prot · GR0936 · 2003-11-26 00:00:00 — Det ska vi eftersträva. Men då måste det vara lika förutsättningar, att både mamman och pappan är föräldrar och har möjlighet att vara hemma med sina barn och att företagsledning och arbetsledare, oavsett var i organisationen man arbetar, ser till att man har möjligheterna att fungera likadant så att man inte får en släng av sin chef eller arbetsledare: , du ska vara pappaledig! Sedan har vi den lilla detaljen med olika lön för lika och likvärdigt arbete. Kvinnor som är mammor tjänar mindre per arbetad timme än andra kvinnor. För män är det precis tvärtom. Pappor tjänar mer än män utan barn. De här diskussionerna kan vi uppenbarligen föra hur länge som helst. Det är väl också så att detta att vara man är någonting som är en extra bonus när man söker ett jobb. känns det ganska hopplöst. Det blir ett moment 22. Att åstadkomma rättvisa löner mellan kvinnor och män är faktiskt en nyckelfråga, förutom uppgiften att göra familjen jämställd för att vi ska uppnå en bra jämställdhet i hela landet. 117 () replik: Jag tyckte om uttrycket att göra papporna med barn. Det ska jag ta med mig. Jag tror säkert att jag kommer att använda det, kanske inte alltid citera varifrån det kommer, men jag ska komma ihåg vem som introducerade det, för jag tyckte det var bra. Jag håller också med om resonemanget att höja taket i socialförsäkringssystemet. Det vill även vi, även om vi i första hand kanske ser det som ett försvar av en generell välfärd. Men det finns också en jämställdhetsaspekt. Vi är alltså överens om att göra papporna med barn och att det handlar om ansvar. Men jag förstår inte riktigt varför vi då inte skulle kunna ta steget mot en individuell föräldraförsäkring. Vi har ett socialförsäkringssystem som är individuellt och som bygger på att män och kvinnor så att säga är enastående individer. Visst är det väl rimligt att även föräldraförsäkringen är individuell. 118 () replik: Ja, det är en möjlighet att föräldraförsäkringen kan vara individuell. Så långt vill vi från sida inte gå. Vi vill att man ska uppmuntra och ge bonus till de pappor som är hemma och att man även skapar andra möjligheter för kvinnor i arbetslivet så att vi får ett mer jämställt arbetsliv. Det krävs också väldigt mycket opinionsbildning, att man snickrar ihop nya normer på det här området för att vi ska få den här jämställdheten utan att tvinga familjerna att sköta sin barnomsorg och ta hand om barnen på ett visst sätt. 119 () replik: Jag tycker att det är synd att inte vågar ta det steget och att man resonerar i termer av att just männen ska uppmuntras, att just männen ska ha bonus, när det handlar om ett ansvar. Det är det som är problemet. Jag menar att hela det resonemanget, när man pratar om att män ska lockas till det hela, cementerar ett synsätt där man på något sätt legitimerar att männen kommer undan, att de inte tar sitt ansvar. Då kan ju männen hävda att de förlorar på det ekonomiskt, att de förlorar i möjligheter till avancemang på arbetsplatsen och så vidare. Även om det är så är det likafullt ett ansvar som vi måste dela. Någonstans blir det ändå för mig en viss feghet kan jag kalla det, att inte våga ta steget fullt ut att faktiskt säga att nu individualiserar vi föräldraförsäkringen och ser till att kvinnor och män tar samma ansvar för sina barn. 120 () replik: De här frågorna är ganska kontroversiella. Det är alltså ett problem att hitta rätt mix. Vi kan ju se att det är en del pappor som inte ens tar ut den enda pappamånad som redan nu är lagstiftad. Det finns de som faktiskt avstår från den månaden, även om de inte är så många. Dessutom är de i mindre utsträckning än mammorna hemma för att vårda sjuka barn. Jag är inte säker på att vi skulle vinna så väldigt mycket på en individualisering. Här handlar det om opinionsbildning, om att skapa nya normer, om att se till att män och kvinnor känner sitt ansvar för barnen, för det uppväxande släktet. Jag tror också att man kommer längre med en bättre utbildning, att man i hela samhället får större kunskaper om de här frågorna och ser att det finns behov av både manliga och kvinnliga förebilder för barnen som växer upp. Oavsett i vilken ålder de befinner sig har barnen det här behovet. På det sättet tror jag att man kommer längre än om man säger att nu måste ni dela tvärt av, x månader till män och lika många månader till kvinnor. Det kommer att innebära att människor känner ett tryck och ett tvång som inte medför några positiva saker för det lilla barn man ska vara hemma tillsammans med. Man kanske både känner oro för att man kommer efter och upplever att man inte vill ha det på det här sättet. Det tror vi inte är bra förutsättningar för det uppväxande barnet heller. Men vi kan ta upp och diskutera de här frågorna, och det är en diskussion som förs i många olika sammanhang. Vi får väl se var vi hamnar någonstans. 121 (): Kvinnors underordning begränsar och förminskar kvinnors liv. Bristen på jämlika villkor gör också och världen fattigare. Många av de problem nu möter delar vi med övriga . Hela kämpar med en åldrande befolkning och med låga födelsetal. Faktum är att stora europeiska nationer kommer att krympa; väntas minska från 83 miljoner människor till 73, från 57 till 41, från 147 miljoner till 121. Effekterna av de här demografiska utmaningarna är inte bara att bördorna för dem i arbetsför ålder blir större och att de offentliga systemen riskerar en finansiell kollaps. Eftersom stora delar av och även inte har samma problematiska befolkningsstruktur riskerar dessutom att se sig omkullsprunget i tillväxtligan av dessa regioner. Demografin är central för den ekonomiska tillväxten. Varför nämner jag den allestädes närvarande tillväxtfrågan och de demografiska problemen? Ämnet för dagen är väl jämställdhet? Jag gör det därför att jämställdhet och tillväxt hör ihop. Ska vi lösa vår tids utmaningar måste vi se världen utifrån ett feministiskt perspektiv. Länge byggde tillväxten i industriländerna på att halva befolkningen, männen, förvärvsarbetade medan den andra halvan, kvinnorna, verkade i den oavlönade sektorn och tog hand om barn, män, hushåll och gamla. En sådan modell är dock inte möjlig längre eftersom inte alla accepterar den. Vi vill kunna leva hela liv. Kvinnor och män vill kunna arbeta på lika villkor. Vi vill kunna förena familjeliv och arbetsliv. Men industrivärlden är inte byggd för detta. Resultatet har blivit de nedgångar i födelsetalen och de därmed sammanhängande demografiska problem som vi nu ser. Samhällen som diskriminerar människor, eller inte tar vara på befolkningens kompetens, har sämre förutsättningar till värdeskapande tillväxt. I länder där det är omöjligt att förena utbildning, föräldraskap och yrkesliv tvingas ofta många unga kvinnor välja bort eller kraftigt skjuta upp föräldraskapet. I länder där invandrares kunskaper inte tas till vara på arbetsmarknaden hämmas tillväxten. I länder där arbetslivet bränner ut människor bromsas ekonomin. och övriga har klarat utvecklingen hyggligt. Vi prioriterar jämställdhet. Vi har en utbyggd offentlig service med god barnomsorg. Vi har en lång föräldraledighet. Vi har en hälsovård som omfattar alla. Vi har vuxenutbildning. Vi strävar efter goda villkor på arbetsmarknaden. Detta är viktiga delar av en solidarisk välfärdsmodell, men det är dessutom viktiga fundamenta för en långsiktigt god tillväxt. Den bilden, som vi med rätta har varit stolta över, hotas . Arbetslösheten ökar återigen. Mer än en halv miljon människor har tidsbegränsade anställningar. har 130 000 fler korta och otrygga jobb skapats. Främst är det unga kvinnor som tvingas leva under dessa villkor. Nästan hälften av de kvinnor som är har tillfälliga anställningar. Det handlar framför allt om hotell och restaurang, om städbranschen och om vården. De här människorna förvägras rätten till trygghet. De vet inte vilken inkomst de kommer att ha eller ens om de kommer att ha något jobb att gå till. De får inga lån till bostäder. Kort sagt: Deras möjligheter att själva planera och råda över sina liv är kraftigt beskurna. Det här gäller framför allt kvinnor i LO-kollektivet och dem som inte är fackligt anslutna. Det faktum att arbetslösheten har minskat har förbättrat situationen något. Till exempel minskade antalet vikariat med 20 000 bara . Men ökar arbetslösheten igen, och med den de otrygga jobben. Det är ett kraftigt underbetyg till svensk arbetsmarknad. Vem kan sedan vara förvånad över att vi har de ohälsotal vi har? Vi har en halv miljon förtidspensionerade, varav är kvinnor. Vi har 125 000 långtidssjukskrivna, varav är kvinnor. Att i detta läge, som de borgerliga, föreslå stora skattesänkningar och därmed nedskärningar i den solidariska välfärden leder inte till förbättringar för kvinnorna. Att i det här läget, som de borgerliga, föreslå försämringar i anställningstrygghet och ökad arbetskraftsinvandring som lösningar på våra arbetsmarknadsproblem är inte särskilt relevant, i alla fall inte om man är ute efter att söka lösningar på de utmaningar jag beskrivit. Det är kanske däremot relevant om man av ideologiska skäl vill stärka arbetsgivarnas makt på arbetsmarknaden på bekostnad av arbetstagarnas trygghet och anställningsvillkor. Det är också relevant att lägga fram sådana förslag om man vill cementera ett låglöneproletariat på svensk arbetsmarknad. Vill vi i stället göra någonting åt svenska kvinnors underordning är arbetsmarknaden en nyckel. Villkoren i arbetslivet sätter starka avtryck på vilket liv vi människor har möjlighet att leva även utanför jobbet. Det trygga, goda arbetet, som förutom en rimlig lön också ger möjlighet till inflytande, personlig utveckling och uppskattning, ger kraft, ork och förutsättningar för ett innehållsrikt och gott liv även utanför arbetet. Det är mot den här bakgrunden som de åtgärder den nu vidtar inom ramen för handlingsplanen är så angelägna. Regeringen har aviserat en utredning för att kunna införa en rätt till heltidsanställning. Man överväger olika förslag för att hejda explosionen av tidsbegränsade, otrygga jobb. Regeringen kommer också med förslag till för att stärka anställningsskyddet för föräldralediga. Åtgärder inom de här tre områdena är till skillnad från borgerliga förslag åtgärder som stärker kvinnornas ställning på arbetsmarknaden och i det svenska samhället. Det kommer att leda till verkligt ökad frihet för den enskilda kvinnan. Innan jag yrkar bifall till utskottets förslag vill jag ge regeringen ytterligare en eloge. Under debatten har flera av talarna citerat fakta hämtade ur bilagan till årets finansplan. Det är första gången vi har en sådan bilaga, som redovisar fördelningen av makt, inkomster och kapitalförmögenheter mellan kvinnor och män. Det är bra med tydlig kunskap för att kunna enas om gemensamma åtgärder för att förändra verkligheten. Det här särtrycket är ett stort bidrag till en klokare diskussion framöver. Härmed vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 122 () replik: Jämställdhet och tillväxt hör ihop, säger så vackert. Det kan man givetvis hålla med om. Men enligt vilka villkor är det som denna tillväxt ska skapas? Alla de förslag som har lagts fram här i kammaren om att förbättra villkoren för kvinnor som till exempel vill kombinera familj och karriär har ju du och ditt parti konsekvent motarbetat. Ni har till exempel varit emot tanken att förändra inriktningen vad gäller skatterna på hushållsnära tjänster. En sådan åtgärd hade verkligen varit viktig för att skapa goda förutsättningar för de kvinnor som vill kombinera familj och karriär, men detta har ni varit emot. Jag tycker att det skulle vara intressant att höra dig utveckla det här. Lyssnar man på skulle man kunna tro att det är hon som är i opposition och de borgerliga partierna som sitter i majoritet, men så är det ju inte riktigt i den här kammaren. 123 () replik: Skattesubventioner för så kallade hushållsnära tjänster, den gamla tidens arbeten som bland andra min mormor ägnade sig åt, är ingenting som vi har prioriterat; det är alldeles riktigt. Det finns också mycket goda skäl till det. Jag noterade att flera av talarna i dagens debatt tog upp det här förslaget och såg det som en stor reform framåt. Jag kan inte för mitt liv se det på det sättet. För det första kommer vi framöver att behöva pröva varje utgiftsökning mycket noggrant. Då ska vi väl ändå vara eniga om att de utgiftsökningar som vi faktiskt gemensamt beslutar om också ska leva upp till syftena. För det andra innebär en skattesubvention av så kallade hushållsnära tjänster, förutom att vi gör av med pengar, att vi låser in arbetskraft i en sektor i ett läge där vi har behov av att använda tillgänglig arbetskraft på den reguljära arbetsmarknaden. säger att jag lät som om jag var i opposition. Ja, jag är i opposition mot de orättvisor och den underordning som kvinnor möter i hela världen men också här i . Det tänker jag fortsätta att vara. 124 () replik: Det är ju bra att vara i opposition, men är det faktiskt Socialdemokraterna som styr det här landet och har regeringsmakten, om än med stöd av och . Jag tycker inte att jag fick något riktigt svar på den fråga jag ställde om vad alternativet var. Det var en massa kritik mot vad jag sade, men vad är då alternativet? Vilka är de förbättringar som ska komma för att göra det enklare för kvinnor att kombinera familj och karriär? har du en replik kvar, så vi kanske får höra någonting mer om detta. Jag vill bestämt understryka att vi i vår budget har funnit pengarna för att kunna skapa ett större utrymme för det vi kallar hushållsnära tjänster än vad vi har . Det är ju också så, vilket du kanske borde fundera över, att vi har ett antal kvinnor som jobbar på den här marknaden med hushållsnära tjänster. Deras jobb är svarta . Varför inte göra någonting åt detta och försöka få deras jobb att bli vita? Varför inte försöka få in dem på arbetsmarknaden? Du vill väl inte uppträda som om vi inte hade ett antal människor som går runt och städar, som går runt och sysslar med trädgårdsarbete det gör visserligen män också och så vidare. Detta är viktiga saker, men du bara viftar bort det och säger: Nej, vi har inte funnit några pengar, vi är inte intresserade av att låsa in arbetskraften och så vidare. Vad är alternativet, ? 125 () replik: Jag negligerar inte alls dessa problem. Jag ser precis som att vi har jättestora problem med svart och grådaskig arbetsmarknad. Det rör inte bara människor som städar i andras hem utan även framför allt byggbranschen, trädgårdsnäringen, transportsektorn och så vidare. I bransch efter bransch ser vi samma problem. Om vi ska få till stånd en bättre tingens ordning på svensk arbetsmarknad tror jag att kampen mot ekobrottslighet i alla dess former måste intensifieras från den här kammaren och från regeringens sida. Vi behöver titta över sådant som handlar om på vilka villkor man får F-skattsedel, vilket ansvar en huvudentreprenör har för sina underentreprenörers göranden och låtanden, vilka möjligheter de fackliga organisationerna har att lägga sig i upphandlingen av entreprenörer och vilka möjligheter de svenska myndigheterna har att kontrollera efterlevnaden av regelverket. På punkt efter punkt finns det ett antal förslag som övervägs i våra systerutskott och som också regeringen tittar på. Det brådskar det håller jag med om men vi håller på att arbeta med de här frågorna. Det är ingenting som vi negligerar. 126 () replik: blir man lite bedrövad över diskussionen som förs i den här kammaren. En sak som har införts av den tillsammans med och är den tredje sjuklöneveckan. Den kommer att innebära att det blir svårare för bland annat kvinnor att få anställning. Det finns också andra grupper, till exempel invandrare och funktionshindrade, som kommer att få det ännu bökigare att få en fast anställning. Då undrar jag hur ser på de här frågorna. Det här bidrar inte till jämställdheten. Man kommer att kunna välja vem man vill anställa. Då blir det fortsatt fler korta jobb och fler osäkra jobb för kvinnor, för de kan ju vara hemma med sjuka barn, bli gravida och så vidare. Hur tänker regeringen och angripa det här problemet, som man tyvärr själv har skapat? 127 () replik: Den tredje sjuklöneveckan är problematisk det är vi många som inser. Någonting måste däremot göras för att hejda den galopperande kostnadsutvecklingen. Det här förslaget är inte det enda som kommer från regeringen när det gäller att försöka hejda ohälsoutvecklingen. Det vore förödande om det skulle vara det enda förslaget. Det handlar om strukturerna på arbetsmarknaden, precis som jag sade i mitt inledningsanförande, som gör livet betydligt svårare för kvinnor än för män . Precis som säger riskerar den tredje sjuklöneveckan att göra det svårare för vissa grupper i samhället att bli anställda det håller jag med om. De förslag som regeringen kommer med under nästa halvår kommer att vara betydigt viktigare. Det handlar om att, i stället för piskan på arbetsgivarna, se till att de har incitament för att skapa en god arbetsmiljö och ekonomiska incitament för att ge folk goda förutsättningar att verka i trygga och utvecklande arbeten. Jag håller helt med om att det finns oönskade effekter av det förslaget. Däremot kan man säga att det förslag som parti har tillsammans med en del andra borgerliga partier i kammaren åsamkar exakt samma bekymmer, nämligen förslaget om tvåpersonsundantaget i LAS. Det minskar verkligen kvinnors möjligheter till trygga och rättvisa villkor på arbetsmarknaden. 128 () replik: De här frågorna är väldigt viktiga. En sak som jag upplever som extra viktig för att kvinnor och män ska ha en väl fungerande arbetsmarknad, och också kunna få ihop karriär och familj, är att man har tillräckligt flexibla möjligheter. Som det ser ut på arbetsmarknaden blir man ofta ganska fastlåst. Man har inte stora möjligheter att vara med och påverka sin egen arbetsplats. Där tycker jag att regeringen är ganska passiv. Man gör inte så förfärligt mycket för att uppmuntra arbetsgivarna att göra insatser för att få fler människor långtidsfriska i stället för att de är långtidssjuka. Vad gör man för att ta reda på vilka faktorer det är som gör att människor är långtidsfriska? Det ser väldigt olika ut i olika delar av landet. Det ser också olika ut på olika företag inom samma branscher. Jag tror att man från regeringspartiets sida skulle kunna göra betydligt mer. Vi vill från ta fram de här förslagen. Vi vill också se till att de kommer ut i allmän diskussion och att de kan föras vidare till företag. Det blir utredningar, men sedan händer det inte så mycket mer på regeringssidan. Hur ser på sådana här frågor? 129 () replik: Jag tror att det svenska arbetslivet är alldeles för flexibelt, dock inte på arbetstagarnas villkor. Det är framför allt många kvinnor som sitter på otrygga anställningar som inte har möjlighet till inflytande vare sig över arbetstider eller över arbetets förläggning i övrigt. Därav följer att ohälsan särskilt drabbar kvinnorna. Jag tror att och jag kan vara fullkomligt överens om att det finns många möjligheter att sprida goda exempel, att använda sig av den kunskap som finns om vilka faktorer det är som gör att människor mår bra och trivs och går till jobbet med ett leende och vilka faktorer det är som gör att livet ser annorlunda ut. Vi kan alla tillsammans, i arbetsmarknadsutskottet i och regeringen samt de myndigheter som har ansvaret för det här, göra betydligt mer än vad vi har gjort. Det är bland annat det vi ska ägna den kommande tiden åt. 130 () replik: I regeringens skrivelse Jämt och ständigt nämns bland annat fem fokusområden som regeringspartierna ska jobba med , och jag tycker att de är bra. Men när man sedan kommer till det betänkande som vi behandlar här skriver majoriteten där när det gäller löneskillnaderna: Utskottet kan bara konstatera att löneskillnaderna mellan kvinnor och män består trots att frågan haft hög politisk prioritet. Då undrar jag om kanske har ett svar: Vad är det som gör att det inte har hänt i stort sett någonting när det gäller löneskillnaderna? 131 () replik: Jag tror inte att jag är mer kunnig om sådant än vad själv är. Vi vet ungefär vad det handlar om. Det handlar om attityder, om diskriminering och om ojämlika maktförhållanden mellan kvinnor och män. Det handlar om så enkla saker som att det är män som sitter på ledande befattningar, framför allt i näringslivet men också i den offentliga världen. Man rekryterar och befordrar i stor utsträckning sådana som är lika en själv och vilkas erfarenheter och färdigheter man känner igen, alltså män. Parterna på arbetsmarknaden har tidigare inte tillräckligt väl tagit sitt ansvar på det här området. Det har funnits alldeles för få kvinnor som har suttit med vid förhandlingsborden. Vi har den ojämlika fördelningen av ansvaret på hemmafronten som sätter sin prägel också på vilka möjligheter kvinnor har i arbetslivet, etcetera. Jag noterade att tidigare i debatten tog upp löneskillnadsproblemen men särskilt pekade ut problemen i den offentliga sektorn. Låt oss se verkligheten som den är: Vi har de här problemen i alla sektorer på hela arbetsmarknaden, också den privata. Lösningarna handlar inte så ofta om att försöka göra det offentliga mer privat, eftersom det privata ägnar sig åt samma form av lönediskriminering som det offentliga. 132 () replik: Man kan i alla fall konstatera att det är fler män på den privata arbetsmarknaden, , och att lönerna är högre där. Det är möjligt att vi skulle kunna få högre löner om fler kvinnor fanns i den privata sektorn. Det tror jag. Det är också frågan om det inte är så att Socialdemokraterna har deltagit i det som man i betänkandet betecknar värdediskriminering, som innebär att arbeten som utförs av kvinnor är kulturellt nedvärderade, vilket leder till lägre löner i kvinnodominerade yrken. kan jag känna det som att ni medverkar i det här, därför att ni nedvärderar alltid det arbete som kvinnor gör det vill säga om det inte utförs i offentlig sektor. Ni har också regerat i . talar du om arbetslöshet som ökar och ohälsa som ökar, och på slutet får du till det som att det är borgerlighetens fel. Ni måste väl ändå på något sätt ha ett ansvar för sjukskrivningarna, till exempel, som har ökat dramatiskt . Jag tror att kostnaderna har ökat miljarder till 110120 miljarder. Majoriteten är alltså kvinnor. Elvapunktsprogrammet har i stort sett varit ett slag i luften. Vi kristdemokrater har ett förslag på en rehabiliteringsförsäkring som skulle göra att kvinnor snabbt får hjälp med rehabilitering. Jag har så svårt att förstå varför majoriteten inte väljer att gå med på det förslaget, som är remitterat. Alla LO, och tycker att det här förslaget är bra. Det vore bra att höra om kan ge något förslag när det gäller det ansvar som ni har men också förslag på åtgärder på ohälsoområdet. 133 () replik: talar om ansvar och frågar om inte vi socialdemokrater som har suttit vid makten har något ansvar. Vi har inte suttit vid makten alla år men i alla fall. Självklart har vi det. Självklart är det viktigt vilka förslag och vilken lagstiftning vi trumfar igenom i den här kammaren. Det är också därför som man till exempel kan se effekter av en förändrad lagstiftning. Jag nämnde ett exempel förut. Vikariaten minskade med 20 000 därför att vi hade fått en lagstiftning, om minns den, som gjorde det möjligt för människor som hade gått länge på vikariat att få fast anställning. Hela den minskningen av antalet vikariat skedde i den offentliga sektorn. Det hände ingenting i den privata. Lagstiftning är viktig, men det är också viktigt vad arbetsgivarna gör. Vi har all anledning att rikta en skarp uppmaning från den här kammaren till alla de arbetsgivare som diskriminerar kvinnor och förminskar kvinnors liv när de inte ger kvinnor rätt till en så enkel sak som heltid och tillsvidareanställning. nämnde tidigare en världsbild som är väldigt främmande för mig. Hon påstod att vi har en socialistisk maktstruktur i . Det var en nyhet för mig, måste jag säga.