prot · GQ0967 · 2003-03-06 00:00:00 — Eftersom jakträtten hos oss ärförknippad med äganderätten vad gäller jorden blevjakten en angelägenhet för såväl småbrukaren som stor-godsägaren. jägare kommer därför av traditionfrån alla samhällsskikt. Jakten är en viktig fritidssyssel-sättning för en stor del av vårt lands befolkning och harett högt rekreationsvärde och friskvårdsvärde.Trots vår civiliserade yta är vi människor rovdjur.Troligen är vi det effektivaste rovdjuret av alla rovdjur.Med vår hjärna och med den teknologi som vi männi-skor har utvecklat är vi ju i stånd att förinta alla de artersom vi jagar. Men vår intelligens och teknologi hardessutom satt oss i stånd att överleva i vildmarken ochatt njuta av att vistas i denna. De flesta av oss säger ochinser att vi måste bevara denna vildmark, som är enlivsnödvändig miljö.För ungefär två år sedan diskuterades regeringensproposition om en sammanhållen rovdjurspolitik. Beslutfattades då som kom att innebära att alla partier stårbakom målet om att rovdjursstammen ska växa. Propo-sitionen innebar också att vi började få se inledningentill en rovdjurspolitik som ska leda till att vi får livskraf-tiga stammar av björn, järv, varg, lo och kungsörn.Men självklart får växande rovdjursstammar kon-sekvenser - naturen förändras ju. De får konsekvenserför andra näringar och även konsekvenser i form av ettökat tryck på bytesdjur för dessa rovdjur - rådjur,älgkalvar och älg.Ökade mängder rovdjur innebär också att människorblir rädda. Man ska respektera att människor som lever iframför allt vargtäta områden känner sig oroliga ochrädda.På samma sätt som vi människor kan vara rädda förhundar, vilket också ska respekteras, kan vi vara räddaför varg. Vargen är troligen det djur i som ska-par mest känslor och som känslomässigt upplevs somhotfullt. Ändå är risken för oprovocerat våld troligenstörre när man lämnar en fotbollsmatch eller en krog ännär man finns i skogen och riskerar att möta en varg. Detär viktigt att vi alla tillsammans försöker hitta fram balanserad och nykter syn på vilken sorts djur vargenegentligen är.Det finns många goda skäl till att vi behöver ha enrovdjurspolitik som skapar livskraftiga stammar avrovdjur. Dessa djur har en självklar plats i ekosystemet.De har funnits där innan vi kom. Vi bör också tänka påatt vi har ett etiskt ansvar att bevara och vårda arter somfinns i vårt land, inte minst sådana arter som är hotadeoch hatade.Ytterligare ett viktigt skäl till att ha en rovdjurspoli-tik som skapar ett bra utrymme för de stora rovdjuren ärnaturupplevelsen. Många av oss som är naturintressera-de bär nog på en dröm att en gång få uppleva vargen inaturen. Det är ju ganska många människor som harbeskrivit mötet med vargen som någonting mycketmäktigt. Men den positiva naturupplevelsen av vargenmåste vi balansera också mot den oro som många män-niskor känner inför att ha vargen i närheten.Jakt- och viltfrågor engagerar många, inte minstdjurskyddsorganisationerna. fick jag ettbrev där man uttrycker en djup oro över den höga fre-kvensen av skadskjutningar av vilda djur och över denenorma plåga som detta medför.Jakt med drivande hund är ett moment i jakten somjag tycker är ganska onödigt. Det är också många jägaresom ifrågasätter det oetiska förhållningssättet. Djurenhetsas i onödan och skadskjuts därför att de kommerspringande förbi skytten.En annan jaktform som vi i anser varadjupt oetisk är grytjakten. Grytjakt går ut på att jakthun-dar ska lära sig antingen att driva ut räv ur gryt eller attkvarhålla och markera var grävlingar gömmer sig.Hundar tränas för detta på levande grävlingar. Ca 50grävlingar sitter på det sättet fångna på olika platserruntom i . Denna verksamhet har fördömts avSveriges , och även Jordbruksverkethar uttryckt sig negativt om denna företeelse. Studiervisar att djuren stressas svårt.Sverige har - inte bara som en följd av internatio-nella konventioner utan också av moraliska skäl - enskyldighet att bevara livskraftiga stammar av alla arter.Ofta överdrivs skadesituationen till följd av ökade rov-djurspopulationer. Men det finns metoder för att skyddatamdjur. Rovdjurssäkra elstängsel är praktiskt tagethundraprocentigt effektiva. Man har också påbörjatförsök med vakthund. Ofta kan det vara enstaka rovdjursom förorsakar en stor del av skadorna. Under år 2002svarade två-tre vargar för merparten av det totala antaletvargrivna tamdjur. Sedan får man inte heller glömma atthundar svarar för en ganska stor mängd slagna tamdjurmen det ger sällan rubriker i massmedierna.Enligt har de svenskarovdjuren ett mycket begränsat, eller i vissa fall nästanobefintligt, genetiskt utbyte med stammarna i Finlandoch . Den svenska björnstammens genetiskastatus är troligen ganska sund. När det gäller lodjuren ärdet mer tveksamt.Vargens genetiska status är mycket dålig. Den skan-dinaviska vargstammen grundades av två individer1983. Därefter har endast en invandrare kommit in ös-terifrån och bidragit till reproduktionen. Under 2002fanns det enligt uppgift elva familjegrupper i Skandina-vien. Uppskattningar om det totala beståndet är osäkra,men det bör ligga någonstans runt drygt ett hundratalvargar i och i gränsområdena.Avslutningsvis vill jag säga att de flesta är medvetnaom den stora sorg och saknad som uppkommer när enjakthund dödas under pågående jakt. Vi får inte neglige-ra den allmänna oro som uttrycks . Men rädslanför människors säkerhet är till största delen ett informa-tionsproblem som bottnar i bristande kännedom omvargens förhållande till människan. Den bottnar ocksåtyvärr i den skräckpropaganda som ibland beskrivs avpersoner och organisationer som använder vargens far-lighet som ett argument för att få bort vargen från byg-den. Denna rädsla kan inte botas med skyddsjakt, utanmåste i stället bemötas med balanserad och saklig in-formation och konstruktiv dialog.Anf. 139 ()replik:Fru talman! Jag tog i mitt inledningsanförande uppjust den mycket tydliga gränsdragningen mellan männi-ska å ena sidan och djur å andra sidan. Sedan tvingas jagåhöra beskrivning av att männi-skan är ett rovdjur. Då är min konkreta fråga till dig,: Menar du att människan är ett djur, eller är vihöjda över djuren i någon mån? Det är en väsentlig ochviktig distinktion som jag söker där.Uppenbarligen, fru talman, är jaktmot-ståndare rent generellt. Min allmänna fundering är omen predatorstyrd jakt är bättre ur djurens synvinkel än ettvälskjutet skott.Flera gånger återkommer till ska visa respekt för människor. Anser han att det ärrimligt att man ska tvinga människor att avvakta till denandra gången som ens nära vän djuret - om det nu är enjakthund - blir angripen innan man får agera?Anf. 140 () re-plik:Fru talman! Jag ska börja med den sista frågan - omjag anser att det är rimligt att man ska vänta till denandra gången när det gäller eventuella skador. Som jagsade i mitt anförande så får vi absolut inte nonchaleraden oro som finns. Jag tror att man måste försöka fåbukt med den rädsla som finns genom bra informationoch dialog.Om man tittar på skador så ser man att också älgenförorsakar en hel del skador. Det gäller trafikskador menockså aggressiva utfall. Man kan nog inte bara se vargensom ett hatobjekt, utan jag hoppas att vi ska kunna ha enmer balanserad syn på den.Jag är inte på något sätt någon expert, men det somjag har läst är att det och 1800-taletfanns människor som dödades av varg. Det har nogförekommit även , , att någon har blivit dödad.Men det är ett mycket begränsat antal. I så fall är det iregel genetiska fel på de djur som gör sådana saker.Vanligtvis är ju vargen försiktig och skygg av sig.Jag ska också säga något om det här med oss männi-skor som rovdjur. Om vi tittar på evolutions- och ut-vecklingsteorin så ligger ju människan i toppen på nä-ringspyramiden. Så visst kan man säga att vi till viss delär rovdjur, vi människor.Men som jag sade i mitt anförande har vi ju samti-digt ett samvete och en intelligens. Det bör egentligenhindra alla rovdjursbeteenden, och det gör att vi kankommunicera med varandra på ett så bra och fint sättsom vi kan göra här i riksdagen.Anf. 141 ()replik:Fru talman! Det enda som jag fick ett någorlundaklart besked om är att människan uppenbarligen är ettdjur. Om nu är representativ förVänsterpartiet så var det ett viktigt besked för fortsattdiskussion inom den politiska världen att vi räknas påden nivån. Då förstår jag också mycket annat somVänsterpartiet står för. Han svarade över huvud tagetinte på om det är bättre att ett djur avlivas med ett väl-riktat skott än att det blir sönderslitet av ett rovdjur.Det var mäkta intressant att höra att man via dialogskulle kunna undvika att ett rovdjur angriper för andragången. Jag ställer mig osökt frågan: Med vem ska manföra den dialogen? Skulle , om hannu vore jägare, kunna stå ifrån en jakthund somdu har haft i 10 eller och vänta till omgång tvåinnan du ingrep? Det vore sällsynt intressant att få svarpå den frågan.Anf. 142 () re-plik:Fru talman! och jag har lite olika per-spektiv. Jag ställer mig bakom den utskottsmajoritet somsäger att vi ska sträva efter etappmål 200 och att vi ock-så ska ha en långsiktigt hållbar vargstam och rovdjurs-stam i landet. Det är viktigt.Därför tror jag att man måste vara mycket restriktivmed skyddsjakt. Det ska i så fall gälla de vargar sombeter sig konstigt av genetiska orsaker. Det kan ta ställning till, vilket jag tror att vi ocksåhar skrivit om i utskottsbetänkandet.Information är en fråga om attityden i hela samhäl-let. Vi får inte föra en diskussion där vargen blir denabsolut värsta och största fienden i vårt samhälle. Jagtror inte att det är så, utan vargen har en plats i vårtsamhälle som andra rovdjur. Det är viktigt för oss rentetiskt att vi kan hålla kvar en bra stam.Jag tror inte heller att man ska skrämma barn ellerungdomar med vargen. Vi har många djur som kan varafarliga i vårt samhälle. I en hel del andra länder finns detförstås betydligt farligare djur, som tigrar och lejon.Men visst - jag tycker att man ska ha en viss respektprecis som man ska ha respekt för en stor hund, som jukan vara aggressiv . Man måste informera och läraut ett bra beteende till barnen i skolan så att man tillexempel inte går fram och fotograferar om man ser enbjörn . Då ska man undvika attplocka fram kameran eller gå ur bilen. Det är för sådanasaker som informationen och dialogen behövs.Anf. 143 ():Fru talman! Jakten är förmodligen vår äldsta kultur-företeelse. Den är dessutom en av landsbygdens främstaintresseområden.Jaktintresset tillsammans med naturskyddsintressenahar på ett bra sätt värnat och utvecklat vår fauna, somjag ser det, till . I , mitthemlän, ser vi en alltmer död natur. Vissa arter harpå andra arters bekostnad stärkt sin plats i den svenskafaunan. Som jag ser det kan det aldrig ligga i en ansvars-full och aktiv rovdjurspolitiks intresse att utarma densvenska faunan. Men så är det i stora delar av mitthemlän.En lodjursstam som tillåts växa ohämmat har skövlatlänets marker. Enligt det rovdjurspolitiska målet ska viha en viss numerär med lodjur i landet. Men i beslutettar man inte upp frågan vad vi ska göra om koncentra-tionen av rovdjuren blir alltför stor. Som jag ser detmåste det sunda förnuftet ta över, men så ärdet inte . De västmanländska markerna bär en lo-djursstam som är högt räknat en tredjedel av den stamsom i realiteten finns där . Av de 75 djuren skjuterman av 4 . Situationen blir alltså ohållbar. Till-växten är större. I ett sådant här fall borde lon släppas friför jakt. Jag är övertygad om att även om man gjorde detskulle avskjutningen kanske inte bli alltför stor eftersomden här jakten inte är speciellt enkel. Signalen däremotskulle vara positiv för de naturälskande grupperna isamhället. Och förståelsen för att vi verkligen vill värnaalla arters rätt i vår fauna skulle bli mycket tydligare.En öppen attityd och ett decentraliserat beslutsfat-tande i de här frågorna skulle stärka vår rovdjurspolitik.Det är länsstyrelserna tillsammans med jakt- och natur-vårdsintressena som bäst kan avgöra hur vi värnar arter-na i vår natur utifrån de lokala förhållandena. skerbedömningen ur ett uppifrånperspektiv. Det lägger säl-lan grunden för bra resultat.Beträffande skyddsjakt har vi en lagstiftningsom är något sned. Det är inte rimligt att ha straff förmänniskor som skyddar sin familjemedlem hunden närden angrips av ett rovdjur. Straff utdöms i sådana härfall, precis som en tidigare talare sade, med fängelse iupp till . Det är en högre straffsats än när en män-niska vållar ett barns död. Det här är orimligt. Vilkasignaler är det egentligen vi för ut när vi har den typenav lagstiftning?De som får sina tamdjur angripna av rovdjur måsteges rätten att snabbt skydda sina djur. Det är inte rimligtatt vänta tills några djur har rivits eller att man har tagitkontakt med någon myndighet för att få tillstånd. Vimåste kunna tilltro och myndigförklara dem som vi efteromfattande prov faktiskt har gett förtroendet att innehaskjutvapen och som därmed också har fått en viltvårds-utbildning. En lagändring av såväl paragraferna 27 som28 i jaktförordningen är därför nödvändig.Fru talman! Jag yrkar därför bifall till reservation nr6.Rovdjursstammens utbredning med rovdjur som enarbetsfara framstår alltmer tydligt . En skogsarbeta-re i har getts tillstånd att inneha handeldvapenav typen revolver 44 Magnum för att skydda sig motbjörn. När man hör det här kan man fundera om vi harhamnat i vilda västern. Kammarrätten i ansernämligen att det är rimligt att man ska kunna skydda sigmot björn när man utför sitt arbete i skogen och riskeraratt hamna mellan en björn och björnungar.Den situation vi nu hamnar i kan bli helt absurd fördet innebär att lingonplockarna också ska ha rätten attutrustas med handeldvapen. Spridningen av vapen bliralltså ohämmad och kan påverka den grövre kriminali-teten i negativ riktning. Vi har som jag ser det hamnat ien situation som vi egentligen inte har kontroll över. Enöversyn för att skapa en rimlig rovdjurspolitik är därförnödvändig utifrån ett antal aspekter.Rovdjursutredningens genomlysning inför beslutetom den svenska rovdjurspolitiken var balanserad ochbra. Den tillsammans med de reservationer som redovi-sas här i kammaren vore ett bra underlag för en framtidarovdjurspolitik. Vi ska ha rovdjur i . Vi ska ha dearter som tillhör den svenska faunan. Numerären skavara sådan att fortplantning garanteras på ett genetisktriktigt sätt. Men följ intentioner! är, som jag ser det, släpphäntheten på det här områ-det total. En översyn är därför nödvändig. Ett första stegkan som sagt vara att de som drabbas av den alltför storaandelen rovdjur åtminstone ska ges rätt att redan nuskydda sina vänner.Fru talman! Jag inskränker mig till, trots att det finnsett antal reservationer som jag egentligen skulle viljayrka bifall till, att yrka bifall till reservation nr 6.Anf. 144 ():Fru talman! Den här debatten, som gäller jakt ochviltvård, handlar väldigt mycket om reglerna för jakt.Man hänvisar till risken för skador på människors verk-samhet, till tamboskap och dessutom till antalet djur.Vi i skulle vilja ta upp de här frågorna iett betydligt större perspektiv. Vi ser jakt och viltvårdsom ett medel, ett redskap som ger möjlighet att få ettekologiskt långsiktigt hållbart samhälle. Det handlar omatt behålla själva grunden i det ekologiska systemet somalltså är ett system där de djur och växter som vi har isvensk natur ingår i sin helhet. Det handlar om att be-hålla de livsformerna och de livsbetingelserna intakta iframtiden.Helhetssynen är viktig eftersom det ekologiska sys-temet bygger på ett samspel mellan de olika organismer-na, från bakterier i jorden, maskar, insekter, växter ochväxtätare till rovdjur och de större rovdjur som vi dis-kuterar . De här arterna är sinsemellan beroende avvarandra. När man diskuterar användningen av olikamedel för att gå in och justera i ett ekologiskt system såatt vi får den ekologiska hållbarhet som vi vill ha måstedet just handla om att mycket varsamt styra så att maninte förändrar livsbetingelserna för väldigt många arter.När det gäller de större rovdjuren är det naturligtvisviktigt att vi ser på bytesdjuren och vilka funktioner dehar, liksom hur det slår i hela kedjan i systemet. Det ärockså viktigt att man känner till de olika arternas lev-nadsförhållanden, att man vet hur de här djuren skaffarungar, hur de föder upp ungarna, vilka krav på mat dehar i det ekologiska systemet, vilken plats de har i denekologiska näringspyramiden och så vidare. Vi måsteveta om de har revirbeteende av en viss typ, om de hållerfoderrevir, om de har reproduktionsrevir, parningsrevireller födorevir. Vi måste veta om det är så att de därreviren ser olika ut under olika tider, för olika kön, somhos uttern, där hanen har ett mycket större revir än ho-nan. Det krävs detaljkunskap för att kunna komma medbra förslag om hur man hanterar de här medlen, tillexempel jakt.När det gäller de större rovdjuren, som vi pratar omnu, är det alltså så att de har varit till-bakaträngda i . har vi äntligen fått ett beslutom att vi ska få upp rovdjursstammen till en viss nivå.Vi har miniminivåer för en del av dem. Vi har etappmå-let för varg, som vi har pratat särskilt om , på 200individer eller 20 föryngringar.När vi diskuterar vargen är naturligtvis jaktfråganden minst intressanta. Det är alltså en art som håller påatt växa till i styrka i . Frågan är hur det här skaske på ett så bra sätt som möjligt. Vi har inte kommithalvvägs till etappmålet . Det finns mellan 70 och 100vargar i och etappmålet är 200. Vi är alltså långtifrån det läge där man skulle behöva tillgripa jakt för atthålla antalet djur nere. Där har jakten ingen funktion allsatt fylla.Några har i sina motioner varit inne på möjlighetenatt med jaktens hjälp skrämma vargen så att den blirrädd för människor. Om man bara ytligt tittar på hurvargen lever ser man att den är en av de få monogamadäggdjursarter som vi har i världen. Jag tror att det finnstre, om tillåter att man räknarmänniskan som en av dem.Det betyder att hanne och hona lever i stort sett livs-långt tillsammans. Det är de som är kärnan i flocken, detvill säga det vi kallar alfahona och alfahanne. De harsina ungar, som föds upp, växer upp, stannar , och sedan lämnar de flocken och drar ut en-samma på strövtåg för att hitta en partner och så små-ningom skaffa sitt revir. Under strövtågen har vi sett attdet ibland kan hända att till exempel tamboskap angripsav en sådan varg. Om man skjuter en strövande varg,som letar, skrämmer man naturligtvis inga andra vargar.Det hjälper inte alls upp den biten. Vad är det man skaskjuta? Alfahannen eller alfahonan i familjen? Det lärknappast bidra till någon lösning på vargfrågan och inteheller på de skador som den ensamma strövande vargeneventuellt vållar.Det finns naturligtvis alternativa åtgärder som kanvidtas. Det finns många andra medel än jakten när detgäller att hantera vargen på ett lämpligt sätt. En viktigdel är naturligtvis att få ut bra information till de områ-den där vargen etablerar sig, så att människorna slippervara rädda för varg. Det finns ingen anledning att vararädd för en varg. Vargen är ett skyggt djur. Möter du envarg sticker vargen så fort han kan. Jag tror ingen av erlöper, eller kommer att löpa, risken att stå inför en vargdär vargen inte snabbt ger sig av.Beskrivningarna av hur man står och tittar på vargensom äter upp ens hund och så vidare är fullständigtorealistiska. beskrivningar avrädslan för rovdjur må väl vara sann, men jag tycker nogatt jag i hans tal märker en vilja att blåsa under rädslansnarare än att minska den för människorna.Det som oroar mig är att vi inte har haft ett bra åt-gärdsprogram klart för länge sedan. Naturvårdsverketska lägga fram ett , och det är naturligtvisalldeles . Det åtgärdsprogrammet ska då inne-hålla en lång rad åtgärder som kan vidtas för att få denväxande vargstammen att växa utan att vi får den typenav konfrontationer. Det handlar om övervakning, dethandlar om bra och fungerande sändare på vargarna,men som inte kan pejlas av till exempel tjuvjägare. Detska fungera ordentligt med elstängsel. Det handlar omatt lära unga vargar att undvika tamboskap och männi-skors boendeområden. Det finns en lång rad åtgärderman kan vidta. Framför allt - det vill jag upprepa -handlar det om information, det vill säga tala om varvargen är, hur den lever, så att människor inte behövertro att det är fråga om någon sorts variant av Rödluvanoch vargen.Jag tror att de motioner som handlar om att tillåtajakt på djurarterna över huvud taget inte har med pro-blemet att göra. Vi i vill se att det skapas ettorgan som samlar kunskapen kring dessa arter. Vi före-slår i en motion att man ska inrätta ett särskilt faunaråddär man samlar representanter från naturvårdsorganisa-tioner, jägarkåren, djurrättsrörelser och forskare i likadelar. Det rådet ska vara rådgivande när det gäller blandannat jaktfrågor och många andra frågor som behövertas upp när det gäller möjligheterna att få en växanderovdjursstam i Sverige.Vi har också motioner som handlar om djurskydds-frågor när det gäller jakt. De berör bland annat säljaktenoch jakt med grythund. Jag tänker inte ta upp de frågor-na här; jag vet att de är under utredning. Vi stöder natur-ligtvis de motionerna, men för tids vinnande nöjer jagmig med att yrka bifall till den motion som handlar ominrättande av ett svenskt faunaråd. Det är reservation 14under punkt 26.Anf. 145 ()replik:Fru talman! Det var en ganska ingående biologilek-tion om rovdjurens etableringssätt. Den stämde väl medden kunskap som jag har i ämnet. Vi är helt överens påden punkten. Dessutom finns det en poäng i GunnarGoudes konstaterande att om man skjuter en kringströ-vande varg kommer den inte ihåg någonting att föravidare. Det är vi också fullständigt överens om. Jag kanmöjligen också vara överens om att den vargen inte lärkomma tillbaka.Genomgående och konsekvent undviker GunnarGoude den diskussion där gränsen mellan människanoch viltet innebär ett problem. Jag kan förstå det. Det ärsvårt och obehagligt. Men det vore väsentligt viktigareom ägnade detta , i stället föratt sväva ut i allehanda biologiresonemang. Att påstå attinformation skulle minska rovdjursangreppen på tamdjurär nästintill löjeväckande.Jag ställer återigen ett par frågor: Är det rimligt attkräva av en medmänniska att stå vid sidan om och åseett angrepp på tamdjur och vänta till angrepp nummertvå innan man får ingripa? Är det uppfatt-ning?Anf. 146 () replik:Fru talman! På den sista frågan kan jag direkt svaraatt det är fullständigt orimligt. Det har aldrig hänt ochkommer aldrig att hända. Vargen är inte ett djur somfungerar så att han medan ståroch tittar på äter upp en hund. Det kan jag lova.Däremot ska informationen här handla om gränss-nittet mellan människor och djur. Informationen ska tillexempel handla om möjligheterna att få hjälp med el-stängsel och att få reda på var vargarna är. Finns det envarg inom mitt område? Information ska dels handla omvilka skyddsåtgärder man själv kan få och vidta, delshandla om bland annat den skyddsjakt som utförs. Det ärett litet intresse. Antalet fårägare som har jaktbössorhemma är litet. Det är en skendebatt. Man tror att det ärjägarna som ska skydda fåren. Det är det inte alls. Det ärhelt olika grupper av personer.Det är viktigt att få fram information dels om hurvargen lever, dels om hur man ska bete sig för att skyd-da till exempel sina får.Jag är orolig. har en sorts obiologisktsätt att resonera kring dessa frågor. Det liknar mer sagorän verklighet. Det kan till exempel gälla att säga attpredatorstyrd jakt inte kan vara bättre än ett välriktatskott. Vad är det för påstående? Självklart är predator-styrd jakt mycket bättre. Det är det naturliga sättet attjaga i det ekologiska systemet. Vargen jagar garanteratbetydligt bättre - under årmiljoner utprövat - än vad enjägare gör. Hur kan man över huvud taget ställa denfrågan?Anf. 147 ()replik:Fru talman!