prot · GR0932 · 2003-11-20 00:00:00 — På samma sätt pågår det diskussioner både här hemma och internationellt om miljön och flyget. är ett jätteviktigt område där man av tradition har haft olika standarder i olika länder, ursprungligen ofta av försvarsskäl. Men dessa olika standarder finns fortfarande kvar. I fråga om detta är det mycket viktigt att man har en gemensam politik för hela unionen. Man kan även konstatera att det finns mycket som kan göras i fråga om vägtrafiken, inte minst i fråga om miljön. Man behöver också arbeta mycket mer med trafiksäkerheten. Vi tycker från svensk sida att det är ett problem att man inte har arbetat mer i EU med det. Ett annat område inom EU där det är viktigt att det finns en gemensam politik och gemensamma mål är IT-frågorna, inte minst säkerheten. Det gäller också de system som kallas e-Europe, alltså 24-timmarsmyndigheten, e-vård och så vidare. Det kanske allra viktigaste för att det ska finnas en fungerande inre marknad är att det finns en ordentlig och fungerande transportpolitik. Det är därför så viktigt att transportpolitiken på ett tydligt sätt genomarbetas i regeringskonferensen. har yttrat sig i denna fråga. Utskottet var enigt i sin skrivelse och påtalade just denna förvåning. Vi menar att det har tagits flera bra initiativ inom EU, bland annat kommissionens vitbok transportpolitiken : Vägval . I detta sammanhang betonar trafikutskottet att det är angeläget med ett hållbart transportsystem . Det saknas inte visioner och mål i transportpolitiken. Problemet är att de inte finns samlade på ett ställe. Det är därför som det är med stor förvåning som vi har sett att man inte har samlat ihop målen i transportpolitiken på samma sätt som man har gjort på andra sakområden. När det sammansatta utskottet behandlade trafikutskottets skrivelse kunde man ställa sig bakom den. Det är mycket glädjande, och vi ser fram emot det slutliga förslaget till konstitution där vi hoppas att man kommer att lyfta fram den gemensamma transportpolitiken. 224 () replik: Jag blev något förvånad över påstående att konventet inte har behandlat transportområdet. Det finns ju med i artikel 13 i den första delen om delade befogenheter transport och transeuropeiska nät står det där. Och i den tredje delen finns det med från artikel 133 till och med artikel 143. Påståendet att det inte finns med i konventets förslag är alltså, såvitt jag kan se, felaktigt. 225 () replik: Jag har inte sagt att det inte finns med, men det har inte genomarbetats, utan det är samma mål som fanns tidigare. Man har inte arbetat in de nya delarna som har redovisats i bland annat om transportpolitiken. Det hade vi trott att man skulle göra under arbetets gång. 226 ESCH (kd): eller Systembolaget privat eller offentlig sektor spelar ingen roll. Vi ser ett rättssamhälle i gungning. är dessvärre inte utan skuld till detta. Trots sin uppgift som rättsstatens främsta företrädare har nämligen redan tidigare åsidosatt grundlagar i just EU-frågor. Där låter man numera allt oftare politiska hänsyn ta över de rättsliga. Vilka signaler det ger ute i samhället förstår nog alla. Nästa brott mot grundlagen kan bli när förslaget till ska antas. Regeringen sätter bocken till trädgårdsmästare genom att åberopa sina egna tjänstemän, som inte oväntat intygar att konstitutionen inte strider mot grundlagen. Motsatsen vore ju en sensation. Tunga remissinstanser varnar emellertid för att förslaget uppenbart strider mot vår grundlag i minst tre väsentliga avseenden. Det gäller statsskickets principer, flexibilitetsklausulen och passerellen. har valt att mörka om vart dessa tre försåtliga begrepp kan leda. Vad gäller statsskickets principer vill man inte ens ge en definition. Men om vi godtar luddiga skrivningar har vi gjort oss rättslösa gentemot EU:s framtida maktanspråk. Det kan också gälla vår svenska krona. Därför krävs det, menar jag, en lagrådsprövning . Den debatt vi här hörde om det hela var grundlagsstridigt eller inte visar väl att det är en juridisk prövning av grundlagarna som vi behöver, inte en politisk. Riksdagsmajoriteten vill utan folkomröstning slå samman med 24 nationer till en enda union. Folkomröstningar påstås nu hota parlamentarismen detta just i , medan man i halvdussinet EU-nationer redan har beslutat om folkomröstning. Men inte bara traditionella skäl åberopas mot en folkomröstning utan också risken för ett lågt valdeltagande. Var går då gränsen för att resultatet i nästa års val till ska anses vara demokratiskt legitimt? Det parlamentsvalet ersätter, har det sagts, en folkomröstning. Kan man då plötsligt acceptera , eller kanske rentav , valdeltagande? Och om också den gränsen underskrids, vad säger då till medborgarna om demokratisk legitimitet? Frågan är långt ifrån hypotetisk. Den stora andel medborgare som uppfattar en folkomröstning som en självklar demokratisk rättighet i denna ödesfråga skulle se riksdagsmajoritetens vägran att tillmötesgå folkviljan som en maktfullkomlig bestraffning för resultatet i eurovalet. Som en protest mot det kan medborgarna besluta sig för att bojkotta valet till . Jämfört med en folkomröstning om EU-grundlagen uppfattas nämligen EU-parlamentsvalet som ganska betydelselöst för den enskilde väljaren. Det är inte många svenskar som ligger sömnlösa och våndas över vilka 19 kandidater som ska få åka till . Om politikerna därför skulle bojkotta folket i dess demokratifråga kan folket svara med samma mynt och bojkotta politikerna i deras parlamentsval. Där ligger valdeltagandet redan . Att köra över medborgarna i EU-frågan kan visa sig bli förödande för vår demokrati. Folkomröstningen om euron visade tre saker: att medborgarna inte vill ha euron som svensk valuta, att sittande riksdag inte är representativ för folkviljan och att valdeltagandet var anmärkningsvärt högt. Dagens krav på folkomröstning och lagrådsprövning kan därför inte avvisas med motiveringen att sittande riksdag företräder folkviljan. Det gör den inte eftersom EU inte diskuterades inför det senaste valet. EU var ju bannlyst. Inte ens EMU-debatten tilläts börja förrän efter valet. Om folkomröstning förvägras medborgarna krävs det därför att genom ett nytt val görs representativ i EU-frågan innan frågan avgörs av ett självklart demokratiskt anständighetskrav. har ohjälpligt kommit på efterkälken i förhandlingarna. Det finns de facto ingen som lyssnar på oss inom . Dagens maratondebatt är därför i långa stycken en ren skendebatt. Syftet med debatten skulle vara detta står på första sidan att lägger fast utgångspunkter under regeringskonferensen. Konferensen är emellertid slut , och presenteras det reviderade förslaget. Att , i slutskedet, lägga fast utgångspunkter väcker nog mer undran än respekt. Det enda vi med säkerhet vet är att det förslag som vi diskuterar inte är det som gäller om . Genom att vår riksdag försatt möjligheten att som man gjorde i andra medlemsstater samlas har blivit totalt akterseglat. Sanningen är alltså att regeringskonferensen har hållit på utan reella medverkan. Plötsligt står vi inför ultimativa krav från stormakterna. Först före den planerade avslutningen visar riksdag i konkret handling att vi över huvud taget finns till. Därmed sätts det punkt för ett osannolikt förhandlingsfiasko i denna vår ödesfråga för landets framtid. 227 () replik: När det gäller den grundläggande fråga som von der Esch tar upp, nämligen om det är så att Europeiska unionen är på väg att bli en stat, kan jag säga att det fördrag som vi nu diskuterar, liksom ställningstagande till vilka kompetenser vi överlämnar, är glasklart: Europeiska unionen har ingen annan kompetens än den som vi genom demokratiska beslut här överlämnar därför att vi anser att det blir bättre beslutsformer och ett bättre samarbete det var det första. Sedan har vi det andra som, vilket jag säger återigen, är mycket tydligt i fördraget och som understryks ytterligare i det betänkande som vi diskuterar här : Unionsrätten har företrädesrätt framför nationell rätt men konstitutionella traditioner och medlemsländernas politiska identitet måste respekteras. Jag har sagt detta här . vill jag dessutom understryka att vi inte överlämnar kompetens när det gäller det som är grundlagsfrågor eller statsskickets principer. Därmed har EU inte den kompetensen. Sedan kommer jag till nästa fråga. von der Esch antyder att det här i princip är odemokratiskt och att inte är representativ. Det må man väl säga men jag tror inte att det gynnar demokratin att säga att det är odemokratiskt. Jag vill påminna von der Esch, som säger att det inte är grundlagsenligt att göra så här, om att i vår grundlag kanske skiljer vi oss från andra länder när det gäller hur detta har reglerats står om formerna för hur vi överlåter beslutanderätt till Europeiska unionen. Det är faktiskt fråga om mycket stränga krav. För att först ratificera fördraget krävs det tre fjärdedels majoritet. För maktöverlåtelsen sedan krävs det också tre fjärdedels majoritet. Så är det med vår grundlag. Är detta inte grundlagsenligt utan i stället en folkomröstning som inte är angiven i grundlagen, då vill jag be von der Esch förklara vad som är grundlagsenligt och inte grundlagsenligt. Ännu så länge tycker jag nämligen inte att du har lyckats. 228 ESCH (kd) replik: Vi har hört det här förut. Jag vill gärna erkänna att jag som jurist räknar mig som amatör, i synnerhet som grundlagsjurist. Men jag vet att vi har experter i det här landet. De kallas för lagråd när de träffas, och de gör en juridisk prövning. Däremot tror jag att ordförande gör en politisk prövning. Det är inte politiska prövningar vi ska ha, utan vi ska ha en juridisk prövning. Sedan får politikerna göra vad de vill, men vi vill först ha fram en juridisk prövning. Att det ska vara så segt att få fram detta förstår jag inte. Det kostar ingenting extra. Vi har gjort det tidigare. Men i det här fallet är det helt omöjligt att få fram. 229 () replik: Lagrådet kan pröva förslag till lagar här i riksdag. Det är det som är Lagrådets kompetens och uppgift, inte att pröva frågan om fördrag med Europeiska unionen. Jag kan gärna erkänna i kollegialitet med von der Esch att jag inte är grundlagsjurist. Jag tycker dock att det är intressant att läsa vår grundlag, och jag tycker att det är viktigt att följa den. Det jag har påpekat och tycker är viktigt är att vi i har en grundlag som anger former för överlåtelse av beslutanderätt till Europeiska unionen. Det är mycket stränga krav på hur detta ska göras. Det krävs tre fjärdedels majoritet av de röstande. Det är faktiskt strängare krav än de krav som von der Esch vill föreslå. Intressant är också att von der Esch vill att vi ska behandla den här typen av fråga på ett sätt som inte är företrätt i grundlagen, som han menar att det är vi som förespråkar denna överlåtelse enligt grundlagen som inte följer grundlagen. Detta, må jag säga, behöver man inte vara avancerad grundlagsjurist för att finna en motsägelse i. Jag tycker att von der Esch skulle uppskatta att vi i har denna typ av beslutsform som ger minoriteten ett mycket starkt skydd för det har vi, och det är det vi talar om. Det finns ingen som har talat om eller påstått att den överlåtelse som är för handen handlar om någonting som gäller statsskickets principer, om man inte med detta menar utökade möjligheter för polisiärt samarbete över gränserna i . Det har jag svårt att få till att handla om statsskickets principer. 230 ESCH (kd) replik: Jag ska inte bemöta allt i den här långa utläggningen. Låt mig bara erinra om 1994 då vi skulle gå med och gjorde den första grundlagsändringen. Då fick Lagrådet titta på denna ändring. De underkände den, vilket resulterade i att den så kallade plattläggningsparagrafen försvann. Sedan skrev vi om den, och den ändringen fick Lagrådet aldrig titta på. Så har det gått till. Jag kan inte förstå jo, jag kan förstå men inte acceptera att man inte låter Lagrådet titta på den enorma förändring som faktiskt sker just , inte bara med våra lagar utan över huvud taget med alla våra samhällsfunktioner. 231 () replik: Det von der Esch föreslår när det gäller en lagrådsremiss är en konstitutionell innovation. Konventets förslag motsvarar ju en statlig utredning, och dem brukar vi normalt inte skicka på lagrådsremisser innan regeringen har tagit ställning och lagt fram ett färdigt förslag. Detta säger jag mer i förbigående. Jag begärde ordet av en helt annan anledning. von der Esch säger att till exempel flexibilitetsklausulen är i strid med grundlagen. Jag kommer mycket väl ihåg att von der Esch sade att han var för EG, alltså EG före , men mot EU. Faktum är dock att flexibilitetsklausulen existerade även i detta tidigare EG som von der Esch var för. Hur kunde han vara för någonting som då enligt hans nuvarande uppfattning var i strid med grundlagen? 232 ESCH (kd) replik: är ju formalistisk expert; det vet jag. Men det kan ju inte vara fel att Lagrådet tittar på detta när de gjorde det 1994. Jag var för EG, och det är jag fortfarande, men det är ju tyvärr inte aktuellt längre. Däremot tittade ju Lagrådet först på den grundlagsändring vi gjorde. Denna underkändes av Lagrådet, och sedan fick inte Lagrådet titta någon mer gång. Därför stod flexibilitetsklausulen kvar utan att det talades om i lagtexten. 233 () replik: Men konventsförslaget, von der Esch, är ju inte ett färdigt förslag som någon auktoritet har presenterat. Det har inte kommit från någon regering eller från någon regeringskonferens. Det kan inte jämföras med ett grundlagsförslag eller med någon annan typ av lag som man skickar till Lagrådet. Det var det jag försökte klarlägga. 234 ESCH (kd) replik: Jag är tacksam för att sade det. Självfallet kan lagrådsprövningen inte ske på det förslag som vi har diskuterat och som är historia . Självfallet gäller det jag säger det slutliga förslag som kommer men som vi tyvärr inte kan påverka. 235 (): Jag är relativt ny här i kammaren och i riksdagsarbetet och har kanske inte så stor erfarenhet av olika betänkanden. Jag har dock aldrig sett ett betänkande som innehållit så många reservationer som detta, 122 stycken. Det talar sitt tydliga språk om tyngden och motsättningarna i den här frågan. Vad händer då efter den här långa debatten? De flesta yrkanden som ger uttryck för protester mot konventsförslaget kommer antagligen att avslås. Vi vet ju varandras åsikter och vet hur det kommer att sluta. Det som är värre är att ingen riktigt vet vad svenska folket tycker i den här frågan. Inte kommer man att få reda på det heller, eftersom man inte kommer att fråga de människor som berörs vad de tycker. I de undersökningar som har gjorts är svenskarna det folk som vet allra minst om konventsförslaget till konstitution. Dessutom är man mycket kritisk. I betänkandet hänvisas det till att har ägnat mycket tid till diskussioner. Det hänvisas också till de aktiviteter som har haft. Det arbetet, måste jag säga, har haft en mycket timid framtoning. Det har i alla fall inte lett till någon större medvetenhet i de här frågorna i de breda folklagren. Här har vi en lång debatt om frågor som är av avgörande betydelse för människor men som de flesta inte har blivit medvetna om betydelsen av. Det minsta man kunde begära vore att de åtminstone fick en chans att ta ställning, precis som människorna i många andra länder får. EMU-omröstningen fick människor att börja fundera, ta till sig information och ta ställning. Det blev ett folkupplysningsarbete av stora mått. Eleverna i svenska skolor arbetade med och satte sig in i frågorna, även om dessa ibland ansågs vara svåra. Som alla vet resulterade detta i att man i valet tog ställning mot EMU. Befarar de som är motståndare till folkomröstning samma resultat i den här frågan? Här tror jag att man arbetar emot sig själv. Om man vill att människor ska bli mer positiva till EU är enda sättet att genom debatt och information göra människorna intresserade. står vi inför en ny stor förändring som det kanske är ännu svårare att se de långsiktiga konsekvenserna av än EMU om man inte är insatt. Jag ska inte räkna upp allting som förändras, för det har många andra gjort före mig. Detta påverkar dock EU, och jag undrar: Är det detta EU, alltså det blivande EU, som svenska folket vill ha? Ja, det vet vi inte, för de kommer aldrig att bli tillfrågade utom i opinionsundersökningar förstås, och där är det ju tummen ned. Vi har alltså åtminstone en fingervisning om varthän det lutar. Jag tycker att vi borde mobilisera alla krafter och få svenska folket att kräva information, bråka, protestera eller hålla med, men kort sagt reagera på förslaget och kräva att få säga sitt. Hallå svenska folk! skulle jag vilja ropa. Vet ni vad gör här ? Det som ni borde få vara med och folkomrösta om, det diskuterar vi här . Hur förslaget till konstitution kommer att se ut i slutändan vet vi ingenting om, och ni har heller ingen chans att få påverka innehållet i en folkomröstning . Det finns ett stort demokratiskt dilemma i detta eftersom så mycket sker så snabbt utan att det förs en offentlig debatt. Gapet mellan dem som beslutar och folket bara ökar. Att förvägra folket att säga sin mening om konstitutionen är desto allvarligare som grundtanken i konventet var att flytta unionen närmare medborgarna. Jag yrkar härmed bifall till reservation 7 om krav på folkomröstning. 236 () replik: Jag vill ställa en fråga eftersom anser att svenska folket inte vet någonting. Vad har själv gjort för att hålla möten och informera om konventsförslaget? Bakom den frågan ligger faktiskt den tanken från min sida att en uppgift för mig som riksdagsledamot är att försöka informera och diskutera med folk om de olika förslag som finns här. drivs tesen i den här kammaren på det sättet att det enbart är i samband med en folkomröstning som det blir någon folkupplysning. Då sviker ju och vi andra vår uppgift som riksdagsledamöter. Något ansvar har väl vi också i de här sammanhangen. Man kan inte bara säga att blir det en folkomröstning kommer folk att ta till sig en massa kunskap. Dessutom framgår av betänkandet att 2004-kommittén har haft en rad olika arrangemang över hela landet för att upplysa om konventsförslaget. Det har varit utfrågningar i utskotten. Senast var det som hade nästan en hel dag som gick ut i . Det är att lura sig själv, och möjligen att försöka lura andra, att säga att det inte har varit någon debatt och inga försök till upplysning och information om förslaget till ny . Får jag sedan göra en liten ytterligare kommentar eller reflexion kring folkomröstningen. Det framstår här, framför allt från deras sida som inte tycker att vi egentligen ska ha så mycket med EU att göra, att det skulle finnas någon EU-filosofi om att det ska vara en folkomröstning. EU:s uppfattning om hur de nationella parlamenten eller medlemsstaterna antar konstitutionen är uttryckt så att det ska ske efter den tradition, den erfarenhet och de regler som finns i varje medlemsstat. När man då räknar upp ett antal medlemsstater som ska ha folkomröstning vill jag peka på att i och , för att ta ett par exempel som jag direkt känner till, föreskriver konstitutionen att man har folkomröstning i en sådan här fråga, medan den svenska konstitutionen faktiskt föreskriver att det är som efter särskilda regler ska fatta beslutet. 237 () replik: Jag håller med om att det har gjorts mycket i den här kammaren. Vi har pratat mycket om det. Men jag menar att det här inte har nått ut. Det får vi naturligtvis alla ta på oss. Nog har jag försökt göra så mycket jag har kunnat, men det har inte varit tillräckligt. Alla undersökningar som gjorts visar att svenska folket inte är tillräckligt informerat. Jag menar att om vi hade haft en folkomröstning hade man blivit tvingad att ta ställning, att informera sig och få reda på väldigt mycket mer. Jag menar att i samband med en folkomröstning skulle det, precis som i EMU-frågan, bli en stor folkupplysningskampanj. Och jag tror att ju mer man diskuterar de här frågorna, desto mer tar människor till sig frågor om EU och blir intresserade. De som tycker att det här är bra borde faktiskt jobba mer med människor, därför att ju mer de vet desto mer intresserade blir de. 238 () replik: Det är alldeles riktigt. Med min arbetarrörelsebakgrund och annat anser jag att folkbildning, människors kunskap, insikt och engagemang i samhällsfrågorna är det alldeles centrala. Det jag har vänt mig emot här är den tes som drivs att det enbart är i samband med en folkomröstning som det kan bli folkupplysning och folkbildning. Det är en villfarelse. Vi är 349 ledamöter i som kan åka hem och tala för de här olika sakerna. Vi borde väl som riksdagsledamöter, tycker jag, slå vakt om vår roll i det politiska samhällssystemet. Jag har väldigt svårt att förstå att man ska driva tesen att det bara är en folkomröstning som kan ge förutsättningar för information. Det finns ju en rad andra stora frågor som vi ska avgöra. Det är väl viktigt att vi när vi nominerar kandidater till riksdag, fullmäktige och andra uppgifter genom hela den politiska processen faktiskt också försöker plocka in de politiska frågorna. Det är så vår författning är uppbyggd. Folkomröstning finns ju bara i författningen som en eller ett par rader där det står att kan besluta om folkomröstning. Vi har ju en helt annan tradition för att ingå internationella avtal i jämfört med många andra länder. 239 () replik: Jag håller med om att vi har ett stort ansvar. Men gäller det just den här frågan som jag diskuterar. Och här har inte upplysningen varit tillräcklig. Det är väldigt smärtsamt och det får vi alla, riksdagsledamöter och alla vi politiker, ta åt oss av, men det har inte varit tillräckligt. Svenska folket har inte tagit till sig den informationen. Jag vet inte om de inte är intresserade eller om vi inte har varit tillräckligt tydliga eller duktiga på att framföra den. Men det här är faktiskt ett stort kunskapsunderskott, skulle jag vilja säga. 240 (): Jag yrkar bifall till reservation 110, Målen för jordbrukspolitiken. Konventet vågade inte ta i en av de hetaste potatisarna, jordbrukspolitiken, den politik som kostar EU halva budgeten och som gör att fattiga bönder i blir av med sin försörjning. Deras marknad förstörs av importen som subventionerats fram och av det som exporteras med ytterligare subventioner. Jordbrukspolitiken är en skamfläck och borde åternationaliseras. Fiskepolitiken är lika avskräckande. EU förbjöd till exempel att genomföra ett stopp för torskfisket, trots att torsken är på väg att utrotas. Regeringens linje för fiskepolitiken borde vara att EU enbart ska ha rätt att sätta miljöskyddande minimistandarder, inte tvinga länder att föra en miljövidrig politik. säger att de internationella beslutsstrukturerna måste förändras så att möjligheter skapas för berörda stater att själva besluta om hur havet ska skyddas. Därför borde EU införa en rätt för medlemsstater att vidta nationella åtgärder för att skydda naturresurser, miljö och hälsa. Vi anser också att restriktionerna i den fria rörligheten för att skydda människors och djurs hälsa och liv, för att bevara växter och så vidare är alldeles för snäva. De bör kompletteras med en uttrycklig rätt att vidta inskränkningar för miljöskydd om åtgärderna i övrigt är förenliga med EU-kraven. Det behövs genomgripande revideringar av områden som jordbruk, fiske, miljö, transport och energi för att på allvar integrera miljöhänsyn i fördraget. Vi anser också att miljöpolitiken ska styras av miniminormer. Det måste finnas möjlighet för enskilda länder att gå före i sin miljöpolitik. Miljögarantin är fortfarande inte en garanti på riktigt. Den ger inte länderna någon rätt att införa starkare lagstiftning för att skydda miljö och hälsa. Vi vill ha en verklig miljögaranti. Jag vill också säga något om energi, som formellt ska bli ett område för delad kompetens. Frågan är bara hur kompetensen ska delas mellan unionen och medlemsstaterna. Unionens lagstiftning står för en avreglerad elmarknad och den står i konflikt med unionens och även energipolitik.