjänster inom den svenska polisen. Därpågår alltså ett arbete.Anf. 279 ()replik:Fru talman! Justitieministern sade att han tog detsom en komplimang att jag skulle ha uttalat mig po-sitivt om hans person eller hans yttre. Jag är ledsen,ministern, men det gjorde jag inte. Man kan ju frågasig om ministern är så upptagen av sig själv att hanuppfattar det som att alla uttalar sig om hans yttre. Såvar det dock inte i mitt fall.Jag ställde en del mycket konkreta frågor om re-geringens politik. Bland annat frågade jag vilka för-slag regeringen har i stället för det förslag som vikristdemokrater har lagt fram om elektronisk över-vakning vid besöksförbud, och om ministern delaruppfattningen att detta inte kan införas i pågrund av att tekniken inte är tillräckligt utvecklad. Ärdet det som är argumentet? Det är den enda fråga jagska ställa.Anf. 280 Justitieminister () replik:Fru talman! När det gäller elektronisk fotboja villjag först säga att man inte ska ha alltför stora för-hoppningar om den och tro att vi kan ha ett samhälledär massor av människor springer omkring medelektronisk fotboja. Vi kommer aldrig att kunna ha ettsådant samhälle, och ska kanske inte heller ha det.Däremot finns det goda förutsättningar för att ar-beta vidare och se var den kan användas. Kan detgälla vid just överträdelse av besöksförbud? Vi harelektronisk fotboja till exempel som ersättning förfängelsestraff , så visst är det värt attprova.Vi arbetade fram tre olika modeller eftersom viville gå till botten med frågan. I det arbetet kom manfram till - jag har inte varit tekniskt inblandad i det -att den möjligheten inte finns just . Då kan vi inte,, agera som min dotter gör iblandnär hon säger att vi ska gå ut utan kläder fastän det ärtio minusgrader. Och när jag svarar att det inte går fördet är för kallt säger hon att vi gör det ändå.Samma sak gäller här. Om det inte är möjligt nukan vi inte bara bortse från det och säga att det strun-tar vi i, att vi inför det ändå. I stället får vi arbetavidare med dessa frågor och se om vi kan finna enlösning. Vi är angelägna om att göra det, och vi skagöra det inom rättssäkerhetens ram. Vi ska kanskeinte ha alltför stora förhoppningar, utan också funderaöver vad fotboja innebär.Men visst kan det finnas möjligheter. Som ersätt-ning till en påföljd eller just vid en överträdelse kanman i viss omfattning införa den. gick det dockinte, trots att vi hade tre olika modeller. Vi får väl sevad detta leder fram till. Men vi får inteförsena hela det här arbetet genom att sätta oss ochvänta. vill vi införa de saker som är möjliga attinföra, och sedan får vi se vilka ytterligare åtgärder vikan vidta.Anf. 281 ()replik:Fru talman! Jag ska inte förlänga debatten, menjag lovar att återkomma med nya motioner och nyayrkanden som regeringen kan ta ställning till.Anf. 282 Justitieminister ():Fru talman! Det är bra. Jag får gratulera på födel-sedagen som väntar i helgen.Anf. 283 ()replik:Fru talman! Jag inledde mitt huvudanförande medatt säga att det här är ett efterlängtat förslag, men dethar tagit att få fram. Ni har haftmånga år på er att jobba med dessa frågor, och därförär vi besvikna över att ni inte åstadkommit mer än detni gjort.Jag har påtalat de risker som finns i samband medbesöksförbud i det egna hemmet och undrar varför niinte har tänkt på dem innan ni lade fram förslaget. är det, justitieministern, kvinnans ansvar att se tillatt besöksförbudet efterföljs och överträdelse anmäls.Allt detta är kvinnans ansvar. Så ska det inte vara.Den proposition som justitieministern står bakominnehåller inte några påtagliga förslag till att ta bortansvaret från kvinnan och återföra det till samhället.Rehabiliteringen av gärningsmännen har vi överhuvud taget inte varit inne på . Det är en skräm-mande bild som redovisats av denobefintliga rehabiliteringen av dessa våldsverkare.Vad tänker justitieministern göra åt det?Anf. 284 Justitieminister () replik:Fru talman! Den första delen vet jag inte vad jagska svara på för jag förstod inte riktigt vad kritikenvar. Att ansvaret ligger både hos samhället och densom begår brottet är dock alldeles klart. Så har detvarit också tidigare. Det ansvaret ökar i varje fallkvantitativt, och naturligtvis även principiellt, närman utvidgar möjligheten till att gälla , någotsom inte varit fallet tidigare.Det andra som togs upp var intressant. Jag trornämligen också att där finns mycket att göra. Det ärinte så att det inte finns någon rehabilitering alls inomkriminalvården. Det är alldeles fel att säga det. Lika-väl som det finns behandling för sexualbrottslingaroch narkotikabrottslingar så finns det också behand-ling för de gärningsmän som vi nu diskuterar. Menmycket mera behöver göras.Det är en intressant diskussion som har upp-stått och som jag väntat på. har det sagts sviker kvinnorna om man ägnar för mycket in-tresse åt gärningsmännen. Precis som tror jag att här finns mycket att göra, och jagär glad att frågan tas upp. Här handlar det nämligeninte bara om tiden inom kriminalvården, utan framförallt om det som händer efteråt när man kommer utfrån fängelset.Det vi verkligen kan förbättra är skyddet för denkvinna som drabbats. Det får inte bara bli en nedräk-ning av fängelsestraffet, för oavsett om det gäller tremånader eller så är det en nedräkning. Här trorjag alltså att det också finns mycket att göra. Framförallt måste vi följa de goda exempel som finns blandannat i där man arbetar med kvinnan försig, barnen för sig och männen för sig. Och detta skanaturligtvis inte på något sätt uppfattas som att mansviker kvinnan. Jag håller alltså med om att här finnsmycket att göra, framför allt ute i kommunerna.Anf. 285 ()replik:Fru talman!