prot · GQ0983 · 2003-04-02 00:00:00 — Vi har enstormakt och den måste känna sig bunden av beslutsom tas i FN - specifikt i dess säkerhetsråd. Det finnsandra stormakter, eller potentiella stormakter, somhar ambitioner, och är det någonting vi små ländermåste sträva efter så är det att även dessa stormakterska känna hämskon utifrån och inse att man måstepröva allvarliga konflikter i FN:s säkerhetsråd.Jag började med att säga att vi i har upp-levt en fredsperiod , och jag skulle viljaönska hela jordens folk detsamma.Anf. 76 () replik:Herr talman! Jag vill börja med att välkomna KajNordquist till och till den här debatten. Detvar ett mycket intressant och tankeväckande jungfru-tal. I själva verket går tillbaka till någ-ra frågor som är fundamentala och ligger undermycket av den diskussion som vi fört om folkrättensutveckling och i vilken utsträckning man kan fallatillbaka på folkrätten.Jag tänker särskilt på ochFN:s tidiga historia som ju är väldigt präglad av dentid som var då. Den är alltså ett barn av sin tid, och har vi, som påpekar, en annanmaktbalanssituation. Vi har en stormakt, medandet då fanns ett antal stormakter som skulle dela su-veräniteten i säkerhetsrådet. Detta leder till en instabilsituation, men vill vi kanske inte ha envärld som bygger på att man ska balansera olikavärldsdelar och länder mot varandra. I stället ska detvinnas samman och på det sättet skapa säkerhet. Jagtycker att det filosofiska anförande som höll var mycket tankeväckande och egentligenleder till en djupare fråga som vi inte har tagit upptidigare.Jag ska ändå avsluta med min standardfråga idenna debatt, som jag menar att Socialdemokraternamåste besvara. sade att krig alltid ärdåligt. Ska man av det dra slutsatsen att det krig somnu pågår ska avslutas genom att allian-sens trupper packar ihop, vänder fordonen hemåt ochlämnar så att det är fritt fram för att göra vad han vill, såsom han brukar göra?Anf. 77 () replik:Herr talman! Jag har under hela debatten noteratCarl B ständiga kuggfråga och har därförfunderat på vad jag skulle säga. Jag har efter högförebild försökt lyssna på vad mina partikamrater harsagt, eftersom jag inte räknar med att komma på nå-got helt genialt svar som är oberoende av dem.I linje med vad sade tror jag inteatt det lär hända - av många olika skäl. inne på något liknande. Jag skulle vilja säga attdet centrala egentligen är att frågan återförs till FN:ssäkerhetsråd. Det väsentliga är att frågan hanteras där.Om det sedan visar sig att ett annat läge uppstår, ochsom gör att det inte är i just säkerhetsrådet vi ska taupp frågan, så får det bli på det viset. Det viktigasteär att kriget stoppas, men det är inte på något sätt ettförsvar för och hans skräckvälde.Anf. 78 ():Herr talman! Dess befolkning tving-as på flykt. Bomberna slår ned över civila på mark-nadsplatser. De dödas och lemlästas. Vi ser hur städerstängs in och vattnet och maten sinar. Vi ser hurmänniskor svälter och törstar.Herr talman! Ett krig som det som pågår i göratt vi som medborgare i den så kallade globala över-klassen måste ställa oss frågan: Ska vi syssla medhumanitär aktivism eller med militär aktivism?Humanitär aktivism är det vi brukar prata om iform av ökat bistånd, skuldavskrivning för de fattigaländerna, Tobinskatt, att sociala rättigheter ska gåföre frihandelsavtal, för att på så sätt skapa en rättvi-sare värld än den som tillåter att världens folk kanstörtas av diktatorer.Militär aktivism är det som säger sig sysslamed i dag.Den väg jag förespråkar, den humanitära aktivis-men, handlar om att man väljer freden före kriget,samtalet före bomberna, FN och folkrätten förevärldshegemoni och stormaktsherravälde och tid förvapeninspektioner före krigsrustning. Det är ingenlätt väg, och det har jag heller aldrig påstått.Men den väg som har valt, och som verkarha visst stöd också i denna kammare, den är ännusvårare. Den innebär att man ger upp folkrätten ochFN, surt förvärvade rättsprinciper som framkommitur de allra blodigaste epokerna , fören ordning som säger att makt automatiskt ger rätt.Den handlar om att man ökar hatet mot den rika värl-den och därmed grogrunden för desperation och ter-rorism i den fattiga världen. Den handlar om en totaldestabilisering av den region som vi nu pratar om. Viser hur flyttar fram sina trupper mot oppositio-nen. Vi ser hur ockuperar fler hus, och vi kanfrukta ett nytt . Den vägen handlar om att Iraksfolk faktiskt dör.Man kan givetvis tro på den andra formen, denandra rättsordningen, i stället för på folkrätten. Mankan tro på att bombräder över civila, instängande avbyar och städer, en moral som säger att det är helt rättatt mörda människor för att de bor i länder som be-härskas av diktatorer som de inte kan påverka är ettbra sätt att marknadsföra demokratin, humanismenoch rättsstatens principer. Man kan naturligtvis tro påatt det är ett bättre sätt än folkrätten. Man kan tro påatt upprätta en lista över alla världens diktatorer ochöver alla länder som innehar massförstörelsevapen -till exempel och ; Amnesty gjordeförra året upp en lista på 104 stater som sysslade medtortyr - och sedan bomba dem i bokstavsordning ochtycka att det är ett bra sätt att marknadsföra demokra-tin, humanismen och rättsstatens principer.Men om man tycker det ska man säga det rent ut.Man ska inte hymla. I den här debatten har ingen sagtdet rent ut, vilket kanske inte är så konstigt då inteens krigshetsarna Bush, Blair och Rumsfeld är tydli-ga, helt enkelt för att de inte fullt ut själva tror på vadde säger när de påstår att det här kriget är ett krig fördemokratin. Och eftersom de fortsätter samar-bete med några av världens värsta diktatorer ochbödlar vågar några av oss vara tydliga och säga att dethär kriget inte handlar om att sprida demokratin övervärlden, om att avrusta massförstörelsevapen eller ensavsätta gamle vän här kriget handlar om det som krig ty-värr brukar handla om: makt, olja och pengar. Ochför det kan man offra irakier. Man kan offra säkerhe-ten i världen genom att öka desperationen. Man kanoffra stabiliteten i den region det handlar om. Mankan offra FN och folkrätten på altare.Det handlar om att ersätta folkrätten med en nyvärldsordning, helt på villkor, där folkrättenglöms bort för en skinheadmentalitet där det är heltokej för en stor man att slå en liten kille utan att för-klara varför den lille killen skulle vara en buse ochutan att lägga fram sina verkliga motiv.Missleds nu inte att tro att jag skulle vilja hävdaatt är en liten gråtande pojke. Nej,tvärtom har vi varit en av dem som protesterat mothonom, till och med så tidigt som när han hade stödav . Däremot är under hans bödelskap, hansdiktatorskap och under den amerikanska krigföringendet irakiska folket fullt jämförbart i all sitt mod ochtapperhet med ett litet gråtande barn.Det här kriget handlar inte om demokrati. Det härkriget handlar om makt, olja, pengar och en ny avUSA dikterad världsordning. Mot det måste vi säganej. Det är dags att inse att kriget är utrikespolitik,men det är också inrikespolitik. måste genastavveckla vapenexporten. Det kan inte ha undgåttnågon att är i krig, och ska det inte vara till-låtet att vi exporterar vapen.Vi borde kalla in . Vi bor-de göra klart att står på varken Bushs sidaeller sida. Vi står på det irakiska folketssida. Mot bakgrund av detta vill jag yrka bifall tillreservation 1 i betänkandet.Anf. 79 () replik:Herr talman! Jag har en liten kort fråga. I exem-pelvis partiledarutfrågningarna i TV i valrörelsenhade man en metod där man ställde partiledarna införett alternativ. Jag ska göra samma sak här med Gus-tav . I valet mellan och , var stårFridolin?Anf. 80 () replik:Herr talman! Om jag skulle rösta i ett allmänt valom eller skulle blipresident i till exempel det här landet tror jag att detär fullständigt klart för att jag skullevälja Bush.Men tack och lov har vi mer av demokrati här änvad man har i till exempel . Valen är fler, ochvalmöjligheterna är flera. Därför finns det också flervalmöjligheter, och jag slipper välja mellan dem två.Det är jag glad för.Jag tycker att vi i ska dra nytta av att vihar fler valmöjligheter. Vi kan ha en annan röst ochföra en annan talan. Vi ska göra nytta av det och förade svagas talan i världen.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 9 §. )6 § Moderniserad riksdagsordningFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande 2002/03:KU15Moderniserad riksdagsordning (förs. 2002/03:RS1. )Talmannen konstaterade att ingen talare var an-mäld. (Beslut fattades under 9 §. )7 § arbetsformer och ledamöternasvillkorFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande 2002/03:KU19Riksdagens arbetsformer.Anf. 81 ():Herr talman! Då går vi från krig till fred och tillvisserligen viktiga men kanske något mindre allvarli-ga ting som rör arbetsformer.I detta motionsbetänkande finns det många mereller mindre tänkvärda förslag. Men många av dem ärkanske adresserade på fel sätt. Det är frågor somkanske egentligen ska avgöras av talmannen eller avriksdagsstyrelsen. Dessutom pågår försöksverksam-het, inte minst genom talmannens initiativ, som ännuinte är fullt utvärderad. Många av de frågor som finnsmed i betänkandet är kanske inte riktigt lämpliga attavgöra av in pleno och allra minst genomlagstiftning.Jag ska här nöja mig med att ta upp två saker ibetänkandet. Det första gäller arvodena. Jag tänkteinte gå in så mycket på själva sakfrågan. Där kan manhar olika åsikter. Sex partier har en åsikt, och Miljö-partiet har en annan åsikt. Så kan det vara, och det ärkanske så det ska vara i en demokrati. Jag ska baraställa en fråga till representant här. Detgäller logiken och sammanhanget i er politik på dethär området.Ni har på skattebetalarnas bekostnad fåttett antal politiska tjänstemän i , därni naturligtvis bör ha haft vissa möjligheter att påver-ka arvodessättningen föreställer jag mig. Tittar manpå de arvoden som utgår där växlar de lite. Dethandlar om , , 36 000kr, , och så vidare. Det är i någotfall, men då är det tjänst i veckan.Den fråga som ändå kan ställas här är: Är detverkligen en rimlig och genomtänkt hållning att såkallade politiska sakkunniga, politiska sekreterare,ska ha avsevärd högre arvode, i deras fall kallad lön,än de förtroendevalda, de folkvalda? Är det en med-veten tanke, eller har det bara råkat bli så?Herr talman! Jag vill också ta upp frågan om le-damöternas placering i kammaren. Det är en gammalkär fråga som vi har haft uppe tidigare. I det här falletär det en herre som sedan han motionerade har kom-mit in i och till och med blivitordförande som har fört pennan. Han har således inte motionerat i egetutskott.Det finns goda skäl att än en gång fundera på omman inte ska sitta partivis. Det finns också veten-skapligt stöd. Jag syftar på en känd skrift av professorParkinson, den store vetenskapsmannen, som blandannat har utrett vilka förfärande konsekvenser det kanfå om ledamöterna sitter lite huller om buller eller ivarje fall med oklara gränser. Det kan uppstå en för-virring genom att ledamöterna inte riktigt vet vad detycker och hur de ska rösta.Professor förslag var egentligen denengelska modellen med två läktare mot varandra, menså långt vill jag dock inte gå i mitt förslag. Jag troremellertid att det - om man bortser från det liteskämtsamma i professor ansats, han syftarpå Tredje republiken i och annat - liggernågonting i synpunkten att man ska sitta partivis.Det är inte alldeles tillfälligt att man sitter partivisnormaliter i parlament ute i världen och för all delockså i svenska kommunfullmäktigeförsamlingar.Det är en del praktiska fördelar med det. Det kan gelite annan stämning, lite bättre närvaro kanske ochlite annan känsla.Ytterligare ett argument för denna placeringsformär att den inte kräver någon ombyggnad och ingaytterligare utgifter. Den är också förenlig med andraförsök som kan fortsätta , till exempel attledamöterna i ett visst utskott ska flytta fram när manhar en debatt, som talmannen tycker är ett bra förslag.Jag tycker således att det kan vara värt att prövaoch yrkar därför bifall till reservation 1.Anf. 82 ():Herr talman! sade att viskulle gå från krig till fred. Vi får väl se om debattenär så pass uppfriskande att vi kan hålla det mottoteller om det blir någon annan bedömning av debatteni efterhand.Riksdagens arbetsformer behöver moderniseras.Riksdagen är en institution som precis som alla insti-tutioner runtom i samhället också måste följa med sintid och de förändringar som sker i omvärlden.Det sker nu ett förnyelsearbete inom riksdagen.Det handlar om nya debattregler, nya debattformeroch att utskotten ska försöka vara lite mer aktiva medutfrågningar. Man ska fråga ut statsråd, andra politi-ker och andra intressanta människor som har någon-ting att bidra med till arbete. Det handlarockså om att få ett bättre frågeinstitut, interpella-tionsinstitut och ett av initiativen är vi väldigt positiva till. Vi iFolkpartiet tycker att det är bra att vi prövar lite olikanya grepp. Vi kommer att fortsätta att välkomna ar-betet och se positivt på de förändringar som vidtas.Det finns, som jag sade, flera olika skäl till att det ärviktigt att vi försöker modernisera arbets-former.Ett skäl till att det är viktigt att se över riksdagensarbetsformer är vårt medlemskap i unio-nen. Det medlemskapet har tillfört en ny dimensiontill den svenska politiken. Trots det tycker jag att detfinns skäl för oss i att fundera på om viegentligen har dragit de fulla konsekvenserna av att viär med i Europeiska unionen.Det har skett en maktförskjutning från riksdagentill regeringen i samband med att vi blev medlemmari EU. Hur påverkar det våra arbetsformer i ?Bör försöka återta initiativet och skaffa sigstörre möjligheter att kontrollera regeringen?Vi har i detta betänkande en reservation somhandlar om att EU-parlamentarikerna måste ha rätt attuppträda i den svenska och yttra sig i dedebatter som vi för i denna kammare om EU-frågor.Vi har i denna reservation pekat på vikten av att rege-ringens ställningstaganden i EU-frågor förstärks ochförbättras, att förankringen ökar, att regeringen tydli-gare informerar om vilka positioner man tänker intaoch att man återkopplar tydligare till efteratt man gjort dessa ställningstaganden. Det kan ex-empelvis ske via särskilda riksdagsdebatter. Man kanha samråd och särskilda forum med frivilligorganisa-tioner och så vidare.Jag tycker att det är lite tråkigt att majoriteten i ut-skottet är så avståndstagande på de här punkterna.Majoriteten säger att vi inte ska låta EU-parlamentarikerna uppträda i den svenska riksdagenoch delta i den debatt som vi för här. Man säger attdet skulle vara en sammanblandning av de olika re-presentanternas respektive mandat, det vill säga riks-dagsledamöternas mandat och EU-parlamentarikernasmandat.Det är ändå så att den svenska är denfrämsta politiska arenan i , eller borde åt-minstone vara det. Är det då inte rimligt, när vi dis-kuterar viktiga EU-frågor, att de aktörer som harmöjlighet att påverka skeendet - EU-parlamentarikerna och de svenska parlamentarikerna- kan föra debatten gemensamt? Är det verkligenrimligt att utestänga Europaparlamentarikerna frånden debatt som ska föras? Är inte det ett sätt att ned-värdera den svenska som politisk arena närvåra EU-parlamentariker inte får chansen att delta idebatten?Jag tycker att majoritetens inställning är orimligpå flera andra punkter. I det sammansatta utskott somjag sitter i och som just nu behandlar EU:s framtids-frågor finns det åtskilliga ledamöter som säger att detär viktigt när vi väljer kommissionsordförande att detbåde ska röstas i och att de nationellaparlamentarikerna ska vara inblandade i processen.Där är det tydligen helt okej att vi sammanblandar derespektive mandat som de nationella parlamentari-kerna och EU-parlamentarikerna har. Logiken brister.När vi i vår reservation pekar på vikten av en för-stärkt samrådsskyldighet, att informationen måste ökamellan regeringen och och att regeringensförankring av politiska beslut inför EU-arbetet skaförstärkas hänvisar utskottet till att haren webbsida där det finns information om vad somhänder i EU-arbetet. Det är ett väldigt svagt försvarmot den berättigade kritik som finns angående hurriksdagen hanterar EU-arbetet och hur regeringenförankrar sina positioner i EU-arbetet. Om majorite-ten är seriös på den punkten tycker jag att det vittnarom en rätt begränsad insikt om de problem som finnsnär det gäller förankringen av viktiga EU-beslut i denhär kammaren.Frågan är hur vi ska gå vidare och förändra riks-dagens arbetsformer så att kan bli mer alertoch framåt i behandlingen av EU-frågor. Det finnsflera olika modeller, tror jag.En modell skulle kunna vara att man avskaffadeEU-nämnden och lade de befogenheter som finns iEU-nämnden i de olika fackutskotten. Detskulle kunna leda till att regeringen förankrade sinabeslut och ställningstaganden inför ministerrådetsmöten hos det fackutskott där det finns kompetens ide sakfrågor som ska behandlas. Det skullekunna vara en fördel med det.En annan modell som skulle kunna stärka riksda-gens inflytande i EU-frågorna skulle kunna vara att viinförde ett obligatoriskt remissförfarande. behandlar en fråga skickar då EU-nämndenut remissen till berört utskott som inkommer medremissförslag till . Det skulle kunna varaett annat sätt att stärka inflytande i EU-frågorna.Även om vi nu inte skulle genomföra någon av deförändringar som jag har pekat på har man diskuteratmycket hur fungerar.Där har vi från sida väldigt tydligt före-språkat att måste vara öppen. När detavgörs vilken position ska inta inför viktigaavgöranden inom Europeiska unionen måste sammanträden vara öppna. Det måste varamöjligt för medborgarna att kontrollera vad som sägsoch görs på sammanträden. Jag tyckeratt detta verkar högst rimligt och berättigat. Ändå hardet funnits väldigt stort motstånd mot det, inte minstfrån Socialdemokraternas sida.Min fråga till Socialdemokraterna är: Är ni bered-da att ompröva den inställning ni har haft ochlåta sammanträden vara öppna? Är niberedda att släppa in medborgerlig och medial insyn iEU-nämndens sammanträden?Jag står bakom samtliga de yrkanden och reserva-tioner som har lämnat i utskottet. För tidsvinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 2.Anf. 83 ():Fru talman! Några intressanta frågeställningar harredan belysts här vad gäller arbetsformer.Jag behagade skämta med min riksdagsgrupp i går.Om de nu ville sänka sina arvoden hade de möjlighetatt göra det genom att återkalla delegationen tillRiksdagens arvodesnämnd och sedan besluta enligtGustav förslag om att sänka lönen med10 000. Jag förstår ärligt talat inte varför det ska varajust 10 000 som man sänker med. Är den optimalanivån för arvodet 33 200? Är det verkligen så? Iblandfunderar jag, liksom , på kon-sekvenserna i de olika sammanhangen. Man tar väl-digt seriöst på att sänka riksdagsledamöternas lönermen är med i majoritetskonstellationer som accepte-rar att miljardärerna blir befriade från förmögenhets-skatt. Det är en sak för att kommente-ra.Vi har också den intressanta frågan om hur vi skasitta. Man skulle kunna tänka sig att man kunde halite förnyelse. Men det finns många konservativakrafter. hade jag en debatt med om detta. Hon är inte här . Hon är väl iEuroparådet. Hon tyckte att det var så trevligt att sittabredvid mig. Det var ett argument. har valet skiltåt oss.Konservatismen sitter djupt: Om vi har suttit läns-vis ska vi göra det allt framgent. Men i förnyelsepro-cessen kunde det kanske vara intressant att tänka sigatt vi satt partivis. Man kunde ju börja med det påförsök.Fru talman! Jag kommer inte ihåg om det var Catoden äldre som sade: För övrigt anser jag att Karthagobör förstöras. som är historikernickar att jag har rätt på den punkten.Jag skulle vilja upprepa att vi måste förändra bud-getprocessens andra steg. Det är en väldigt allvarligfråga.När för ett antal år sedanfastnade för rambudgetmodellen var tanken att andrasteget i budgetprocess skulle vara fyllt avflexibilitet och vitalitet. I stället har vi fått ett systemsom innebär låsning och rigiditet. Man kan säga att degoda förutsatserna i riksdagsutredningarna inte räcktetill.Problemen finns i de olika detaljerna. Vår förreordförande i utskottet brukade säga att en viss poten-tat sitter i detaljerna.Att både anslag och anslagsvillkor för ett helt ut-giftsområde ska tas i ett enda klubbslag är förstås tillgagn för en regering och speciellt för en minoritetsre-gering. Med det här rigida systemet minskar riksda-gens makt. Det innebär en nedgradering av andrasteget i budgetprocessen. Många av oss upplever justde debatterna och de besluten som väldigt meningslö-sa.Varje oppositionsparti vill i budgetbesluten visaupp sina helhetsbilder, och det får man förstå. Menskulle man i någon fråga hitta en majoritet för en vissjustering inom en utgiftsområdesram är den endamöjligheten att i alla andra frågor ställa upp bakomregeringsförslaget. I praktiken är därmed majoritets-beslut ingen reell möjlighet i budgetprocessens andrasteg. Systemet som sådant innebär att budgetproces-sens andra steg för många ledamöter, speciellt föroppositionens, framstår som relativt om inte mycketmeningslösa.Riksdagskommittén och dess referensgrupp, somjag för övrigt satt i, hade uppdraget att begrunda des-sa frågeställningar. När vi kom fram till slutproduktenoch hade tidsnöd blev det dock inte, trots att jag för-sökte driva på, någon lösning på den här biten.Det har gått sedan denna reforme-ring av budgetprocesserna som helhet vidtogs. Härkan man dock fråga sig varför man i den allmännadebatten talar om vårbudgeten. Det finns ingen vår-budget, utom möjligtvis en tilläggsbudget - i åretsfall kan man kanske tala om en avdragsbudget. Denekonomisk-politiska propositionen är inte en budget-proposition. Detta var mer av ett sidospår, men jagtycker att man lite grann har missat poängen meddetta och börjat ägna sig åt räknenissefrågor i vårpro-positionen. är det dock dags för oss att ta itu medbudgetprocessens andra steg. Därför anser vi att riks-dagen bör besluta att ge riksdagsstyrelsen i uppdragatt utreda lösningar för att åstadkomma en mer rele-vant och flexibel möjlighet att göra justeringar inomutgiftsområdenas ram.Därmed, fru talman, yrkar jag bifall till reserva-tion 3.Anf. 84 () replik:Fru talman! Jag tycker att det var ett mycket in-tressant anförande som höll just vaddet gäller andra delen av budgetprocessen. Jag hållerhelt med om de problem som finnsmed budgetprocessen såsom den är utformadmed det andra steg som talar om.Det är uppenbart att något måste göras på den härpunkten. Frågan är då vad som behöver göras.Ett alternativ till det som föror-dar, det vill säga att i någon mening försöka återgå tillden gamla ordningen där hade större möj-lighet att fatta beslut i detaljer, är att säga att riksda-gens uppgift när de stora ramarna har antagits kanskeinte är att diskutera de exakta detaljerna utan mer attägna sig åt utvärdering, uppföljning och granskningav vad regeringen håller på med. Om man exempelvisfrigjorde mer tid under höstens arbete skulle mankunna använda den till att öka utskottens möjlighet attgranska regeringen på olika områden.Jag ställer frågan öppet till det kunna vara en intressant modell för IngvarSvensson och ?Anf. 85 () replik:Fru talman! Jag förstår inte riktigt vad budgetpro-cessens andra steg har med utvärdering och uppfölj-ning att göra. Det kanske kan förklaralite närmare för mig. Däremot är det viktigt att ut-skotten arbetar med utvärdering och uppföljning,även om jag som har erfarenhet från kon-stitutionsutskottet har svårt att förstå hur vi skullehinna med detta. Tiden är oftast för knapp för det somvi måste göra, så att säga. Det borde dock vara enambition att man utökar inslaget av utvärdering ochuppföljning. Det gör vi också, även inom konstitu-tionsutskottets ram. Till exempel håller vi nu på ochtittar lite på regeringsformens regler när det gällerregeringsbildning. Det är ett exempel på en sådanutvärdering.Budgetprocessens andra steg behöver vi göra nå-gonting åt.