prot · GR0943 · 2003-12-05 00:00:00 — Om nu statsrådet envisas med att ha synpunkter på hur fastighetsbestånd ska hanteras vore det ett mycket välkommet initiativ från den biträdande finansministern om han offentligt och tydligt här i kammaren avkrävde en förklaring från LO-ledningen om det rättmätiga och moraliska i att etablera en gräddfil för den egna ledningen. Eftersom de står regeringsmakten nära är det väl också en fråga som statsrådet väljer att inte svara på och i stället tiga om. I den tystnaden talar i så fall dubbelmoralen. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2003/04:113 om rovdjursfrågan 111 Jordbruksminister (): har frågat mig vad jag har för planering för förvaltningen av landets stora rovdjur björn, varg, lo och järv, hur jag avser att reglera de växande rovdjursstammarna och då särskilt vargstammen samt hur de skador och kostnader som rovdjuren kommer att förorsaka ska betalas och finansieras. Den svenska rovdjurspolitiken bygger på ett riksdagsbeslut efter förslag i propositionen om en sammanhållen rovdjurspolitik. Bakgrunden till beslutet är att har uttalat att den biologiska mångfalden ska bevaras. Detta innebär att de naturligt förekommande rovdjursarterna ska finnas i livskraftiga bestånd och att de ska kunna sprida sig till för dem naturliga områden. De aktuella arterna ska finnas i så stora antal att de långsiktigt finns kvar i den svenska faunan. ska en ändamålsenlig förvaltning ha till syfte att bidra till en hållbar utveckling och att undvika konflikter. I de områden där en art gör stor skada ska man försöka minska antalet individer under förutsättning att det finns områden där arten existerar i tillräckligt antal med mindre konflikter med människan. I riksdagsbeslutet fastställdes nationella miniminivåer eller etappmål för de olika arterna. uttalade sig också om förutsättningarna för jakt på de olika arterna. Det är som har ansvaret för rovdjursförvaltningen och som ger tillstånd till skyddsjakt. Verket fastställde åtgärdsprogram för bevarande av björn, varg, lo och järv. I riksdagsbeslutet konstaterades att åtgärdsprogrammen är väsentliga för förvaltningen av dessa arter. har på regeringens uppdrag presenterat bearbetade åtgärdsprogram där hänsyn tagits till beslut om den sammanhållna rovdjurspolitiken. Verkets åtgärdsprogram utgör också nationella förvaltningsplaner för de aktuella arterna. I programmen förutsätts att tar fram regionala delmål och förvaltningsplaner. I riksdagsbeslutet och i åtgärdsprogrammen anges hur de olika rovdjursarterna ska förvaltas antalsmässigt. Tiden medger inte att jag redogör för förvaltningen av alla arterna. När det gäller vargen beslutades emellertid om ett etappmål på 20 föryngringar , vilket motsvarar ca 200 individer. Innan detta etappmål har nåtts ska skyddsjakt tillåtas bara i begränsad omfattning. Det gäller då främst vargar som etablerar revir inom områden som är särskilt olämpliga med hänsyn till renskötseln. En förutsättning för skyddsjakt är dock enligt beslutet att stammen som helhet visar en positiv utveckling mot etappmålet. Även utanför renskötselområdet kan skyddsjakt tillåtas i begränsad omfattning innan etappmålet är nått. Det gäller då främst enstaka individer i situationer med allvarliga skadeproblem som inte rimligen kan lösas på annat sätt. I en situation där vargstammen ökar snabbt kan det också vara motiverat med skyddsjakt för att lösa lokala problem. Inriktningen i rovdjurspolitiken är att skador ska förebyggas. Bidrag för att förebygga skador av vilt lämnas av av statsanslaget Ersättningar för viltskador m.m. Från samma anslag lämnas också ersättning för inträffad skada. Regeringen föreslår i budgetpropositionen för att anslaget förs upp med . Förslaget behandlas nu av . Regeringen har för avsikt att även i fortsättningen föreslå att budgetmedel anvisas för dessa ändamål i en sådan utsträckning att politiken om att förebygga konflikter mellan rovdjur och andra verksamheter kan genomföras på ett bra sätt. 112 (): Jag ska rikta ett tack till jordbruksministern för svaret, även om jag inledningsvis måste säga att det är något tunt. Men med tanke på att vi nu har en dubbelriktad kommunikationsmöjlighet utgår jag från att vi kan rätta till det under den här lilla pratstunden. Rovdjursfrågorna väcker oerhört starka känslor hos människor; det är ju välbekant. När beslutet om att skydda vargen infördes stod vi moderater bakom det, men vi tyckte att det var fel att låsa det till ett visst antal, vilket jag tror hade varit klokt att låta bli. Det infördes utan att man tog någon som helst hänsyn till eventuella kostnader. Det finns forskningsrapporter som visar att samhällskostnaden troligtvis ligger någonstans , om man räknar in allt. Genom att man undviker renbetesland tar man bort ungefär en tredjedel av landets yta för vargar. Den sydliga gränsen ligger någonstans i , och det blir ett ganska litet område kvar för vargstammen. För att finansiera detta använder man pengar från Viltvårdsfonden via . Det innebär att också den svenska jägarkåren är med och finansierar forskningsarbetet. Jordbruksministern säger att man vill undvika konflikter, och det återkommer hon till. Låt mig då mycket kort relatera till en berättelse som satte sig väldigt djupt hos mig när vi i miljö- och jordbruksutskottet var i . En kvinna berättade att när hon kom ut en junimorgon var fem kvigor rivna och dödade. , alltså , hade vargarna tagit hennes tax också. Det finns en sammanställning som visar att det är mellan 50 och 60 jakthundar som är vargdödade. Räknar vi med att en jakthund är värd ca är det ungefär 1 miljon som har gått åt bara i hundar. Det som jag är lite bekymrad för är att man tittar för mycket på statistik och inte tänker på de sociala inskränkningar som det här innebär, nämligen att barn inte längre vågar gå till sin skolby som ligger en kilometer bort genom skogen, att man inte kan cykla till kompisar längre utan tvingas att köra bil, att man inte vågar gå ut och plocka bär i samma utsträckning som tidigare, att man inte längre vågar vistas i skogen och dra nytta av den så kallade gröna medicinen. Är det verkligen så att priset på detta vägs in i de överväganden som jordbruksministern gör? I så fall kan jag bara ställa mig frågan om det är rimligt att man ska tåla den typen av inskränkning i sitt sociala livsmönster. Hur undviker man de konflikterna? Dessutom gör jägarnas ålder, sammansättning och ursprung att förutsättningarna att bedriva jakt på varg minskar allteftersom tiden går. Därför är det viktigt att jordbruksministern verkligen svarar på de här frågorna. Jag konstaterar att det är väldigt tunt i svaren, framför allt när det gäller den första och den andra frågan. Därför vill jag att jordbruksministern återkommer och förtydligar framför allt svaret på den andra frågan, på vilket sätt den här beskattningen ska gå till. 113 (): Tack, , för att du har ställt den här viktiga frågan, som gör det möjligt för mig att samla popularitetspoäng hos kammarkansliet och de som vill gå hem . Men det här är en angelägen fråga också för den region och det län som jag kommer från, län. Därför vill jag också ställa frågor till jordbruksministern och hänga på den här debatten. I sitt svar presenterar jordbruksministern en mycket vederhäftig beskrivning av de formalia som gäller på området. Det finns ingenting att klaga på där; det är formalia från regering, riksdag och myndigheter. Men jag tycker ändå att det saknas inlevelse i den situation som man upplever i vargområdena, som jag misstänker är orsaken till interpellation. Det är den situationen som jag vill fånga upp utifrån mitt hemlän. Det är också därför som jag vill ställa frågor på den punkt som jordbruksministern är inne på när det gäller förvaltningen av vargstammen. Här slår det mig så tydligt att jordbruksministerns partikamrater i , i utskottet, i mitt hemlän och i alla de områden där det finns besvärligheter när det gäller vargstammen, inte minst, har en annan politik än den som regeringen har. I de län där lokala problem är uppenbara motionerar socialdemokrater om ändringar av jaktförordningen, så att ökad skyddsjakt ska kunna tillåtas och den så kallade nödvärnsparagrafen ska kunna ändras. Samtliga socialdemokrater från mitt hemlän undertecknade en sådan motion. Samma sak gäller för socialdemokrater. I har samtliga socialdemokrater skrivit under, utom ledamoten i vårt utskott som ju av pietetsskäl, eftersom det är eget utskott, inte kan skriva under. I är det halva gänget, med biträdande partisekreteraren i spetsen, som vill ha förändringar av § 27 och § 28 i jaktförordningen för att förvaltningen ska komma närmare den enskilde och för att nödvärnet ska kunna förstärkas. Och även har socialdemokrater i vårt utskott tagit upp att här vill man göra en fördjupad utvärdering av regeringens politik. Man vill få förändringar till stånd. Då vill jag fråga jordbruksministern: När kommer det förslag om förändringar av paragraferna 27 och 28 i jaktförordningen så att förvaltningen av framför allt varg ska kunna ske med stöd och förankring också hos lokalbefolkningen? 114 Jordbruksminister (): Jag har stor förståelse för det som säger om att varg väcker starka känslor. Det finns risk för konflikter. Här står vi inför ett dilemma när vi ska formulera vår politik. Vi vet att det är svårt att få acceptans för en vargstam som är av den storlek som krävs för att det enligt forskarna ska vara möjligt att få en hållbar utveckling. vet vi å andra sidan att vi inte kan ha mål som är av den arten att vi får en osäkerhet om huruvida det verkligen är något reellt innehåll. Det får å ena sidan inte vara en politik som det inte finns acceptans för. Å andra sidan får det inte vara en politik som det inte finns något innehåll i. Det är därför vi har valt att lägga oss på en nivå som innebär vad man kan kalla för en varsam tillväxt av vargstammen. Jag hoppas att vi är överens om utgångspunkten för den här debatten, det beslut som har fattat om målet för förvaltningen av de arter som vi talar om. Målet är ju att vi ska ha sådana nivåer att det med större säkerhet långsiktigt går att bevara de här arterna i den svenska faunan. Det är ju det vi försöker uppnå. Det är där politiken har landat, i en varsam tillväxt. Det är klart att jag beklagar att vi inte har ett bättre läge . Om man tittar på de etappmål som vi har för varg har vi inte ens kommit halvvägs till det etappmål som har fastställt. Till vill jag säga att när vi väl har nått det etappmålet har vi också förbundit oss att ha en genomgång, en utvärdering, och titta på vilka konsekvenser vår politik har haft. Men det gäller först när vi har kommit så långt att vi kan känna en trygghet för att etappmålet, som heller inte är slutmålet, är uppnått. tar upp det här med friheten för individen. Även här kan jag ha stor förståelse för att det drabbar enskilda när jakthundar blir rivna av varg, när man förlorar sin jakthund. Jag har stor förståelse för att den enskilde kan känna en inskränkning. ska man inte överdriva problemen. var det 22 hundar som blev angripna av rovdjur enligt den statistik som jag har att tillgå. I dessa fall ersattes hundägarna. Det var också 383 tamdjur som drabbades av rovdjursangrepp. Jag tycker inte att vi ska överdriva problemen. Det finns ett system som ger ersättning till de drabbade. Jag menar att vi har en ansvarsfull rovdjurspolitik och att vi har en rimlig ambitionsnivå när vi utgår från en varsam tillväxt av rovdjursstammarna. 115 (): De svar som lämnas av jordbruksministern här är oändligt viktiga. När jag möter människor i de här områdena som är drabbade men som trots det har en acceptans för att det ska kunna finnas varg i den svenska faunan visar det sig att de känner sig överkörda eftersom det inte lämnas något besked om vad som ska hända sedan. Allting går ut på att vi ska uppnå ett etappmål. Därefter är det någon form av gordisk knut som ska lösa alla problem. Det är just därför som jag tycker att det är viktigt att jordbruksministern nu tar tillfället i akt att ge de här människorna ett lugnande besked och att det finns idéer om hur det här ska kunna hanteras. Sedan kan jag gå tillbaka till de frågor som jag ställde om vad det finns för planering och förvaltning. Då hänvisar jordbruksministern i sitt svar till att det har lämnats en åtgärdsplan som skulle kunna kallas för förvaltningsplan. Jag måste erkänna att jag har lite svårt att hänga med i vilket som är vilket. Dessutom skulle länsstyrelserna ta fram regionala delmål och förvaltningsplaner. Men vad innehåller de? Berätta nu det så att vi får ut den informationen! Då kanske vi kan lugna en del människor. Vad innehåller de här förvaltningsplanerna översiktligt? Den andra frågan: Hur avser regeringen att reglera de växande stammarna? Här har vi lite grann pudelns kärna. Jag påstår att vargen förmodligen är det mest svårjagade vilt som vi har. Det går inte att använda hund av naturliga skäl. De blir nämligen uppätna. Och så hänvisar jordbruksministern till riksdagsbeslutet. Där står ingenting om hur den antalsmässiga regleringen ska gå till. Det står en massa ord, men det står inte hur. Då är frågan: Ska vi göra som i ? Ska vi använda helikopter? Som jag återgav tror jag inte att den svenska jägarkåren är beredd att ta på sig den här typen av jakt för att uppfylla statens krav. Är det statliga jägare vi ska ha? Eller ska vi ta sönder den svenska, oerhört viktiga och högtstående, jaktetik som säger att man inte ska använda motorfordon? Det används i andra länder där man ska beskatta stammen. Är det regeringens mening att det är motorfordon som ska användas i de här sammanhangen? Eller finns det någon annan, ny variant som vi inte känner till? Allra sist vill jag bara säga en gång till att vi är överens om en sak, nämligen att vi ska ha en vargstam. Men jag noterar än en gång att vi moderater aldrig ställde upp på ett visst antal, för vi insåg att de här konflikterna skulle komma. Därför är det viktigt med precis det som tog upp i sitt anförande, nämligen att vi som vi bygger upp denna stam också kan skapa förutsättningar för att hantera situationer där konflikterna blir ohållbara. Enligt vargforskarna själva skulle det skydda vargstammen bättre om det fanns en öppnare, mer legal väg att kunna hantera enstaka individer än den som finns . Det är alldeles för trögrörligt . Så jag väntar återigen på ett tydligt besked: Hur ska vi antalsmässigt reglera det här? Det framgår inte i något riksdagsbeslut. 116 (): Jag står bakom beslut om att vi ska ha en varsam tillväxt av stammarna för vårt stora vilt, och inte minst vargen. Men det måste få ta sin tid. Och det måste ske på ett sätt som accepteras av dem som är närmast berörda. Där finns frågan om förvaltning och skyddsjakt med, liksom möjligheten att delegera till länsstyrelser, jaktvårdskretsar och vad det kan vara och möjligheten att förtydliga nödvärnsparagrafen. Jordbruksministern säger: Först etappmålet, sedan kan vi börja vidta åtgärder för att lösa problem där de dyker upp. Men det är ju det som jordbruksministerns partikamrater ute i landet har sett som en svår och omöjlig väg. Därför motionerar man. Det gör samtliga i län och samtliga i . Också de som bor i och , där man har problem, skriver till jordbruksministern genom sina motioner och begär ändringar av §§ 27 och 28 i jaktförordningen. Varför surrar sig jordbruksministern fast vid det här Stockholmsperspektivet, och varför lyssnar hon inte på sina partikamrater från landet? När kommer det förslag till förändringar i §§ 27 och 28 i jaktförordningen? 117 Jordbruksminister (): frågar mig när jag ska ge besked om vad som ska hända sedan. Jag tycker att det beskedet redan finns i det riksdagsbeslut som är fattat. När det gäller varg har vi bestämt oss för etappmål där det, så att säga, är föryngringarna som är det bästa måttet i fråga om hur man ska kunna bygga upp en livskraftig vargstam. Där har vi bara kommit halvvägs. När vi har uppnått etappmålet och det kan nog inte uppnås förrän 20062007 ska vi ta ställning till om etappmål är den bästa metoden eller om vi i stället ska ha miniminivåer som vi har för andra viltslag. Vi kommer att göra en konsekvensbedömning när etappmålet är uppnått. Det tycker jag är ett tydligt besked. Sedan gäller det förvaltningsplaner och regionala planer. Där är nu uppdraget hos länsstyrelserna att utveckla regionala planer, och jag tycker att det känns väldigt naturligt och väldigt värdefullt att det är den regionala nivån som arbetar fram de här dokumenten. fråga visar väldigt tydligt på den konflikt som finns mellan olika grupper i samhället och på den avvägning som vi måste göra. Jag har här understrukit att det är viktigt att ha en försiktighetsprincip och att ha den här varsamhetspolitiken. Jag understryker att det är den som gör att vi kan komma fram till en hållbar utveckling och nå riksdagsmålet. Sedan gäller det frågan om att ge klara besked om när vi ska jaga och hur vi ska jaga. har vi inte nått upp till de mål som har fastställt, så det är inte aktuellt att jaga, och jag kan inte se att det skulle vara rimligt att göra ändringar i de två paragrafer, 27 och 28, som nämndes av . Vi måste ha kommit längre när det gäller att bevara bestånden. Sedan var det frågan om hur man ska jaga. Jag menar att det är en fråga för experter och för när vi väl kommer i ett sådant läge. Den information som jag har säger mig att man lyckas tämligen väl i många andra länder med att jaga varg, även om vi vet att det är svårt och att man inte kan använda en del jaktmetoder som vi använder i andra sammanhang. Men i , och har man många vargar, och man jagar varg. Man har välutbildade jägare. Det har vi också i , så att när vi kommer i ett läge då vi har tillräckligt starka bestånd och kan börja jaga är jag övertygad om att den jakten kommer att kunna ske på ett tillfredsställande sätt. 118 (): Jag upprepar att svaret på frågan om hur förvaltningen ska gå till sedan inte finns i riksdagsbeslutet. Jag har läst på, och det finns inte att hämta där. När jordbruksministern hänvisar dit leder det alltså ingen vart. Sedan måste jag säga att det känns som att regeringen och jordbruksministern är något aningslösa när de kör vidare utan att ha någon egentlig uppfattning om vad som ska hända sedan. Det är just detta som människor vänder sig emot. Det tycker jag är ungefär lika smart som att hoppa fallskärm och inte ha någon aning om hur man utlöser fallskärmen därför att man inte har nått marken . Tänk om man inte vet hur man ska göra då? Ja, då står vi där med ett problem på halsen som vi har svårt att hantera. Slutligen hänvisar jordbruksministern till experter och etcetera. Jag trodde att det bland regeringens 4 000 tjänstemän fanns både experter och representanter som visste hur detta fungerar. Jag måste säga att jag blir något tveksam när man hänvisar till andra länder, därför att där använder man bland annat motorfordon. Man använde helikoptrar i när man skulle avliva några vargar. Är det verkligen det som jordbruksministern ser framför sig? Sedan hänvisar man bland annat till . Är jordbruksministern medveten om hur reglerna är i ? Jag tror knappast det. Det behövs nog lite påläsning på den punkten. Den typen av reglering av jakt vill vi inte ha i det vågar jag påstå för den är i princip fri. Jag konstaterar att regeringen står naken när det gäller att ha en uppfattning om hur vargstammen ska hanteras när väl etappmålen är uppnådda. Det är djupt beklagligt. Det är inget besked till dem som är drabbade. 119 Jordbruksminister (): Jag blir mycket förvånad när upprepar att han inte får några besked och att man inte vet vad som kommer sedan. Jag tycker att det är en väldigt tydlig politik på området. Vad gäller vargen har vi ett etappmål. Det är mycket konkret. Det handlar om 200 individer som ingår i vårt etappmål. Då är vi förståndiga nog att säga att vi inte ska ha bestämt på förhand att vi ska gå vidare med en politik med etappmål för att nå den långsiktigt hållbara vargstammen, utan vi är öppna för att använda andra metoder. Och det ska göras en konsekvensbedömning när etappmålet är uppnått. Jag har väldigt svårt att förstå att det kan vara otydligt. När det gäller förvaltningsplaner och åtgärdsplaner är det mycket rimligt att vi låter den tillämpande nivån, där vi har myndigheter, utforma de konkreta planerna. Vi ger länsstyrelserna en roll. Länsstyrelserna har en god regional förankring. När det gäller jakten i andra länder vill jag erinra om att vi har EU-bestämmelser på det här området. Vi följer det så kallade habitatdirektivet, vilket gör att vi har en tämligen harmoniserad nivå i , så man ska nog inte helt och hållet nedvärdera den jakt som sker i de andra länderna. Sedan har man säkert i enskilda situationer behov av specifika åtgärder. Det överblickar inte jag, men jag vet att det i inte är regel att man jagar med helikopter. Det är undantag. Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2003/04:120 om hästsporten som folkrörelse 120 Jordbruksminister (): har frågat mig vilka åtgärder som jag avser att vidta för att skapa förutsättningar för att hästnäringen kan likställas med annan jordbruksnäring. Jag delar helt intresse och engagemang för hästsektorn. Hästen har en stor social, kulturell och ekonomisk betydelse i samhället. Uppskattningsvis en tredjedel av den svenska befolkningen har kontakt med hästar och olika verksamheter relaterade till hästhållning. Hästhållningen utgör också en samhällsekonomisk resurs, och sektorn omsätter i storleksordningen . Det är betydelsefullt för att sektorn har goda förutsättningar att utvecklas. Detta är anledningen till att jag har tagit initiativ till att utarbeta en skrivelse till med en handlingsplan för hästsektorn. Denna skrivelse kommer att överlämnas till . I ett sådant sammanhang är det naturligt att också diskutera hästens roll i jordbrukspolitiken. Som påpekar har hästen en viktig roll för bevarandet av det öppna odlingslandskapet och den biologiska mångfalden samt för utvecklingen av företagandet på landsbygden, till exempel inom turistnäringen. Därför är också hästen en del av jordbrukspolitiken, inom ramen för miljö- och landsbygdsprogrammet. Exempelvis gäller detta miljöersättningen för bevarande av betesmarker och slåtterängar, vars syfte är att säkerställa ett fortsatt öppethållande av värdefulla marker. Andra exempel på åtgärder som inkluderar hästen är projektstöden för utveckling av landsbygden, de så kallade artikel 33-åtgärderna, där stöd finns för till exempel diversifiering av jordbruksföretag och för främjande av turism och småföretagande. Ett huvudsyfte med projektstöden är att stödja nya idéer och verksamheter på landsbygden, exempelvis på hästområdet, för att på så vis bidra till en hållbar utveckling. Sammanfattningsvis kan det alltså konstateras att hästföretagandet är en sektor med god utveckling och att hästen utgör en del av jordbrukspolitiken. Detta kommer också att framgå av den skrivelse som jag kommer att överlämna till . 121 (): Tack för svaret. Det är trevligt att jordbruksministern och jag delar intresset för hästar. Anledningen till att jag har tagit initiativ till denna interpellation är att det verkar som om hästpolitiken har kört fast i . sade dåvarande jordbruksministern att det skulle komma en proposition kallad Hästens roll i samhället. Den propositionen har vi inte sett. När årets propositionslista kom stod det att det ska komma en skrivelse med en handlingsplan för åtgärder inom hästsektorn . Kommer den före nyår? Jag är kanske pessimistisk när jag säger att jag inte tror att det kommer någon . Men jag är också optimistisk när jag tror att det går att påverka skrivelsen genom denna debatt. Om inte skrivelsen innehåller tillräckligt goda förutsättningar för att hästen ska jämställas med andra djur inom jordbruket kommer det naturligtvis att leda till att jag kommer att skriva en motion. Hästen har stor betydelse för och är den fjärde största inkomstkällan inom jordbruket.