prot · GQ09112 · 2003-05-27 00:00:00 — Det är ett sätt att stärkaattraktiviteten.Ett annat sätt är att se till att det finns en starkarevetenskaplig grund för lärarutbildningarna med denmycket kraftiga förstärkning vi nu gör av forskningkopplad till skolan. Dessutom ska lärarutbildningenge behörighet till forskarutbildning. Då får vi därmeden statushöjning av lärarutbildningarna inom univer-sitet och högskolor, vilket spelar en stor roll för attattraktiviteten ökar.Vi kopplar också lärarutbildningen närmare sko-lans vardag med en tidigare verksamhetsförlagd ut-bildning, med mer av kontakt mellan ämnesundervis-ningen, ämneskunskaperna på ochvardagen i skolan. Detta har också bidragit till attförstärka attraktiviteten.Det här avläser vi nu genom att se en ökning avantalet förstahandssökande till lärarutbildningarna,som vi har antagit fler sökande. Det är intebara fråga om fler antagna, det examineras nu alltflerlärare. kommer det attexamineras minst 38 900 nya lärare. kommer ytterligare minst 23 800 lärare att exa-mineras. Vi ser en ökning år . Tittar vi på hurmånga som examinerades från lä-rarutbildningar förra läsåret, 2001/02, ökade de medtusen examinerade jämfört med året innan. Det är ettmycket dynamiskt och expansivt skede för lärarut-bildningarna på våra högskolor. Både attraktivitetenoch kvaliteten stärks, antalet antagna ökar och antaletexaminerade ökar.Men det räcker inte med detta. Det handlar om ettfortsatt arbete från arbetsgivarnas sida att se till attläraryrket är så utformat att man stimuleras att stannakvar i läraryrket under ett helt yrkesliv. Det är jätte-viktigt att se till att människor i lite äldre åldrar fak-tiskt kan utföra sitt viktiga arbete i skolan. Här åter-står mycket att göra för kommunerna. Men också därär vi aktivt involverade i att driva på denna utveck-ling: nya karriärvägar, se till att man får växla arbets-uppgifter under yrkeslivet och därmed få stimulansenatt vara kvar. Vi har goda förutsättningar att lyckasmed det som vi börjar se början på , det vill sägaöka andelen behöriga lärare och se till att vi får allt-fler lärare med en riktigt fin vetenskaplig grund somockså kommer att leda till en fin skolutveckling dekommande åren.Anf. 27 ():Herr talman! Det var en nöjd utbildningsministersom talade. Det var en liknöjd utbildningsministersom lugnt slog sig ned med armarna i kors och sadeatt allt är bra.Detta gör mig bekymrad. Har inte utbildningsmi-nistern tagit till sig de allvarliga signaler som finnsom den brist på lärare som kommer och som redanhar kommit? Har inte utbildningsministern tagit tillsig larmsignalerna om antalet lärare som går in iväggen, utbrända, sjukskrivna, långtidssjukskrivna?Har inte utbildningsministern tagit till sig verklighe-tens rop på politisk aktivitet och agerande från rege-ringshåll?Visst kan utbildningsministern och jag vara över-ens om att mycket trots allt fungerar bra. Det är häp-nadsväckande många lärare som går till skolan medengagemang, vilja och en obändig förmåga att göradet bästa möjliga av situationen. Det är tack vare delärarna, vår tids hjältar, som vår skola finns och ändåfungerar på många håll.Om vi inte på allvar vidtar de åtgärder som krävsför att undvika att också de lärare som är kvar i sko-lan går in i väggen och blir långtidssjukskrivna, då ärdet verkligen fara å färde. Det känns inte som omutbildningsministern riktigt har tagit till sig signaler-na. Utbildningsministern talar om lärarutbildningen,och vi ska snart debattera den mer. Det låter bra medmer vetenskaplig förankring, men hur går det ihopmed att 70 doktorander och 22 forskare med seni-orstatus inom skolforskning fick avsked på grått pap-per ? Hur går det ihop med de problemsom finns när det gäller verksamhetsförlagd utbild-ning eller praktik inom lärarutbildningen, som vi skatala om ? Hur går utbildningsministerns ordoch visioner ihop med den verklighet som mångalärare, blivande lärare, elever och föräldrar upplever?Ta det här, herr talman, med statusen för läraryr-ket. När vi lägger fram konkreta förslag om att ga-rantera kompetensutveckling och auktorisera läraryr-ket så att det en gång för alla blir fullständigt klart attinte vem som helst kan vara en bra lärare - ja, då talarutbildningsministern om något annat.Ta det här med sjukskrivningarna. Inte en endagång i utbildningsministerns svar berördes på allvarde åtgärder som behövs för att råda bot på den sjuk-dom som drabbat alltför många i vår skola.Herr talman! Jag önskar att utbildningsministernvill bli något mer konkret i sina ord här i kammarenoch ge något fler konkreta signaler om att utbild-ningsministern både uppfattat verkligheten och tänkergöra något åt den.Anf. 28 Utbildningsminister ():Herr talman! Det är alltid lika trevligt att debatteramed . Det är nästan så den känslainfinner sig som jag minns från min barndom närtältet kom på besök till grannfältet och vi smög in föratt lyssna till vad som pågick - en underbar ton!Det är bara ett problem. Det som du ropade ut såeffektfullt, - hur går det ihop -skulle kunna vara temat för den här interpellationsde-batten. För hur går det ihop?Torsten fick ju ett uppmärksammandeäven i för att han har varitflitig. Jag uppskattar väldigt mycket det och att jaghar fått nöjet att vara flitig tillsammans med dig underett antal interpellationsdebatter.Under en hel vår har det låtit som om TorstenLindström är medlem i ett parti som vill satsa påutbildning. Med den här ansatsen låter det verkligensom att här ligger det förslag och här ligger det peng-ar bakom. Men varje gång jag har skärskådat TorstenLindströms argumentation visar det sig att man intehar några ambitioner alls när det gäller att tillföraresurser. Tittar vi på utgiftsområdet, utbildningspoli-tiken, så har ju nästan 3 miljarderkronor mindre än regeringen. En av de viktiga frå-gorna här är ju att man har sagt blankt nej till attöronmärka pengar till skolan - blankt nej! Det bety-der inga fler lärare och inga fler specialister av andraslag. Det är inte en prioriterad fråga för Kristdemo-kraterna.Vi kan titta på hur gör när detgäller just läraryrkets attraktivitet. Ta ett sådant ex-empel som när vi föreslog ochövriga partier i att vi även i fristående sko-lor - det är en ganska stor sektor i - skakräva lärarbehörighet, det vill säga att man har enexamen från en lärarutbildning för att man ska få varalärare. Då röstade nej. Hur kan detkomma sig? Ska det inte vara behöriga lärare i fristå-ende skolor?Det är mycket ord, men ytterst lite handling, ochdet är mycket hemläxa kvar för atti så fall skapa en utbildningspolitik som också bidrarmed resurser. För mig är det viktigt att vi stöttarkommunerna med att öka lärartätheten. Där har vi vändning . Det är viktigtatt se till att öka andelen behöriga lärare. Den vänd-ningen kommer , tack vare att nuexaminerar så många. Det är viktigt att stärka kvali-teten, tillsynen och granskningen av våra skolor. Baraför en månad sedan bildade vi det nya Skolverketmed fördubblade anslag för att också driva på kvali-tetsutvecklingen i våra skolor. Det är viktigt att se tillatt staten bidrar till skolutveckling genom att till-sammans med kommunerna sprida de goda exemplenoch förstärka skolor, särskilt i utsatta stadsdelar isegregerade områden.Det är också viktigt att stärka den vetenskapligagrunden. Aldrig någonsin har utbildningsvetenskapligforskning haft så mycket resurser som . Det ärriktigt, som du pekar på, att en av våra myndigheterhar fattat ett beslut rörande ett stort antal doktorander,men också där är det viktigt att myndigheten tar an-svar för att de doktoranderna faktiskt får fullfölja sinutbildning. Generellt sett finns det än så länge merpengar till utbildningsvetenskaplig forskning än rik-tigt kvalificerade ansökningar. Orsaken till det är attdet ska vara en vitamininjektion för att stärka detvetenskapliga fältet för att bidra till att vi verkligenfår en utveckling av vår skola.Men säger nej till alla resurs-förstärkningar: inga fler lärare till skolan och ingaöronmärkta pengar till skolan. Men ord fattas sanner-ligen inte.Anf. 29 ():Herr talman! när sommaren närmar sig är detväl för den gamla schlagerdängan medrefrängen Sol, vind och vatten. Utbildningsminis-terns refräng verkar snarare vara Luft, luft och liteord!Anfall är bästa försvar, verkar det som om utbild-ningsministern tycker. Det är den gamla vanliga soci-aldemokratiska taktiken att när man inte kan stå tillsvars för sin egen politik, då börjar man prata illa omnågon annan. När man inte kan göra det interpellatio-nen syftar till, nämligen att svara på de frågor somhar ställts och visa på regeringens egen politik, dåbörjar man tala om någonting annat. Det är vi vanavid vid det här laget när utbildningsministern svarar,och det är lite pinsamt, men det får väl stå för utbild-ningsministern.När vi kommer till det interpellationen handlarom, åtgärder för att öka läraryrkets attraktivitet ochåtgärder för att färre lärare ska bli utbrända och flerlärare ska vilja stanna i skolan, ja, då står regeringenspolitik naken. När vi kommer till de vetenskapligalandvinningar som utbildningsministern står här ochslår sig för bröstet för - det har han gjort i tidigaredebatter med mig också, - ochnär vi väl kommer till verkligheten och regeringenspolitik får genomslag ute på fältet hos myndigheterna,ja, då är det 70 doktorander och 22 seniora forskaresom får gå hem. Det är resultatet av regeringens poli-tik. Sedan hjälper det inte att stå och tala om allasatsningar man gjort, när man inte, utbildningsminis-tern, vill peka på vad regeringen de facto tänker göra.Vilka åtgärder tänker regeringen de facto vidta?Skillnaden är oändligt stor mot Kristdemokrater-nas förslag, som i motsats till regeringen satsar merpengar på skolan. Det irriterar utbildningsministern,men så är det faktiskt.Nej, herr talman, jag förväntar mig faktiskt ettsvar, och jag tror att alla de tusentals lärare som ar-betar hårt ute i skolan också förväntar sig ett svar.Vad tänker utbildningsministern göra? När tar passi-viteten slut?Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 2002/03:367 omavtal för verksamhetsförlagd utbildning i lärarut-bildningenAnf. 30 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser att vidta för att skapa förut-sättningar för att slutförhandla ett avtal röran-de villkoren för den verksamhetsförlagda delen avlärarutbildningen. ställer ocksåfrågor om metoderna för förhandlingsarbetet samtavtalets innehåll.Låt mig inleda med att påpeka att införandet avden verksamhetsförlagda delen av lärarutbildningenär en mycket viktig del av den lärarutbildningsreformsom påbörjades 2001. En bärandetanke i reformen är det helhetsperspektiv som tar siguttryck i kopplingen mellan grundutbildning, forsk-ning och den verksamhetsförlagda delen av utbild-ningen.I den nya lärarutbildningen har, som TorstenLindström påpekar, den verksamhetsförlagda delenbytt omfattning och innehåll jämfört med den tidigarepraktiken.Det innebär bland annat att den verksamhetsför-lagda delen av utbildningen i större utsträckning äntidigare är till ömsesidig nytta för skola och högskola.Skolans verksamhet påverkar lärarutbildningen ochdess utformning som utvecklingen inomlärarutbildningen ger avtryck i skolans verksamhet.Det sker med tillvaratagande av den kunskap somockså en förstärkt forskning inom lärarutbildningenbidrar med. Denna process fördjupas av att lärarstu-denterna förmodas göra sina examensarbeten medutgångspunkt i den verksamhetsförlagda delen avlärarutbildningen.För lärarna i ett arbetslag, som möter lärarstuden-ternas frågor och engagemang är denna nya arbets-form en utmaning som kräver tid och energi. Samti-digt ger den nya arbetsformen den enskilde läraren,arbetslaget och skolan värdefulla erfarenheter ochkunskaper som är viktiga för skolans eget kvalitets-och utvecklingsarbete. Denna ömsesidiga process harmånga skolor, kommuner och högskolor insett värdetav och utvecklat på ett positivt sätt. Detta har skettinom ramen för det gällande ramavtalet.Från lärarutbildningsreformens ikraftträdande harett omfattande utvecklingsarbete genomförts vidlärosäten med lärarutbildning.Samtidigt har skolans kvalitets- och utvecklings-arbete förstärkts. En ny myndighetsstruktur för sko-lområdet har etablerats från . I de kon-ferenser om skolans kvalitetsarbete som Utbildnings-departementet har arrangerat , har företrä-dare för högskolans lärarutbildningar tagit en aktivdel.Regeringen utsåg en förhandlaremed uppdraget att åstadkomma en överenskommelsebeträffande den statliga ersättningen för vissa kostna-der i samband med den verksamhetsförlagda delen avlärarutbildningen. Förhandlaren biträddes av en ex-pertgrupp från . Förhandla-ren har fört konstruktiva samtal med parterna, det villsäga kommuner och högskolor. Utbildningsdeparte-mentet och har dock intekunnat enas om ett nytt avtal. Därmed löper detgamla avtalet vidare.Mot bakgrund av det gjorda försöket attnå en överenskommelse och att flertalet lärosäten ochkommuner utvecklat ett positivt samarbete är jag förnärvarande inte beredd att återuppta några förhand-lingar.Anf. 31 ():Herr talman! Allra först ber jag att få tacka utbild-ningsministern för svaret på interpellationen.Läraryrket är ett av de mesta angelägna och vikti-ga yrkena. Lärarna är de som leder våra barn ochungdomar in i kunskapssamhället. Det våra lärare kanär också det som är grunden när barn och ungdomarlär sig, och är det något som är viktigt i kunskaps-samhället så är det kunskap. Därmed är lärare viktiga.Och därmed är lärarutbildningen viktig.För några år sedan togs beslut om den nya lärarut-bildningen. Den innehöll flera nyheter. Det skullevara ett tydligare fokus på vetenskaplig förankringoch kunskap om lärande, den utbildningsvetenskapsom ministern och jag har diskuterat i kam-maren, även om ministern senare har förvånat. Förraveckan framkom det ju att 22 seniora forskare och 70doktorander i 17 projekt i skolforskning tvingas av-bryta sin forskning efter att regeringspolitiken sagtsitt. Det rimmar ganska illa med de synpunkter somministern gav uttryck för i debatten med mig.I den nya utbildningen förutsattes också en tydli-gare samverkan mellan högskolan och praktikskolor-na. Praktiken skulle ersättas av VFU, verksamhets-förlagd utbildning, där studenterna skulle tillbringamer och regelbunden tid på så kallade partnerskolor.Så var det tänkt.Problemet, herr talman, är att detta beslut förut-satte att det skulle gå att uppbåda platser på skolor förVFU. vet vi att VFU:n präglas av stora problem.Det är avsevärda svårigheter att hitta platser till allalärarstudenter. Bara i handlar det om flerahundra studenter som inte får praktikplats. Runtom ilandet handlar det om kanske tusentals studenter sominte får sin VFU på det sätt som det var tänkt och somdärmed luras på den utbildning som de satsat tid, lustoch pengar på. På lärosäte efter lärosäte talas det omproblemen med VFU-platser.En bidragande orsak är regeringens, i och för sigganska typiska, oförmåga att ge högskolan och i dethär fallet lärarutbildningarna rätt förutsättningar. Dethandlar då framför allt om det avtal mellan stat ochkommuner som reglerar den ersättning som lärarhög-skolorna betalar till kommunerna för att de ställer uppmed yrkesverksamma lärares tid och resurser.Det nu gällande avtalet slöts 1993. Det är alltså tioår gammalt, herr talman. Det är ett avtal som slöts ien tid när lärarutbildningen såg helt annorlunda utoch faktiskt hela skolan såg helt annorlunda ut.Förhandlingar har pågått för att man skakunna sluta ett nytt avtal, utan framgång. Än så längegäller därmed ett avtal som inte tar hänsyn till dennya lärarutbildningen, till skillnaden mellan VFU ochden gamla praktiken och till handledarnas ökadearbetsbörda och betydelse som verkliga lärarutbilda-re. Det är inte undra på att det är svårt att hitta . Det är inte undra på att studenter ser sin ut-bildningstid gå förbi utan att den utbildning de varitlovade infrias.Detta, herr talman, är en gordisk knut som måsteknäckas. Ett nytt avtal måste komma till stånd. An-svaret är regeringens och utbildningsministerns. Trotsdet verkar ministern i sitt svar fullständigt sakna för-ståelse för problemet. Ministern tänker inte vidtanågra åtgärder. Han är nöjd som det är. Vilket beskedär det till alla lärarstuderande som står utan praktik?Min fråga, herr talman, till utbildningsministern ärfaktiskt: Vilket besked ger han i kammaren tillde studenter som inte har fått sin praktik, som inte fårdet de har blivit lovade? Tänker ministern över huvudtaget axla sitt ansvar för att de lärarstuderande ska fåden utbildning som de har blivit lovade?Anf. 32 Utbildningsminister ():Herr talman! Vi lever inte i ett avtalslöst tillstånd,utan det är ett avtal som löper mellan stat och . Det finns ett starkt stöd i det ramav-talet för att göra lokala avtal.Vi lever i en högskolevärld där vi lägger mycketstort ansvar på högskolorna själva. Så fungeradeockså det gamla avtalet. Förhandlingar ska alltså skemellan högskolan eller och den kommuneller de kommuner som man vill samarbeta med.Sedan den nya lärarutbildningen har kommit har vifått en rad sådana nya lokala avtal som tar hänsyn tillden moderna lärarutbildningen, så det är inte alls denform av dramatik som vill påski-na. Här handlar det om ett ramavtal på central nivå.Det är oerhört viktigt för kommunerna - och detser vi på de allra flesta håll - att de inser att den verk-samhetsförlagda delen av utbildningen är kommuner-nas möjlighet att vara med och ha inflytande överlärarutbildningen. Det är en känd och gammal fråge-ställning hos kommunerna. Och vi ser nu väldigtmånga kommuner som på ett mycket skickligt sättjobbar med att ta till vara den här möjligheten. Fördet fungerar åt bägge håll.Om man får en bra verksamhetsförlagd utbildningfår kommunerna möjlighet att också ha synpunkter påden del av lärarutbildningen som sker inom högsko-lan. Men det handlar naturligtvis också om framtidenslärare, attraktiviteten i läraryrket. Hur ska man se till,som kommun, att man är en attraktiv arbetsgivare förde lärare som examineras i allt högre grad? Dethär ser ju kommunerna. Jag vet också att vi i Stock-holm, där inkörningsproblemen har varit som störst,nu har en kommunledning som engagerat jobbar meddetta. Så var det inte iStockholm. Men har vi en kommunledning somser att detta är strategiskt viktigt och som arbetaraktivt tillsammans med för att lösadetta. finns det många kranskommunerkring som naturligtvis ser detta som enmöjlighet att rekrytera framtidens lärare.Avtalet löper vidare. Det är ett ramavtal som välstöder de lokala avtal som man just arbetar med lo-kalt, där varje universitet har de olika kommunernasom motparter. Jag välkomnar verkligen de nya lo-kala avtal som har kommit till stånd, så det är ingenko på isen när det gäller ramavtalet.Det är helt oacceptabelt om det visar sig att en lä-rarstudent inte får praktik. Ansvaret för att lösa detligger på universiteten och högskolorna, och jag utgårfrån att de gör det.Anf. 33 ():Herr talman! Utbildningsministern säger att detinte är någon ko på isen. Nja, det är nog väldigt näraen ko på isen. Vi är snubblande nära ett laglöst land,även om det gamla avtalet formellt fortfa-rande gäller.Jag passade på att fråga hur arbetet såg ut på de olika lärarhög-skolorna när det gäller VFU. Svaret jag fick var enty-digt. Man har problem med att hitta tillräckligt medplatser. Det finns lärosäten där det fungerar väl, menpå många håll fungerar det inte alls tillfredsställande.Vid olika besök på olika lärarutbildningar runtom ilandet har jag också kunnat konstatera just detta.Det handlar om avsaknaden av ,bristen på platser. Väldigt många hänvisar till det somegentligen, herr talman, borde vara ganska självklartäven för utbildningsministern. Man har ett ramavtalsom är och som faktiskt skrevs närlärarutbildningen såg ut på ett helt annat sätt och närförväntningarna på den så kallade praktiken, eller påVFU-handledarna, såg ut på ett helt annat sätt. Det ärklart att så länge ett så gammalt ramavtal gäller såfinns inte de förutsättningar som behövs för att detska bli bra ute på lärosätena.Eftersom det här är ett ansvar som ligger direkt påUtbildningsdepartemenet, där utbildningsministern ärchef, skulle det vara tacknämligt om utbildningsmi-nistern faktiskt kunde ge ett klart besked och säga:Stopp och belägg! måste vi få fram ett avtal. Nusätter vi oss vid bordet och diskuterar tills det blir ettfungerande avtal som bygger på dagens verklighetoch inte på det som var sedan.Det här berör mycket starkt det som vi diskutera-de tidigare här i kammaren, nämligen lärarbristen.Om inte lärarutbildningen fungerar när det gällerteorin - jag konstaterar återigen att regeringens poli-tik leder till att 70 doktorander får sluta - och prakti-ken och lärarutbildningen inte får rätt förutsättningarför att fungera är det inte konstigt på något sätt att detblir problem att fylla posterna som lärare vid landetsskolor.Jag förväntar mig faktiskt, herr talman, att utbild-ningsministern tar ett initiativ och att utbildningsmi-nistern upphör med denna passivitet. Jag förväntarmig att han klart och ärligt och tydligt ser till att ta ettinitiativ, så att ett nytt avtal kan komma till stånd.Det kan inte vara så som utbildningsministern sä-ger, att det nuvarande avtalet väl stöderdagens lärarutbildning. Det är ju trots allt från 1993.Jag förväntar mig att utbildningsministern ger besked.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 2002/03:354 omyttrandefriheten i arbetslivetAnf. 34 Justitieminister ():Herr talman! har frågatstatsrådet dels om regeringen i åravser att presentera förslag som stärker yttrandefri-heten för privatanställda, dels om det planeras initia-tiv som syftar till att offentliga arbetsgivare ska ta ettstörre ansvar än för att yttrandefriheten stärks ipraktiken. Interpellationen har överlämnats till mig.Jag håller naturligtvis med att yttrandefriheten är av största vikt, såväl i ar-betslivet som i samhället i övrigt. Yttrandefriheten ärett fundament i det demokratiska samhällskicket, ochden måste vi självfallet alltid värna. Men man får inteheller glömma bort att det faktiskt finnsett mycket starkt skydd för de enskildas yttrandefri-het; en frihet som den enskilde självfallet har också iegenskap av arbetstagare. I regeringsformen finns juregler som anger att varje medborgare gentemot detallmänna är garanterad yttrandefrihet. Yttrandefrihe-ten är också en av de rättigheter som Europakonven-tionen garanterar. Ett särskilt starkt skydd för deenskildas yttrandefrihet finns också i tryckfrihetsför-ordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Dessa bådagrundlagar innehåller bestämmelser om meddelarfri-het. Den friheten innebär att alla medborgare har rättatt lämna uppgifter till massmedier utan att kunnastraffas för det. De har också rätt att vara anonyma.Jag vill alltså särskilt betona att även anställda i privatverksamhet har meddelarfrihet.Det skydd som grundlagarna ger för yttrande- ochmeddelarfriheten innebär också att det allmänna iegenskap av arbetsgivare inte får säga upp eller om-placera sina arbetstagare med anledning av att deutnyttjat nämnda friheter. Jag kan i och för sig kon-statera att när det gäller privatanställda så finns detinte något tydligt lagfäst skydd för deras yttrandefri-het mot sådana ingripanden från arbetsgivaren. Denhär frågan har också diskuterats i olika sammanhang.Som nämner utreddes för inteså länge sedan förutsättningarna att stärka de priva-tanställdas yttrandefrihet. En utredare presenterade ifebruari 2001 ett lagförslag av arbetsrättslig karaktär.Emellertid var kritiken från remissinstanserna av såallvarlig art att det inte ansågs möjligt att gå frammed en proposition i enlighet med utredarens förslag.Att frågan om att helt jämställa privatanställdamed offentliganställda i nu aktuella hänseenden ärytterst komplex bekräftas av det förhållandet att äventvå parlamentariska utredningar under 1980- och1990-talen har misslyckats med att lösa den uppgif-ten.