prot · GQ09119 · 2003-06-10 00:00:00 — I båda kommer maktutövandet att ske på Natos,det vill säga , premisser.Miljöpartiet önskar i stället, fru talman, se ett de-centraliserat EU, där varje medlemsland behåller sinegen utrikespolitiska kompetens, men som på klas-siskt mellanstatligt manér också kan samverka i defall det finns en genuin vilja och en stark anledningtill det.Dessutom bör all global militär samordning ske påFN:s villkor, på FN:s mandat och på FN:s initiativ,inte bara "i enlighet med principerna i ".Slutligen vill jag säga någonting om alliansfrihe-ten. I fråga om den svenska säkerhetspolitiska doktri-nen anser majoriteten i utskottet att samarbetet omden europeiska säkerhets- och försvarspolitiken inteskapar några problem att förena dessa. Man menar attvi fortsatt skulle kunna betecknas som alliansfria,trots att en "solidaritetsklausul", det vill säga ett för-pliktigande att ställa upp mellan medlemsländerna förvarandra i hotande situationer genom att "mobiliseraalla instrument", finns med i konventets förväntaderesultat. Vi menar att det här är det ultimata självbe-drägeriets fullbordan. Svart blir vitt, och simsalabim!är en ömsesidig försvarsgaranti inte en ömsesidigförsvarsgaranti.Till sist i betänkandet redovisar det sammansattautrikes- och en ståndpunktvilken vi delar, nämligen ett avståndstagande från attnågra länder ska gå före och på egen hand forma enmilitär allians. Det vore djupt olyckligt, men det harredan skett i vår. Dessutom har det skett på exaktsamma vis som Schengenstrukturen uppstod hos enmindre grupp föregångare och som tvingade medalltfler och som också är fallet med de länder somlåser in ekonomin i en skrubb och vill få oss andrafria att tro att vi är "utanför".Låt mig därför läsa ett illustrativt citat avJacques : "Europeiska försvars- och säkerhets-unionen är ett värdigt komplement till den gigant somden ekonomiska unionen EMU utgör . "Fru talman! Jag yrkar bifall till vår egen reserva-tion nr 5.Anf. 19 () re-plik:Fru talman! Jag tänkte bara ta upp två detaljer idet som sade. Den ena är att EUskulle vara på väg att bli en superstat. Men EU byg-ger ju på avtal mellan medlemsländerna. Resultatet avdetta konvent, som sedan ska vara en regeringskonfe-rens, ska sedan ratificeras av . Det finns alltsåinget drag av överstatlighet i just detta. Själva grun-den är mellanstatlig. Sedan på den mellanstatligagrunden bygger vi överstatliga instutioner för att tabeslut, till exempel med majoritetsomröstning, vilketär ett lämpligt beslutsinstrument när man är mångamedlemsstater.Det andra gäller krishanteringen. Vi har ju erfa-renhet, , av att hantera kris-hantering helt och hållet på egen hand. Jag vill erinraom vad som skedde på , särskilt i Bosnien,under den första när vi miss-lyckades i en FN-operation. Vi fick med ispetsen böna och be att engagera sig och räddaoss från detta.Nu tycker många av oss med den erfarenhetensom grund att det är rimligt att vi i skapar entillräcklig kapacitet och en förmåga att tillsammansutnyttja den kapaciteten för att hantera kriser ochkrig. Tyvärr är det ingen brist på kriser och krig ivärlden. Det är betydligt mycket mer som skullebehöva göras, till exempel i . På Balkanska vi , efter att ha tagit över , också taöver Bosnien. I är det tyvärr oerhört mångakriser och krig.Då är det väl ändå rimligt att vi tillsammans gördet här inom ramen för den europeiska unionen.Anf. 20 () re-plik:Fru talman! Ja, visst bygger det på avtal. Men detär fullt möjligt att på demokratisk väg avskaffa de-mokratin. Det finns ingen logisk kullerbytta i detta.Jag menar att det är vad vi gör i stora stycken.Jag skulle önska att du förklarade varför man tarbort den väldigt tydliga pelarstrukturen, som hittillshar kännetecknat det europeiska sammansatta arbetet,och överför det mesta till en tjock kolonn. Det här äröverstatlighet, och det är beslutat av demokratiskastater i någorlunda demokratisk ordning. Visst är detså. Vi avhänder oss vårt eget beslutsfattande, inteminst de beslut som vi tog här i i vintrasvad gäller vår egen grundlags ställning.Sedan tar du upp krishanteringsförmåga på egenhand. Mitt alternativ var inte att skapa en internatio-nell krishanteringsförmåga på egen hand. Jag sade attvi har full möjlighet att ingå mellanstatliga avtal, somman alltid har gjort. Genom FN:s mandat har man enmöjlighet, som till exempel när vi, som du självvar inne på, står i begrepp att skicka trupp till Kongo.Det här gör vi i samverkan, med överordnade mål,därför att det finns ett förpliktigande moraliskt i värl-den att ställa upp i områden som är krisdrabbade.Det finns ibland också en anledning att svara påhot. Men hoten mot vårt land är naturligtvis vår ensakoch ska avvärjas genom att vi inte kommer i densituationen. Vi ska ha ett eget försvar, och det ska viställa till världssamfundets förfogande genom FN:sförsorg, inte genom EU.Anf. 21 () re-plik:Fru talman! EU byggs på ett mellanstatligt samar-bete. Medlemsländerna kommer överens om ett kon-stitutionellt fördrag, förhoppningsvis, och det måstevart och ett land ta i sin ordning och bestämma. Viavhänder oss inte den beslutsrätten.När det sedan gäller krishanteringen behöver vi haen tätare samverkan inom FN:s ram. Bosnienopera-tionen var också en FN-operation. Men vi var försvaga, och det gick inte väl. Det blev till och med enkatastrof i , om vi erinrar oss detta. skavi göra det i , och då behöver vi också ha enEU-samordning för att göra detta på ett effektivaresätt. Det är väl klokt att vi samverkar och samarbetar.Anf. 22 () re-plik:Fru talman! Det är klokt att samverka ochsamarbeta om man har en direkt yttre anledning. Jagskulle vilja få svar på frågan hur en samordningskulle ha sett ut inför , med den nya ord-ning som konventet föreslog. Hur skulle man ha fåttde åtta utbrytarstaterna att inlemmas i det här?Det måste ske inte bara med en tät samverkan -det är en eufemism. Det måste naturligtvis ske meden stark styrning, inte med någon sorts mellanstatlig-het där man sitter och kommer överens, utan"varsågod och lyd". Det är kärnan och innebörden iden kommande gemensamma försvars- och säker-hetspolitiken: Bort med mellanstatlighet och varsågodoch lyd! Så kommer det att bli.Anf. 23 ():Fru talman! Den europeiska unionen är en fram-tidssaga och en rejäl framgång fram tills . Vi harmed hjälp av arbetet i den europeiska unionen för-hindrat krig och umbäranden på den europeiska kon-tinenten, där de europeiska medlemmarna finns. Vilyckades inte på , men vi har löst en långtgående konflikt mellan och . EUär i fredens tjänst.Låt mig säga att den framgången vill också andraländer vara medlemmar i. Vi ser det tydligt nu när denya länderna kommer att bli medlemmar.Den 1 maj blir det tio nya medlemsländer. De flestaav dem kommer, precis som tidigareuttryckt, från länder som har levt under en kommu-nistisk diktatur. De vill in i en gemenskap och enintegration tillsammans med oss. Detta är naturligtvisoerhört positivt. Det är tecken på att den europeiskaunionen har varit och är en framgång. Det vi diskute-rar är om EU fortsatt kommer att vara en fram-gång.Lägg märke till att det fördrag och det arbetssättsom Europeiska unionen har är utformade försex medlemsländer. kommer tio nya, och detblir 25 medlemsländer i den europeiska unionen.Det behövs ett nytt fördrag. Det behövs helt enkeltnya regler för hur beslut ska tas. Det behövs nyaregler för hur organisationen ska se ut och hur vi skasamarbeta. Det är självklart. Sex länder är helt an-norlunda än 25 länder. Organisationen blir helt enkeltmycket svårare att styra.Det är ett avgörande moment i EU:s historia ochframtid. Jag är orolig för att om vi misslyckas kom-mer detta att leda till oerhörda konsekvenser för vårkontinent. Därför vill jag understryka allvaret i attden diskussion vi har handlar om hur EU skagöra sig beredd att arbeta med 25 med-lemsländer. Vi har inte råd att misslyckas i detta ar-bete. EU behövs nämligen i världen.Debatten har handlat en del om supermaktenUSA och dess relation till den europeiska unionen.Låt mig få slå fast att EU inte ska bli en superstat. EUska inte heller bli en supermakt. Såsom vi definierardetta är det en stor makt, med rejäla resurser, somfrämst förlitar sig på sina militära muskler. Detta skainte EU försöka efterhärma. EU ska inte försökakonkurrera och inte försöka balansera i detta.EU kan lyckas med rätt utnyttjande av alla sinainstrument. Det är till exempel bistånd, som man harhaft i Barcelonaprocessen och alla länder runt . Det är det nya initiativet med de nya grannlän-derna - a wider Europe, New Neighbours Initiative -som kan spela en oerhört stor roll. Det är vår miljö-politik, vår handel och naturligtvis militär krishante-ring. Det är också, icke att förglömma, civil krishan-tering. Jag instämmer i vad harsagt, att det är alldeles för mycket fokus på den mili-tära krishanteringen och för lite på den civila kris-hanteringen.Jag tror faktiskt att den europeiska unionen kanbli en större attraktionskraft än vad är . Jagsäger inte detta för att det ska vara en motkraft tillUSA eller för att jag är motståndare till den transat-lantiska länken. Jag är en stor vän av den transatlan-tiska länken, men jag vill att EU ska spela en störreoch bättre roll i världen än vad den gör . Det ärdet som det här betänkandet egentligen handlar om.Hur ska EU bättre kunna arbeta med sina yttre för-bindelser?Som jag ser det sönderfaller vårt betänkandeegentligen i två delar. Det är väl också därför som vihar ett utskott som består av konstitutionsutskottetoch utrikesutskottet. Detta sönderfaller alltså i tvådelar. Det handlar om formen: Hur ska besluten gåtill? Hur och av vem ska unionen företrädas? Det äralltså konstitutionella frågor. Men det innehållerockså andra frågor: Vad ska göras? Vad är det förinnehåll som ska finnas i denna gemensamma utrikes-och säkerhetspolitik? Det handlar om den politiskaviljan. Vad ska samordnas? Vilka är de utrikespolitis-ka målen?Låt mig få börja med den politiska viljan. För migär den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken iEuropeiska unionen en språngbräda för vår utrikes-politik. Jag har hört en del i kammaren som har ut-tryckt sig på ett sådant sätt att man kan tro att deanser att en gemensam utrikes- och säkerhetspolitiksnarare är en tvångströja som tvingar oss in i någon-ting och gör oss tystare och inte lika starka i världen.Jag ser det tvärtom. Med ett gemensamt arbete till-sammans med andra europeiska länder blir det ensprångbräda för vår politik. Vi kan faktiskt spela enstörre roll i världen om vi gör det här tillsammansmed andra.Låt mig ta ett exempel. hade ett argu-ment när det gällde varför han var så emot en gemen-sam politik. Han tog upp ett fullständigt orealistisktalternativ vad gäller . Han skulle faktiskt istället ha kunnat sagt att EU, när det gäller konflikteni , har spelat en oerhört stor och positivroll genom att man har hittat en gemensam ställning.Det var inte så , men är det så.På det sättet kan man sätta press både på israeler ochpalestinier.Låt mig slutligen få ge några korta kommentarerom de formfrågor som har funnits i debatten.Först gäller det dubbelhattning. !Vi skriver i betänkandet att det i huvudsak har funge-rat väl. Jag tror inte att vi ska kritisera det som vi har - vi har alltså två olika, kommissionären och enutrikespolitisk talesman - för att vi har haft en splitt-rad hållning när det gäller . Jag tror inteatt det hade hjälpt med en dubbelhattning i det läget.Sedan gäller det solidaritetsklausulen. Det handlarom att hantera följderna av en terroristattack. Dethandlar inte om ett gemensamt försvar, och det un-derstryks speciellt i de texter som finns. Det handlarinte om ömsesidiga försvarsgarantier.När det gäller majoritetsomröstning i den gemen-samma utrikes- och säkerhetspolitiken måste jag sägaatt jag är mycket tveksam. Ja, det är klartatt det, som säger, är lättare att tamajoritetsbeslut. Men leder det till en starkare euro-peisk hållning? Nej, jag tror inte det. När det gällerdet mesta i utrikespolitiken är det väl ändå så att manfår en större påverkan på det utrikespolitiska skeendetom man är enig och har en enig EU-position.Vi har mängder av exempel på att länder faktiskthar utnyttjat sprickorna i den europeiska unionen föratt slå sönder vår gemensamma utrikes- och säker-hetspolitik. Dessutom finns det , i detfördrag som finns, en möjlighet att använda majori-tetsomröstning. Denna har aldrig använts. Det berornaturligtvis på att man, om man gör allt man kan föratt komma fram till en gemensam position, stärkerEU:s utrikespolitik på det sättet. Dessutom finns detett antal mål uppsatta för utrikespolitiken. Jag tyckeratt det är bra att den europeiska unionen formulerarvilka mål vi ska ha för vår gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik av det enkla skälet att det också kanleda till en bättre samordning i den europeiska unio-nen, så att vår handel, vårt bistånd, vår miljöpolitik,vår militära krishantering, vår utrikespolitik och såvidare går hand i hand och inte motverkar varandra.Jag har inga problem med de formuleringar somkonventet har diskuterat. I övrigt kommerutrikesminister att gå djupare in på dessafrågor.Slutligen, fru talman, vill jag yrka bifall till för-slaget i utskottets betänkande.Anf. 24 () re-plik:Fru talman! Jag vill ta upp två saker. Jag är väl-digt nyfiken på att höra hur du, , ochSocialdemokraterna tänker er att man ska förena dettamed att vara en stark vän av den transatlantiska län-ken å ena sidan och å andra sidan detta med att värjasig mot den utveckling som de två herrarna i Folk-partiet och ser framför dörren, nämligenen fullskalig Natoanslutning.Här finns en gränsdragningsproblematik. Härfinns någonting att rensa upp mellan EU-kapacitetoch Natokapacitet. Jag skulle vilja höra dig utgjutadig lite grann om det.Den andra saken handlar just om det här med hurviktigt det är med innehållet och inte bara formerna,som jag är väldigt glad åt att höra ta upp.Jag menar att det bara är en av de åtta målformule-ringspunkter som finns i konventet som handlar omfred. Hur skulle du ha ställt dig om du hade haft ettdirektinflytande när det gällde till exempel det pro-gram för förebyggande av våldsamma konflikter somantogs på i ?Anf. 25 () replik:Fru talman! tar upp mycket an-gelägna frågor. Jag håller med dig om att Sverigesregering, när det gäller innehållet, i många olika av-seenden har varit framstående, drivande, på dessaområden. Men när det gäller konflikten i Mellanös-tern, som jag nämnde tidigare, var det faktiskt vidtoppmötet i som man ändå kunde hitta engemensam position. Vi har varit drivande när detgäller den civila krishanteringen, precis som du säger,och det tycker jag är bra. Naturligtvis ska vi strävaefter mer sådan input i den europeiska unionen.Vad gäller säkerhetspolitiken skulle jag vilja sägaatt jag vill lämna den diskussionen. Jag tycker fak-tiskt inte riktigt att den hör hemma i det här betän-kandet. Jag är lite förvånad över att vi har haft ensådan enorm diskussion om en Natoanslutning ellerej. I detta betänkande behandlas faktiskt frågan: Hurska se ut för att forma en gemen-sam utrikes- och säkerhetspolitik?Anf. 26 () re-plik:Fru talman! Det sista var märkligt att höra. Du togsjälv upp och sade att innehållet i grunden är viktiga-re än formerna, att formerna är sekunda. Så tolkadejag dig.Hur går den svenska säkerhetspolitiska doktrinsom vi lever med och som slår fast att vi är och skaförbli alliansfria att förena med den säkerhetspolitiksom växer fram i EU? Detta hör definitivt hemma iden här debatten.Sedan gäller det målformuleringarna i konventet.Jag tycker att det är beklagligt att det står i den förstamålformuleringen att man ska värna de gemensammavärderingarna i EU. Vilka är de, och vilka är de somdu menar att ska lägga in i EU:s framtidahållning?Anf. 27 () replik:Fru talman! Jag ska fatta mig mycket kort. Jagtycker att gör en logisk kullerbytta.Först frågar hon mig hur vi ska kunna värja oss motatt bli medlemmar i ett gemensamt försvar i Nato.Sedan säger hon att det växer upp ett europeiskt ge-mensamt försvar. Det faller på sin egen orimlighet.Det vi har att behandla är faktiskt ingenting somhar med ett europeiskt försvar att göra. Den säker-hetspolitiska hållning som vi har stämmer väl överensmed de förslag som finns i konventet.Anf. 28 () replik:Fru talman! försökte leda i bevis attdet var ett dåligt exempel med Palestinafrågan. Detvar nämligen ett exempel på de hot som jag ser i ochmed att det är viktigare att komma överens än vadöverenskommelsen innehåller.I november 2000 behandlades i en resolution som fördömde övervåldpå palestinskt territorium. Vi vet att skulle bliordförande i den europeiska unionen . Dåföregicks besluten i generalförsamlingen av en inten-siv diplomati. EU skulle försöka få en gemensamposition. deltog mycket aktivt i det arbetet.Man försökte lappa och laga mellan ,som ville avslå förslaget, och , som villeställa sig bakom det. Det slutade med att ienighetens namn, trots att EU inte hade någon ge-mensam position och inte heller lyckades kommaöverens om något gemensamt förhållningssätt i röst-ningen, lade ned rösten.På det sättet menar att vår utrikespo-litiska röst blev tydligare, starkare eller på ett klararesätt gav stöd åt palestiniernas rätt till en självständigstat eller på ett tydligare sätt tog avstånd från denisraeliska ockupationen och den militära maktensövervåld. Nej, det är naturligtvis orimligt att dra denslutsatsen, så mitt exempel kanske inte var så vansin-nigt i alla fall.Det finns fler exempel. I handelspolitiken inomvärldshandelsorganisationen utesluter mannärmast samarbete med fattiga länder. Man förutsät-ter ett samarbete enbart inom EU:s ram där har ett oerhört starkt inflytande ochdär till slut tvingas underordna sig. Vi får inteheller företrädas av vår egen utrikesminister i för-handlingarna.Om man sätter överensstämmelse i utrikespoliti-ken som ett överordnat mål riskerar man att hamnafel. Innehållet måste vara viktigare än formen.Anf. 29 () replik:Fru talman! Jag har samma åsiktsom i det sista. Man kan inte ha som överordnatmål in absurdum att vi alltid ska ha en gemensamposition i Europeiska unionen. Det är därför vi äremot en utvidgning av majoritetsomröstningar i Eu-ropeiska unionen. Vi tycker att detta rör kärnan avnationellt självbestämmande. Det jag har påtalat är attvi ska sträva efter att ha en gemensam position för attdet i alla lägen gör att EU har en starkare röst i värl-den.Ditt förslag var ett vansinnigt exempel. Du menaratt vi skulle kunnat ena oss om en gemensam hållningatt säga nej till palestiniernas rätt till en egen stat. Detfaller på sin egen orimlighet. Det går inte att hittaförslag där Europeiska unionen skulle ta några sådanauttalanden.Det kan finnas felaktigheter. Vi kan ha röstat felvid något tillfälle, men jag lägger mig inte i det. Detkan vi ha en annan diskussion om. Det handlar omhur vi ser på det gemensamma arbetet med europeiskutrikes- och säkerhetspolitik, om vi ser det som entvångströja som tvingar oss bakåt eller om vi ser detsom en språngbräda för ökat inflytande. Här skiljersig och Socialdemokraterna åt. Vi serdet som en språngbräda för vår utrikespolitik, intesom en tvångströja.Anf. 30 () replik:Fru talman! Det är bra att menar attdet finns brister och att det inte alltid är viktigare attkomma överens än att företräda en riktig politik. Mendet agerande som skedde ledde tillatt i namn av enighet inom den europeiskaunionen svek palestiniernas sak.Om man utökar rätten till kvalificerat majoritets-beslutsfattande och om man strävar efter en allt störreenhet och en allt större överensstämmelse mellan deingående staternas utrikespolitik kommer det att ledatill att vi får svårare att företräda den utrikespolitiksom jag menar att vi historiskt sett har anledning attvara stolta över. Det är en utrikespolitik som har talatklarspråk oavsett vem som har begått övergrepp,oavsett vem som har stått för förtryck eller misär förmänniskor och oavsett vilken supermakt som harhanterat olika situationer utifrån sina egna intressenoch inte utifrån människors bästa. Den utrikespoliti-ken hotas av att vi ser enighet inom den europeiskaunionen som så oerhört viktig att vi ibland är bereddaatt lägga oss platt.Anf. 31 () replik:Fru talman! Jag instämmer med . Det ärhelt klart att vi har anledning att vara stolta över denutrikespolitik som vi har fört historiskt och alltjämtför. Det du uttalar är något slags oro för att Sverigesröst i världen skulle tystna när vi ser att mänskligarättigheter förtrycks eller att terroristbekämpning gårtill på felaktigt sätt. Den villfarelsen vill jag ta bortifrån dig. Om det är någon utrikesminister i den härvärlden som tydligt sagt ifrån när åtgärder gått långtutöver vad som varit befogat så är det finns inget som lägger band på oss när detgäller att göra uttalanden och att synas. Det handlarom huruvida det är bra att få en samordnad positioninom Europeiska unionen i vissa frågor. Svaret är ja.Det ger ett större inflytande för våra idéer i världen.Anf. 32 () replik:Fru talman! Det finns alltid en spänning mellanutrikes- och inrikespolitik hos ochMiljöpartiet. Man ska vara väldigt stark i utrikespoli-tiken och ha en egen röst, men i inrikespolitiken sitterman ju med och kompromissar med rege-ringen. Det var inte det som var min huvudpoäng,men det är alltid värt att upprepa.Det som sade om att EU ska spela enstörre och bättre roll i världen instämmer jag i, atteuropeiska värderingar ska hävdas, men också dethan sade om civil stormakt. Det finns ett stort opini-onsintresse för militära aktiviteter. Det civila är somhälsan tiger still. Det är inte så intressant.Det finns en sak som man aldrig kommer ifrån iden här diskussionen. Det är att - om vi nu tardet som jämförelse - är ett rikt dynamiskt land somhar väldiga resurser. Det gör attraktivt för andraländer att ha som stöd och partner. Då kommer maninte ifrån det som är väldigt centralt för EU och euro-péerna, nämligen att man måste få en bättre europeiskekonomi. Det är visserligen mitt yrke, men jag kom-mer aldrig ifrån att det blir naivt om man talar omEuropas roll i världen och inte noterar atteuropéerna har misslyckats med att skapa en dyna-misk ekonomi som gör attraktivt för resten avvärlden.Anf. 33 () replik:Fru talman! Vad ska jag säga om detta? Jag hållermed om att det inrikespolitiskt är lyckosamt när vigör kompromisser och på det sättet försöker samar-beta och få fram gemensamma positioner. Jag tyckeratt det har varit en lyckosam politik. I övrigt tyckerjag att det är bättre med ett rikt EU än ett fattigt EU.Anf. 34 () re-plik:Fru talman! Det är en sak i anföran-de som jag tycker är bekymmersam. Om vi utgårifrån - jag tycker mig ändå uppfatta det - att EUborde kunna ha en betydligt starkare utrikespolitikborde vi kunna göra mycket mer. Bekymret är oftadet vi inte gör. Det handlar inte så mycket om mot-sättningar utan om det vi inte gör. Då försöker vifinna beslutsordningar för detta.Min erfarenhet av majoritetsbeslut i EU är att manfaktiskt där anstränger sig mer för att hitta en gemen-sam linje. Det är sällan man går till omröstning, föratt inte säga aldrig. Men just beslutsordningen majo-ritetsbeslut gör att man är angelägnare om att finnavarandra. Det tror jag är det centrala i vår strävan attfå en bättre beslutsordning för utrikespolitiken, näm-ligen just att länderna ska ha starkare incitament attsöka sig fram till en gemensam position.Men det är naturligtvis kvaliteten på besluten, in-nehållet, som måste vara avgörande. Det är inte braatt fatta ett tokigt beslut i enhällighet. Det måste na-turligtvis vara ett bra beslut. Jag tycker dock att demål som uttryckligen formuleras i utrikespolitikenär mycket bra. De ger just den här basen.Anf. 35 () replik:Fru talman! Jag förstår inte riktigt logiken i detsom säger. Han säger att det äroerhört bra att vi alltid försöker att se till att vi får ettenhälligt beslut och att vi alltid jobbar utifrån detta.Det beror, enligt , på att det finnsen beslutsordning i Europeiska unionen som upp-muntrar detta.Jag håller med om det.