prot · GQ0943 · 2003-01-21 00:00:00 — Men vi är väl alla överens om atten stor orsak till ohälsan finns att söka i arbetslivet.Om vi ska komma till rätta med ohälsoproblemen ochde alltför höga sjukskrivningstalen måste vi därför gearbetsmiljöarbetet en ännu större tyngd ute på arbets-platserna. Det är inte acceptabelt att människor ska-das i sitt arbete.En annan självklarhet är att det är arbetsgivarnasom har ansvaret för arbetsmiljön. Både och jag har en facklig bakgrund, och vi vet bådaatt utan en välfungerande skyddsombudsorganisationgår oftast arbetsmiljöarbetet helt i stå. Dessutom ärdet så att de små arbetsplatserna ofta saknar skydds-ombud. Små arbetsgivare har, av naturliga skäl, oftainte den kompetens som behövs för att bedriva ett braarbetsmiljöarbete. Det är på de små arbetsplatsernasom de regionala skyddsombuden kan göra en ovär-derlig insats.Till saken hör att vi under det senaste decenniethaft en väldigt kraftig ökning av små arbetsgivare ochsmå arbetsplatser. Trots denna ökning har, som HansKarlsson precis sade, bidragen till de regionalaskyddsombuden varit oförändrade under många åroch därmed urholkats kraftigt i värde. Det här harinneburit att nivån på arbetsmiljöarbetet har sänktsoch också att kostnaderna flyttats över till de anställ-da och deras organisationer. Det har skett i en situa-tion där vi skulle behöva förstärka arbetsmiljöarbetetkraftigt för att möta den ökade ohälsan. Jag kan intetycka att det är en rimlig utveckling.Det har visserligen getts engångsanslag under detvå tre för att snäppa upp skyddsom-budsverksamheten i allmänhet, men när det gäller denregionala skyddsombudsverksamheten minskar an-slagen.Det som gör mig lite bekymrad i det annars så po-sitiva interpellationssvaret är att det skulle kunnatolkas så att regeringen menar att det är i överens-stämmelse med EU-direktivet att lämpa över kostna-derna för arbetsmiljöarbetet på de anställda och derasorganisationer. Det är väl gott och väl att inte gett en reprimand för deknappa bidragen till den regionala skyddsombuds-verksamheten. Jag tror ändå att vi i grunden är över-ens om att andemeningen i EU-direktivet inte är attdet är arbetstagarna som ska betala arbetsmiljöarbe-tet. Visst är vi överens om det, ?Anf. 104 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror att och jag ärrasande överens om väldigt mycket. Jag är och kom-mer att vara en ivrig tillskyndare av en väl fungeran-de arbetsmiljöverksamhet. Mitt första fackliga upp-drag var att vara skyddsombud. Jag har varit regionaltskyddsombud i . Jag inser väldigt väl be-hovet av inte minst regionala skyddsombud som harmöjlighet att ingripa i och stödja det lokala skyddsar-betet på företag som inte har skyddsombud.Jag håller inte med på en punkt,och det är innebörden av EU-direktivet. Jag vill menaatt det reglerar förhållandet på den enskilda arbets-platsen och inte behandlar frågan om regionalaskyddsombud. Det är möjligt att vi kan tvista om det,men det är min uppfattning.Hur det nu än är med det och våra skiljaktiga me-ningar på den punkten håller jag med Hans Stenbergom att det, inte minst nu när ohälsan ökar och detsannolikt finns ett eftersatt behov av lokalt skyddsar-bete och arbetsmiljöverksamhet, är viktigt att resur-serna till den verksamheten inte urholkas. Jag kom-mer att göra det som jag kan för att säkerställa att denhär verksamheten kan ekonomiseras och att regering-en i kommande budgetar tar ansvar för att finansieraregionala skyddsombud på ett sätt som bättre stäm-mer överens med behovet. Om det betyder att vi fulltut kommer att kunna finansiera en önskad nivå vågarjag däremot inte säga. Men det är viktigt att vi intetappar i finansieringsgrad. Det är den första ambi-tionsnivån. Den andra är att stärka den - sannolikt harvi behov av det. Jag ser dessutom att antalet småföretag ökar i en situation där också ohälsan ökar. Dettalar också för att vi måste ha en fungerande lokalskyddsverksamhet på små företag.Den ordning vi nu har, , innebär attverksamheten finansieras direkt via statsbudgeten ochär anslagsfinansierad. Det ska vägas av i förhållandetill annat som är angeläget att göra. Jag kommer attlägga krut på att säkra en fortsatt bra och viktig verk-samhet med regionala skyddsombud.Anf. 105 HANS ():Fru talman! Det är väldigt positivt att höra arbets-livsministern tala om de här frågorna. Naturligtviskommer det att vara så att hur mycket resurser manän lyckas skaka loss till en verksamhet kommer jagändå att tycka att det skulle behövas mer. Så är detväl med alla som brinner för en sak och tycker att enfråga viktig att de vill ha mer resurser. Inte destomindre är den sammanställning, som Arbetsmiljöver-ket har beställt om utvecklingen av den regionalaskyddsombudsverksamheten ochframåt, en bekymmersam läsning. Siffrorna visar hurkostnaderna i snabb takt har vältratsöver på de anställda och deras organisationer. Densammanställningen måste utgöra att bra underlag förHans Karlsson i budgetdiskussionerna. när detfinns svart på vitt, siffror på hur det ser ut, går det intelängre att blunda för verkligheten. Ska man kunnaupprätthålla ett fungerande arbetsmiljöarbete också ide små företagen är det nödvändigt att sätta av demedel som behövs för det.Låt mig återvända till EU-direktivet. Därfinns en skrivning som säger ungefär så här: Åtgärdersom rör säkerhet, hygien och hälsa i arbetet får underinga förhållanden medföra några kostnader för ar-betstagarna.Det är säkert riktigt som säger attdetta riktar sig framför allt till det enskilda företaget.Men på de små arbetsplatserna blir det tyvärr alltsvårare att rekrytera skyddsombud. Där blir det alltsvårare att arbeta som skyddsombud därför att man ärdirekt beroende av arbetsgivaren, och då är det inte sålätt att ställa även berättigade krav på förbättrad ar-betsmiljö.Det kan vara betydligt lättare för en som kommerutifrån och som inte är direkt beroende av arbetsgiva-ren att bedriva ett offensivt arbetsmiljöarbete. Om viska få till stånd förbättringar även på de små arbets-platserna är det därför viktigt att man anslår störreresurser till den verksamheten.Som sagt, och jag tycks vara heltöverens i den här frågan. Jag ser därför fram emot attregeringen ser till att den här verksamhe-ten får större resurser.Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på interpellation 2002/03:78 om re-formering av regeringsformenAnf. 106 Statsrådet ():Fru talman! har frågat justitiemi-nistern om han avser att ta initiativ till att utreda denså kallade tioårsregeln för statsråd.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som ska svara på interpellationen.Att statsrådstjänst tillhör den kategori tjänster därdet ställs krav på svenskt medborgarskap är självklart.Enligt den tidigare regeringsformen var en förut-sättning för att bli statsråd att man var svensk med-borgare genom födseln. Genom vår nuvarande re-geringsform, som beslutades i politisk enighet, hardetta villkor mildrats väsentligt; numera föreskrivssom behörighetskrav svenskt medborgarskap sedanminst . Detta har ansetts motiverat främst medhänsyn till "faran för påtryckningar i ett spänt läge"(prop. 1973:90 s. 283; jfr SOU 1972:15 s. 147 f.).Bestämmelsen ska ses mot bakgrund av att vi i Sveri-ge inte har någon ordning med undantagstillståndeller liknande; det är först i så extrema situationersom i krig eller vid krigsfara som de särskilda regler-na i 13 kap. regeringsformen blir tillämpliga. Det äralltså främst med tanke på risken för påtryckningar ispända lägen som det ansetts betydelsefullt attgrundlagen ställer upp krav på att den som ska varastatsråd ska ha varit medborgare under avsevärd tiddessförinnan. har bedömts vara en rimlig tid.Utöver medborgarskapskravet föreskrivs endastatt statsråd inte får utöva allmän eller enskild tjänstoch att de inte heller får inneha uppdrag eller utövaverksamhet som kan rubba förtroendet för dem. Sam-tidigt har man avvisat ytterligare generella kompe-tensvillkor med motiveringen att det uppenbarligen ihögsta grad ligger i regeringens eget intresse att dessmedlemmar har sådana egenskaper att de vinner för-troende i och hos allmänheten.Detta visar att det alltid är en fråga om avvägningnär det gäller att bestämma vilka formella krav sombör ställas på regeringsledamöter. Dessa krav börutformas så att regeringsbildningen inte onödigtvisförsvåras. Det bör därför i första hand vara en frågaför statsministern att avgöra vilka som ska ingå iregeringen och vilken kompetens och personligaegenskaper i övrigt de ska ha. Denna utgångspunkthar också kommit till uttryck i det lagstiftningsarbetesom ligger till grund för den nuvarande regeringsfor-men.Samtidigt har man ansett att vissa grundläggandekompetenskrav av formell natur inte kan undvaras.Som ett resultat av sådana överväganden infördes - ifull politisk enighet - kravet på svenskt medborgar-skap sedan minst tio år.Den parlamentariskt sammansatta Kommittén ommedborgarskapskrav har granskat i vilken omfattningdet förekommer krav på svenskt medborgarskap ilagstiftningen och lagt fram förslag om ändringar påflera punkter, bland annat i frågor som rör regerings-formen (SOU 2000:106). Frågan om tioårsregelnberördes också av kommittén. Kommittén ansåg attdet med hänsyn till rikets säkerhet och förhållandettill andra stater är ett oeftergivligt krav att endastsvenska medborgare får ha befattning som statsrådoch att den särskilda kvalifikationstiden börbehållas (a. bet. s. 336 f.). representant ikommittén hade inte någon annan uppfattning pådenna punkt.Kommitténs betänkande bereds för närvarandeinom Regeringskansliet.Ändringar av de grundläggande reglerna för detsvenska styrelseskicket brukar i vårt land genomförasendast om det finns en brett förankrad politisk upp-slutning. Detta är en princip som jag anser att detfinns all anledning att även fortsättningsvis ha somutgångspunkt när vi diskuterar frågor av det här sla-get.Anf. 107 ():Fru talman! Tack, statsrådet för svaret.Statsrådet har rätt i att den tidigare re-geringsformen ställde krav på svenskt medborgarskapvid födseln för möjligheten att utses till statsråd. Hanhar också rätt i att det i samma regeringsform angavsockså regler om bland annat hur gamla statsrådenskulle vara, hur nära relationer statsråden skulle hatill varandra och så vidare. Dessa senare krav gällerdock inte längre sedan 1974 års regeringsform träddei kraft.Motiveringen till att ta bort dessa krav var att detuppenbarligen i högsta grad ligger i regeringens egetintresse att dess medlemmar har sådana egenskaperatt de vinner förtroende hos och hos all-mänheten. Vad är det som gör att en kvinna eller mansom har bott här men som inte har varit svensk med-borgare som enligt lag inteförväntas besitta sådana egenskaper att han eller honkan vinna förtroende hos och hos allmän-heten?Vidare säger statsrådet att det alltid är en avväg-ning när det gäller att bestämma vilka formella kravsom bör ställas och att dessa krav bör utformas så attregeringsbildningen inte i onödan försvåras. Det låterbra och det är sant. Men det får aldrig göras någraavvägningar av hur mycket eller lite man kan diskri-minera sina medborgare. Denna lag innebär ingetannat än en diskriminering.Det handlar inte om en motsättning mellan libera-lismen och socialismen såsom Nuder vill påskinagenom att påpeka att representant intehade någon annan uppfattning än den som lades fram,utan tioårsregeln handlar snarare om en diffus garde-ring från de etablerades sida där de etablerade tillhörmajoritetsbefolkningen.Jag kom till , och 1982 blev jagsvensk medborgare. blev jag intres-serad av partipolitiskt arbete och som liberal blev jagmedlem i . Det var sedan.Låt oss anta att det finns en annan ung kvinna varsföräldrar inte har brytt sig om att ansöka om svensktmedborgarskap. Flickan blir politisktaktiv och ansöker om medborgarskap. senarevill en blivande statsminister utse henne till statsråd.Han vet att hon besitter sådana egenskaper att honskulle vinna förtroende hos och hos all-mänheten. Han vet också att hon har kompetens nogför att kunna bli statsråd. Men statsministern kan inteutse henne för lagen tillåter inte det.Kan ministern förklara för mig på vilket sätt dettakrav inte i onödan försvårar regeringsbildningen?Och vem vet, det var kanske denna lag som gjorde attstatsminister inte hittade en endalämplig kandidat med invandrarbakgrund till sinregering.Jag förstår argumentet att vi måste värna om ri-kets säkerhet, och jag har ingenting emot att vi harhårda lagar för att skydda vår säkerhet så länge de ärrelevanta. Så är det inte i det här fallet. Statsrådspos-ten tillsätts inte genom att medborgarna skickar inansökningar med meriter där de påstår hur förträffligajust de skulle vara som statsråd om de bara fick enchans. Det är endast statsministern som tillsätter stats-råd i sin regering. De människor som tillsätts är såda-na som statsministern känner personligen. Bör han dåinte kunna avgöra vem som är bäst lämpad för postenoavsett hur länge denna person varit svensk medbor-gare?Fru talman! som till ansåg att det alltid ska föreligga i sam-manhanget godtagbara sakliga skäl bakom krav påsvenskt medborgarskap. Men varken utredningeneller ger några skäl till att behålla kravet påminst medborgarskap för att man ska kunna blistatsråd, för det finns inga.Anf. 108 Statsrådet ():Fru talman! Framför oss ligger en lång mandatpe-riod som vi står på tröskeln till. Den stora fördelenmed att vi tidsmässigt har detta hav av möjligheterframför oss är att vi kan föra en mycket intensiv de-batt om frågor där vi i förstone kan låta åsikter brytasmot varandra och där vi kan låta väldigt många åsik-ter komma till uttryck i frågor som vi sedermeramåste komma överens och samsas kring. Det är såsom traditionen bjuder när det gäller författningspoli-tiska frågor.Nu har det rests en fråga här om kravet på tioårigtmedborgarskap för att inneha statsrådsskap. Det är enrelevant diskussion. Jag välkomnar den i ljuset av deallmänna integrationssträvanden som vi har påett helt annat sätt än när regeringsformen tillkom ibörjan av 70-talet. Det var i mångt och mycket ettarbete som skedde då helt andra förut-sättningar rådde än i dagsläget.Men jag kan inte annat än konstatera att denna re-gel har tillkommit i stor endräkt. Och så sent som förnågot år sedan uttalade partiernas representanter i denaktuella kommittén att man ansåg att det var ett oef-tergivligt krav.Om det nu sker positionsförändringar i partierna,à la bonne heure, då får det ske och sedan får vi taupp den här frågan till diskussion när vi närmar ossslutet på mandatperioden. Jag som statsråd och ansva-rig i regeringen för regeringsformen har uppmuntrattill debatt, till en författningspolitisk diskussion, intebara kring den här frågan utan kring flera frågor.Det är bra om nu positionerar sig pådet här området. Det vore bra att få höra om det här ären uppfattning som är eller om det är denenskilda ledamotens uppfattning. Är det Folkpartietsuppfattning, ja, då har vi en positionsförändring somvi får ta hänsyn till i de kommande författningspoli-tiska samtalen.Anf. 109 ():Fru talman! Det här är en enskild ledamots upp-fattning. Men det är väl kanske så alla förändringarsker, att idén kommer från en person. Att jag ville haden här debatten med dig, , var just för attjag ville börja med dig. Kanske jag kan påverka dig,och du ska lita på att jag verkligen försöker att påver-ka mitt parti också.Problemet är just det att de människor som satt idenna kommittén tillhörde de etablerade. Därför är jag övertygad omatt de perspektiv som jag har lagt fram inteframkom i diskussionen, för hade de gjort det hademan en gång till behövt ställa sig frågan: Är det verk-ligen rätt att gradera medborgarskap? Är det verkli-gen rätt att diskriminera medborgare? Vi vet ju att dettill syvende och sist är statsministern som tillsätter sinregering, och statsministern känner de personer somhan tillsätter. Min fråga är: Vad förväntas dessa tio åråstadkomma med mig som människa?Anf. 110 Statsrådet ():Fru talman! Det här är ingalunda unikt för Sveri-ge, utan motsvarande regler finns i de flesta utveckla-de demokratier. En av de allra äldsta demokratier ivärlden, som jag tror att de flesta av oss hyser storrespekt för, nämligen den amerikanska demokratin,ställer upp inte bara ett medborgarskapskrav på dethögsta politiska ämbete som finns i den nationen. Attbli vald till president kräver nämligen att man är föddi förenta stater, detta gigantiska invandrar-land.Detta att uppställa medborgarskapskrav för vissapolitiska befattningar är alltså ingalunda unikt förSverige. Jag tror att man ska vara försiktig med atttolka det i ljuset av diskriminering. Det som har väg-lett lagstiftare i olika länder är samma skäl som iSverige, nämligen att i vissa situationer är just lojali-teten med landet så viktig. Sedan kan man med fogställa frågan om det just är medborgarskapet somkonstituerar en sådan lojalitet.Jag tycker att den här frågan är värd en ordentlig,offentlig debatt. Men det var en intressant upplysningatt detta inte är uppfattning. Den dag dådet blir uppfattning har vi ett nytt poli-tiskt läge, för har det rått konsensus kring dehär frågorna.Men låt oss diskutera den här frågan som såmånga andra författningsfrågor. Sedan får vi se när vinärmar oss mandatperiodens slut, då vi säkert har ettantal frågor att försöka hitta en ny stor kompromisskring. Därför att i slutändan är det så oerhört värde-fullt för vår demokrati att det råder konsensus kringregeringsformen.Anf. 111 ():Fru talman! Ja, jag förstår att vi ska ha bred upp-slutning kring detta innan vi ändrar det. Och detkommer vi snart att få, tror jag.Men bara för att kräver vissa saker betyderdet inte att det är rätt. Bara för att majoriteten tyckeren sak betyder det inte heller att det är rätt.Jag har fortfarande inte fått svar på min fråga:Vad förväntas göra med mig som männi-ska? Varför graderar vi några medborgare högre änandra? Framför allt när statsministern utser sin re-gering, vad hjälper då denna lag honom? Varför togvi bort åldersgränsen? Varför tog vi bort relationskra-vet? Varför tog vi bort det ena och det andra? Detgjorde vi därför att statsministern är förnuftig nog attkunna veta vem som är lämplig för en sådan post.Även när det gäller detta med medborgarskap bordedet väl i så fall kunna vara i statsministerns intresseatt förstå vilken människa som är pålitlig, vem som ärtillräckligt lojal med vår stat för att kunna inneha enstatsrådspost.USA må vara en stor demokrati. Åtminstone trorjag i och för sig att de är mer relevanta än vi, för tioår är ju ingenting. Då hade det varit bättre att behålladetta att man ska vara född i av svenska för-äldrar.Överläggningen var härmed avslutad.25 § Svar på interpellation 2002/03:86 omrättssäkra valAnf. 112 Statsrådet ():Fru talman! har frågat statsrå-det vad hon avser att göra för att utvär-dera vallagens regler från rättssäkerhetssynpunkt ochundersöka lämpliga sätt att stärka skyddet mot försöktill valfusk.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som ska svara på interpellationen.Självklart delar jag uppfatt-ning att valfusk inte ska få förekomma. Den som görsig skyldig till obehörigt verkande vid röstning medmera kan straffas enligt föreskrifter i brottsbalken.Har det förekommit fusk eller andra oegentlighetersom med fog kan antas ha inverkat på valutgångenska dessutom besluta omomval, om valet har överklagats.Hur röstningen ska gå till är alltid en fråga om av-vägningar. Det säkraste sättet är röstning i vallokal,då väljaren själv infinner sig och valförrättarna kanförvissa sig om väljarens identitet. Alla väljare kandock inte rösta i vallokal, till exempel gamla ochsjuka människor. För att tillvarata dessa väljaresmedborgerliga rättigheter har därför budröstningeninförts. Budröstning innebär något sämre säkerhet,eftersom väljaren aldrig uppträder inför någon of-fentlig valfunktionär. Detta är en naturlig följd av denavvägning som gjorts och som syftar till att så mångaväljare som möjligt ska kunna delta i valen.Valmyndigheten håller på att ut-värdera genomförandet av val. Budröstning-en är en del i denna översyn. Det är möjligt att en meromfattande utvärdering av vallagen behöver ske. Jagavser i så fall att återkomma om detta.Anf. 113 ():Fru talman! Jag får tacka för svaret från statsrådet.Jag är förstås glad att tar tillfället i aktatt instämma i att valfusk inte ska få förekomma. Menjag tror faktiskt inte att det är på den punkten somallmänheten känner något större behov av klargöran-den, för i fråga om valsäkerheten har de demokratiskapartierna gemensamma intressen som förenar ossbortom dagspolitikens stridslinjer. Frågan är: inte se några lärdomar som vi bör draav de skandaler som har inträffat vid förra årets val?Vi har säkert alla mött, både i vardagen och i me-dierna, skämt, satirer, sarkasmer om allt som harinträffat när det gäller misstänkt socialdemokratisktvalfusk från enskilda valarbetare. De där skratten somsarkasmerna och skämten utlöser fastnar lätt i halsennär man inser att hos många medborgare infinner sigfaktiskt på allvar frågan om man kan lita på svenskaval. Den dagen som medborgare ställer sig den fråganpå allvar, finns det skäl att känna djup oro från detpolitiska systemets sida.Mycket av diskussionen efter valet har handlat omvad som hände i i vissa vallokaler. Men,fru talman, det är ju faktiskt inte några enstaka falldär vi har kunnat konstatera att budröstsystemet tillexempel inte har tillämpats på ett korrekt sätt. Jagkommer att prata mycket om budröster eftersomdet är den typ av röster som det är möjligt att i efter-hand kontrollera huruvida de har inlämnats på ettkorrekt sätt.Jag har ägnat min julledighet åt att personligen gåigenom budröster i ett par andra kommuner i mittnärområde och har kunnat konstatera att det är väldigtstor skillnad på vallagens bokstav och den faktiskatillämpningen.Jag ska på en gång säga att jag inte har kunnat senågra konkreta bevis på organiserat fusk. Då hade jagnaturligtvis polisanmält det. Men det finns en hel delslarv som går igenom utan att de röstmottagare somenligt lagen har ett ansvar för att kontrollera att rös-terna har blivit inlämnade på ett korrekt sätt har gjortdetta. Budröster har lämnats in trots att de på punktefter punkt inte uppfyller de formkrav som lagenställer upp. I vissa fall har det varit upp till var femtebudröst och mer därtill som inte har uppfyllt de for-mella kraven men ändå har blivit godkänd. Det vanli-gaste felet är att budet inte fyllt i de obligatoriskauppgifterna.Visserligen finns det en undantagsregel om attlantbrevbärare inte behöver ange sina personuppgif-ter. Men, fru talman, om detta skulle vara den främstaanledningen till att personuppgifter om buden saknaspå alla de budröster som jag kontrollerat, skulle detmyllra av lantbrevbärare i närförorter.Det tror jag ärligt talat inte att det gör.Man hittar också annat. Det kan vara kuvert därde obligatoriska uppgifterna om väljaren själv saknas.Det kan vara kuvert som inte är igenklistrade, därbudet alltså har kunnat byta ut valsedlarna. Och välatt märka: Detta är de godkända rösterna!Vad vi ser här är den typiska situationen, som ärkänd från all förvaltningsforskning, där lagarnas fastaregelverk möter vardagens kompromisser. Följdenblir att regelverket inte följs till sin bokstav, utanröstmottagaren tänker: Rösten stämmer nog ändå. Detär nog rätt i alla fall.Här, fru talman, skulle jag vilja efterlysa både endiskussion och en tydlig signal, vilket statsrådet harmissat att sända ut i sitt första inlägg, om att vi intebara behöver ett valsystem som gör det lätt för män-niskor att rösta utan att vi också behöver försvara dekontrollfunktioner som finns för att väljarna ska kän-na sig trygga. Vi behöver gemensamt, över partigrän-serna, ingjuta civilkurage hos röstmottagare att vågavägra ta emot en röst som lämnas in på ett felaktigtsätt.Anf. 114 PER ():Fru talman!