prot · GR0940 · 2003-12-02 00:00:00 — För det tredje gäller det att använda den erfarna äldre arbetskraften. Trygghet och valfrihet ska prägla arbetsmarknaden. Därför ska äldre kunna anpassa sitt arbete efter just sin unika situation. Vill och kan man trappa ned sin arbetstid före pensionen ska man kunna göra det. Om man vill fortsätta att arbeta efter ordinarie pensionsålder ska man också kunna göra det. föreslår därför elva konkreta åtgärder för att underlätta för de äldre när det gäller att vilja, orka och kunna arbeta så länge de önskar och på de villkor som passar dem. Där ingår bland annat att diskrimineringslagstiftningen ska utökas till att omfatta förbud mot diskriminering av äldre och uppmuntra till eget företagande. Vidare handlar det om en informationskampanj om äldre i arbetslivet och om att påverka avtalspensionssystemet så att det inte blir dyrare att anställa äldre arbetskraft än att anställa yngre. För det fjärde gäller det att utveckla lärlingsutbildningen. Lärlingssystem kan utvecklas både inom den svenska gymnasieskolans ram och som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd för arbetslösa. Skola och samhälle visar inte de praktiska färdigheterna den uppmärksamhet som är rimlig. Omkring 300 hantverksyrken är på väg att dö ut på grund av att det inte finns någon utbildning. På olika platser i landet har projekt med lärlingsutbildning som arbetsmarknadspolitisk åtgärd slagit mycket väl ut. Med en väl fungerande lärlingsutbildning inom gymnasieskolans ram kommer behovet av lärlingsutbildning som arbetsmarknadspolitisk åtgärd att minska. föreligger dock ett stort behov. För det femte gäller det att fortsätta med friårsförsöket. menar att a-kassemedel ska kunna användas till den arbetstagare som ersätts av en arbetslös person. Det har visat sig att många av dem som utnyttjar möjligheten att ta ett friår är kvinnor i åldern i den offentliga sektorn en grupp med mycket höga ohälsotal. Friåret innebär också att den arbetstagare som utnyttjar friåret återkommer mer stimulerad till sin gamla arbetsplats. Många kan därmed undvika utbrändhet. Ännu är det för tidigt att säga om friåret också kan minska ohälsan bland de arbetslösa. Men om många arbetslösa får arbete borde det få effekt på hälsan, även om det inte omgående leder till att den arbetslöse får ett fast jobb. Vi kristdemokrater förordar att friårsförsöket fortsätter, gärna i utvidgad form, för att sedan grundligt utvärderas. För det sjätte gäller det att verkställa beslut om individuellt kompetenssparande. överlämnade regeringen till en inriktningsproposition, proposition 2001/02:175, om stimulans för individuellt kompetenssparande. Systemet avsågs träda i kraft . Propositionen föregicks av en utredning som blev klar . Efter det att frågan dragits i långbänk kom så propositionen, dock mycket urvattnad och oprecis. Regeringen uttalade i propositionen att man avsåg att återkomma med ett konkret förslag med nödvändiga förändringar av lagstiftningen. deklarerade statsrådet att beredningen av ärendet fortfarande pågick. Något ytterligare besked gavs inte , trots att systemet skulle träda i kraft . Det är anmärkningsvärt att någon proposition inte heller aviseras i den nya propositionsförteckning som sträcker sig fram till . Ett stort problem är regeringens bristande respekt för beslut att införa ett system med individuellt kompetenssparande, att gälla . I en med övriga borgliga partier gemensam reservation har vi redovisat hur detta kompetensparande praktiskt kan genomföras för att behålla en hög nivå på arbetskraften. Det är nu verkligen hög tid att regeringen visar handlingskraft och verkställer beslut. I en gemensam borgerlig reservation om den allmänna inriktningen på arbetsmarknadspolitiken redogörs det att antalet arbetade timmar per invånare har sjunkit till per invånare och år . påpekar i sin rapport att det är detta mått som framför allt bestämmer invånarnas materiella levnadsstandard. Det tyder på att den arbetsmarknadspolitik som Socialdemokraterna bedriver, med ständigt färre arbetade timmar, urholkar vår levnadsstandard. föreslår i sina reservationer och särskilda yttranden i betänkandet ytterligare ett antal åtgärder som vi tror skulle reformera arbetsmarknadspolitiken. Där har vi föreslagit reformer för lönebidraget till arbetshandikappade, aktivitetsgarantin och anställningsstödet. Vi vill också att de statliga verken ska bli mer effektiva i sin yrkesutövning och har därför föreslagit reformer för dessa allt detta för att få en arbetsmarknadspolitik som sätter individen i centrum, som öppnar för mångfald och valfrihet och som ökar vår levnadsstandard. Jag ställer mig bakom alla kristdemokratiska reservationer och yttranden i betänkandet men yrkar bifall endast till reservation 7 och till den gemensamma borgerliga reservationen 37. 4 (): Många har talat varmt om arbetets betydelse. Det tänker också jag göra. Naturligtvis finns det, som några konstaterat här från talarstolen, ingen annan källa till välstånd än arbete. Människors vilja till arbete och samhällets förmåga att tillvarata den viljan är givetvis grundvalen för varje samhälles utveckling. Om jag inte minns fel konstaterade en socialdemokratisk finansminister för sisådär att ett samhälle inte har råd att inte arbeta. Gamla sanningar står sig! Den framtida demografiska utvecklingen, som också berörts, och dess konsekvenser ställer självfallet dessa frågor och denna grundläggande sanning i blixtbelysning. Hur står det då till med samhällets förmåga att länka viljan till arbete samman med arbetslivet något som är bland annat arbetsmarknadspolitikens uppgift? Vi kan konstatera att en positiv utveckling , , med en ökad sysselsättning och en minskande arbetslöshet nu har brutits. Vi ser nu hur sysselsättningen stagnerar och arbetslösheten åter ökar. pekar prognoserna mot en total arbetslöshet på nivån 77 ½ %. Särskilt oroande är, som några påpekat, att den öppna arbetslösheten ökar och att den ökar snabbast bland ungdomar och i grupper som står längst bort från arbetsmarknaden. Detta är naturligtvis en mycket bekymmersam utveckling både på kort sikt och på lång sikt. På kort sikt riskerar en ökad öppen arbetslöshet att öka inflödet till långtidsarbetslöshet och utanförskap. Därmed undergrävs själva förutsättningarna för att på tillvarata människors vilja till arbete och egen försörjning. Arbetsmarknadspolitiken har många uppgifter. Jag vill peka på två centrala uppgifter: dels att matcha och leda arbetskraften in i lediga jobb, dels att med aktiva insatser bibehålla och förbättra anställbarheten och att rusta arbetslösa för nya jobb. I ett läge där den öppna arbetslösheten ökar måste tyngdpunkten naturligtvis ligga på aktiva insatser. Vi i menar att den kraftiga neddragningen av programvolymerna, som beslutades och som gäller också , måste omprövas. Förutom insatser för att förbättra ungdomars situation måste ökat fokus läggas på åtgärder som underlättar inträde i arbetslivet för utlandsfödda och för människor med funktionshinder och reducerad arbetsförmåga. Här har faktiskt AMS ett mycket tydligt uppdrag av . Arbetsmarknadspolitiken är ett viktigt led i politiken för full sysselsättning och tillväxt; det kan vi konstatera. Men vi ska också komma ihåg att sysselsättning och tillväxt har två sidor, nämligen en utbuds- och en efterfrågesida. Arbetsmarknadspolitiken kan aldrig ensam kompensera för en otillräcklig efterfrågan på arbetskraft. Det är kvalificerat nonsens att tro det. Självklart spelar den svaga konjunkturen en viktig roll för nedgången i ekonomin och försämringarna i arbetsmarknadsläget. Vi kan också konstatera att den pågående utvecklingen i kommuner och landsting med neddragningar och personalminskningar spär på de här problemen ytterligare, och på mer än ett sätt, vill jag påstå. Vi bevittnar i kommuner och landsting hur en av resursbrist definierad övertalighet, som på kort sikt hanteras med personalminskningar, om bara genom de kommande stora pensionsavgångarna kommer att bytas i arbetskraftsbrist och rekryteringssvårigheter i stora delar av den offentliga sektorns verksamhet. Vi tycker inte att detta är klok politik. Därför tycker vi att kommun- och landstingssektorn behöver tillföras ytterligare resurser. Höga ohälsotal är naturligtvis den andra stora utmaningen. Även om, som det har påpekats, sjukfrånvaron och antalet sjukskrivningsdagar ser ut att börja minska fortsätter faktiskt de långa sjukskrivningarna och förtidspensioneringarna att öka. Orsakerna är komplexa. Jag vill peka på några relevanta omständigheter. Jag menar att klimatet på arbetsmarknaden har hårdnat. djupa ekonomiska kris skärptes omvandlingstrycket och förändringstakten i hela arbetslivet. Det ledde till omorganisationer och personalminskningar. Sjukfrånvaron och övertidsarbetet har ökat, som deltidsanställningar och otrygga anställningar, som behovs- och projektanställningar, blivit allt vanligare. Effektivitetskraven har skärpts även i verksamheter som i . I kombination med lönebidragsnivåer som släpar efter har detta inneburit att fler återfinns i förtidspensioneringar i stället för på arbetsmarknaden, där de skulle behövas. Teknikutvecklingen pågår med full kraft. Man kan konstatera att som den på många sätt är nödvändig och viktig för verksamheternas utveckling och effektivisering har den också en baksida. Den ökade andelen ensamarbete rationaliserar bort vissa yrkesgrupper och stänger ute många människor. Nya välfärdsmodeller och sättet att organisera produktionen introduceras också, som bland annat innebär outsourcing av olika stöd- och servicefunktioner i företag, till följd av ökat fokus på kärnverksamheter. Stöd- och servicefunktioner som, när det knoppar av, bildar egna självständiga kärnverksamheter. På så sätt får vi en utveckling som gradvis minskar utrymmet i arbetslivet för människor som av olika skäl inte kan prestera på topp eller som har en nedsatt arbetsförmåga. I själva verket handlar problemet med ökade sjukskrivningar inte så väldigt mycket om att människor har blivit sjukare utan om att arbetslivet kanske har fått svårare att ta hand om de människor som har lite besvär och sjukdomar. Om detta skulle vara en korrekt iakttagelse står vi inför ett stort problem. Då löper vi en stor risk att få en strukturellt betingad arbetslöshet som biter sig fast. Då kan vi få det som var inne på, samtidig arbetsbrist och arbetslöshet. Vi står tillsammans med Socialdemokraterna och bakom målet om halvering av ohälsan. Inom ramen för det samarbetet pågår en rad olika arbeten. Vi tar fram olika förslag för att minska ohälsan. har redan beslutat om ett antal åtgärder för att bland annat förbättra precisionen i sjukskrivningsprocessen. På gång är ett förslag som ska förbättra olika myndigheters samverkan kring den enskilde för snabbare rehabilitering och återgång till arbete. Det tycker vi är jättebra. Platsförmedlingarna kommer att få en central roll i denna samverkansstruktur. Förslag saknas inte heller på det förebyggande området. Det handlar om företagshälsovårdens roll, utveckling av systematiskt arbetsmiljöarbete. Det handlar om kvalitet och omfattning av arbetsmiljöutbildning, ekonomiska drivkrafter och inflytande i arbetslivet för arbetstagarna. Samarbetspartierna är helt överens om inriktningen både när det gäller arbetsmarknadspolitiken och när det gäller att minska ohälsan. Men vi i skulle förstås önska att vi rörde oss med både större och snabbare steg ingen tvekan om den saken. Vi ser en arbetsmarknad växa fram som tudelas alltmer. Problemet handlar om mekanismer i arbetslivet som leder till både ökade svårigheter att få fotfäste på arbetsmarknaden för dem som står utanför och ökad utslagning av dem som finns på insidan. Vi behöver alltså ett uthålligare arbetsliv. Den demografiska utvecklingen och finansieringen av välfärden kräver inte bara tillväxt utan också hushållning med resurserna, framför allt de mänskliga, vilket i själva verket är förutsättningen för tillväxt. Den stora utmaningen för det politiska systemet och parterna på arbetsmarknaden är att skapa sådana förutsättningar så att alla får tillträde till arbetslivet, färre blir sjuka och fler kan arbeta kvar till ordinarie pension. Då skapar vi förutsättningar för flera arbetade timmar och mer produktiva arbetstimmar. Jag avslutar med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. 5 () replik: Jag vill tacka för en bra beskrivning av verkligheten. När man lyssnar på är det nästan som om man satt på läktaren och inte följde svensk politik. Det finns risk för att man tror att representerar ett parti i opposition. räknar upp ett antal saker man gör på ohälsoområdet, men i övrigt är det mer en eländesbeskrivning av hur verkligheten ser ut, efter det att under ett ganska stort antal år faktiskt har varit ansvarigt för arbetsmarknadspolitiken genom sitt samarbete med regeringen. Jag har två konkreta frågor till . Den första är: Vilka åtgärder anser att man har vidtagit för att bryta utanförskapets förorter och för att få i gång företagande och öka det utbud av arbeten som talade om? talar om anställbarhet. Ett av de beslut som har fattat för att öka anställbarheten är individuella kompetenskonton. På vilket sätt driver på regeringen för att man ska verkställa beslut? 6 () replik: Eländesbeskrivning allt är relativt. Var jag från eller skulle jag förmodligen inte betrakta som ett eländigt land att leva i. Det finns alltså de som har det mycket sämre än vi. Vi har faktiskt klarat oss mycket bra och gör så fortfarande. Men det hindrar inte att man ser problem, och det hindrar inte att man framför allt ser problemen i samband med de förändringar och utmaningar vi står inför när färre ska försörja alltfler. Då har vi inte råd att ha någon del av arbetskraften utanför arbetslivet. Det är mitt bekymmer. Så allt är relativt, . När det gäller kompetenskonto för vi diskussioner om att hitta system eller lösningar som vi tror kan fungera. Här har vi i de olika partierna lite olika synpunkter, men jag är väldigt hoppfull. Jag är till min natur positivt lagd och tror att vi kommer till rätta med problemen och hittar en gemensam lösning som vi kan lägga fram för . Om du har lite tålamod, , tror jag att du kommer att få se ett sådant förslag på bord under den här mandatperioden. 7 () replik: säger att om jag har lite tålamod kommer jag att få se ett förslag om kompetenskonto på bord under den här mandatperioden. Det låter som ett ganska betryggande svar. När vi diskuterade frågan i utskottet eller juni fick vi beskedet att det kommer ett förslag på bord som ska träda i kraft . Så där glider man lite grann. säger också att det är värre i och . Ja, men för den kvinna som har svårt att få ekonomin att gå ihop, hon som inte har råd att köpa vinterkläder till barnen är det ett elände att ni har misslyckats med politiken. För dem som växer upp i och bor i områden där saknar arbete och som inte känner en enda vuxen som arbetar är det föga tröst att höra säga att det är värre i och . Sedan vill jag återupprepa min fråga. Jag hoppas att det var så att missade den, men jag försöker en gång till. Ni har varit med och haft makten i sedan 19951996, och ni har haft ett ganska stort inflytande. Vilka åtgärder är ni mest stolta över som ni har vidtagit för att underlätta för företagen att öka utbudet av arbete? Vilka åtgärder är ni mest nöjda med som ni har vidtagit för att se till att man bryter utanförskapet? Hur hade arbetslösheten sett ut i , , , ifall ni inte hade suttit vid makten? 8 () replik: Problemet är att det inte finns några enkla lösningar. Vi står inför ett stort problem och en stor utmaning, det är min uppfattning. Vi har ett mycket stort behov av att öka arbetskraftsutbudet, öka antalet arbetade timmar och skapa mer produktiva timmar för att vi ska kunna finansiera den välfärd som vi alla även , om jag har förstått saken rätt slår vakt om. Det är naturligtvis ett problem att en andel av befolkningen i arbetsför ålder inte platsar på arbetsmarknaden. Om det bara berodde på arbetsmarknadspolitiken, ja, då kunde man ändra den. Men så enkelt är det inte. Jag är helt övertygad om att utvecklingen i arbetslivet tenderar att försvåra för en allt större grupp människor att komma in på arbetsmarknaden. Det leder till att alltfler människor av olika skäl slås ut från arbetslivet. Jag tror inte att det beror på att människor allmänt sett har blivit sjukare, utan jag tror att det beror på att man på arbetsplatserna har fått en hårdare inställning till människor som har olika besvär. Detta är ett grundläggande problem som alla har att hantera . Det finns inget parti som med en självklar automatik kan säga att man sitter inne med lösningen. Här krävs det lösningar från det politiska systemet, och det krävs också att arbetsmarknadens parter tar sitt ansvar. Hur ska det gå för företagen om det inte finns arbetskraft att tillgå? Vi har ett gemensamt intresse i botten. Mitt bekymmer är att vi ibland tenderar att bortse från detta gemensamma ansvar. 9 (): Till att börja med vill jag tacka för att den felaktiga knapptryckningen uppmärksammades. Om inte annat så framgår det väl av anförandet att jag inte instämmer i politik. Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 8 och 37, men givetvis står jag bakom alla övriga reservationer från . Att ha ett arbete är viktigt, inte bara för att ha en inkomst. Det är minst lika viktigt för människors självbestämmande, upplevelsen av livskvalitet och delaktighet. Att inte ha ett arbete innebär för många människor ett stort lidande, såväl ekonomiskt som psykiskt. Tyvärr är det alltför många människor som står utanför arbetsmarknaden och som känner ett utanförskap. har antalet människor utan arbete ökat betydligt. Mina borgerliga kolleger och även har pekat på att arbetslösheten ökar. På punkt efter punkt pekar kurvorna åt fel håll. Den totala arbetslösheten ökar, ungdomsarbetslösheten ökar och antalet arbetade timmar minskar. Kombinerat med detta är det stora problemet för också de fortsatt höga sjukskrivningstalen och den dramatiska ökningen av antalet förtidspensionärer. ökar det risken för växande arbetskraftsbrist, löneökningar, högre inflation och stigande räntor. Trots fakta och statistik intalar regeringen sig själv att dess förda arbetsmarknadspolitik är bra. Tyvärr är inte arbetslivsministern här . Jag hade gärna velat höra vad han har för syn på vad som ska ske . Vi får nöja oss med nr 2, om jag får uttrycka det så. Jag hade också velat höra om arbetslivsministern står fast vid ett uttalande som han gjorde i den här kammaren . Då sade han: Jag vill påstå att vår arbetsmarknadspolitik trots många hårda prövningar och trots hård kritik varit mycket lyckosam. Min slutsats är att regeringens bild inte överensstämmer med verkligheten. Statistiken talar sitt tydliga språk. Regeringens arbetsmarknadspolitik har snarare handlat om sifferexcersis än om att skapa förutsättningar för flera att komma ut i riktiga arbeten. Det behövs ett nytänkande och en reformering av arbetsmarknadspolitiken. Det behövs inte bara en åtgärd för att komma till rätta med den ökande arbetslösheten, utan det behövs en rad olika åtgärder. Det är alltifrån att lämna den centraliserade arbetsmarknadspolitiken till förmån för lokal makt. Det är också att reformera utbildningssystemet så att det ger en rätt till kunskaper och så att det förbättrar människors möjligheter till livslångt lärande. Men man behöver också införa ett nytt och förändrat inkomstskattesystem. har förslag till ett system som innebär sänkt skatt för dem med låga och normala inkomster. Ett sådant system ökar incitamenten för att ta ett arbete. När fler människor går från bidrag till att kunna försörja sig själva då minskar samhällets kostnader som skatteintäkterna ökar. Många människor i arbete lägger grunden för en väl utbyggd välfärd. Den svenska arbetsmarknaden har genomgått stora förändringar . Men tyvärr har inte regeringens politik hängt med i svängarna. Svensk arbetsmarknadspolitik behöver inte mer centralisering, utan tvärtom behöver mer makt och resurser decentraliseras. Ett viktigt steg i att reformera arbetsmarknadspolitiken är att minska på och . Beslut och resurser ska läggas där kunskaper om de lokala förhållanden finns. vill därför att de lokala arbetsförmedlingsnämnderna ska få en roll värd namnet och inte som vara ett spel för gallerierna. Kombinerat med att förändra strukturer och rena organisationsformer vill vi också stärka individens inflytande över åtgärder och utbildningar. Varje arbetslös som riskerar att under en längre vara arbetslös bör tilldelas en omställningspeng för att sedan själv kunna välja mellan olika åtgärdsprogram. Men det är också viktigt att sätta in extra åtgärder för dem som riskerar att bli långtidsarbetslösa. Går man utan arbete tappar man kontakten med arbetsmarknaden, och det blir allt svårare att ta sig in igen. Vi vill därför se en form av övergångsarbetsmarknader där långtidsarbetslösa får kontakt med arbetsmarknaden vilket ökar chanserna att få ett nytt jobb. För att stimulera sådana här övergångsarbetsmarknader vill vi sänka arbetsgivaravgiften för arbetsgivarna. Det är väl känt det har framförts tidigare här att vi har ett stort problem med den demografiska situationen. Många kommer att lämna arbetslivet och många kommer att gå i pension . Om dagens mönster består så kommer att ha lämnat arbetslivet . Vi kommer inte på egen hand att kunna lösa de problem som har uppstått. Det är nödvändigt att vi tillvaratar de resurser som finns bland människor både innanför och utanför gränser. Det är därför dags att vi ser till att vi får en arbetskraftsinvandring. som vi står inför en situation där allt tyder på en arbetskraftsbrist väljer regeringen och dess stödpartier att uppmana folk att jobba mindre. Majoriteten vill permanenta försöket med friår ett försök som man själv skriver i budgetpropositionen har använts av dem som redan har en stark position på arbetsmarknaden. Friårsverksamheten är ett missbruk av arbetsmarknadspolitiken som undergräver arbetslinjen. Ur synvinkel är det i stället centralt att öka möjligheterna för personer med funktionshinder att delta i den öppna arbetsmarknaden. Det handlar också om att vi ska se till att även de som har hinder i form av nedsatt arbetsförmåga och som också har ett arbetshandikapp ska ha alternativ. Vi ska ha väl fungerande alternativ, som jag hoppas att vi ska utveckla till, men vi ska också se till att vi har ett lönebidrag som är värt namnet. Vi har ett stort och viktigt ansvar för dem som är arbetshandikappade. Men vi kan återigen konstatera från håll att regeringen inte är beredd att ta det ansvaret. Vid ett upprepat antal tillfällen har vi lagt fram förslag om en höjning av taket på lönebidraget . Tyvärr delar inte majoriteten i utskottet vår syn på vikten av detta. Nivån har varit oförändrad under närmare . Det har lett till att anställda med lönebidrag har fått en radikalt sämre löneutveckling. behöver ökad tillväxt. Det behövs fler individer i arbete, och antalet arbetade timmar måste öka. För att det ska bli möjligt krävs strukturreformer och omläggningar av politiken på en lång rad områden. Arbetsmarknadspolitiken är ett av dessa områden. En ny arbetsmarknadspolitik för alla måste skapas. Vi ska bygga en arbetsmarknadspolitik underifrån och utifrån individen och lokala förutsättningar. ser inte likadant ut överallt, och ska inte heller göra det. Därför ska dessa problem lösas med ett individperspektiv och på det lokala planet. Vi ska värna de enskilda människorna, inte de stora byråkratiska organisationerna. 10 (): Propositionen är en framförhandlad gemensam sak av Socialdemokraterna, . Mycket i stort sett allt är bra, även om man kan ha en del synpunkter på saker som man skulle vilja trycka hårdare på. Jag kommer att ta upp en del av detta. Som tidigare talare har varit inne på så beklagar jag också att ansvarigt statsråd, , inte är närvarande när vi behandlar budgeten. Detta är ju ett av de viktigaste betänkanden som arbetsmarknadsutskottet behandlar.