prot · GQ09111 · 2003-05-26 00:00:00 — Tankegången är att Sverigeskulle kunna ta ett initiativ, inom EU-kretsen och isamtal med , till att ersätta det amerikanskaembargot med gemensamma smarta sanktioner.Till och med hos miamikubanerna fanns det enväldigt stor förståelse för ett sådant resonemang, ochjag tror att det skulle kunna vara väldigt effektivt.Om man nu ska hitta ett antal verktyg till enverktygslåda har jag ytterligare en fråga som jagskulle vilja ställa till , utrikesministern:Vad ska vi nu göra med EU:s intressekontor, somändå finns på ön? Ska det stängas helt och hållet, ellerska man använda det till något annat? Det öppnadesju för att man skulle förbereda en Cotonou-anslutning.Jag vet inte själv ifall det har fattats något beslut,men en sak man skulle kunna göra med EU:s intres-sekontor är det som man gjorde med det amerikanskaintressekontoret, det vill säga att man delvis öppnardet för demokratirörelsen. Finns det två ställen att gåtill, så att man kan mejla under enhalvtimme eller hålla kontakt med yttervärlden, såkommer man inte att kunna stigmatisera de männi-skor som just går till , det ame-rikanska.Finns det en beredskap från utrikesministerns sidaför att ta ett sådant initiativ?Anf. 68 ():Herr talman! Det slumpar sig så att jag råkar bo iden lilla orten . Där fanns tidigare ett väl-digt fint kommunalhus. är det omgivet avväldigt höga staket, och där inhyses numera Kubasambassad. Det är inte särskilt roligt att se hur en folk-vald församlings samlingsplats har förvandlats tilldenna bunkerliknande plats. Detta gör att jag blirsärskilt engagerad, för jag passerar ofta där.Jag tycker att det behövs något utöver de förslagsom har aktualiserats här. Man kan läsa utri-kesministerns synpunkter när det gäller att hon ävenhar nåtts av uppgifter om att de politiska fångarnatvingas genomgå fysiska och psykiska umbäranden.Då tycker jag att det är på sin plats att chefen förUtrikesdepartementet överväger om man bör delgeockså beskickning i dessa synpunkter,hur vi ser på detta.Jag noterar slutligen att det alltid är vissa partier,så kallade vänsterpartier, som aldrig deltar i den härtypen av debatter när det gäller enskilda människors,vanliga människors, rättigheter i diktaturer. Det gällertill exempel enskilda människors åsiktsfrihet.Anf. 69 Utrikesminister ():Herr talman! Först och främst när det gäller attdelge och ambassadör våra protestermot behandlingen av fångarna har det skett på stats-sekreterarnivå, alltså på mycket hög nivå, för att tyd-ligt markera den politiska protesten mot det som harskett.När det gäller frågan om intressekontor har jaginte gått igenom den närmare. Men min spontanareaktion är att det alltid är bättre att använda repre-sentationer av olika slag för att ha kontakter särskilt ikritiska lägen. Det är skälet till att vi har diskuterat attöppna ambassad i till exempel. Det är sammasak här. Jag tycker att om EU har ett intressekontorbör man också kunna använda det på olika sätt aktivt,detta dock utan att ha satt mig närmare in i frågan.Ofta tycker jag att det är bra och att vi blir starka-re när EU och kan agera gemensamt. Men justnär det gäller Kubakrisen tror jag dock att det finns enpoäng i att EU agerar självständigt och att vi inteförsöker samordna ett agerande med USA.Avslutningsvis något när det gäller exemplet medRegis. Den tröst jag tror att man trots allt ska ha är attförtryckarna alltid förlorar till slut. Och jag kan ga-rantera att vi ska göra allt vad vi kan från svensk sidaför att bidra till att och alla andra som sitterfängslade under omänskliga förhållanden inte skabehöva vänta på att få träffa sina familjerigen.Anf. 70 ():Herr talman! Jag vill verkligen understryka mitttack till för dessa utfästelser, och jagräknar också med att man underlättar praktiskt och påandra sätt för andra organisationer i som harkontakter med oppositionen och demokratirörelsen påKuba.När jag har i blickfånget här vill jagockså skicka med ytterligare en bild. Jag tänker påBarbara, hustru till . Han är ytterligare enav de fängslade som har gjort sig skyldig till brottetatt med hjälp av en skrivmaskin publicera nyheter.Han har placerats i fängelse i 70 milfrån deras gemensamma hem i . Detta ärytterligare en del av strategi för att knäckadessa människor. Det tar attresa till fängelset, och lika hem igen. De haren fyraårig son. Hon får två timmars besökstid vartredje månad.I går var det söndag, och jag påmindes om dekvinnor som finns utanför murarna men inte i frihetpå , de kvinnor som vägrar böja sig för denöverhet som fängslat deras makar, fäder och bröder.De vandrar tysta efter mässan genomHavannas gator i vita kläder med svarta scarfar - välmedvetna om att det mitt ibland dem kan finnas nå-gon av regimen utsänd klädd i vitt som en ljusetsängel - redo att inför de bevakande poliserna ochsäkerhetsagenterna ropa: med ! De kommernaturligtvis att hävda att alla kvinnor ska fängslaseftersom det är omöjligt att säga vem det var somropade. På sätt och vis stämmer det att det är omöjligtatt säga vem det var som ropade, för tystnaden kanibland vara det starkaste av rop.Men vi som kan ropa ska göra det. Därför glädsjag åt att och regeringen säger sig varavilliga att ropa och ta i. Även de mest brutala diktato-rer lyssnar nämligen ibland till omvärlden.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 2002/03:416 ommultinationella företag och rapporteringAnf. 71 Näringsminister ():Herr talman! har frågat mig vadregeringen gör för att svenska företag ska ta ett ökatsocialt och miljömässigt ansvar och i ökad utsträck-ning rapportera om detta arbete, inklusive genomlagstiftad rapporteringsskyldighet.Jag vill tacka för att han upp-märksammar dessa viktiga frågor.Svenska företag har i många fall kunnat dra fördelav ekonomins globalisering. Det har gynnat såvälSverige som utvecklingsländerna genom att skapaförutsättningar för ökad tillväxt, sysselsättning ochvälfärd.Men naturligtvis finns det också problem. Vi serexempel på länder som försöker konkurrera om inve-steringar genom försämrade arbets- och miljövillkor.På samma sätt ser vi företag som drar nytta av brist-fälliga regleringar i fattiga länder.Som påpekar har regeringen lan-serat Globalt ansvar i syfte att stimulera svenskaföretag att tillämpa de riktlinjer för multinationellaföretag som och övriga kom-mit överens om. Det handlar om mänskliga rättighe-ter, grundläggande arbetsvillkor, bekämpning avkorruption och en bättre miljö.Intresset för initiativet har varit mycket stort, ochde seminarier som anordnats har varit välbe-sökta. Flera företag har också redan anslutit sig tillinitiativet, trots att det egentligen är i ettuppbyggnads- och informationsskede.Att ansluta sig till Globalt ansvar är ett bra red-skap för företagens arbete inom det här området. Jaghoppas att fler företag, inte minst statligt ägda före-tag, ansluter sig till initiativet.I likhet med tycker jag att infor-mation och öppenhet är av central betydelse.Global Reporting Initiative, ofta kallat GRI, är ettviktigt initiativ i syfte att ta fram en struktur för rap-portering kring företags sociala och miljömässigaansvar. Från regeringens sida bjöd vi därför in GRI:sgrundare till för ett par veck-or sedan för samtal om eventuellt samarbete. AllenWhite deltog även i ett mycket välbesökt seminariumi Globalt ansvars regi. Inom ramen för Globalt ansvarpågår ett intensivt arbete för att belysa vilka möjlig-heter företag har att komma längre på rapporterings-området.Beträffande fråga om lagstift-ning för miljörapportering finns redan ett krav påstörre företag att redovisa verksamhetens miljöpåver-kan i förvaltningsberättelsen. Detta har skett genomett tillägg i årsredovisningslagen. Bestämmelsernasyftar till att kombinera redovisning av miljöpåverkanmed redovisning av ekonomiska effekter. har utarbetat riktlinjer för hur lagenbör tolkas. Regeringen avser att göra en uppföljningav vilka effekter som dessa bestämmelser har fått,och i det sammanhanget även ta upp andra frågeställ-ningar rörande hållbarhetsredovisning.Jag utesluter därför inte heller möjligheten att ge-nom lagstiftning förmå svenska företag att rapporteraom till exempel miljöpåverkan utanför vårt landsgränser.Samtidigt visar erfarenhet från andra länder viktenav att först göra en noggrann konsekvensanalys. Rättutformning av eventuell lagstiftning krävs för att demål vi eftersträvar ska främjas på ett effektivt sätt. Viavser därför att intensifiera arbetet med att gå igenommöjliga alternativ för att stärka kraven på rapporte-ring. Reglerna måste vara anpassade efter företagensverksamhetsområde, storlek, form av kontakter medomvärlden och andra viktiga faktorer.Detta gäller på såväl nationell som internationellnivå. är ett av de mest pådrivande ländernaför företags sociala och miljömässiga ansvar. Blandannat verkar vi för tillsättandet av en internationellarbetsgrupp för att diskutera hur frågorna ska förasvidare på global nivå. Regeringen har drivit dettaförslag vid vårens session i FN:s kommission förhållbar utveckling. Vi har även fört en nära dialogmed om hur företagen sociala och miljö-mässiga ansvar kan lyftas fram vid sommarens G8-möte i Evian.Anf. 72 ():Herr talman! Låt mig inleda med att tacka när-ingsminister för svaret.Frågor om företagens, särskilt de multinationella,ansvar i en hållbar utveckling är en viktig fråga förriksdagen att diskutera. Företag och tillväxt krävs föratt höja levnadsstandarden på jorden, men det finnsockså problem med människors resursutnyttjandesom måste rättas till - marknadsekonomi men medsociala och ekologiska ramar. Det är därför, som jagser det, viktigt att riksdag och regering inte abdikerarfrån sin roll som normgivare och lagstiftare genom attvara nöjda med att se på och på sin höjd arrangeraträffpunkter och så vidare mellan näringsliv och olikaNGO:er.Tyvärr ger inte de mest konkretasvaren på frågorna. Han diskuterar en del om bindan-de regler, och det är spännande i och för sig. Han görockså mycket reklam för Globalt ansvar. Och det ärbra. Det är ett lovvärt initiativ. Man kanske dock skavara lite försiktig än så länge eftersom det är väldigtfå företag, såvitt jag förstår, som har gått med i dettaprojekt.Vad gäller obligatorisk rapportering av socialaoch miljömässiga konsekvenser för multinationellaföretag får väl optimisten i mig hålla fast vid att mi-nistern inte utesluter den möjligheten. Pessimisten,eller kanske realisten, känner dock en smula besvikel-se över att som "ett av de mest pådrivandeländerna för företags sociala och miljömässiga an-svar" inte intar en mer offensiv position i den härfrågan, inte minst i ljuset av utvecklingspropositionensom konstaterar att utvecklingsperspektivet ska ge-nomsyra alla politikområden. Initiativet till Globaltansvar kontrasteras ju av att exempelvis och statliga företag som intealltid agerat i den riktningen.Näringsministern berömmer sig också av att Sve-rige fört en nära dialog med för att lyftafram företagens sociala och miljömässiga ansvar vidG8-mötet, och det är bra. Det kan också nämnas attFrankrike faktiskt har varit ett föregångsland ochkanske övertagit den tätposition som har,enligt , genom att man infört en lagsom ålägger ett antal företag att rapportera de socialaoch miljömässiga konsekvenserna av sina handlingar,också i utlandet, enligt ett antal principer. Andraländer har denna typ av krav på fonder och så vidare.Varför räcker då inte frivilliga riktlinjer? Jo, det ärför att rapporteringsskyldighet bara delvis handlar omatt se till att de sämsta företagen kommer upp till enviss standard, och det är viktigt. Men det handlarockså om att ge stöd och lyfta fram idéer från inno-vativa företag och se till att de som använder metodersom är miljömässigt och socialt hållbara blir merattraktiva. Att göra just rapporteringen obligatoriskinnebär att de incitament som finns för rapporteringförstärks, medan det som försvagar de här incita-menten, nämligen rädslan för att vara ensam på bananoch hängas ut, minimeras. Rapporteringen leder ock-så till att fler inom företagen får vara med och påver-ka talen i årsredovisningarna. Det leder till kreativitetoch upptäckarglädje. Erfarenhet visar att frivillighetsällan räcker hela vägen.Det finns andra problem. Framgång för frivillighethänger på påtryckningar från allmänhet och på publi-citet och varierar ofta mellan de olika sektorerna. Detfinns risk för så kallad greenwashing, att det främstasyftet med åtaganden på miljöområdet är att de blirPR-mässiga. Det kan också vara svårt att engageraföretag vars varor inte når direkt till konsumentledet.I dag kan också de företag som går före råka illa ut påett orättvist sätt, medan de som döljer informationpremieras, och det är ganska dåligt. En miniminivåkan därför vara ett bra första steg.Jag undrar om näringsministern delar min syn attfrivillighet kanske inte är tillräckligt i det här falletoch på vilket sätt han i så fall är beredd att gå vidareför att i alla fall undersöka möjligheterna till en obli-gatorisk lagstiftning på området.Anf. 73 Näringsminister ():Herr talman! frågar mig en gångtill hur han ska tolka vad jag har sagt, om jag uteslu-ter eller håller dörren öppen för tvingande åtgärder.Jag upprepar gärna att jag inte stänger någon dörr förtvingande åtgärder. Jag tycker att den möjligheten skafinnas. Men vi har redan nu väldigt många olika reg-ler, riktlinjer och rekommendationer. Jag tycker attdet är viktigt att vi nu sätter fokus på tillämpning,genomförande och uppföljning av det som finns somnästa steg i det arbete vi bedriver. Först därefter kanvi ta ställning till om vi behöver gå vidare med mertvingande regler. Men jag håller för min del den möj-ligheten öppen.Regeringen har höga ambitioner, lika höga somjag tror att har. Men vi är angelägnaom att våra åtgärder ska bli verkningsfulla. Vi tyckerinte att det är någon mening med att ägna oss åt så-dant som blir som slag i luften, även om det bliruppmärksammat och även om det får symbolkraft.Jag är angelägen om att det vi gör ska få resultat påriktigt så att säga. Därför är det klokt att ta ett steg itaget på ett så nytt politikområde som detta utgör.Inte minst ska vi hålla i minnet att många u-länderär rädda för att vi ska använda exempelvis rapporte-ringskrav för protektionistiska syften och att vi skainföra nya kontrollmekanismer som kan missbrukasav dem som ständigt är på jakt efter nya metoder atthålla konkurrenter borta från de egna marknaderna.Min åsikt är att måste få utnyttja sina kom-parativa fördelar, till exempel i form av stor tillgångpå arbetskraft. Däremot är det absolut inte okej om dekränker mänskliga rättigheter. Och ska man ställamiljökrav på dem måste de vara noga genomtänkta,väcka respekt och acceptans också hos dem.Svenska företag ska vara bra på att ta socialt ochmiljömässigt ansvar utomlands. Det är deras skyldig-het. Det ligger i hela intresse att de medver-kar till att bilden av som de ju bär med sigöverallt, oavsett om de gillar den eller inte, är gynn-sam, positiv och väcker respekt.Projektet ansvar syftar till att stimulerasvenska företag till erfarenhetsutbyte, till bättre var-dag och bättre praxis i deras verksamhet. Jag tyckeratt intresset än så länge har varit ganska starkt, ochjag tror att det har fått en skjuts framåt genom detarbete som bedrivs inom ramen för Globalt ansvar.Anf. 74 ():Herr talman! Jag frågade på vilket sätt man är be-redd att gå vidare. Jag ifrågasatte inte att näringsmi-nistern vill hålla möjligheten för tvingande åtgärderöppen.Det är mycket glädjande att regeringen i det härfallet har en lika hög ambitionsnivå som jag. Då blirdet fart på bygget, och det är alldeles utmärkt.Leif pratade sedan om slag i luften. Jagvet inte om det är obligatorisk rapportering som hanbetecknar som ett slag i luften eller om det är andrasaker, för det vore ju märkligt att hålla öppet för nå-got som man i själva verket tycker är som ett slag iluften.Att det är problematiskt att överblicka konsekven-ser och formulera lagtexter känner jag väl till. Menman borde väl i alla fall kunna stå fast vid en inten-tion om man är beredd att gå åt det här hållet. harLeif sagt att han inte vill säga någontingom det här, så jag ska inte tjata på honom om detta.Det kan vara intressant att notera att Globkom fö-reslog regeringen att utreda huruvida företags ochpensionsfonders rapporteringsskyldigheter på detsociala och miljömässiga området skulle regleras isvensk lag. Det vore intressant att höra om kan tänka sig en sådan utredning.Globalt ansvar syftar till att stimulera svenska fö-retag att tillämpa riktlinjer för multinationella företagsom kommit fram till. Men riktlin-jerna är ganska diffusa och nedkompromissade - detär minimikrav. När Svenska naturskyddsföreningengjorde en undersökning bland de 50 största företageni med frågor just kring riktlin-jer och globalt ansvar, visade det sig att företagentyckte att frågeformuleringarna var vaga och otydliga.Det finns ju många uppförandekoder, och jag tror attmånga företag verkligen skulle uppskatta lite merklarspråk i de här frågorna.Leif säger också i sin inledning att hanhoppas att fler företag, inte minst statliga, ansluter sigtill Globalt ansvar. Ja, det är ju fint att ägaren tillbolagen står här och hoppas att de ansluter sig tillGlobalt ansvar.Jag var tidigare inne på den pluralism som finnsbland företag vad gäller inställningen till arbetet medcorporate social responsibility. Denna pluralismkräver lite olika förhållningssätt. Flera svenska stor-företag tillhör ju de mest innovativa i världen på dethär området och ligger till och med före statliga initi-ativ. De behöver uppmuntran och spelregler sompassar dem. Men för de sämre kanske det vore idé attockså ha någon form av låg ribba. Jag säger inte ska implementera hela GRI på en gång, menman kanske kan välja ut en kärna ur GRI och tillexempel välja ut tre aspekter - vatten, koldioxid ochMR-frågor - och sätta ribban så att av företagenklarar detta och inte. På det sättet får de i allafall något att sträva emot och något att mäta emot.Det tror jag vore ett bra initiativ och ett bra första stegatt gå på den här vägen. Det är klart att det är lite nymark man bryter här, och då är det självklart att detinnebär en del komplikationer.Det går inte att förlita sig helt på att ledande före-tag ska göra jobbet, för ett företag kan ha de här frå-gorna lite grann som sin nisch utan att det nödvän-digtvis påverkar hela marknaden. Jag tror därför i alla fall borde utreda detta. Jag hoppas att LeifPagrotsky kan säga något om ifall han är beredd attinte bara utesluta möjligheten utan faktiskt utreda vaden obligatorisk rapporteringsskyldighet på vissa om-råden skulle kunna innebära. Det är ju många företagsom inte längre vill ha komparativa fördelar genommiljöförstörande verksamhet, utan de föredrar tydli-gare gränser och så vidare.En rapporteringsskyldighet är också ett utmärktsätt att få en bild av framtida behov på området ochse vilka globala regler det är som behövs. Genom enrapportering kan man identifiera problemområdenoch ytterligare gå vidare med arbetet för globala reg-ler på området. Därför tror jag att det vore bra ur fleraaspekter.Anf. 75 Näringsminister ():Herr talman! är inte nöjd med deregler som man har enats om i . Han tyckerinte att de är tillräckligt krävande och inte tillräckligtpreciserade och att de kunde vara bättre. Det kan jaghålla med om. De är ju, som säger,resultatet av ett gemensamt arbete och kompro-missande i . Men de har i gengäld vunnit nå-gonting annat, nämligen brett stöd och legitimitet. Jagföredrar minimiregler som höjer en grundläggandeanständighetsnivå som alla inblandade har ställt sigbakom framför idealiska regler som ingen eller fåställer sig bakom eller som skiljer sig åt från land tillland. Då blir det inte någon överblick och få möjlig-heter till jämförelser.Jag inser att detta inte är perfekt, men jag tyckeratt fördelarna är stora med ett gemensamt system somär så globalt som det blir när hela har ställt sigbakom det, och jag är glad att vi har kommit så långt.Frontlinjen nu handlar om att öka möjligheterna tillatt detta leder till förbättringar i praktiken. Det är därglobalt ansvar i spelar roll. Det handlar inteom att förändra reglernas innehåll. Det handlar om attöka uppmärksamheten på genomförandet.Jag tycker att det är en bra arbetsmetod att göradetta transparent och lätt att genomlysa. Man skauppmuntra företag att bli tydligare i sin informations-givning så att den allmänna debatten, journalister,medier, fackföreningar och intresseorganisationer kangranska vad som görs och framför allt vad som integörs - vad som lyser tomt och vad som informerasom, vad som är bra och vad som inte är tillräckligtbra. Då kan det bli press på dem som är passiva ochgoodwill och plus för dem som gör ett bra jobb. Dettror jag är en verkningsfull mekanism i , menframför allt internationellt i många andra länder.Jag tror att det är en fördel för de företag och deländer som här visar framfötterna och gör ett brajobb, och jag tror att det är en nackdel för dem somsläpar efter och måste tvingas att i efterhand följamed konkurrenterna. Det är en nackdel på markna-den, för konsumentvaror och det är en nackdel påarbetsmarknaden. Vilka lovande unga studenter villjobba för företag som har rykte om sig att inte nå upptill minimala anständighetsregler eller att ignorerafrågor om mänskliga rättigheter i arbetslivet? Svaretpå den frågan är att företagen får ett sämre urval sö-kande till sina platsannonser. Det är ett egenintressesom jag tror talar väl så starkt som om det står enminister i talarstol och höter med pekfing-ret. Den mekanismen vill jag underlätta och sätta iarbete genom att öka belysningen på de här frågornagenom till exempel Globalt ansvar.Summan av detta är att jag är ganska optimistisk.Men värderar vi det här, hur det rullar, hur detkommer att utveckla sig och vad det ger för resultat.Sedan får vi värdera om det finns anledning att gåvidare på det ena, det andra eller det tredje sättet ochom något av de sätten ska vara mer lagstiftning ochmer obligatorium. Att vi ska gå vidare tar jag förgivet, men gäller det att få detta att sätta sig och attfå erfarenheterna av det och därefter att värdera. Detkan vi gärna göra tillsammans när det gäller hur fort-sättningen ska gestalta sig.Anf. 76 ():Herr talman! Jag tycker nästan att näringsminis-tern undervärderar sin egen roll. Jag tror att det visstkan ha betydelse vad näringsministern säger i de härfrågorna. Det handlar om att inte abdikera från dettaoch lämna över det till bara frivillighet. Det tror jag,och jag noterar att näringsministern inte ännu har nåttdenna insikt.Om man inte har obligatorisk redovisning så kanman ju tyvärr tjäna på att mörka. Med ett obligatori-um kan man få fram mycket mer av det som LeifPagrotsky efterlyser. Man får en öppenhet, transpa-rens och genomskinlighet när företag som jobbaraktivt med de här frågorna också kan tjäna på det.Det är ju inte i första hand jag som tycker attOECD-riktlinjerna är problematiska. Det tycker jag,men det är framför allt företagen som har fått frågorom dem som tycker att de är diffusa och svårtillämp-liga. Om man då kan använda Globalt ansvar för attförtydliga det så är väl det alldeles utmärkt.Jag noterar också att inom ramen för Globalt an-svar finns det rapporter där behovet av lagstiftningnämns, eftersom det finns relativt få företag somrapporterar frivilligt. De marknadsmässiga fördelarnaav att rapportera även icke-finansiell informationfinns inte för alla företag. Detta skulle då varaargument för en lagstiftning. Det är bra att de argu-menten och den insikten i alla fall har nått in i pro-jektet.Leif har naturligtvis rätt i att det finnsen oerhörd potential i det här arbetet, inte minst försvenska företag. Människan är intresserad av mer änatt jobba för brödfödan. Det handlar om mening ochmål med tillvaron. Idén om att ta ur fattigdomvar en viktig drivkraft. Kanske kanidén om en hållbar utveckling vara en liknande iframtiden.