prot · GQ0960 · 2003-02-18 00:00:00 — Statsrådet sade själv , om jag minns rätt: Ja,jag har som representant för svikit både deunga invandrarflickorna och vår integrationspolitik.Statsrådet menade, framkom det efteråt, att det är ensak att prata om integration och en helt annan attförändra verkligheten. Det är därför som jag har skri-vit den här interpellationen och andra interpellationer.Verkligheten måste förändras och den måste föränd-ras snart.Den här utredningen kommer . Medden vanliga takten när det gäller utredningar som visätter i sjön här i tar det åtminstone ytterli-gare innan verkligheten börjar förändras. Mångatragiska öden hade kunnat förhindras om regeringentagit snabbare krafttag.Sfi når alla, och det är därför som jag har siktat inmig på just den utbildningen. Därför undrar jag vadstatsrådet kan göra för att innehållet i sfi också ska geden samhällsinformation som jag hade förhoppningarom att den skulle komma att innehålla för att förändralivet, inte minst för dessa män som är, tror jag, nyck-eln i det här spelet.Anf. 21 ():Herr talman! Den fråga som diskuteras, det villsäga invandrartjejers och invandrarkvinnors situation,är extremt central vad gäller svensk integrationspoli-tik. Av den anledningen tycker jag att det är väldigtbra att den här interpellationen har ställts av IngerRené.Däremot måste vi börja fundera på vad vi säger iden här debatten och diskussionen. I första stycket iinterpellationen står att läsa: "I har det allde-les för länge varit tabu att tala om att vissa kultureroch kulturella yttringar faktiskt inte överensstämmervare sig med svensk rätt eller med grundläggandemänskliga fri- och rättigheter. "Är det så? Kan vi hitta kulturer som inte överens-stämmer med mänskliga rättigheter? Kan vi säga attmordet på var ett uttryck för en kultur? Jagtror inte det. Mordet på var inte ett uttryck fören kultur utan snarare ett uttryck för fullständig bristpå kultur.Om vi själva skulle titta på det svenska samhälletoch fundera på hur det ser ut ur jämställdhetssyn-punkt och vad gäller våld mot kvinnor? Då kan manse att det polisanmäls 1 785 fall av kvinnor i Sverigesom misshandlas . Det var först somman fick en lagstiftning i som gjorde det likafel och lika fruktansvärt att våldta inom äktenskapetsom det var med våldtäkt av en annan person. Framtill 1984 spelade det faktiskt roll att det var frun somvåldtogs, och därför fick man mildare straff.Var tionde dag misshandlas en kvinna till döds aven människa hon lever med i . Ska vi då draslutsatsen att det ligger i den svenska kulturen att varaemot mänskliga rättigheter? Ska vi då dra slutsatsenatt det ligger i den svenska kulturen att misshandlakvinnor, flickor, i ? Jag tror inte det, och detär en ganska viktig utgångspunkt.Men med det sagt måste vi också vara klara överatt invandrartjejers och invandrarkvinnors situationofta är svårare än situationen för den som har fötts iSverige och är, så att säga, svenska sedan generatio-ner. Det finns större problem i vissa invandrargrup-per, och det måste vi erkänna. Den diskussionenmåste vi ta. Men vi ska akta oss väldigt noga för attutifrån det dra slutsatsen att någonting ligger i svensk,i kurdisk eller i någon annan kultur.Var det så att det låg i den svenska kulturen framtill 1984 att det kunde vara okej att våldta den manvar gift med? I så fall kan vi säga det, inte om maninte att beredd att tycka det.Det här är en väldigt svår gränsdragning. Var skasamhället gå in? Vad ska samhället säga ifrån om?Trots den svåra gränsdragningen måste vi vara tydli-ga. Vi säger att det inte är okej om från Boråssom är inte får gifta sig med vem honvill därför att hennes föräldrar tvingar henne till ettarrangerat bröllop. Det kan inte heller vara okej omdet är från som inte får gifta sig medvem hon vill. Mänskliga rättigheter och liberala fri-heter ska vara universella. Den diskussionen är väl-digt viktig att ta.Jag hoppas att statsrådet utöver det skriftliga sva-ret fördjupar sig en smula när det gäller var den härgränsen ska gå. Jag hoppas att statsrådet också utöverdet skriftliga svaret kan ge ett antal konkreta förslagpå hur vi ger skydd till de människor som hotas, pånär samhället ska ingripa och på hur samhället skaingripa.Anf. 22 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill börja med und-ran om vad jag egentligen avsåg. Jag vill då baraförtydliga det som i och för sig står i svaret. Svenskaför invandrare måste självfallet innehålla väldigt brainformation om vilket samhälle det är man har kom-mit till. Vilka rättigheter är det man har som medbor-gare, som man, som kvinna, som förälder, i det landman har kommit till? Det måste också finnas en väl-digt viktig diskussion om vilka värderingar som finnsi det land man har kommit till, till exempel i synen påkvinnans makt över sin egen kropp, över sexualiteten.Det är precis den frågeställningen som bland an-nat ingår i den här stora översynen, men det är ju inteså att ingenting har skett när det gäller detta under deår vi har bakom oss. Redan nu ingår det här i mångaSFI-klasser och i mycket undervisningsmaterial på ettalldeles utmärkt sätt. I många fall finns det frivillig-organisationer som är med i undervisningen i Svens-ka för invandrare som ytterligare fördjupar diskussio-nen med de vuxna och de unga som kommer och gårpå SFI.Redan nu har vi ju förändrat kunskapen på så visatt vi både har givit resurser och konkreta uppdrag tillsocialtjänsten, polisen och skolan för att de också skavara med i denna diskussion med till exempel föräld-rarna, som ju skolan har en alldeles unik möjlighet attnå.Så verkligheten inte bara behöver förändras. Denhar också förändrats väldigt mycket de senaste åren.Men det är väldigt mycket kvar.En av de stora förändringar som vi nu har tagitinitiativ till är ju att se över hela mottagningssyste-met. Det handlar alltså inte bara om dem som kom-mer hit och söker asyl och får stanna som flyktingarutan också om alla dem som kommer som anhörigin-vandrare. Den stora utmaningen är hur de ska nås aven introduktion till det svenska samhälle som de skaleva i. Det är de förändringarna som också ligger iden stora utredningen.Det vi talar om , , är ju dels hur vikan jobba med dem som kommer hit menockså, kanske minst lika viktigt, hur vi ska jobba medalla dem som redan finns här och som trots allt, oav-sett om de går i SFI, måste nås på ett tydligare sätt avkunskapen och av den ömsinta debatt som efterlyste. Det ska inte handla om hur svenskkultur ser ut, utan om de värderingar som det demo-kratiska samhället är uppbyggt på.Erik hade många kloka tankar. Jag villbara för dem som lyssnar understryka att de citat somhan hade i början var från interpellationoch inte från mitt svar.Det talas om kultur. Är det kultur som ligger bak-om mordet på , mordet på , mordet påPela? När man säger det gäller det verkligen att varamycket tydlig med vad man avser med kultur. Mångasom för den debatten sätter likhetstecken mellankultur och etnicitet. Då blir debatten felaktig, och denblir till och med farlig. Däremot är varje kultur ettutslag av värderingar. I den meningen är det inteetnicitet som vi diskuterar när vi talar om de, som detkallas, utsatta flickorna i patriarkala miljöer. Det härär värderingar som det svenska demokratiska sam-hället inte accepterar att någon ung pojke eller flicka- eller vuxen man eller kvinna - ska tvingas levaunder.Den kvalifikation på debatten som jag tycker attErik bidrar med här är precis den som jagockså vill vara med om att föra fram, nämligen att dethandlar om mänskliga rättigheter. För att nå dem, såatt de inte bara ska vara vackra ord utan också enrealitet att leva efter, måste metoderna för att nå enung flicka som är född i ett annat land se annorlundaut än vad som gäller för min dotter och dotter,som är födda i . Det är mänskliga rättigheter,och inget annat, som debatten om de här flickornasvillkor handlar om.Anf. 23 ():Herr talman! Det är lite sorgligt med en sådan härdebatt, som ska behandla ett så stort, tungt och inne-hållsrikt ämne på bara 4+4+2 minuter. Det går mednödvändighet inte att vara så inträngande som manskulle önska.Men över till det som jag inte förstår av statsrå-dets svar. Jag föreslår alltså att bidragen till invand-rarnas organisationer och föreningar ska villkoras föratt de aktivt ska arbeta med jämställdhet, synliggöravärderingar och så vidare. Statsrådet svarar att orga-nisationer som bildas på etnisk eller språklig grundkan få stöd för verksamheten under förutsättning attde bedriver ett aktivt arbete i förhållande till integra-tionspolitiska mål. För mig låter det faktiskt som ettvillkorande.Man får bidragen under förutsättning att man upp-fyller vissa mål. Om inte det är att villkora bidragenså vet jag inte vad som är det. De får det under enbestämd förutsättning. Då blir min naturliga följdfrå-ga: Är statsrådet nöjd? Hur bedriver föreningarna sittarbete i förhållande till de integrationspolitiska må-len? När och hur har det här utvärderats?Att jag talar så varmt om just detta beror ju på attväldigt många är medlemmar i de här föreningarna.Inte minst männen är det. Som jag sade trorjag att män spelar en nyckelroll i det här arbetet. Dekommer ofta från traditioner som har könssegregera-de kulturer, och de möter inte det svenska samhället.Den bild som de får av sitt nya hemland, och ärjag medveten om att jag hårdrar men jag får skylla påtidsbristen, får de genom TV, och den bilden är dess-värre sällan präglad av den genuina, värdefulla väs-terländska kulturen.Därför anser jag att det är viktigt att informera justmännen och diskutera de attityder som de bär med sigi förhållande till de värderingar som vi har i Sverige.Jag - och inte bara jag utan också många i invand-rarleden - tror att invandrarföreningarna kan göra ettvärdefullt arbete där. Det inser tydligen regeringenockså, eftersom föreningarna får statligt stöd om debedriver ett aktivt arbete i förhållande till dessa mål.Min fråga till statsrådet är: Gör de det? Och hurser utvärderingarna ut?Anf. 24 ():Herr talman! Även om jag kan instämma i mycketav det som sade alldeles så skaman också vara medveten om att det som har skettoch som sker i när det gäller integration påmånga sätt är ett misslyckande.Jag vill aldrig, och kan aldrig, försvara den mansom slår. Men om vi beskriver bakgrunden till vadsom har hänt ser vi att det ofta handlar om en personsom har kommit till och som inte längre haren roll att spela i samhället, från att ha varit familje-försörjare eller en person som har haft en stark ställ-ning hemma, i sitt forna hemland. Han kommer tillSverige och får inget jobb och ingen ställning i sam-hället. Det är ofta förklaringen till att det kan gå rik-tigt, riktigt snett. Då blir det familjen som man hållerkontroll på för att hålla sin ställning någonstans.Det här måste vi lyckas med. Det handlar om attge arbeten och att öppna för människor somhar kommit hit. Det är helt oförklarligt att människorsom har kommit från andra länder med massor avidéer och värderingar fastnar i passivitet och utanför-skap.Vi ska vara fullständigt glasklara i jämställdhets-frågorna, åtminstone från sida. En kvinnasom lever i har rätt att själv bestämma vemhon ska gifta sig med. En kvinna som lever i Sverigehar rätt till sin egen sexualitet. En kvinna som lever iSverige har rätt till frihet från våld. Det finns mångakvinnor, oavsett var de kommer ifrån, som intehar denna rätt. Där måste vi göra mycket mer. Vimåste se till att det finns resurser i form av överfalls-larm och besöksförbud. Vi måste se till att det finnsresurser för polisen för dem som verkligen drabbasinnan vi kan komma åt den verkliga roten. Där borderegeringen ha gjort mer.Anf. 25 Statsrådet ():Herr talman! fråga om invandrarföre-ningarnas och invandrarorganisationernas roll gerintryck av att det är just stödet till dem som ska vill-koras. Det är ju det som frågan gäller.Vi kan väl till att börja med vara överens om attvåld mot kvinnor, förtryck av kvinnor och misshandelav kvinnor är någonting som finns väldigt brett i detsvenska samhället, precis som var innepå. Det finns i olika samhällsskikt och hos människormed olika etnisk bakgrund som lever på olika håll ivårt land.Men menar , för att det ska bli full-ständigt klart, att vi då egentligen borde villkora stö-det till alla organisationer där män finns? Ska de intefå en krona om inte de också jobbar för jämställdhet?Eller är det just invandrarorganisationerna som har ensärskild roll här? Invandrarorganisationerna har ettsärskilt ansvar och en särskild roll som jag tycker attde i stort sett också tar. utvärde-ringar - för självfallet utvärderar vi det statliga stödsom går ut till organisationerna - visar också att detarbete de gör är ett alldeles utmärkt och oerhört vik-tigt kontaktarbete på ett sätt som få andra delar av detsvenska samhället kan utföra. Det gäller då framförallt det generationsövergripande arbetet.Frågeställningen om kvinnor och misshandel ochvåld är oändligt mycket större än att vi ska göra dentill att handla om huruvida invandrarna - som de nukallas i interpellationen - arbetar för jämställdheteller inte. Det var det som jag tycker blir direkt dis-kriminerande, som jag sade i mitt svar.Frågeställningen är stor, och det är inte förstagången som vi diskuterar den i en interpellationsde-batt här. Vi kommer också att göra det många flergånger. Jag vill uttrycka det så här: Ingen kultur,ingen religion och inga värderingar är ursäkt för för-tryck mot kvinnor. Ingen kultur, ingen religion ochinga värderingar är ursäkt för att förhindra en ungflicka att leva ett eget liv och fatta egna beslut. Men,, långtifrån alla fall av hedersmord ellerav så kallat hedersrelaterat våld utförs av arbetslösa,segregerade män. är mycket djupareoch svårare än så.Arbetet för integration och mot segregering harsin plats i den debatt som mord så starktutvecklade i vårt land. Men det är inte den enda för-klaringen - det kanske inte ens är den största. Detsom handlar om synsätt på mäns överordning ochkvinnors underordning och mäns makt över kvinnor isin egen familj går långt djupare än att det bara ärsegregation och arbetslöshet som är förklaringen.Det är därför det arbetssätt som regeringen harhaft och fortsätter att ha och som handlar om allt ifrånatt öka kunskapen om flickornas faktiska vardag tillkommuner, socialtjänst och skola och polis är en delav strategin.Den andra delen handlar om att hjälpa familjernaatt hitta en stadig och en annan roll i det svenskasamhället som de har anlänt till. Där behövs arbetetillsammans med de etniska organisationerna.Det tredje, och kortsiktigt kanske viktigaste, om-rådet handlar om att ge skydd - ett ovillkorligt skydd- åt de unga flickor som behöver fly därför att de ärrädda för sin familj. De är rädda för att bli slagna, föratt bli misshandlade eller för att förlora livet. Där hararbetet varit koncentrerat. Vi kommer att återkommasnart med ännu fler insatser både när det gäller di-rektskydd och boende tillsammans med kommunerna.Det blir också möjligheter för polisen att utfärdabesöksförbud för bredare grupper än vad det är frågaom . Mer resurser till överfallslarm blir det ock-så. Alla de här delarna avgör flickornas möjlighet tillfria liv.Anf. 26 ():Herr talman! Jag börjar med invandrarföreningar-na och villkoret för att de ska få bidrag. När man talarom en etnisk och språklig grund för en förening, somstatsrådet har gjort i sitt svar, så ligger det nära tillhands att tro att det rör sig om invandrarföreningar.Jag satt här och tänkte, och kan nog fundera ut en ochannan sådan förening som inte är en invandrarföre-ning. Men det finns inte många i med dengrunden som inte är det. Det är alltså inte egendom-ligt att man kommer in på det spåret.Debatten kan bli hur lång som helst, för ämnet ärså komplext. Men jag vill bara nämna det som stats-rådet tog upp , som gäller skyddet för dessaunga flickor. Om man pratar med kvinnojourerna så hör man att den del av deras verksamhet somhar ökat mest är den del som är relaterad till de ungaflickor som behöver skydd. Våra kvinnojourer harinte alltid möjlighet att skapa det starka skydd ochden hjälp som dessa unga flickor behöver när detgäller att skydda dem mot sin egen familj. Detta är enväldigt stor och komplex fråga.Jag och andra engagerar oss i den här frågan där-för att vi tycker att regeringen tänker och pratar, mendet händer alldeles för lite. Jag är helt säker på att vigår åt samma håll, men regeringens steg är alltför småoch alltför långsamma. De här unga utsatta flickornakan inte vänta, och därför behöver man prata i andraordalag än att man "tänker" och "planerar" och"avser". Man måste "göra" i större utsträckning föratt inte fler ska fara illa än de som redan har gjort det.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 2002/03:180om fri- och rättigheter för flickor frånså kallade hederskulturerAnf. 27 Statsrådet ():Herr talman! de harfrågat vilka åtgärder jag avser vidta för att1. säkerställa ökade kunskaper och kompetens omolika invandrarkulturer och invandrarungdo-mars levnadsvillkor inom bland annat social-tjänsten, skolan, polisen och rättsväsendet i öv-rigt2. säkerställa att det svenska samhället konsekventoch entydigt upprätthåller och försvarar mänsk-liga fri- och rättigheter och mäns och kvinnorslika värde också när det gäller flickor och kvin-nor med ursprung i så kallade hederskulturersamt3. få fram statliga medel för att länsvis skyddatboende ska kunna anordnas.Jag delar uppfatt-ning om vikten av ett fortsatt arbete för att förbättradessa flickors villkor. Regeringen har också vidtagiten rad åtgärder för att komma till rätta med de bristersom uppenbarligen finns. Bland annat har länsstyrel-serna i de tre storstadslänen på regeringens uppdragkartlagt behovet av skyddat boende och fått medel föratt bistå kommunerna med att samordna sina insatserpå området. i genomför tillexempel nu i januari-februarisom vänder sig just till personal inom socialtjänst,skola, vård, polis, domstolsväsende, ungdomsmottag-ningar och frivilligorganisationer som kommer ikontakt med såväl hotade flickor som deras familjer.Integrationsverket har i samarbete med , , , och på regeringens upp-drag redovisat exempel och metoder för att förebyggakonflikter mellan individ och familj där orsaken kanvara patriarkala normer. Regeringen har också gettandra myndigheter uppdrag som rör bland annat fa-miljer med ursprung i hederskulturer.Invandrarnas egna organisationer och trossamfundhar en viktig roll när det gäller det attitydpåverkandearbetet och som länkar till majoritetssamhället. Där-för ska till tross-amfund, SST, fördjupa dialogen med trossamfundenkring frågor som rör kvinnors och barns rättigheter.Insatser måste även riktas direkt till barn och ung-domar, och det arbetet sker bäst inom skolans ramar.Skolverket ska ta fram ett referensmaterial om situa-tionen för utsatta flickor och pojkar i patriarkaltpräglade miljöer. Vidare ska verket samverka medandra myndigheter och organisationer för kompe-tensutveckling av skolledare, lärare och personalinom hälsoområdet i och gymnasiesko-lan. Det kommer att finnas resurspersoner i jäm-ställdhet och genusvetenskap; ska allakommuner ha minst en sådan kvalificerad resursper-son.Nationellt råd för kvinnofrid bidrar till ett studie-cirkelmaterial som ska användas för att ge en bak-grund när det gäller svensk lagstiftning, svenska tra-ditioner och processer i kvinnofridsarbetet. En skriftom flickors utsatthet ska ingå i materialet samt enpresentation av de organisationer som arbetar för attstödja flickor som söker hjälp och stöd.Slutligen. Det är kommunerna som har det ytterstaansvaret för att lösa frågan om skyddat boende förflickor som hotas av sina anhöriga. Av många skälkan det dock vara lämpligt med en samverkan mellanolika kommuner och en länsvis samordning av boen-det. Regeringen har fått in underlag från länsstyrel-serna med förslag på åtgärder och länsvisa resurser.Den frågan bereds väldigt akut just nu inom Reger-ingskansliet.Anf. 28 ():Herr talman! Jag vill tacka för sva-ret. Vi får se efter debatten om jag också kan kännamig nöjd med alltihop.Det känns som om en del redan har debatterats iden förra interpellationsdebatten. Dessa interpellatio-ner går ju egentligen i varandra hur man än vänderoch vrider på det. Vi hade ju kunnat ha en debatttillsammans, men har vi valt att ha dem separat.Det är bra att vi är överens om - och det hörde jagi den förra debatten - att det bygger på alla männi-skors lika värde. Det handlar om mänskliga fri- ochrättigheter.Vi har kanske uttryckt det lite brutalt när vi harsagt att det har varit lite tabu att prata om de här frå-gorna. Det finns vissa kulturer som har värderingarsom gör att man inte lever upp till de mänskliga fri-och rättigheter som vi tar för givna. Jag vet inte omdet är någon form av allmän välvilja eller någon formav naivitet som har gjort att man har sopat det härunder mattan, men man har ju inte hjälpt de här flick-orna. De hemska händelser som har skett de senasteåren gör att folk har vaknat upp. Det har bildats enopinion för att man måste göra något. Jag hoppas attdet inte bara är en tillfällig opinionsyttring och entillfällig opinionsanpassning utan att man verkligenvill göra något i grunden.Om man förnekar att de här hederskulturerna ellerhederstraditionerna, vad kan nu vill kalla det, finnseller döljer dem bakom prat om svenska talibaner ochannat, som en del gör, omöjliggör man faktiskt atthitta en lösning på de verkliga problemen. En del avproblemen beror också på, som sades i den förradebatten, att regeringen delvis har misslyckats medsin integrationspolitik, och utanförskapet finns, mendet är inte hela förklaringen. Där håller jag med MonaSahlin. Det är inte hela förklaringen, men det liggeren del i detta.En del kallar det för att vi har någon form avmissriktad kulturtolerans i , för att samman-fatta det jag har beskrivit nu.Nu kommer jag till mina frågor. De handlar väl-digt mycket om att vi ska hjälpa dessa utsatta flickor.Jag har frågat om man är beredd att se till att de somträffar dem och jobbar med dem, jag tänker på skol-personalen, polisen, domstolsväsendet och social-tjänstens olika tjänstemän, får goda kunskaper och enbra kompetens på det här området. Jag får ett stortantal svar, men jag känner att mycket av det inte ärdet vi behöver. Det finns inga enkla och kortsiktigalösningar. Det är långsiktighet som behövs. Härhandlar det mycket om tillfälliga saker. Det är pro-jekt, något som pågår , någon länsstyrelse gör litehär och någon länsstyrelse gör lite där. Jag är ute efteratt alla de olika personalgrupper som jag räknade uppmåste få veta sådana här saker i sin grundutbildning.Det är min fråga nu till . Det behövsalltså en kontinuitet i det här. Det behövs naturligtvisvidareutbildning, men det behövs också i grundut-bildningen för alla de här olika personalkategorierna.Är statsrådet beredd att göra någonting åt detta? An-nars tror jag aldrig att vi löser det. Vi kan ha hurmånga projekt vi vill och olika saker som beskrivs isvaret, men vi kommer inte till rätta med detta ändå.Sedan hade jag en fråga som handlade om skyddatboende. Det var ni inne på i den tidigare interpella-tionsdebatten. skriver i svaret att det ären angelägenhet och att kommunerna hardet yttersta ansvaret. Det är jag fullt medveten om,men landar detta i att frågan bereds nu inomRegeringskansliet. Tydligen har regeringen tänkt attingripa på något sätt och göra något i den här frågan.Jag vet inte om jag kan få veta lite mer om detta nu.Kan jag få veta när det kommer? Precis som sades iden tidigare interpellationsdebatten har det varitmycket prat men svårt att få ett grepp på det riktigtkonkreta, och det är det jag är ute efter. Därför undrarjag om det kommer något konkret när det gällerskyddat boende, och när kommer det i så fall? Jagtycker att tiden nästan har runnit ut för en del saker.Anf. 29 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill använda lite andra sätt attuttrycka mig på. Det har varit en tystnad runt de härflickornas situation. Jag har, så ärligt jag har kunnat,sagt att jag också har varit del av den tystnaden.