prot · GQ09112 · 2003-05-27 00:00:00 — Detta har regeringenhittills sagt nej till.För det andra: Lagstiftningen som gäller vid barnsresor till forna hemländer måste ses över. Jag hävdaratt det finns en blind fläck i lagstiftningen. Skolplik-ten upphör när barnet är utomlands, som detär oklart vilket uppföljningsansvar ipraktiken tar. Därtill har svenska beskickningar haftsvårt att hjälpa barn att komma hem, eftersom detkräver föräldrarnas medgivande och dessa inte ensalltid går att lokalisera eller ibland motsätter sig attbarnen kommer hem. Resultatet blir en stor utsatthetför barnen. Även om de tar sig ut från instängdhetenpå den så kallade skolan, ut ur och till ettgrannland som och svenska ambassadeneller ett konsulat eller till i och ambas-saden där, så är det alltså inte säkert att de får hjälp.Jag vill fråga statsrådet: Vad ska ett barn göra un-der tiden som ambassaden gör sin anmälan till social-tjänsten i hemkommunen, som statsrådet talar om,som förhållandena utreds och under tidendå man avvaktar ett beslut?Jag vill också framhålla att jag uppfattar att stats-rådet blandar ihop stat och samhälle som begrepp iinterpellationssvaret. Det är inte samhället så där iallmänhet som har ansvar, utan det är staten i det härfallet som ansvarar för sin egen lagstiftning och förden likabehandling som svenska barn och invandrar-barn har rätt till.Statsrådet påstår också att det finns möjligheterredan i dag att hjälpa de här barnen. Jag vill påstå attantingen har statsrådet fel i att det finns möjlighetereller så är felet att möjligheterna inte används, förbarnen får likväl inte hjälp.Jag vill fråga om statsrådet för kammaren kan re-dovisa några fall där svenska barn som mot sin viljasänts till , med eller utan svensk socialtjänstshjälp, har fått stöd, fått komma hem. Finns det ingasådana fall? Vad ger det i så fall för konsekvenser förstatsrådets tänkande i det här fallet?Jag har också uppgifter, herr talman, om att ettbarn i början av kom, inte minsttill den svenska ambassaden i , för att få hjälp.Ett barn ! Ändå läser jag med den störstahäpnad i statsrådets svar att han vill framhålla att detårligen rör sig om ett begränsat antal fall. Detta ärmed förlov sagt helt irrelevant. Hade det varit ett endabarn som på grund av brister i den svenska social-tjänstens agerande eller svensk lagstiftning hadehamnat i denna utsatthet hade det varit nog för attvidta åtgärder. talar vi om kanske 70-100 fall omåret, och statsrådet vill särskilt framhålla att det är ettbegränsat antal fall. Detta är oacceptabelt. Jag vill bestatsrådet att fundera över den formuleringen.Det handlar vidare inte bara om att hjälpa barnsom redan är kända utan om att skapa mekanismer föratt förebygga, för att uppsöka och för att hjälpa ochdärtill om att ge hjälp och traumabehandling till debarn som har varit i den här situationen och som se-dan, under de mest tuffa omständigheter, har tagit sighem till Sverige.Anf. 155 Statsrådet ():Herr talman! Uttrycket "samhället" i mitt svaråterfinns i avsnittet om förklaringen av lagen om vårdav unga. Möjligheten att hjälpa ett nödställt barn hemframgår också av svaret. Om föräldrar vill ha hjälpmed att få hem ett nödställt barn som har hemvist iSverige får vanliga regler om konsulärt bistånd till-lämpas.Sedan har vi, vilket jag redan i inledningen tillsvaret klargör, en rad klara och tydliga avgränsningarav ansvaret. Jag har ju just fått åhöra utomordentligtväl artikulerad undervisning om dessa ansvarsförhål-landen mellan sociala myndigheter, migrationsverkmed mera i andra frågor, gällande ensamkommandebarn i . Vi har också en ansvarig socialtjänst isådana här frågor. Den har ett ansvar. Jag hävdar attjag inte alls har blandat ihop stat, samhälle och soci-altjänst. Jag har bara talat om vad som står i lagen omvård av unga.Jag läxas upp, inte riktigt men ofta nog,herr talman, i den här kammaren, inte minst av parti-vänner till och , för attinvandringen inte är tillräckligt fri, för att vi är ettregleringssamhälle, för att socialdemokrater ständigtvill övervaka människor. Här bör i stället frihetensklockor klämta. Sedan ser vi här vad som händer,även i ett reglerat system. Vad skulle hända om detblev som era partivänner ständigt predikar för mig omhär, en fullständigt urskillningslös invandring? Vadskulle hända om inte samhället - stat, kommun ochandra myndigheter - fick ingripa?Jag är fullt medveten om de här somaliska barnen.Jag har själv uppmärksammat det på ort och ställe iAddis Abeba. Jag har diskuterat detta med personalenpå därvarande ambassad och också med bekanta somför närvarande arbetar med medlingsarbete i Somaliaeftersom kommer att ha en mer aktiv roll närdet gäller fredsarbetet, medlingsarbete och humanitärtarbete, i Somalia.Sedan skulle jag vilja ställa en fråga till interpel-lanten. Jag antar att kammarens ordningsregler inteomöjliggör detta. Jag citerar ur interpellationen: "Endansk flicka skrev till ambassaden: 'Ni behöver interädda mig från att bli omskuren. Det har de redangjort med mig. Men hjälp mig att komma hem tillDanmark.' Det är oacceptabelt att detta fortgår trotsatt den uppmärksammats på pro-blemet. Ytterst handlar dessa tragiska händelser omregeringens totalt misslyckade integrationspolitik. "leds av en regering som är politisktbetydligt mer närstående interpellanten än den mino-ritetsregering som ni frågar ut. Vad menar med sitt exempel om den danska flickanoch misslyckandet för den svenska integrationspoliti-ken?Anf. 156 ():Herr talman! I svaret som ger sä-ger han att ambassadens agerande beror på föräldrar-na. Det är ju de så kallade eller de riktigaföräldrarna som är problemet här. Det är föräldrarnasom inte vill att barnen ska integreras i det svenskasamhället. Det är ju då problemen börjar uppstå, närbarnen kommer in i tonåren. De vill spela fotboll, hakompisar och vara ute och umgås på olika sätt. Det ärdå barnen börjar bli besvärliga. Det är då de dumpas iväg, inte tidigare.Det kan vara sådana enkla saker som att flickorinte vill bära slöja, att ett barn har begått någon formav brott eller att en flicka har en pojkvän som kom-mer från den svenska kulturen eller någon annankultur. Det är det som är det stora problemet, att för-äldrarna inte vill ha hem de här barnen.Jag vill faktiskt passa på att läsa upp från ett brevsom en pojke skrev , en pojke som tack varelyckliga omständigheter, bland annat för att hans fallblev uppmärksammat i medierna, nu är tillbaka iSverige. Han skrev så här när han var på ambassadeni : Hej! Som ni vet är jag i och prövaratt få komma tillbaka till . Mina föräldrar villinte ha mig. De till och med säger att jag inte är derasson.Så fortsätter brevet: Jag har varit i . Jag levde ett bra liv när jag var i , ochjag hade bra framtid. I skolan var jag duktig i allaämnen. Och inte bara det. Jag var också en idrotts-man, faktiskt bland de bästa på skolan.Denna pojke flydde på lastbilar från ochhamnade i . kom han tillambassaden . Under varhan där och begärde hjälp. Han blev meroch mer deprimerad och ledsen. Ambassadpersonalensamlade in pengar för att hjälpa honom - av privatamedel har jag fått höra. Slutligen kunde han kommatill , men inte på grund av lagstiftningen utanpå grund av att en kommun såg till humanitära skäl.Han hade då fått ett negativt beslut från ett grannland,, där han tidigare hade varit som flykting.Det var alltså turliga omständigheter som gjordeatt den här pojken kunde komma tillbaka till Sverige.På ambassaden sade de att det är pojkar som kommerdit. Det finns troligtvis flickor som också hamnar isamma situation men som av olika skäl inte klarar avatt ta sig dit. Jag hoppas att det inte är flickor somtvingas till könsstympning, för i är det 98 %som könsstympas enligt den allra värsta formen.Det kanske är misslyckanden i , Danmarkoch . Om det är ett enda misslyckande somman kan göra något åt är det ett för mycket. Jag tyck-er inte att den fråga som statsrådet ställer är relevant idet sammanhanget.Anf. 157 ():Herr talman! Ni har vetat, ! Jag vetatt det finns texter från ambassaden i som be-rättar om det här problemet. Jag har själv diskuterat med generaldirektören.Integrationsverket har vetat. Jag har själv diskuteratmed generaldirektören. Regeringen har vetat. Jag harställt tre frågor till regeringen. Jag har tagit upp det ien riksdagsdebatt. Men regeringen har inget gjort. Dåär det tämligen svagt att börja prata om vad andramoderater tycker i invandringsfrågor. Det lär intehjälpa de här barnen i , kan jag säga.Det finns konkreta förslag. Jag har föreslagit tvåsaker. Jag begär från regeringen att man låter utredade omständigheter som barnen hamnar i och hur van-ligt det är. Det kan jag som enskild riksdagsledamotinte göra. Det kan inte heller journalister göra. Detmåste regeringen ta ansvar för. Jag har för det andrabegärt en lagöversyn, och jag har preciserat vad denöversynen skulle handla om.Jan O har i stället hävdat att det visstfinns möjligheter att hjälpa. Därför har jag ställt frå-gan, men inte fått svar på den: Hur många har hjälptsdå? Vad jag vet är det ingen. Om det skulle vara så attdet visar sig att verkligheten ger feloch att ingen har hjälpts, vad är då ministern bereddatt göra?Vi får också här höra redogöra förföräldrars rätt. Men det är ju själva problemet. Föräld-rarna har ju medverkat till att placera barnen i enverksamhet som med svenska mått mätt är helt oac-ceptabel. När svenska ambassaden i behöverföräldrarnas medgivande får de ju inte detta. Vadhänder med barnens rättssäkerhet där? Vad händerom föräldrarna utvandrat från ? Vad händerom föräldrarna inte kan lokaliseras längre? Ska bar-nen då sitta där i denna typ av humanitärt oacceptabelsituation?Socialtjänsten i har medverkat till att fi-nansiera en resa som slutade i en av de här funda-mentalistiska koranskolorna. De har fått kritik avlänsstyrelsen. Det är verkligheten bakom vad talar om som ett fungerande regelverk.Dessutom är det statens lagar vi talar om. Och det ärmyndigheternas skyldighet att se till att de upprätt-hålls. Det är inte samhället i största allmänhet. Det ärJan O yttersta ansvar att tillse att detta sker.Ni har vetat! Vad tänker göra åt pro-blemet?Anf. 158 Statsrådet ():Herr talman! Vad jag försökte säga var att jag harstött på problemet redan i för 14 måna-der sedan vid resonemang med dåvarande ambassa-dören om detta och om de insamlingar som har gjortsav ambassadpersonal när ingen annan har gjort nå-gonting.Vad jag har försökt göra i detta interpellations-svar, som ni med en oerhörd upphetsning har förbi-gått, är att försöka redogöra för hur vår lagstiftningser ut och hur vårt samhällssystem ser ut. har vi,som ni kanske har lyssnat till tidigare, också diskute-rat hur viktigt det är att vi bibringar människor somkommer hit svenska värderingar, föräldrars ansvar försina barn och hur hela detta värdesystem och heladenna lagstiftning byggs upp. Sedan visar det sig atthela denna teori faller samman inför den här typen avkulturskillnader. Då säger man: Vad gör regeringen?Jag har i ett helt politiskt liv blivit uppläxad av mode-rater som talar om socialdemokrater som arbetar förfamiljelivets upplösning och att det är föräldrars an-svar som hela samhället ska bygga på. Jag påstår intealls att det är lösningen. Jag påstår att jag ofta frånmänniskor i ert parti har fått just den typen av predik-ningar. Jag tycker att detta är fruktansvärt obehagligtoch bekymmersamt.Jag har ett förslag på mitt bord som jag tänkerlägga fram. Och förstår jag att det på den härpunkten kanske kan uppstå en majoritet och att vi istörre utsträckning ska kunna använda vetenskapensmetoder för att bestämma föräldraskap, nämligenDNA-metoden. Där har jag tidigare blivit uppläxadav stora delar av den kammare där jag inte har majo-ritet om hur utomordentligt allvarligt och integri-tetskränkande det är att använda DNA-metoden föratt fastställa föräldraskap. Men jag har själv sagt attjag tror att det är nödvändigt att göra det och att förslag bör genomföras. Då kanskevi kan fortsätta att diskutera en konkret åtgärd somgäller det här.Nu läser jag än en gång upp ett stycke eftersomjag vill ha klarhet i detta.En dansk flicka skrev till ambassaden: Ni behöverinte rädda mig från att bli omskuren. Det har de redangjort med mig. Men hjälp mig att komma hem tillDanmark.Det är oacceptabelt att detta fortgår trots att densvenska regeringen uppmärksammats på problemet.Ytterst handlar dessa tragiska händelser om regering-ens totalt misslyckade integrationspolitik.Avses den eller den danskaregeringens totalt misslyckade integrationspolitik?Vad är egentligen syftet med detta exempel? Är detatt nå en lösning, och i så fall på vilket problem?Anf. 159 ():Herr talman! Exemplet avser förstås den svenskaregeringen. Att det inte har kommit någon svenskflicka som har skrivit till den svenska ambassaden omett liknande fall är jag den första att tacka för.I ett tidigare svar har statsrådet sagt till RositaRunegrund:Vill vårdnadshavare som har barnets bästa förögonen till exempel föra svensk-somaliska barn tillSomalia för att de anser att barnet bör knyta kontaktmed sitt ursprung har de således rätt att besluta omdetta.Min fråga är: Anser statsrådet att det är lämpligtatt barn som bor i , som har bott i större delen av sitt och som har permanentuppehållstillstånd med svenska medel förs till Soma-lia, ett land som är i sönderfall, vågar jag påstå, därdet pågår klankrig och där det pågår hot och våld ochdit ingen svensk journalist vågar åka, i så fall är jagsäker på att någon hade gjort det eftersom dennafråga berör många människor? Det är min fråga. Ärdet lämpligt, och är lagstiftningen tillräcklig? Minis-tern har också möjlighet att lägga fram lagändrings-förslag på dessa punkter. Det är också intressant atthöra vad som är på gång i den delen.Jag vill återkomma till den pojke som jag taladeom tidigare och som hamnade i . Han skriver i sitt brev:Jag är en ung kille som hade en bra framtid och enbra utbildning och ett bra liv. Och bara för att manblir intresserad av andra religioner eller andra kulturereller har svenska kompisar och man blir utvisad frånSverige av två dumma föräldrar tycker jag är orättvistoch som har förstört mitt liv, framtid, utbildning träning som jag kunde ha haft. Jag har faktisktockså rätt till att vara i . Jag är också en män-niska och inte en hund som man kan behandla hursom helst.Detta skrev den här pojken, och det här är det somambassadpersonalen vittnar om när man ringer tillden och som den vill ha hjälp med. Det är också så-dana saker som der har skrivit om i rapporter till UDoch där de också upplever att ingenting har hänt. Jagtycker att det är mycket som talar för att det faktisktsker något konkret. Vad ska vi säga till de här barnennär de kommer till ambassaden? Ska vi säga: Tyvärr,det är ingenting att göra åt.Anf. 160 Statsrådet ():Herr talman! har två av kammarens ledamötervalt att hålla en predikan trots att ni vet att det är ettdilemma som vi har att vi bygger hela vårt samhällepå föräldraansvar. På den här punkten måste vi hittaett sätt att begränsa det mycket kraftigt. Vi har lagenom vård av unga som jag tillåter mig att nämna i mittinterpellationssvar. Det har inte varit i det härfallet. Tvärtom har jag bara sagt att det är ett begrän-sat antal fall. Jag har inte sagt ett fåtal fall. Får jag beatt den intellektuella kommunikationen i fortsättning-en håller sig vid korrekta citat?Men jag undrar lite grann över vad syftet är. Ochhär tvingas jag nog till protokollet att anteckna enpolemisk synpunkt sedan debatten är avslutad. Inter-pellanten talar om en dansk flicka som skriver till enambassad, sannolikt den danska: Hjälp mig att kom-ma hem till ? Och på den här punkten sägerni att regeringens integrationspolitik totalt har miss-lyckats. Detta är, herr talman, demagogi.Nu gav jag interpellanten möjlighet att åtminstoneödmjukt kliva ur denna feltanke. Sedan lovar jag attjag noga ska lyssna och se på de förslag som har lagtsfram från . Kanske har lagt fram förslag. Jag har inte hört såmycket om det . Det har mest varit citat ur tra-giska brev. Men jag ska noga titta på det och försökautreda det här. Men lova mig då en sak. Säg då inteatt migrationsministern bara utreder och utreder. Jagmåste faktiskt utreda för att vi ska komma vidare idetta. Och med den kraftfulla majoritet som jagibland påminns om omger mig här är det klart att jagmed stort intresse också förutser de kraftfulla majo-ritetsinitiativ som kan driva regeringen framför sig idenna fråga. Tack så mycket för debatten.Överläggningen var härmed avslutad.28 § Anmälan om inkomna uppteckningar frånEU-nämndens sammanträdeFörste vice talmannen anmälde att uppteckningarfrån sammanträde fredagen den 9 majinkommit.29 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition2002/03:99 till skatteutskottet30 § Förnyad bordläggningFöredrogs och bordlades återFinansutskottets betänkande 2002/03:FiU26Socialutskottets betänkande 2002/03:SoU1731 § BordläggningAnmäldes och bordladesProposition2002/03:127 Skatteavtal mellan och Portugalm.m.32 § Anmälan om skriftliga svar på frågorAnmäldes att skriftliga svar på följande frågor in-kommitden 27 maj2002/03:926 av () till socialministerLars EngqvistPersonal i äldreomsorgen2002/03:942 av () till statsrådetMorgan JohanssonAlkoglass2002/03:951 av () till socialministerLars EngqvistAssisterad befruktning och äggdonation för lesbiskakvinnor2002/03:952 av () till socialmini-ster av kroniskt sjuka2002/03:957 av () till statsrådet av tortyrskadade flyktingar2002/03:961 av () till statsrådetMorgan JohanssonAlkoglass2002/03:962 av () till statsrådetMorgan JohanssonUngdomars konsumtion av alkoläsk2002/03:978 av () till socialministerLars EngqvistAsylsökandes rätt till sjukvård i trygghet2002/03:986 av () till socialmini-ster till ortopedläkareSvaren redovisas i bilaga som fogas till riksdagenssnabbprotokoll tisdagen den 3 juni.33 § Kammaren åtskildes kl. 22.17.Förhandlingarna leddesav talmannen från sammanträdets början till och med13 § anf. 45 (delvis),av tredje vice talmannen därefter till och med 16 §anf. 65 (delvis),av andre vice talmannen därefter till och med 23 §anf. 117 (delvis) ochav förste vice talmannen därefter till sammanträdetsslut.