prot · GQ0995 · 2003-04-29 00:00:00 — Menjag tycker att det har varit nödvändigt att ha dennaprövning så att vi inte bara skickar ut pengar vill-korslöst till kommunsektorn.Anf. 98 ():Fru talman! Förlåt om jag är lite envis, men jagfick inget svar på min fråga om ministern var bereddatt titta på ett nytt system med kreditgarantier frånstaten för att kunna hjälpa kommuner med ekonomis-ka svårigheter.Jag håller med om att kommunerna till en viss delhar frihet. Men i de fall som vi har resonerat kring harkommunerna gått in och konkurrerat med ett annatbolag. Det är klart att svenska staten är en ganskastark konkurrent till mindre företag. På det viset ärstaten med och dumpar bort husen. Det är förmånli-gare att riva husen med statliga medel än att sälja demsom fritidsfastigheter.Jag vet ju att även kommunpolitiker ser över sinkassa och naturligtvis har skäl till varför de gör sieller så. Det är därför som jag har efterfrågat en punkti Statens bostadsnämnds direktiv om att man ska setill helheten. Man ska främst se till att man medverkartill en sund bostadspolitik på de aktuella orterna så inte i första hand river bostadshus. Det bordefinnas med en punkt där man ställer krav på att alltannat ska vara uttömt innan staten går in.Jag skulle vilja se en kreditgaranti i stället för attstaten ska ge bidrag eftersom inte heller staten har sågott om pengar.Sedan vill jag tacka för debatten även på den härpunkten.Anf. 99 Statsrådet ():Fru talman! Man hinner inte riktigt med allagånger. Det ställs ju inte bara frågor i interpellationenutan det ställs också en rad frågor under debatten. Jagber om ursäkt för att jag inte har hunnit att svara påalla frågor.Statens bostadsnämnd har för redovisatvilka åtgärder som visat sig vara nödvändiga att gå inmed för att hantera problematiken. har varit att i första hand sevad det finns för alternativ användning för fastighe-terna i stället för bostäder. Sedan ska man i sista handom det är nödvändigt gå in och medverka till en riv-ning av ett fastighetsbestånd.Det är därför som jag i mitt svar angav att det bo-lag som vi tänker inrätta är till för att vi ska kunnamedverka till en utveckling och förädling, om det ärmöjligt, i stället för att riva eller kanske ibland flyttabostadshus. Utgångspunkten för oss är att vi inte ionödan ska fördärva ett kapital om det kan användastill andra ändamål. Därom är vi helt överens.Instrumenten att kunna gå in med kreditgarantieroch liknande har ju tillämpats. Det har varit ett brettspektrum av åtgärder där detta har varit en av ingredi-enserna.Det här är ingen lätt problematik, men jag ser attdet finns ett tydligt statligt ansvar. Om vi inte tar detråkar många kommuner som redan sitter trångt tillutomordentligt illa ut och får svårt att klara det som vialla besjälas av, nämligen andra välfärdsåtagandeninom vård, omsorg och skola.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 2002/03:256 omskogsskövlingenAnf. 100 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat justi-tieministern vilka åtgärder han avser att vidta för attförhindra otillbörlig skogsskövling. Arbetsfördel-ningen inom är sådan att jag besva-rar frågor om jordförvärvslagstiftningen, och fråganhar därför överlämnats till mig.Yvonne anför bland annat att en per-son i spekulativt syfte kan förvärva en skogsfastighet,och innan myndigheterna avgjort frågan om för-värvstillstånd, kan förvärvaren ha hunnit avverkamycket skog. Enligt erfarenhettyder alltmer på att detta förfarande sätts i system.För att undvika missförstånd vill jag först fram-hålla att grundläggande civilrättsliga regler om för-värv av fast egendom finns i jordabalken. Särskildaoffentligrättsliga bestämmelser om förvärv av jord-och skogsbruksfastigheter finns i jordförvärvslagen.Regler om hur skogen ska brukas finns iskogsvårdslagen. Justitieministern ansvarar för jorda-balken, medan statsrådet ansvarar för frågoravseende skogsvårdslagstiftningen.Enligt reglerna i jordabalken krävs för överlåtelseav fast egendom att parterna iakttar vissa formellakrav. Bland annat gäller att ett avtal om överlåtelse avfast egendom ska vara skriftligt och underskrivet avsäljaren och köparen. Köparen är skyldig att ansökaom inskrivning av förvärvet, lagfart, hos inskrivning-smyndigheten. När ansökan om lagfart görs, kontrol-lerar inskrivningsmyndigheten huruvida förutsätt-ningar för sådan inskrivning föreligger. Om sökandenbehöver tillstånd av en myndighet för sin rätt att för-värva fastigheten, får lagfart inte meddelas förränsådant tillstånd föreligger.I jordförvärvslagen finns bestämmelser om att kö-paren av en jord- eller skogsbruksfastighet i vissa fallmåste beviljas tillstånd, förvärvstillstånd, för att för-värvet ska vara bestående. Fysiska personer måste,utom vid släktförvärv, söka tillstånd för förvärv avjord- och skogsbruksfastigheter i vissa av regeringensärskilt utpekade så kallade glesbygdsområden. För-värvstillstånd krävs också i de av regeringen särskiltutpekade omarronderingsområdena.Förvärvstillstånd krävs däremot inte för personersom redan, , är bosatta iglesbygd i samma kommun där förvärvsegendomenär belägen. Inte heller behövs tillstånd för personersom förbinder sig att bosätta sig i fastigheten och bo där . I dessa tvåsistnämnda fall görs i stället anmälan till länsstyrel-sen.Reglerna i jordabalken förhindrar inte att köparen,i enlighet med parternas avtal, nyttjar fastigheten förtill exempel skogsavverkning innan en prövning avfrågan om tillstånd enligt jordförvärvslagen har sketteller lagfart har meddelats.Skogsvårdslagen innehåller bland annat regler omanmälan av avverkning. Någon koppling till för-värvstillstånd eller lagfart för att tillåta avverkningföreskrivs inte.Sommaren 1999 tillkallades en särskild utredaremed uppgift att dels utvärdera effekterna av vissajordpolitiska bestämmelser, dels komma med förslagtill ändringar i dessa bestämmelser. Utredningen(SOU 2001:38) föreslår bland annat att de så kalladeglesbygdsbestämmelserna tas bort, innebärande attfysiska personer utan krav på förvärvstillstånd frittkan förvärva lantbruksegendom var som helst i landetom tillstånd inte krävs på grund av reglerna om omar-rondering. Utredningen har remissbehandlats, och avremissvaren framgår att det råder delade uppfattning-ar bland myndigheter, organisationer, företag ochallmänheten om vilka regler som i detta avseende ärbäst för glesbygden.Att med hjälp av skärpt jordförvärvslagstiftningförsöka stoppa så kallade klippare finner utredningeninte särskilt effektivt. har istället föreslagit skärpningar i tillämpningen avskogsvårdslagen som syftar till att fastighetsförvärv iframtiden inte kommer att stå i strid med ett omdö-mesgillt och långsiktigt brukande av skogen.Inom pågår ar-bete med att finna förslag till hur man ska komma tillrätta med problemet med så kallade klippare och medambitionen att undvika att de berörda lagstiftningarnabland annat får sådan utformning att de skapar inlås-ningseffekter samt blir betungande för såväl myndig-heter som allmänhet. Innan nämnda frågeställningarutretts och beretts inom vill jagavvakta med besked om vilka konkreta åtgärder sombör vidtas.Anf. 101 ():Fru talman! Först vill jag tacka så mycket för sva-ret. Jag är inte är nöjd med det svar som jag fått, ävenom det är uttömmande, tydligt och redovisande.Det är naturligtvis bra att man i Regeringskanslietutreder hur man ska undvika att den nuvarande lagenförhindrar att klippare utnyttjar naturtillgångar på ettotillbörligt sätt. Men varför vänta och låta tiden tillåtafler klippare? Det är min stora fråga inför den härdebatten. Vore det ändå inte mer naturligt att skapa ensammanhållen lagstiftning som förhindrar med näst-intill omedelbar verkan att det som sker faktiskt fårske enligt lagen?Jag har i min interpellation påtalat problemet medatt människor kan skövla skog på ett otillbörligt sätt. Irealiteten går det till så här: har ett kapital somhan helst vill få så stor utdelning av som möjligt. Hanfinner en jordbruksfastighet, låt säga i ,som han bestämmer sig för att köpa. För att förvärvetska vara bestående krävs i detta fall förvärvstillstånd.Men reglerna förhindrar inte att nyttjar fastighe-ten och avyttrar skog innan en prövning har skett avfrågan om tillstånd eller lagfart har meddelats. får inte förvärvstillstånd, ellerköpet vinner senare inte laga kraft. Men under den tidsom myndigheterna handlägger ärendet hinner Erikskövla stora mängder skog, och köpet går sedan till-baka. har genom detta hanterande på laglig vägfått god utdelning för sina pengar. Och skadan ärskedd.Bästa minister! Det är inte rimligt att ha så mångamyndigheter och en byråkrati så att skövlingar i dettaavseende kan ske. Det är naturligtvis inte intressantför de enskilda människorna som har känsla för ochengagemang i sin skog och i sin natur däromkring. Debryr sig föga om ifall det är justitieministern, statsrå-det eller statsrådet som har ansvarför frågorna. De väntar på att någonting ska göras.Det är naturligtvis bekymmersamt att det är fleramyndigheter som hanterar det här. Det är inskrivning-smyndigheten som hanterar lagfarten. Förvärvstill-ståndet hanteras av . Skogsvårdslagenreglerar anmälan om avverkning. Det är detta pro-blem som vi måste komma åt och som jag vill attstatsrådet ska ha åtminstone en tillfällig lösning på.Anf. 102 Jordbruksminister ():Fru talman! Vi har olika lagstiftningar, men det ärlagstiftningar med lite olika syften. Det handlar omcivilrättsliga regler och det handlar om offentligrätts-liga regler, och det här handlar om näringsrättsligaregler.Vår skogsvårdslagstiftning är skriven på ett sådantsätt att den ska stimulera till att man får största eko-nomiska utbyte av sin skog och att man får det lång-siktigt. Men vi har skydd mot exploaterande slutav-verkningar. Därför finns det regler om att vi ska ha enjämn åldersfördelning i skogen. Vi ska se till att vi påbrukningsenheter som är större än inteavverkar på ett sådant sätt att vi får kalmark och att vifår skog på mer än hälften av bruk-ningsenheten.Tyvärr finns det oseriösa former av skogsbruk.Det finns personer som inte har kunskap om skogenoch som inte har en tradition när det gäller att arbetainom området. De tar inte ansvar för återväxt och detar inte heller ansvar för olika miljö- och kulturintres-sen. Det är oacceptabelt, och givetvis måste vi hittaåtgärder för att komma till rätta med problemet.Samtidigt vill jag peka på att detta inte är det van-ligast förekommande. Jag skulle vilja redovisa någrasiffror. byter ca 5 000 lantbruksfastigheterägare i glesbygdsområdena. I av fallen handlardet om släktförvärv, som inte omfattas av prövning-en. prövas 700-800 ärenden om förvärvstill-stånd för fysiska personer. När man harförsökt ringa in de fall som man kallar för skogsklip-pare har man sett att det är kanske 20-60 fall per år.Vi måste komma ihåg detta, så att vi är mycket nog-granna när vi försöker hitta lösningar och så att vi inteförsvårar för de fastighetsägare som sköter sig.Jordförvärvsutredningen har pekat på en lösningdär man skulle avreglera och inte ha kvar regelverket.Men som jag redovisade har många av remissin-stanserna synpunkter på detta, och menar att vi måstefinna andra lösningar för att stävja problemen. Detarbetet är i full gång inom . Syftetär att finna lösningar som innebär att vi främjar rör-lighet. Glesbygden tjänar ju på att få in nya männi-skor, nya företagare och nya entreprenörer. Men vivill också se till att vi ger möjligheter för de fastbo-ende i skogslänen så att de kan förvärva och behålladen skogsmark som behövs för att de ska kunna levakvar i området.Därför är detta ingenting som lämpar sig för till-fälliga lösningar. Man kan inte heller säga att vi kangöra det här väldigt enkelt. Vi måste hitta de rimligalösningarna. Det arbetet är i gång, och jag är fastbesluten att vi ska kunna hitta rimliga lösningar påproblemet. Men det är inte enkelt att lösa det.Anf. 103 ():Fru talman! I den här debatten har jag varken ef-terfrågat hur man avverkar skog eller vad man villgöra för glesbygderna. Det ingår inte alls i min fråga iinterpellationsdebatten, fru talman. När jag ställdeinterpellationen handlade det om att jag vill ha ettklart och tydligt besked från ministern: Vad gör mannär man har tre olika ministrar som har ansvar för treolika delar?Vi ser ju att här finns ett problem, där mindre se-riösa människor skövlar en skog som andra männi-skor värnar starkt. Då var min önskan att få ett tydligtoch klart besked om hur vi åtgärdar en problematiksom har uppkommit och som vi äröverens om. Vi är ju alla överens om att detta är ettjätteproblem på de ställen där det har hänt. Statsrådethar visat i sitt svar att man inser att det finns en pro-blematik. utreder.Vad är det då min interpellation går ut på? Jo, dengår ut på en enda sak - att den enskilda människan iVästerbotten eller någon annanstans där detta skerinte ska behöva drabbas av en byråkrati och en upp-delning som vi har gjort politiskt och förvaltnings-mässigt. De enskilda människorna vill ha hjälp ochstöd för att åtgärda detta. Då säger jag: Borde vi intekunna hitta en tillfällig lösning på problemet till dessatt vi är överens om en tillfredsställande framtidavaraktig lösning? Det är det svaret som jag vill ha häri kväll.Anf. 104 Jordbruksminister ():Fru talman! Vi är helt överens om att vi ska för-söka lösa problemet. Jag tycker inte att det är rimligtatt försöka lagstifta om tillfälliga lösningar. Detta ärett alltför viktigt problem.Jag ser heller inget problem i att detta är frågordär flera departement har ett delat ansvar. Det handlarom att regeringen har ambitionen att komma fram rimlig lösning på problemet.Vi har jobbat med frågan. Vi börjar se attdet finns vissa vägar att gå. Jordförvärvsutredningenpekade på att det inte var jordförvärvslagen som in-nehöll möjligheter till lösning av problemet medskogsklippare, utan lösningarna fanns iskogsvårdslagstiftningen. Utredningen pekade pålösningar som handlade om att man ser till att man fåreffektiva och långsiktiga regler när det gäller att ställasäkerhet för återväxtåtgärder. Det är en del i proble-matiken att man måste se till att man får en återväxtoch att man lägger ett ansvar för återväxten som påett rimligt sätt är kopplat till förvärvet. Det är en frågasom vi arbetar med i . Här kan vi seatt vi möter vissa lagtekniska svårigheter, men arbetetpågår.Utredningen pekade också på en annan möjlighet.Där handlade det om minsta storlek på brukningsen-heten för att ransoneringsbestämmelserna ska gälla.Vi har tidigare gått till , ochdet kan finnas skäl att pröva att gå ett steg längre.Det är alldeles tydligt i debatten att kärnfråganhandlar om förvärvstillstånd i relation till avverkning.Jag kan tänka mig att man ger skogsvårdsstyrelsernaen roll i sammanhanget. Det innebär att en lösningskulle kunna vara krav på förvärvstillstånd kopplattill att man börjar bruka marken, det vill säga att manfår avverka.Men jag är inte beredd här att lägga fram dekonkreta förslagen till åtgärder. Vi har ett arbete pågång i . Jag är fast besluten att göraallt vad jag kan för att hitta lösningar på problemen,och jag är lite förvånad över att jag då får kommenta-rer om att det också finns andra intressen. Visst måstevi ju ha en helhetssyn på dem som är berörda av lag-stiftningen! Vi kan inte göra det svårt för dem somsköter sig. Vi kan inte göra det svårt för dem som villsatsa på glesbygd. Vi kan inte göra det svårt för defastboende. Vi måste skapa en lagstiftning med ba-lans och där det går att komma åt det lilla, men inteacceptabla, problemet, det vill säga dem som avver-kar skogen på ett icke ansvarsfullt sätt.Anf. 105 ():Fru talman! Nej, jag är inte alls ifrågasättande. Viska ha en helhetslösning. Men under interpellations-debatter med kort debattid är det lätt att vinkla ut tillområden som inte gäller frågan. När vi som har ställtinterpellationen går från debatten kan vi känna att viinte fick svar på våra frågor. Därför är jag angelägenom att få använda tiden till frågan. Jag ser inte attnågon av oss har någon annan uppfattning om annatän att vi vill vårda skogen.Jag ser däremot en likhet med det som skulle kun-na vara en lösning att pröva. Jag kan inte aspirera påstatusen att ha någon djupliggande kunskap inom dethär området. Jag har sett problemen som vilken med-borgare som helst. Här finns problem, och då tyckerjag att man ska ta tag i dem.Om jag köper en bil måste jag registrera in bileninnan jag får använda den. Det är mycket enkelt. Detär inget märkligt med att om jag köper en fastighetska jag ha förvärvstillstånd, och köpet ska vinna lagakraft innan jag börjar avverka skog. Det är ingenkonstig övergångsregel att avvakta vad det skulleinnebära. Det system som finns är relativt olo-giskt jämfört med andra system i vårt samhälle. Dåfinns det anledning att pröva dem.Jag vill tacka ministern för debatten omkring ettför många människor viktigt område. De allra flestamänniskorna i landet känner inte alls till svårigheter-na. Men låt oss så fort någonting går snett - det räck-er att ett fall går snett - åtgärda det. Det är viktigt förde människor som är berörda.Anf. 106 Jordbruksminister ():Fru talman! Syftet med jordförvärvslagen är attfrämja bosättning och sysselsättning i glesbygd. Denutredning som tittade på detta kom fram till att somlagen är formulerad fick man inte riktigt degoda effekterna. Därför lade utredningen fram vissaförslag.Utredningen pekade också på problemen med ex-ploaterande avverkningar där man inte följer lageneller där man tänjer på lagen. Vi är alldeles överensom att det inte är acceptabelt, även om problemet inteär av en så stor omfattning.Jag kan bara upprepa att jag ska göra allt vad jagkan för att hitta lösningar på problemet. Jag är opti-mistisk. Jag menar att lösningarna inte finns inomramen för jordförvärvslagstiftningen utan lösningarnafinns inom ramen för skogsvårdslagstiftningen. Det ärdär vi arbetar för att hitta de konkreta förslagen. Vitittar på frågan om ekonomiska säkerheten för åter-växten. Vi tittar på hur stora brukningsenheterna skavara för att ransoneringsbestämmelserna ska gälla. Enlösning, som jag är beredd att titta på, kan också varaatt koppla ihop själva förvärvstillståndet med rättenatt få bruka jorden, det vill säga att avverka.Beredningsprocessen är på gång i Regeringskans-liet. Givetvis återkommer regeringen till såsnart det finns förutsättningar för det.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 2002/03:251 omsocialtjänstlagen och informationsskyldighetAnf. 107 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om jagär beredd att låta se över socialtjänstlagen (2001:453)för att undersöka möjligheten att bedriva utredningjämlikt 11 kap. 1 § i denna lag utan att informeravårdnadshavare.Bakgrunden till fråga är situa-tionen för flickor som riskerar att utsättas för heders-relaterat hot eller våld och där information till vård-nadshavaren om att en utredning om flickans situa-tion inletts av riskerar att innebära ettytterligare hot för flickan.Situationen för flickor och kvinnor som riskeraratt utsättas för hedersrelaterat hot eller våld är någotsom regeringen uppmärksammat under de senasteåren. Ett flertal statsråd har tydligt engagerat sig ifrågan eftersom det handlar om en komplex proble-matik som kräver olika typer av insatser på både kortoch lång sikt. Regeringen har också tagit initiativ tillatt lyfta upp denna fråga på den internationella dag-ordningen inom ramen för FN-samarbetet.Socialtjänsten har en viktig funktion att fylla närdet gäller att stödja och skydda de flickor och kvinnorsom utsätts för hedersrelaterat hot eller våld. I social-tjänstlagen (2001:453) regleras hur utredning omsocialnämnden behöver ingripa till en underårigsskydd eller stöd ska bedrivas i 11 kap. 2 §. I tredjestycket fastslås att "den som berörs av sådan utred-ning skall underrättas om att en utredning inleds".Bakgrunden är den kraftiga kritik som fanns mot attdet förekommit att bedrivit utredningarutan vårdnadshavarens kännedom.Det får inte råda något tvivel om att en utredningpågår. Familjen ska alltid informeras om nämndensbeslut.Sekretesslagen (1980:100) ger emellertid möjlig-het att sekretessbelägga i princip allt utom att enutredning inletts, det vill säga orsaken till utredning,vem som tagit kontakt med , vad somframkommer eller hur utredningen bedrivs.Enligt finns det utrymme försocialtjänsten att ha rådgivande samtal med flickanutan att informera vårdnadshavaren. Detta är för attge möjlighet till att skaffa sig ett bättre underlag föratt bedöma hotbilden för den enskilda flickan. Omsocialtjänsten misstänker att flickan kan fara illa pågrund av att vårdnadshavaren informeras om att enutredning startas, och det därmed föreligger ett behovav skydd för flickan, ska göra ett ome-delbart omhändertagande med stöd av lagen(1990:52) med särskilda bestämmelser om vård avunga och sedan göra utredningen.Den bedömning som ska göra ärmycket komplicerad, och det kan då naturligtvis kän-nas lockande att öppna upp en möjlighet för att börjaen utredning utan att informera vårdnadshavaren.Problemet med förslag, det vill sägaatt skulle kunna få ett sådant undantagprövat av länsrätten, är ju att länsrätten har ett likabristfälligt beslutsunderlag som . Minbedömning är därför att förslaget riskerar att allvarligtäventyra rättssäkerheten. För att skakunna utföra sina uppgifter är det avgörande att verk-samheten bedrivs på ett tydligt och rättssäkert sätt ochatt kan åtnjuta medborgarnas förtroen-de.Enligt den samlade kunskap som finns i dennafråga beror bristerna i arbete meddessa flickor inte på sociallagstiftningen utan på desstillämpning. Det är mot denna bakgrund som man skase den särskilda satsning på för år2003 som ska gå till inrättande av skyddat boendeoch att öka kompetensen och medvetenheten i landetskommuner om flickor och kvinnor som utsätts förhedersrelaterat hot och våld.Jag menar att de möjligheter som socialtjänstlageni dag ger är tillräckliga för att ge skydd och stöd fördessa flickor. Jag är därför inte beredd att göra enöversyn av lagen enligt förslag. Jagvälkomnar dock en fortsatt konstruktiv diskussionkring hur vi på bästa sätt kan komma till rätta medhedersrelaterat hot och våld.Anf. 108 ():Fru talman! Tack för svaret, men jag är hittillsinte nöjd. Vi får se vad debatten ger.Frågan hur socialtjänstinsatser ska ske när ungaflickor utsätts för hedersrelaterat hot eller våld ärfortfarande aktuell. Jag läste om ettärende i . säger attflera statsråd har engagerat sig i frågan, och det ärbra. Men som jag beskrev i min interpellation harministrarna sagt en sak, och lagen säger en annan sak.Det gör att socialtjänstsekreterarna i landet är osäkrapå hur de över huvud taget ska agera.Mona sade i denna kam-mare att hundratals flickor inte får det stödoch skydd de har rätt att kräva. Det finns mycket kvaratt göra, och frågan är komplex. Därför var det minförhoppning att , som har gjort sigkänd som en kraftfull politiker i bland annat frågorom alkohol och narkotika, skulle vara beredd att göraen översyn och se hur man bäst kan förfara i densvåra situation som uppkommer när en flicka ellerkvinna uppsöker och upplever sig varautsatt för hedersrelaterat hot eller våld.Morgan säger att har enviktig funktion att fylla när det gäller att stödja ochskydda dessa flickor och kvinnor. Jag skulle viljasäga att den inte bara har en viktig funktion. Det ärden som har ansvaret och som enligt lagen ska biståflickorna, ofta mycket ensamma flickor med få soci-ala kontakter utanför den egna familjen.Statsrådet tar också upp sekretesslagen som ett in-strument att använda och att man kan sekretessbeläg-ga i princip allt utom att en utredning inletts. Föräld-rarna skulle då bli informerade om att en utredning ärpå gång men inte få veta vad som görs.Jag ställer mig väldigt tveksam till en sådan åt-gärd. I det fortsatta arbetet blir det då förmodligenväldigt svårt att få en förtroendefull kontakt medfamiljen. Och hur ska flickan själv klara sin situationpå hemmaplan om man håller allt inom sekretessla-gens skydd?Inte heller är omhändertagande någon generelllösning.