prot · GR0932 · 2003-11-20 00:00:00 — Jag vill liksom tidigare talare understryka att det känns bra att utrikesministern förde in situationen i i vår debatt här i kammaren. Det tragiska som hänt där understryker just vikten av att motverka den maktlöshet och desperation som sprider sig över världen. Jag hörde utrikesministern efterlysa en hårdare, bredare och mer folklig debatt i om den konstitution som arbetats fram. Det välkomnar jag. Jag tror att en sådan debatt kommer enbart om vi tar ställning för att vi faktiskt ska ha en folkomröstning också i . Låt oss backa lite. tog det svenska folket med mycket stor majoritet ställning mot ett införande av euron i och mot ett medlemskap i tredje steg. I en opinionsmätning som presenterats visar det sig att i en folkomröstning i om konstitutionen, något som man haft i många andra länder, skulle rösta ja och rösta nej. Av detta kan vi dra två slutsatser. Den ena är att det finns en bred skepsis i mot en utveckling mot mer överstatlighet på det mellanstatliga planets bekostnad inom EU. Vi kan också dra slutsatsen att den svenska politikerkåren inte går i takt med de svenska väljarna. Vi går inte bara i otakt; vi går inte ens i samma led. Medan vi här applåderar EU:s utveckling säger man ute bland folk: Nej, stopp, vänta! Vi röstade ju faktiskt nej . Man vill någonting annat än vad det konstitutionsförslag som här föreligger säger. När jag hör försäkran om att hon vill ha en bredare och mer öppen och folklig debatt om detta måste jag fråga varför hon inte kan tillåta att svenskarna får rösta om sin och EU:s framtid, om det här konstitutionsförslaget. En sådan folkomröstning kommer man nu att ha på , i , i , i , i , i och i flera andra länder. Kan vi inte ordna en folkomröstning också i så att vi möts i en debatt och väljarna får ta ställning? 127 Utrikesminister () replik: Det var i och för sig inte någon debatt om konstitutionen jag efterlyste, även om en sådan naturligtvis är välkommen. Det är bland annat därför vi har ett särskilt arrangemang landet över, den så kallade stafetten: för att involvera så många som möjligt även i diskussionen om en ny konstitution. Nej, det jag efterlyste var en diskussion om Europasamarbetet som sådant, att vi lyfter oss bort från de tekniska frågorna och funderar, diskuterar och förankrar våra tankar om roll i EU och EU:s roll, som snart kan sägas vara roll, i världen. Det är den diskussionen jag skulle vilja vidga och involvera många fler människor i. När det gäller en folkomröstning konstaterar jag att flertalet av de 25 inte avser att ha någon folkomröstning. 128 () replik: Men, utrikesministern, vi har ju precis haft en debatt om utrikessamarbetet. Vi har haft en debatt om Europafrågan. Vi har haft en debatt om hur man egentligen ser på framtid. Vi hade en folkomröstning om EMU. De tydliga motpolerna var de som önskade sig ett mellanstatligt samarbete där vi löser de problem som är gemensamma och å andra sidan, ja-sidan, de som i stället önskade sig ett överstatligt EU, ett EU med fler inslag av gemensamma lösningar och mindre inslag av mångfald. Ändå är det en konstitution åt det hållet man nu håller på att få igenom. Därför tycker jag, inte minst mot bakgrund av att vi här verkar ha andra åsikter om framtid än ute bland folk, att det är ett rimligt krav att svenskarna ska få folkomrösta. En opinionsmätning gjord av EU:s egen statistikbyrå visar att av svenskarna vill folkomrösta. Farhågorna om att inte så många skulle rösta besannas alltså inte. De i som vill ha en folkomröstning är faktiskt näst flest i hela EU. I flera länder kommer man att ha det. I flera länder debatterar man hårt varför man inte ska ha det. I har premiärministern uttalat att ingen sann europé kan vara emot en folkomröstning. Tanken med konventet var ju just att föra EU närmare medborgarna, och då måste medborgarna också få rätt att göra sin röst hörd. Varför ska inte svenskarna få den rätten på samma sätt som tjeckerna, irländarna, danskarna och flera andra inom EU? Varför ska vi inte ha en folkomröstning? 129 Utrikesminister () replik: Jag konstaterar att är för en folkomröstning men ingen sann europé. Det finns uppenbarligen alla varianter. Det är just mot bakgrund av hur jag tycker att EMU-debatten fördes och blev som jag skulle vilja ha en annan diskussion som handlade om mer än plånboksfrågorna och vilken nytta samarbetet i enskildheter kan ha för oss i . Jag skulle vilja lyfta fram frågan om Europasamarbetet till de övergripande frågor som handlar om att utveckla vårt land, och världen. Vi har faktiskt ett ansvar för hur utvecklingen sker i vår värld, och vi måste diskutera hur vi kan ta det ansvaret. Det är i det sammanhanget jag tycker att Europasamarbetet ska komma in. Jag tycker inte att vi hade den diskussionen när vi folkomröstade om EMU. 130 () replik: Även jag instämmer i de tidigare kommentarerna om utrikesministerns signal när det gäller det som hänt i . Jag skulle vilja knyta an till den diskussion som har förts kring konventet och möjligheterna att nå framgång. I går kunde jag ta del av en statsminister som var förhoppningsfull om att de svenska positionerna hade god chans att vinna gehör. Mot den bakgrunden förstår jag att regeringen anser sig ha en god spurtförmåga, en god förmåga att hämta in det som har förlorats som inte har fattat något beslut. Jag skulle vilja höra om utrikesministern bedömer att ett kommande riksdagsbeslut exempelvis om att lyfta bort rymden som en fråga för EU-samarbetet kan förväntas röna framgång, om samma framgång kan förväntas när det gäller ordförande i rådet samt slutligen om framgång kan förväntas när det gäller en kraftfullare markering på miljöområdet, där det i regeringens skrivelse saknades mycket. 131 Utrikesminister () replik: Det gladde mig också att konstatera att statsministern kände sig förhoppningsfull efter mötet med Berlusconi. På det här stadiet tror jag dock att man ska akta sig för att göra några gissningar eller antaganden om hur det kan gå i den ena eller den andra frågan. Jag vill understryka att vi egentligen inte har någon tid att ta igen. Så ser inte förhandlingarna ut. Vi har genom den dialog vi haft med ändå haft möjlighet att vara mycket tydliga i de olika ställningstaganden som vi haft att göra. Trots att vi ännu inte haft något egentligt riksdagsbeslut har det varit fullt möjligt att hävda intresse under det som har förevarit. Längre än så har förhandlingarna faktiskt inte kommit. Jag är inte på det här stadiet beredd att säga vad vi tror att vi ytterligare kan uppnå eller inte. Jag har gjort en enda markering här eftersom detta har varit så oerhört tydligt. Jag har också gjort andra markeringar av det slaget i i flera frågor, och det är när jag märkt att det finns en väldigt stor eller bred anslutning i en viss fråga eller ett visst motstånd. Längre än så är jag inte beredd att gå. 132 () replik: Jag hör att utrikesministern aktar sig för att göra några gissningar i den ena eller andra frågan. har jag tidigare lyssnat på mycket tydliga uttalanden om hur utrikesministern förväntar sig utfallet när det gäller några av de områden där tidigare varit väldigt tydlig. Det förvånar mig att utrikesministern i det ena sammanhanget inte vill göra någon gissning men i andra sammanhang är mycket tydlig i sin gissning att det inte finns stöd för uppfattning när det gäller en vald ordförande eller president i rådet. 133 Utrikesminister () replik: Jag måste förtydliga mig: Några gissningar gör jag över huvud taget inte. Vad jag har redovisat är hur bilden ser ut i förhandlingarna på ett visst stadium, och enbart i de fall där det har funnits tillräckligt tydliga ställningstaganden för att jag skulle kunna vidarebefordra den informationen till . 134 (m): Jag börjar med att säga att jag för tids vinnande inte tänker yrka något. Däremot står jag givetvis bakom de moderata markeringar som finns i betänkandet. Efter att ha lyssnat på debatten så här långt är jag närmast stum av förvåning över att de stora förändringar som konventsfördraget innebär när det gäller rättsfrågorna knappast har berörts alls. Det är förvånande därför att rättstryggheten ju är en av samhällets grunduppgifter, men också därför att det när det gäller en allt grövre brottslighet finns ett starkt stöd bland medborgarna för mer resoluta åtgärder. Jag noterar att både och i princip avvisar allt som handlar om en effektivare och mer samordnad brottsbekämpning, vilket är intressant att notera med tanke på diskussionen om folklighet och förankring. De flesta är väl också införstådda med att vi inte längre bara har att ta itu med lokala tjuvar och inhemsk brottslighet. Kriminaliteten arbetar väldigt organiserat över gränserna. Ska vi göra någonting åt det krävs det naturligtvis mer och bättre internationellt samarbete. är brottsbekämpningen på Europanivå väldigt betydelsefull. handlar det om att stärka det arbetet och att ge det mer kraft. Det förtjänar väl att sägas så här inledningsvis att justitieutskottets majoritet i stor utsträckning tycker att konventsförslagets förändringar är välbetänkta. Men de är inte okomplicerade för det. Tvärtom är många av frågorna ganska besvärliga att sätta sig in i och att fatta beslut om. Konventets förslag innebär också att riksdag och regering ska lämna ifrån sig en del beslut och att vi ställer upp på att ta ansvar för att leva upp till vissa krav och förväntningar. Av den anledningen är det naturligtvis lite märkligt att vi i den här debatten inte har med oss justitieminister . Det här är förmodligen en av de viktigaste frågorna som ska hantera den här mandatperioden. Regeringen förväntas ta till sig våra synpunkter och beslut, och det kommer ju också en fortsättning efter förhandlingarna. Men är inte här, trots att TV lär sända åtminstone delar av debatten. När det gäller förslaget vill jag säga att vi moderater tycker att det är bra att nuvarande ordning med rambeslut ska ersättas av europeiska lagar och ramlagar för den brottslighet och annat som det handlar om. Problemet har ju varit att regeringen efter ett ganska allmänt rambeslut här i har kunnat godkänna bindande överenskommelser utan att har kunnat ta ställning till de exakta konsekvenserna för vår egen nationella lagstiftning. Det har inte varit någon bra ordning, och vi har närmast känt oss tjatiga som har fått protestera mot den här ordningen . blir det tydligare att medlemsstaterna själva bestämmer den egna lagstiftningen för att nå de europeiska ramlagarnas mål och annat. Det här innebär också i sin konstruktion att vi kan få en bättre tingens ordning, och det är väldigt viktigt att det blir så. Det är också bra att både kommissionen och de enskilda medlemsstaterna kommer att kunna lägga fram förslag för prövning i rådet, även om man i fördraget säger att man måste ha stöd av minst en fjärdedel av medlemsländerna för att få ett förslag behandlat. En viktig förändring är att beslut i de flesta fall ska fattas med kvalificerad majoritet. har vi haft en ordning där det har krävts enhällighet. Men blir det kvalificerad majoritet i rådet och medbestämmande för . Det är klart att det med många nya medlemsstater det är redan tungkört är omöjligt eller i vart fall svårt att kräva enhällighet för varje förändring. Då går det väldigt sakta att vidta de åtgärder som behöver vidtas. Att säga nej till en sådan demokratisk effektivisering som det här handlar om, vilket och Vänstern gör, är naturligtvis ingenting annat än att motarbeta och försena en bättre brottsbekämpning. Det tycker jag att man borde föra ut på gator och torg, för det tror jag att medborgarna skulle reagera ganska skarpt emot. Det är också så att i flera frågor behåller man kravet på enhällighet. Det är inte så att majoriteten alltid kan köra över nationerna i de här frågorna. När det till exempel gäller frågor om att utöka listan på vilka brott som ska omfattas av den europeiska lagstiftningen är det betryggande att vi själva är med och bestämmer och att inte ens en majoritet kan köra över eller något annat land. Det är naturligtvis viktigt att det är på det här sättet därför att det handlar om EU:s respektive medlemsländernas ansvar. Det gäller också operativt polissamarbete, och skälet till det är naturligtvis att de flesta är överens om att det är medlemsländerna själva som ska upprätthålla lag och ordning och svara för tvångsåtgärder mot enskilda. Det är alltså en tydlig avgränsning av beslut där man använder kvalificerad majoritet, och det tror jag är alldeles nödvändigt. Konventet föreslår också att ska bestämma strategiska riktlinjer för lagstiftning och det operativa programplaneringsarbetet. Dessutom vill man inrätta en ständig kommitté vid ministerrådet för att förbättra, som det heter, det operativa samarbetet och samordningen av sådant som de nationella myndigheterna gör. Vi moderater säger nej till det här. Det finns inte skäl att ge en fördragsreglerad rätt att ta fram strategiska riktlinjer på det här området. Risken med det och med en ständig kommitté är att det överstatliga samarbetet och verksamheten växer av sig själv i en riktning och med en omfattning som går ut över nationernas egen rätt och eget ansvar att upprätthålla rättssamhället. Man ska naturligtvis inte måla hin på väggen, men vi moderater tycker att det är viktigt att tydligt definiera vem som ska göra vad och att också i övrigt se till att avgränsningarna inte eroderas. Vill man ändra på saker och ting får man väl komma tillbaka och ändra i ordnade former. Det får inte vara så att verksamheten liksom kan glida i väg. Med en strategisk planering och en ständig kommitté är risken stor att den blir en motor i något som växer på egen hand. Av liknande skäl avvisar vi moderater förslaget att skriva in i fördraget att unionen ska kunna anta rättsakter som omfattar brottsförebyggande åtgärder. Brottsförebyggande arbete vet vi allesammans kan tolkas väldigt brett och leda till sammanblandning av ansvarsnivåerna. Samarbeta och byta erfarenheter när det gäller brottsförebyggande arbete får man göra utan rättslig grund. Det är ingenting som hindrar att medlemsländerna gör detta. Men att skriva in det i ett fördrag innebär att man sätter lite skjuts på arbetet utan den tydliga avgränsning som kan behövas om vi ska ha lite ordning på Europasamarbetet. Polis- och åklagarsamarbetet inom EU syftar till att förebygga och bekämpa brottslighet vare sig den är organiserad eller ej. Vissa brott, till exempel olaglig narkotikahandel, människohandel, korruption och bedrägeri, anses särskilt angelägna att bekämpa. Det samarbete som finns sker direkt mellan de nationella polis- och åklagarmyndigheterna och det sker genom Europol och Eurojust. Konventet föreslår att polissamarbetet i stort sett ska ha samma utformning som det har . Europols uppgift ska stödja och stärka nationell polis och andra brottsbekämpande organs insatser samt olika slags samarbete i den förebyggande kampen mot allvarlig gränsöverskridande brottslighet och sådan brottslighet som skadar unionsintressen. Det här är lite som en avgränsning av vad man håller på med. Alla Europols aktiva insatser ska genomföras tillsammans med nationella myndigheter, och tvångsåtgärder får genomföras bara av berörda nationella myndigheter. Det här är en väldigt bra ordning. Enligt förslaget ska Eurojusts uppgift vara att stödja och stärka samordning och samarbete mellan nationella åklagarmyndigheter med uppgift att lagföra allvarlig gränsöverskridande brottslighet eller brottslighet för vilken det krävs lagföring på unionsrättsliga grunder, som det heter. I europeiska lagar ska vi fastställa bland annat insatsområde och arbetsuppgifter. Det finns en hel del beskrivningar av detta. Det är mycket som är bra när det gäller Eurojusts verksamhet. Det här är en verksamhet där har tagit initiativ och där vi har fått en viktig utveckling. Men konventet föreslår nu också att det ska införas en ny rättslig grund för att genom enhälligt beslut i rådet och med samtycke inrätta en europeisk åklagarmyndighet. Den här europeiska åklagaren ska kunna utreda, lagföra och väcka åtal avseende grova brott som påverkar flera medlemsstater och när det gäller brott mot unionens finansiella intressen. Åtal ska väckas och drivas av den här europeiska åklagaren vid behöriga nationella domstolar i medlemsländerna. Om ni som inte sitter i justitieutskottet läser vårt yttrande ser ni att det där framgår en rad skäl till att det inte bör införas någon sådan här europeisk åklagare. Det är en grundläggande princip som är viktig, nämligen att EU inte ska ha förvaltning på nationell nivå. Att bryta mot den principen på straffrättens område, en av statens kärnuppgifter, är en fråga av stor betydelse som enligt justitieutskottet kan få svåröverblickbara konsekvenser. Det är en uppfattning som jag i högsta grad delar. Därför är det märkligt att majoriteten, trots den bestämda uppfattningen, har skrivningar om att det inte är rätt just nu och att man i varje fall borde utvärdera Eurojusts verksamhet. Indirekt säger man: Kanske sedan. När vi nu är så överens om att hela idén med en europeisk åklagare är fel borde naturligtvis ge regeringen ett klart besked om det, nämligen att inte vill gå med på det därför att det är fel. ska ju ha en uppfattning. Om vi tycker att det är fel ska regeringen inte tvingas i väg med öppna kort. Det är lite grann vad det här går ut på. Det är ovanligt dålig taktik om det är det som det är fråga om. Det är viktigt att signalera i en sådan principiellt viktig fråga där vi har så starka argument. Då ska vi inte öppna för oss att vi kan köpa det i alla fall. Det är en tendens när det gäller regeringens ståndpunkter i Europafrågor att man tittar på vad det kan bli i stället för att slå fast vad man anser rätt och riktigt. Just i denna fråga tycker vi moderater att det borde finnas anledning att vara riktigt tydlig. Det är viktigt att vi i bestämmer oss för vad vi vill eller inte. Allt kommer naturligtvis inte att gå vår väg. Vi är många medlemsstater som ska enas. Men för oss moderater är det viktigt att EU får ett fördrag som är tydligt om vad som är EU:s uppgift och vad som är och andra medlemsstaters uppgifter. På de områden där EU ska ha ansvar måste EU också vara starkt och ha möjligheter att arbeta effektivt. Det är mot denna principiella bakgrund vi reagerar när det gäller sådant som handlar om att definiera kompetensen på ett flytande sätt och där det skapas otydligheter. Det är också det som gör att vi säger nej till det vi anser vara mer principiellt helt fel, till exempel den europeiska åklagaren. Nej:en till trots det finns några få men starka sådana hos oss moderater ska det inte skymma det faktum att vi bedömer att det förslag som konventet har lagt fram på rättsområdet ger oss bättre förutsättningar att få ordning och reda i verksamheten och att bekämpa den internationella grova brottsligheten mer effektivt. Det är någonting som tjänar våra medborgare. Det sker också på ett demokratiskt betryggande sätt. Argumenten tidigare i debatten om att förslagen inte skulle vara demokratiska och inte ge inflytande stämmer inte. Det finns inte heller någon som har gett något bra argument om varför det här inte skulle stämma med svensk grundlag. Det finns en del slask i denna debatt som vi borde hålla oss ifrån. Det är ett genomarbetat förslag som också justitieutskottet noga har prövat. I huvuddragen är det bra, med de reservationer från moderat sida jag här har redovisat. 135 (): Mycket har förändrats i EU-samarbetet sedan folkomröstningen om medlemskapet 1994. Den union vi nu ser framför oss är något helt annat än den vi då tog ställning till. Vi har kunnat följa en utveckling där mer och mer makt förs över till EU:s olika institutioner, och vi ser konturerna av ett växa fram. Man kan fråga sig var den folkliga förankringen finns i den här utvecklingen, och man kan fråga sig varför så lite av diskussionen handlar om följderna för folkstyret när fler och fler beslut ska fattas överstatligt på EU-nivå. ser vi bekymrade miner överallt när det gäller debatten om EU:s framtid och över att så få aktivt deltar i diskussionen. Ja, men låt oss då göra något åt det! Låt folket i en folkomröstning ta ställning till det förslag vi små småningom eventuellt ska ratificera. Det skulle både ge möjlighet till en debatt och en faktisk möjlighet till att få en förankring av denna nya . Det konvent som har tagit fram förslaget kan ju knappast kallas folkligt. Förslaget är utarbetat av ett konvent där ledamöterna i huvudsak är äldre högavlönade män, medan andelen kvinnor och unga var mycket liten bland konventets ledamöter. Det är nog därför ingen slump att till exempel jämställdhet så tydligt har fått stryka på foten och att det inte finns med i förslaget som ett av unionens grundläggande värden. Det är inte heller någon slump att det manligt dominerade konventet glömmer att skriva in att det är viktigt med ökad kvinnorepresentation. Det är symtomatiskt och något som måste rättas till. Vi kvinnor utgör inget särintresse; vi utgör halva mänskligheten. Med den debattordning vi har har jag inte möjlighet att återkomma senare i debatten när det gäller andra frågor. Därför vill jag helt kort passa på att understryka att regeringen i förhandlingarna också företräder ett löntagarintresse. Det gäller särskilt frågan om att bevaka kollektivavtalens ställning och rätten till gränsöverskridande fackliga sympatiåtgärder. Här välkomnar vi för övrigt att det sammansatta utskottet i stort delar vår uppfattning. Vidare har vi frågorna om frihet, säkerhet och rättvisa. kan vi även på det området se en utveckling där man alltmer harmoniserar rättsväsende, brottsbekämpning och inte minst asyl- och invandringspolitiken. har budskapet varit detsamma. Vi lever i en globaliserad värld där den internationellt organiserade brottsligheten ökar och där extremister, människosmugglare och illegala invandrare utgör ett allt större hot mot säkerhet och allmän ordning. Det är dessa mycket angelägna frågor som påstås motivera att det området ska omfattas av mer av överstatlighet och mindre av självbestämmande för medlemsländerna. Det påstås motivera maktkoncentration. Vid ett hastigt påseende kanske det är logiskt. Vem tycker inte att det är angeläget att arbeta mot trafficking, människohandel och narkotikasmuggling? Vem tror att vi kommer åt problemet utan att samarbeta? Men det är ingen logik i att å ena sidan vilja bekämpa gränsöverskridande brottslighet genom samarbete och å andra sidan ha en ordning där makten alltmer flyttas till EU-nivå i frågor som rör centrala kärnområden i nationalstaterna. Hur mycket man än söker i konventets texter eller regeringens skrivelser hittar man ingenstans ett enda redovisat argument att detta skulle vara till nytta eller effektivt. Ingenstans har man argumenterat för detta! Om man inte hittar sådana argument kan man däremot i remissvaren hitta fler argument som talar om motsatsen. Viktiga remissinstanser, till exempel Riksåklagaren och , har allvarliga invändningar mot förslagen. menar att konventets förslag är principiellt mycket långtgående och man manar till försiktighet. Det förs fram allvarlig kritik mot att det finns otydligheter som gör att vi riskerar att få en unionsstruktur med ett mycket brett men otydligt definierat ansvarsområde. Förslaget drar inte någon gräns mellan unionens och medlemsstaternas kompetensområden, och det handlar om så centrala frågor som frihet, säkerhet och rättvisa. Bland annat finns det oklarheter när det gäller den nationella säkerheten och därmed våra säkerhetstjänster. Vi menar att det är anmärkningsvärt att regeringen inte på något sätt visat att man har tagit till sig de farhågor som har kommit fram hos dessa remissinstanser. Man verkar helt bortse från risken att vi kan förlora kontrollen över vårt straffsystem och vår polisiära organisation. Inte heller biter det att inte kan se att förslagen leder till någon effektiv hantering av gränsöverskridande brottslighet. kan inte se att det är resultatet av dessa förändringar. Syftet med det rättsliga samarbetet måste vara mångsidigt.