prot · GR0914 · 2003-10-16 00:00:00 — Jag tog en rad exempel på IT-området och läkemdelsområdet där det faktiskt med lite fart skulle kunna gå att göra mycket mer för att få fram resurser till vården. 279 () replik: När det gäller folkhälsoarbetet är det min alldeles bestämda uppfattning att man ute i de olika regionerna och kommunerna i landet självfallet måste ta med sig alla folkrörelser som är intresserade i ett sådant här jobb, inte minst idrottsrörelsen. Eftersom jag själv har mina rötter där, höll jag på att säga, betraktar jag det som självklart att idrottsrörelsen frivilligt ställer upp och erbjuder sina tjänster i det här sammanhanget. Hur man sedan organiserar det på den allra översta statsnivån är kanske inte lika betydelsefullt, enligt mitt sätt att se, även om man självklart måste ha någon sorts input från organisationslivet i detta jobb självklart. Den ekonomiska sitsen ute i kommuner och landsting är kanske inte huvudrubriken för den här debatten, men självfallet är den A och O för möjligheterna att i olika delar av bygga bra välfärd. Ytterst är detta en fråga som handlar om den tillväxt vi kan skapa i vårt samhälle. Sedan kan jag tycka att det är problematiskt att vi över konjunktursvackorna får den problembild som vi får. 280 () replik: Jag tror för det första att det är väldigt viktigt att det lokala folkhälsoarbetet har en rik förgrening ut i föreningslivet. Men jag tror också att det, för att man ska känna den här delaktigheten, måste genomsyra alla nivåer, från nationell och regional till lokal nivå. Därför tror jag att den kontakten är väldigt central. För det andra finns det en form av tröghet, tycker jag, när det gäller att ta tag i de delar där man faktiskt skulle kunna vidta åtgärder, där man förbättrar service, där man förbättrar kvalitet och där man får mer resurser till vården. På IT-området skulle man kunna snabba på mycket mer för att nå miljarder i ekonomiska effekter och förbättra servicen. Läkemedelsområdet är ett annat område som man skulle kunna ta tag i. Där fanns det intressanta rapporter från , apotek och vårdförbund. Det finns fler exempel, som jag nämnde i mitt första anförande. Jag uppmanar både , mig själv och andra att bidra till att vi lyfter fram de frågorna ytterligare. 281 () replik: Jag har inget emot det, . vet jag att alla landsting, alla huvudmän, självfallet söker alla sådana här möjligheter att effektivisera sin produktion av vård. Det är faktiskt en utveckling på gång när det gäller investeringar i IT i sjukvården och när det gäller telemedicin och annat. Det handlar kanske mer om att våga skapa det där prioriteringsutrymmet än om att det behövs beslutsfattande på den här nivån för att åstadkomma detta. När det sedan gäller folkhälsoarbetet behövs självklart alla goda krafter i det här arbetet. Ingen ska utestängas. Det bör vara huvudprincipen, tycker jag. 282 () replik: talar vällovligt om behovet av en prioriteringsdebatt. Trots att det är så bra med välfärden i vrider även de s-märkta kommunalpolitikerna sig i oro över hur de ska klara av sina välfärdsåligganden inom omsorgerna, skolan och vården. föreslår i en motion att en prioriteringsutredning görs också om de kommunala uppgifterna, med förebild från den stora prioriteringsutredningen om sjukvården, som lite vägledning för hur vi ska klara av det kommunala välfärdsåtagandet som en del i hur välfärden ska . Sedan behövs naturligtvis i grunden tillväxt och allt möjligt annat som vi också brukar tala om. Men en vägledning om de kommunala uppgifterna via en prioriteringsutredning, vad anser du om en sådan idé? 283 () replik: Jag ska vara ärlig och säga att jag inte har tänkt tanken. Och jag vet inte om jag kan ge ett klokt svar på frågan. Problemet är att kommunernas verksamhet är så mycket mer omfattande än vad hälso- och sjukvården är. Jag tror att det blir svårt för en statlig utredning att faktiskt göra något meningsfullt arbete på det området, om jag ska ge en spontan reaktion på den här idén. Däremot kan man väl tänka sig att det inom till exempel äldreomsorgen måste föras en prioriteringsdiskussion. Du får läsa betänkandet från Senior , hur många sidor det nu blir, . Då kommer du att finna att där finns material som belyser den frågan i mycket stor utsträckning. Rekvirera betänkandet som Senior 2005 lämnar så får du läsa om äldreomsorgsdelen när det gäller detta. 284 () replik: Jag ska givetvis rekvirera den så fort det går. Kravet på en prioriteringsutredning som vägledning för kommunerna har även socialchefer drivit i åtminstone , så det är egentligen inte särskilt nytt. Minister har också reagerat på idén och avvisat den. Han menar att man inte ska ställa svaga grupper mot andra svaga grupper. Precis som om det inte är vad som sker nu ute i kommunerna, att just svaga grupper ställs mot andra svaga grupper. Trots insikten om behovet av prioritering som du lanserar och visar ärligt upp lägger din regering oavbrutet ändå nya uppgifter på kommunerna. En sådan är införandet av den allmänna förskolan . De 6 000 förskollärarna som behövs för att säkra verksamheten kommer 2005, 2006 eller ännu . Det är en mycket märklig ordning att tala om behovet av god ordning för kommunerna och lägga på dem nya uppgifter. Det är fjärran från en prioriteringsdiskussion. Vad anser du om den ordning som regeringen för till torgs? 285 () replik: Prioriteringar mellan olika samhällssektorer sysslar politiken med varenda dag, inte minst i budgetsammanhang. Det är en diskussion. Om jag förstod frågan rätt handlar det hela om prioriteringar inom olika sektorer. Där finns det anledning att fundera på om det är möjligt att via utredningsväsendet komma någonstans i den typen av frågor. När det gäller sjukvården fanns uppenbarligen den möjligheten, och det landade i ett riksdagsbeslut. Men jag har svårt att se att man inom skolans värld där det råder skolplikt kan göra en prioriteringsutredning på samma sätt som inom sjukvården. För mig, spontant, känns det inte naturligt att klara en sådan uppgift med hjälp av en utredning. 286 () replik: Jag håller med om att det är bra att föra en långsiktig debatt. Det är mycket som är bra i med vår välfärd. Våra akuta problem löses inte genom att byta huvudman. Där är tydligen , och jag överens. Däremot har vi en del långsiktiga problem, till exempel det faktum att detta väldigt friska folk med detta lands goda välfärd också är ett av världens mest sjukskrivna folk. Det är någonting som har kommit ganska snabbt men som vi, tyvärr, får betrakta som ett långsiktigt problem. Ett annat långsiktigt problem är att sedan vi gick med EU har alkoholkonsumtionen i stället för att minska ökat med bortåt . Jag vill bara helt kort fråga om håller med mig om att vi måste ha ett förebyggande perspektiv i båda frågorna. Vi har fel proportioner . Vi satsar massor på vård men för lite på förebyggande arbete. Håller med mig om att folkhälsofrågorna bör prioriteras inom EU på ett annat sätt än ? Det var inte för att få ökade alkoholskador som vi gick med i EU. 287 () replik: Jag har absolut inget emot om EU uttalar sig positivt för folkhälsan, men jag är övertygad om att politiken för att bygga upp en folkhälsa ska vara ett nationellt ansvarsområde. När det gäller alkohol ska pengarna satsas där de kan tänkas ge störst effekt. Störst effekt får de säkert om det satsas pengar på förebyggande arbete för den uppväxande unga generationen. Där har insatserna inte varit de allra bästa . Förhoppningsvis kommer vi att se mycket mer av sådant framöver. Det går att påverka. Rökningen är ett tydligt exempel på det. är den nation som har lägst konsumtion av rökprodukter. 288 () replik: För att det inte ska bli något missförstånd: Man kan inte påverka bara med hjälp av informationskampanjer och liknande. Det viktigaste när det gäller både rökning och alkohol är att vi kombinerar åtgärder som beskattning och andra restriktioner på rökområdet med information. Det är lite svagt att säga att man inte har något emot om EU säger något positivt om folkhälsan. Problemet med vår EU-anslutning är att det finns en konflikt mellan folkhälsosynpunkter, kommersiella synpunkter och handelssynpunkter. Det är därför det är så viktigt att målet folkhälsa skrivs in i när vi nu gör om grundlagen. Det är det jag vill att liksom regeringen ska engagera sig kraftfullt i. Vi behöver stärka folkhälsosynpunkterna när de kommer i denna konfliktsituation så att inte alltid behovet av fri handel och fri rörlighet för marknadskrafterna får ta över folkhälsosynpunkterna. Det är därför detta bör tas in i grundlagen för EU. 289 () replik: Det allra bästa EU skulle kunna göra i dessa sammanhang vore att omdefiniera produktionen av tobak, vin och sprit från jordbrukspolitikens område till ett helt annat område, nämligen folkhälsopolitik eller socialpolitik. Där ligger roten till att man ser på dessa produkter som vilka andra produkter som helst. Jag tror inte att det är många svenskar som vill hävda att detta primärt är jordbrukspolitik. Där börjar grundfelet i den definitionsfrågan, och där är det tydligen utomordentligt svårt att påverka EU. Barn- och familjepolitik samt psykiatrifrågor 290 (): ska vi tala om barn med psykiska problem. Ofta är debatter om barn förlagda sist . I går var det skolan som var sist. Jag tycker att barnen borde komma först, men så är det inte. I dagens har de allra flesta barn bra levnadsvillkor. Trots det finns det många barn som befinner sig i utsatta situationer. Materiell välfärd är inte alltid detsamma som att alla mår bra psykiskt. Vi antar barnkonventioner, och vi talar väl om att barns bästa ska stå i fokus. Men ändå upplever jag att de vuxnas behov ofta sätts i centrum i stället för barnens behov. Barnen har ofta ingen talan. Orsakerna till att barn mår dåligt är många. Det ökade tempot i samhället gör att fler barn utsätts för stress i sin vardag. Det kan vara tidiga morgnar på dagis, stress i skolan och i skolbespisningen, och så vidare. Stressen kan också komma ur ångest och oro för en jobbig hemsituation, missbruk eller sociala svårigheter. Självmordsproblemen går oroande långt ned i åldrarna. I enkätundersökningar i högstadie- och gymnasieskolor rapporteras att av pojkarna och av flickorna i åttonde klass har haft självmordstankar . Av pojkarna anger och av flickorna anger att de har gjort ett självmordsförsök . av pojkarna och av flickorna har försökt att begå självmord under sitt liv. Bland gymnasieelever anger av pojkarna och av flickorna att de har haft självmordstankar . Det är fruktansvärda siffror. Två till tre flickor i söker vård för de skador som de har tillfogat sig själva, vilket innebär ungefär tusen fall . Ändå är flickor som skär sig fortfarande ett dolt problem. Fler behandlingsinstitutioner behövs men också dagverksamhet för dessa ungdomar. Det behövs också bättre stöd i skola och sjukvård av professionell personal. Omgivningen behöver också veta mer om hur ungdomarna ska bemötas. Siffrorna talar för sig själva. Rapporter om ätstörningar, anorexi och bulimi, finns så långt ned i åldrarna som . Bland unga kvinnor mellan lider av ätstörningar med stor dödlighet som följd. Här behövs framför allt behandlingsplatser för unga, vilket brister i stora delar av vårt land. Det behövs också mer forskning kring ätstörningar för att studera bakomliggande faktorer. Det behövs mer kunskap och information till föräldrar, skolpersonal och övrig kringpersonal. är köerna till barn- och ungdomspsykiatriska kliniker och behandlingsinstitutioner mycket långa. har kartlagt situationen och säger att på sina ställen är köerna . Ungdom i utveckling kan inte vänta på vård . Jag hörde att hemma på kan vissa barn få vänta . Det är för barn som växer och utvecklas och vars barndom inte går i repris. Många barn växer upp i familjer där någon av föräldrarna har en psykisk sjukdom eller är missbrukare. Vi vet av forskning att dessa barn löper större risk än andra barn för negativ utveckling med inslag av dåligt självförtroende och psykiska problem. Man talar ibland om dessa barn som de glömda barnen. De lider i tysthet. Mellan 80 000 och 100 000 barn i har en förälder med allvarlig psykisk sjukdom, och ungefär 100 000 barn växer upp i familjer med missbruk. Dessa barn behöver stöd av sociala nätverk och professionell personal. Samtal i grupp för barn från liknande miljöer är positivt och ett bra sätt för barn att bearbeta sin situation. Det finns en annan grupp av barn som har fått större uppmärksamhet , och det är de barn som av olika orsaker har neuropsykiatriska diagnoser. Här behövs mer kunskap både bland personal i förskola och skola och bland föräldrar, och nya kunskaper behöver tillämpas. En del av dessa barn har haft en mamma som druckit alkohol under graviditeten. Fostret har skadats, och barnet har fått neuropsykiatriska bekymmer. Om dessa barn ej får det bemötande de behöver kan tillkommande psykiska problem förvärra deras situation. I det skede som forskningen nu befinner sig i har det blivit lättare att urskilja en rad riskfaktorer för framtida brottslighet just med denna diagnos. Det börjar alltså bli möjligt att identifiera riskgrupper, utan att det för den skull i det enskilda fallet är möjligt att göra en diagnos. Många barn som har kommit till vårt land från länder i krig och katastrof har med sig traumatiska upplevelser. Dessa barn visar ofta psykiska problem, med stora trauman som de bär med sig från upplevelser i hemlandet och med osäkerheten kring asylprocessen. Vissa barn lever gömda eftersom de fått avslag och inte vill lämna landet. Om inte vi här i , och främst i regeringen, orkar se barnens problem, orkar se att antalet barn som använder alkohol och droger ökar, att våldet blir grövre och kriminaliteten ökar och går ned i åldrarna är det illa. åsikt är att regeringen talar väldigt mycket om vad som ska göras, men det blir väldigt lite gjort. Vi vet ganska bra vad som är bra för barn, och ändå får många barn leva i betong och högljudd trafikmiljö, leva under stress och hot, oro och ängslan, utan att bli sedda av vuxna. Framför allt flickor får vänta på att få psykiatrisk hjälp för depression eller ätstörning. Barn kommer i kläm i vårdnadsärenden och så vidare. Denna grupp av barn och ungdomar engagerar mig väldigt mycket. Jag skulle önska att de engagerade regeringen lika mycket. Jag hade önskat att någon av ministrarna på de här områdena hade varit här och kunnat tala om vad som håller på att göras just . Man talar väldigt mycket om vad som ska göras, men vad som konkret görs vet jag inte. Kanske , som är socialdemokrat, kan berätta det för oss. Mer måste göras. Varför händer allting så långsamt? Barn går inte i repris. Vi bör alla bli barnens ambassadörer innan det är . 291 (): Den tappra skara som är kvar i kammaren och alla lyssnare! I slås det än en gång fast att familjen är det absolut viktigaste för barn och unga. En klok utgångspunkt för debatten om familjepolitik och även psykiatrifrågor liksom för all politik är barnet, barnets intresse och barnets rättigheter, vare sig det gäller rätten till både sin far och sin mor, till deras tid, planering av trafikmiljön, kvaliteten i barnomsorgen eller förslaget om könsneutral äktenskapslagstiftning, vilken juridisk inramning vi ska ha för att främja barnets intressen eller vilket stöd barnet får när föräldrarna också sviktar. Avgörande viktigt är att stötta föräldrarna för att de fullt ut ska kunna ta sitt föräldraansvar. Därför har igen lagt motionsförslag om att fördela samhällets ekonomiska stöd till alla barnfamiljer genom ett barnomsorgskonto till familjer med barn som fyllt men inte , med per barn med möjlighet att ta ut maximalt . Det innebär inte bara att ensidigt ge stöd till de familjer som anpassar sig till det enda sätt som Socialdemokraterna och Vänstern kan tänka sig, nämligen att föräldrar lämnar sina barn i barnomsorg, åtminstone från . Vi vet från en mängd enkäter att ett stort antal föräldrar med glädje skulle använda sig av en sådan reform. Dessa föräldrar vill vara mer med sina barn eller arrangera barnomsorgen på något annat sätt än det Socialdemokraterna anser vara det enda godtagbara. Skulle föräldrarna tillmötesgås och tilltros kunna göra flera olika val för att nå god omsorg om sina barn skulle det vara det snabbaste sättet att höja kvaliteten i barnomsorgen. Barntalet i grupperna skulle omgående gå ned i en mängd kommuner. Vi vet att i en mängd kommuner är barngrupperna i barnomsorgen för stora och personalgrupperna för små i förhållande till antalet barn. Regeringens väg här är att lägga ytterligare åligganden på kommunerna genom att införa allmän förskola från men utlova personal 6 000 nya förskollärare till , . Det viktiga för Socialdemokraterna är alltså fler barn inom den offentligt arrangerade barnomsorgen även om kvalitetsmålen inte kan nås. säger: Bemyndiga föräldrarna att göra ett eget val! I många kommuner talar nu även den röda delen av politiken om vikten av en diskussion om vad och hur mycket det offentliga åtagandet ska omfatta och vad som kan förväntas av medborgerligt ansvar. Det här kan i många sammanhang vara en mycket svår diskussion många kan inte eller vill inte ta ett större ansvar. Men lägg märke till att beträffande barnomsorg är det annorlunda. Ett stort antal medborgare vill ta ett större ansvar om de får en mindre ekonomisk stimulans för det. Här finns alltså en utpräglad vinnavinna-situation. Föräldrarna får större utrymme att göra egna val och lättare att få ihop sitt livspussel. Det blir förmodligen färre utbrända, långtidssjukskrivna unga människor, unga föräldrar. Kommunerna kommer att lättare klara av kravet på barnomsorg inom lagens krav . Vi skulle få en större flora av olika barnomsorgsformer. Framför allt skulle vi bättre kunna tillmötesgå barnets krav på rätten till sina föräldrars tid och deras behov av att bli sedda och hörda i barnomsorgen genom att barngrupperna minskar i storlek. Frågan för detta riksdagsår är: Kan den ideologiska betongmuren brytas upp i något avseende? Vad anser i kvällens debatt? Vi får inte glömma bort att ett förfärande stort antal barn även i har föräldrar som inte riktigt klarar av och inte orkar med sitt föräldraskap. Avgörande viktigt är förstås att kommunerna kan erbjuda en bred meny för att se utsatta barn och ha program för att ta till vara alla resurser kring barnet, inklusive sviktande föräldrar. välkomnar att regeringen beslutat att tillsätta en parlamentarisk utredning som ska genomlysa hela den sociala barn- och ungdomsvården, men i väntan på dess resultat måste mycket hända. och även Föreningen har efterlyst en prioriteringsutredning inom socialtjänstområdet, apropå Connys fråga tidigare om vad man ska utreda inom socialtjänstområdet. Hur ska det totala åtagandet se ut? Det handlar inte om skolan mot det sociala, utan om vad man gör inom socialtjänstområdet. Detta har tidigare avvisats av statsrådet . Frågan är: Får vi en omprövning i årets riksdag? Svaga grupper ställs mot varandra ute i kommunerna, men utan att en genomtänkt prioriteringsdebatt har ägt rum. I den viktiga debatt vi har haft om psykiatrin har BUP, barn och ungdomspsykiatrin, inte fått den uppmärksamhet den förtjänar. Köerna inom BUP i landet kan variera från upp till , och det utgör en god illustration till bristen på genomtänkta lokala prioriteringar. Så ser situationen ut med vänstermajoritet i . Situationen inom BUP innebär också ett allvarligt hinder för att fullfölja viktiga barnutredningar. En barnutredning behöver ofta ett utlåtande från BUP. Fås inte detta utlåtande blir det ofta förseningar i viktiga utredningar. Bästa möjliga stöd till familjerna för barnet och ett genomtänkt och prioriterat utrymme för socialtjänst och barnpsykiatri minskar behovet av många insatser i ett senare skede för barnet. 292 (): Gör männen med barn! Det är inte en biologisk revolution eller en operation som jag ska prata om. Däremot ska jag prata om en stor operativ insats som krävs för att förändra inställningar och attityder, där föräldrar, barnavårdscentraler, arbetsgivare med flera måste involveras på ett mycket tydligt sätt. Trots jämställdhetslag, diskrimineringslagar och mycket debatterande går jämställdhetsarbetet mycket långsamt. är övertygat om att jämställdhetsarbetet måste börja i familjen. Det finns en stark koppling mellan delat ansvar för barn och hem och ökad jämställdhet. Ytterst handlar jämställdhet om varje individs rätt till lika möjligheter och till fria livsval. Det kan handla om att välja utbildning eller yrke och om när man skaffar familj eller om man ser någon möjlighet att kombinera familjeliv och yrkesliv. Därför måste makt och resurser vara jämställt fördelade. Förstelnade könsroller, som vi fortfarande ser , 2003, begränsar både kvinnor och män. Det allra viktigaste perspektivet i familjepolitiken är barnets behov av trygghet och livskvalitet. Den viktigaste delen och den som är ansvarig för detta är familjen. Familjer ser olika ut, men hur de än ser ut är familjen fortfarande tryggheten och ska vara basen för barnen. Regeringen har via en mängd olika reformer försökt omyndigförklara föräldrarna och ersatt föräldrarnas roll och ansvar för omvårdnad och fostran med ett statligt och kommunalt ansvar, men det är ett feltänk som vi inte vill ställa upp på. Vi vill återupprätta föräldraansvaret. Om förslag skulle vinna gehör i kammaren skulle föräldrarna få ett utökat ekonomiskt utrymme via det fördubblade barnbidraget . Med en höjning i garantinivån skulle bland annat studerande och företagare få förstärkt ekonomi. Med en höjning av föräldraförsäkringen till elva basbelopp skulle fler få en bättre täckning av inkomstbortfallet under föräldraledigheten. Men de stora ekonomiska fördelarna ligger i vårt skatteförslag. Det skulle ge stora möjligheter för dem som bäst behöver det. För vi vill sänka skatten för låg- och medelinkomsttagarna, som har världens högsta skattetryck. Ekonomi är bara en del i det här, i och för sig en viktig del. Men att man med lagstadgad rätt ska kunna minska sin arbetstid till halvtid tills barnet fyller är också en del som vi kräver. Ett annat problem är arbetsgivarnas inställning som givetvis varierar mellan olika arbetsplatser. Det måste till överläggningar mellan arbetsmarknadens parter, för den utveckling som vi har sett med alltfler gravida eller föräldralediga kvinnor som diskrimineras är en helt oacceptabel situation. En annan viktig del i arbetet med att göra männen med barn handlar om mötet mellan mödra- och barnavårdscentraler och de blivande föräldrarna. Föräldragrupper där mammor och pappor får utveckla sina kunskaper, diskutera problem och attityder samt inte minst lära känna varandra är något som har visat sig ha en positiv effekt. Det gäller kunskapsnivån, de sociala nätverken runt både mamman och pappan, familjesammanhållningen och inte minst pappornas delaktighet i föräldraskapet. Föräldragrupper är därmed ett kraftfullt instrument för att på samma gång stärka jämställdheten mellan könen och stärka familjen. Därför krävs en strategi för att stödja kommunerna och primärvården med kompetens för just föräldragrupper. Om jag nu förespråkar att samhället ska träda tillbaka från en del av det ansvar som rätteligen hör föräldrarna till så kommer givetvis frågan upp om de mest utsatta barnen. Men det här hör tätt samman. Om samhället träder tillbaka i de fall där familjerna klarar av sin situation och ger dessa familjer ett större självbestämmande frigörs också resurser så att man verkligen kan ta hand om de barn som behöver vårt stöd allra mest. Vi måste kunna träda fram än tydligare för de här barnen. I fall där barnen är särskilt utsatta, genom föräldrars missbruk, psykiska problem, misshandel eller övergrepp, måste det offentliga träda in med större kraft än . Problemets omfattning kan man ana när man ser att barn som växer upp med en förälder med alkoholproblem uppskattas till 175 000200 000 barn. Det är för de barnen och tyvärr många fler som vi måste samla och rikta samhällets omsorg och ansvarstagande.