prot · GQ0972 · 2003-03-14 00:00:00 — Ofta är det så attlönenivåerna i kvinnodominerade verksamheter ärlägre än i mansdominerade. Låga löner i kvinnodo-minerade yrken förekommer inte bara i offentligsektor utan också exempelvis inom handeln och ho-tell- och restaurangnäringen.En tredje dimension är att det kan finnas under-liggande strukturer i samhället som gör att män gyn-nas i arbetslivet i större utsträckning än kvinnor.Vilken nominell löneökningstakt som är sam-hällsekonomiskt hållbar för arbetsmarknaden i desshelhet avgörs av produktivitetsutvecklingen i ekono-min och inflationstakten. Edinnormen, som JörgenJohansson nämner, innebär att svenska löner bör öka isamma takt som lönerna i våra europeiska konkur-rentländer.Restriktionerna för den svenska lönebildningen ärdesamma oberoende av om vi är med i ellerinte. Prisstabilitetsmålet för och Europe-iska är ungefär detsamma. Löneök-ningar som är större än vad samhällsekonomin tillåterdriver upp inflationstrycket och gör att centralbankentvingas höja räntan vilket i sin tur leder till ökad ar-betslöshet.Det är utan tvekan så att förändringar av relativlö-nerna blir tydligare i en låginflationsekonomi. Det ärdärför nödvändigt att sådana förändringar är väl för-ankrade och accepterade på arbetsmarknaden i desshelhet. Annars är risken stor att andra grupper villkompensera sig för att inte halka efter.Lönebildningen är i första hand en fråga för ar-betsmarknadens parter. Regeringen ska inte bestäm-ma över lönesättningen. Det är viktigt att arbetsmark-nadens parter prioriterar kvinnors löner. För att gedem som lönediskrimineras ett bättre rättsligt skyddhar regeringen skärpt jämställdhetslagen. Löneskill-nader mellan kvinnor och män ska kartläggas ochosakliga skillnader åtgärdas inom tre år.Personalpolitiken är arbetsgivarnas ansvar. Jag ärövertygad om att de offentliga arbetsgivarna kan göramer än . De offentliga arbetsgivarna måste kun-na erbjuda attraktiva anställnings- och arbetsvillkorför att kunna locka personer att jobba i den sektorn.Detta kommer att bli allt tydligare de kommande årennär stora pensionsavgångar gör att nyrekryteringarnamåste öka.När det gäller den fråga tar uppom driftformer i offentlig sektor vill jag nämna detutredningsförslag om vårdens ägarformer som pre-senterades . Utredningen ska nu bli föremålför en bred remiss. Först därefter kommer regeringenatt ta ställning till de konkreta lagförslagen och till degränsdragningar som föreslås i utredningen.Avslutningsvis vill jag säga att en av de viktigasteåtgärderna för att frigöra resurser till den offentligasektorn är att få ned sjukskrivningarna och därmed destora offentliga utgifter som följer av dagens högasjuktal. Regeringens mål är att halvera sjukfrånvarontill 2008. För att uppnå målet krävs ett långsiktigtarbete som har inletts med regeringens strategi förökad hälsa i arbetslivet.En insats inom ramen för strategin som är värd attnämna i sammanhanget är det stöd som regeringengivit till försöksverksamhet inom det förebyggandeoch rehabiliterande arbetet i offentlig sektor.Anf. 42 ():Herr talman! Jag tackar för svaret på min inter-pellation, men jag kan konstatera att jag inte är nöjdmed svaret.Jag kan ändå konstatera att svaret är utformat påett sätt som jag förmodligen också själv skulle hagjort om jag hade haft statsrådets roll. Jag säger detför att belysa att frågan är svår, och frågan påverkarhela samhället. Trots det måste frågan lösas.Det här visar att det måste till ett stort mått avnytänkande för att lösa frågan. Här går det inte att hanågon form av dogmatiskt tänkande, som jag upple-ver att frågan och hela sektorn brottas med. Med deninriktning vi har kommer vi inte att uppnå jäm-ställdhetsmålet på lönesidan mellan män och kvinnorunder en mansålder. Det är givetvis inte acceptabelt.Få är de grupper som med glada rop säger att de gär-na avstår sin löneutveckling till förmån för högrelöneutveckling för kvinnorna.Statsrådet lyfte fram att det finns problem inomsåväl den privata som den offentliga sektorn. Det ärgivetvis rätt. Men det är ändå den offentliga sektornsom ger signalerna för den positiva utvecklingen påområdet. De signalerna saknar jag. Jag förnekar inteatt det finns som uttalas på området, men jagsaknar de konkreta åtgärderna.Löneskillnaderna mellan män och kvinnor harökat . Det är då frågan harvarit i fokus, då vi har haft en högkon-junktur och som också sjukskrivningen -åtminstone under huvuddelen av 90-talet - har varitmåttlig. Jag kan konstatera att åtgärder , när vigår in i en begynnande lågkonjunktur, inte är så sär-deles enkla att vidta.Statsrådet hävdar att lösningen på frågan finns attsöka i de sänkta sjukskrivningstalen. Jag delar givet-vis uppfattningen att sjukskrivningstalen måste nedoch att det kan vara en del i förutsättningarna för attfå upp kvinnolönerna, men motiveringen är inte fulltut trovärdig.Många är sjukskrivna på grund av att desaknar uppskattningen i arbetet. Uppskattningen iarbetet är till stor del en fråga om lön. Det är härsjälvkänslan hos människor grundläggs.Vid en utfrågning av riksbankschefen, chefen förMedlingsinstitutet och chefen för var beskedet mycket tydligt.Lönebildningen i får inte överstiga om viska klara vår fortsatta välfärd. går landetskommuner ut och säger tydligt att de inte klarar enlönebildning . Vi vet dessutom att det nuaktualiseras ytterligare åtgärder som kommer attlägga ytterligare tyngd på bördan. Det innebär att helavår välfärd är i fara.Statsrådet nämner att det här har ingenting medEMU att göra. Jag delar den uppfattningen. En sundekonomi måste vi ha oavsett om vi är med i EMUeller är utanför. Men det här visar däremot att utrym-met för att rikta löneökningar till kvinnoyrkena sak-nas. Det visar dessutom att kravet att använda pengarsom frigörs om vi lyckas sänka ohälsotalen är orea-listiskt. En sådan åtgärd skulle förmodligen ytterliga-re öka kostnaden för lönebildningen och därmedriskera vår välfärd. Med andra ord: Vi har ett mång-faldigt moment 22 i hela frågan. Men på något sättmåste vi lösa den.Som jag ser det finns lösningen i att driftformernahar förändrats inom den offentliga sektorn, det villsäga förts över till den konkurrensutsatta sektorn. Denfinns också i att öka produktiviteten inom sektorn ochatt kunna tillgodoräkna sig produktiviteten. Jag skullevilja höra om statsrådet är öppen för den typen avnytänkande.Anf. 43 ():Herr talman! I svaret på inter-pellation talade statsrådet om att personalpolitiken ärarbetsgivarens ansvar och att han är övertygad om attde offentliga arbetsgivarna kan göra mer än . Dåvill jag lyfta fram denna fråga i ett speciellt perspek-tiv. Det handlar nämligen om vad som kan görasinom Regeringskansliet.Detta frågar jag i min egenskap av ledamot avkonstitutionsutskottet. KU har under de senaste årenvarit en vakthund när det gäller jämställdheten i Re-geringskansliet. Vi följer frågan noga. Vi har kunnatkonstatera att det står inte jättebra till ens i Reger-ingskansliet. måste vara en bästatänkbara förebild för alla myndigheter inom offentligsektor när det gäller jämställdheten.Det visar sig nu att det finns löneskillnader mellanmän och kvinnor. Men vad som oroar mig är att löne-skillnaderna ökar i takt med åldern. Det är lägre löne-skillnader mellan män och kvinnor i lägre ålder, menju äldre man blir desto mer ökar löneskillnaderna. Ikategorin tjänar männen merän kvinnorna. Detta beror enligt svar från Regerings-kansliet till på skillnaden i titlarmellan män och kvinnor i gruppen. Det finns andraskillnader också, där man från Regeringskanslietssida skyller på arbetsuppgifterna och titlarna. Despelar tydligen stor roll för lönesättningen i Reger-ingskansliet. Det låter lite omodernt och gammaldags.Det finns en annan sak man också måste varamedveten om, nämligen de högre tjänsterna, till ex-empel ambassadörer och myndighetschefer. Det finnsfärre kvinnor som är ambassadörer, och det finnsfärre kvinnor som är myndighetschefer. Där finnsockså löneskillnader, och där har äldre kvinnor ettsämre utgångsläge lönemässigt och karriärmässigt förde högre posterna. Jag är angelägen om att få vetavad statsrådet är beredd att göra för att rätta till detsom vi i upplever som storabrister i jämställdhetspolitik.Jag passar på att säga att jag är glad över att frå-gorna om jämställdheten dels har väckts av en medel-ålders man, dels debatteras av två medelålders män.Det är en fråga som alldeles för länge har varit kopp-lad till att den är intressant bara för kvinnor.Anf. 44 ():Herr talman! Jag noterar att statsrådet, liksom jag,har glömt sin 100 %-knapp hemma . Vi får repa-rera den skadan. Statsrådet börjar genast dramatisktatt leta efter sin knapp!Herr talman! Jag har också tittat på de meningarHelena citerade, det vill säga att personal-politiken är arbetsgivarens ansvar. Jag tror på före-dömets makt. Jag tror att det är otroligt viktigt att vipolitiker, som stiftar lagarna kring jämställdhet, ocksåagerar föredömen - de politiska partierna, men inteminst . Därför är det allvarligt attlöneskillnaderna mellan män och kvinnor ökar i Re-geringskansliet.Kristdemokraterna har roat sig med att ta fram litestatistik på hur lönerna såg ut och hur de såg ut iseptember 2002. Det är förödande läsning. Om mangår in och tittar på en enskild tjänst, typ handläggare,som det finns flest av, ser man att det finns ett löne-övertag för män i alla departement, vid bägge tillfäl-lena. I statsrådets eget departement, Näringsdeparte-mentet, var skillnaden mellan kvinnor och män1 2001. 2002 hade den löneskillna-den ökat till per månad.Det kanske inte är anmärkningsvärt i sig, men omman tittar på helheten är detta fallet i nästan samtligadepartement. Löneskillnaderna mellan män och kvin-nor ökar basis, trots att diskussionen ochdebatten förekommer. Det måste vara ett absolutmisslyckande för jämställdhetsministern, som inte ensi sitt eget härad kan se till att det är en rimlig löneut-veckling också för kvinnor.Nu står alltså och mitt hopp härtill att statsrådet kan gripa in och se till attdet blir lite förändringar . Det här är viktigt.Föredömets makt är viktig. Ska vi fungera och halegitimitet som lagstiftare måste vi också försökafölja de lagar som vi själva stiftar och tycka att de ärviktiga.Min fråga är: Är statsrådet beredd att också med-verka aktivt till att det blir en förändring i Regerings-kansliet, där man är arbetsgivare?Anf. 45 Statsrådet ():Fru talman! är det både enkelt och kul attfå svara rakt: Ja, jag är beredd att medverka till att detblir jämställda löner i . Det är själv-klart. Jag tror inte att jag behöver gripa in - det kom-mer regeringen som helhet att anstränga sig väldeligaför.Det är viktigt, inte enbart för att vara det goda ex-emplets makt utan också för de enskilda individersom jobbar i och på andra arbets-platser, att man får lön efter det jobb man har och attlikartat och lika arbete värderas lika.Detta är inte helt mitt ansvarsområde, om ens nå-got, i statsrådskretsen, så jag ska inte fördjupa migmer i det. Jag tror att det räcker med det svar som jaghar givit.Jag tänker vara väldigt försiktig med att nu uttalamig för regeringens räkning inför de avtalsförhand-lingar som är inledda på det offentliga området närdet gäller hur löner ska fördelas. Det vore dumt omregeringen skulle ha synpunkter på ett sådant sätt attdet försvårade de förhandlingarna. Det tänker jag inteha.Däremot vill jag ta upp den fråga som ställer om driftsformerna. Det känns som omvi har väldigt olika uppfattningar där. Det blir väl intestörre löneutrymme, som säger iinterpellationen, om man ökar konkurrensen om lö-nerna mellan individer. Man kan möjligen hävda attdet skulle öka produktiviteten eller något sådant, menlöneutrymmet blir ju givet utifrån produktivitetsök-ningen, alldeles oberoende av om man konkurrerareller inte om löneökningsutrymmet.När det gäller frågan om driftsformer i övrigt villjag säga att jag tror att har en föroptimistisk syn på andra driftsformers förmåga. Detförtjänar att sägas tydligt att lönerna för kvinnor ihandel, i hotell och restaurang, i tvätterier eller i städ-branschen, som är typiska privata branscher där detförekommer både stora och små företag och som ärsynnerligen marknadsmässiga, väl inte är något före-döme, så att det skulle visa att andra driftsformer ären metod för att skapa mera jämna löner.Man kan väl diskutera driftsformer av andra skäl,men jag tror inte att de är det exempel som behövs föratt hävda att då kommer löner att bli jämna, då kom-mer sjuktalen att bli låga och då kommer personalpo-litiken att synliggöra medarbetarna, som säger. Det tror jag inte på.Anf. 46 ():Herr talman! Jag tror inte att det här är en mans-eller kvinnofråga. Vi ska inte göra den till det. Dethär är en medborgarfråga. Det är ett stort mått av suntförnuft i den här typen av diskussioner att man ska hasamma lön för samma arbete.Det vedertagna synsättet är att det är denkonkurrensutsatta marknaden som är den löneledan-de. Tittar vi på om vi då ska få ett utrymme och ändåhålla oss inom Edinnormen är det en produktivitets-tillväxt vi behöver ha för att få det här utrymmet.Offentlig sektor anses inte ha någon ökad produkti-vitet, vilket jag tycker är mycket mystiskt. Men såfungerar uppenbarligen systemet - detta trots exem-pelvis den revolution vi har haft inom vårdsektornunder , som utan tvekan skulle kunnage "vinster" som kunde återföras till sektorn.En väg att komma runt det här är att konkurrens-utsätta den här sektorn. Det skulle bryta ned gamlainvanda mönster och ge kvinnorna möjligheter till enbättre löneutveckling. Men det kräver att man har enny syn på driftsformerna inom detta område. Då kanman naturligtvis säga att det här är nonsens. Men såär det inte, som jag ser det.Jag har själv i majoritet tillsammans med statsrå-dets företrädare i mitt hemlandsting privatiserat hälf-ten av primärvården. Det har inneburit att kvinnornainom den privata sidan av vården har fått högre löner.Det har inneburit att verksamheten inom såväl denoffentliga som den privata sidan har höjt sin kvalitet.Det har dessutom inneburit att sjukskrivningarnainom den privata delen har minskat.Det här beror givetvis på någonting. Det är dentypen av någonting som jag vill lyfta fram. Man haralltså möjligheten att på ett annat sätt göra de häromprioriteringarna än vad vi har i offentlig sektor.Dessutom har man gjort det här inom befintlig eko-nomisk ram.Det kan vara värt att ha med det här i den kom-mande diskussionen inom ert parti, statsrådet. Åkgärna till och studera det här hos erapartikamrater!Jag hävdar dessutom att jämställda löner inom of-fentlig sektor inte enbart är en fråga för arbetsmark-nadens förhandlare, för politiker eller för arbetsgiva-re. Det är en fråga för hela samhällssektorn. Vi kom-mer inte till rätta med kvinnolönerna utan att sam-hället tar ett övergripande ansvar. Alla parter måste semålet i det här. Vi måste se behovet av attitydföränd-ringar på det här området, och vi måste i aktiv hand-ling visa att vi vill göra någonting.Jag upplever att regeringen talar mycket om dehär satsningarna, men jag upplever inte att man upp-visar de goda exemplen för hur man ska lösa det. Jagkan ändå tycka att statsrådet och jag är överens itanken, men knappast i handlingen.Anf. 47 ():Herr talman! Jag konstaterar att statsrådet och jagväl får agera vakthundar var och en på sitt håll när detgäller att arbeta för ökad jämställdhet mellan kvinnoroch män.Jag fick inget svar på frågan om det som jag tyck-er är extra problematiskt, som jag berörde, nämligenatt löneskillnaderna i ökar mellanmän och kvinnor i takt med att åldern stiger. Så är dettydligen på olika håll i samhället. Jag har sett denuppgiften på andra håll. Som medelålders kvinnakänner jag ett problem med detta för mina medsyst-rar, alltså att man känner att man är utsatt inte baraför en könsdiskriminering utan också för en ålders-diskriminering.Jag vill höra om statsrådet har några funderingarkring om man kan titta särskilt på detta inom Reger-ingskansliet och om man också är beredd att gå in ochtitta på lönesättningen när det gäller de riktigt högatjänsterna. Det är viktigt att kvinnor får höga tjänster.Det är också ett sätt att arbeta för ökad jämställdhet.Men det är också viktigt att man då tittar på lönesätt-ningen så att till exempel kvinnliga generaldirektörerinte har sämre löner än manliga. Hur ser det ut för dekvinnliga ambassadörerna jämfört med de manliga?Hur fördelar sig detta över åldrar?För att denna diskussion ska bli meningsfull ifortsättningen måste vi ha dessa uppgifter till grundför att arbeta vidare. Än en gång måste vi se till attRegeringskansliet och de statliga myndigheterna ärförebilder för inte bara den offentliga verksamheten isin helhet utan också för hela samhällslivet. När vidiskuterar dessa frågor med företrädare för den pri-vata sektorn ska vi kunna säga: Titta! Vi har lyckatsinom den offentliga sektorn. Ni ska kunna klara detockså.Anf. 48 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror inte att jag behöver ta till såstora ord för egen del när det gäller behovet av attutjämna skillnaden mellan mäns och kvinnors löner.Jag har ägnat ett halvt liv åt löner och lönebildning.Jag har slagits i många och långa förhandlingar för attinte minst få upp de lägst avlönades löner och därmedockså många kvinnors löner. Engagemanget kvarstår.Det försäkrar jag. Som ansvarigt statsråd tänker jag ivarje fall vara formell när det gäller umgänget mellanstaten och parterna i lönebildningen.Samhället ska ta ansvar. Ja, det ska det göra.Samhället som arbetsgivare - oavsett om det handlarom stat, kommun eller landsting - kan ta ansvar föratt vi har goda arbetsplatser och goda arbeten och attdet finns möjlighet för människor att utvecklas ochväxa i sin anställning. Samhället ska också ta ansvarför att det finns pengar till de löner och löneökningarsom parterna kommer överens om. Men det är intesamhället som ska sätta lönerna. Det ska ske i avtals-förhandlingar mellan parterna.När det gäller att säkerställa att de löner som manförhandlar fram också kan finansieras har samhälletsom arbetsgivare - stat, regering, riksdag, kommuner,landsting och politiker på hela fältet - detta ansvar.Det måste vi naturligtvis ta.Helena återkommer till frågan om löne-skillnaderna. Det är sant att de ökar med stigandeålder. Men löneskillnader grundläggs, såvitt jag harförstått, mycket tidigare när kvinnor stannar hemmaoch föder barn. Då uppstår en löneskillnad mellankvinnor och män som följer med i stort sett livet ut.Den utjämnas inte. Det är min analys av varför detuppstår skillnader. Det handlar inte enbart om detta.Men det är en av orsakerna och den följer med.Det är naturligtvis väldigt viktigt att göra detmöjligt för kvinnor att både vara hemma och födabarn och att kunna göra karriär och få inkomstertidigt i livet så att inte skillnaderna uppstår.Jag vill ge saker och ting dess rätta namn. Löne-diskriminering är någonting som sker på en enskildarbetsplats. Skillnaden mellan sektorer utgörs avorättvis och ojämställd lönesättning som inte man kankomma till rätta med utifrån lönediskrimineringsla-gar. Det måste åtgärdas i avtalsförhandlingar därkraftmätning får ske mellan alla ingående parter.Anf. 49 ():Herr talman! Jag måste börja med att säga att jaghar uppriktig respekt för statsrådets vilja på området.Det gäller att få med de övriga på vagnen.Samhället har ett klart ansvar för att vi bevarar vårvälfärd och även utvecklar den. Givetvis ska samhäl-let inte gå in och sätta lönerna. Det är arbetsmarkna-dens parter som ska göra det. Det gäller även att fåarbetsmarknadens parter att se sitt ansvar i samman-hanget.Vi kan här ge de rätta signalerna och de rätta fö-rebilderna. Jag tror inte att vi ska underskatta betydel-sen av att ge signalerna. Det påverkar även det privatanäringslivet.Vi har också rollen att skapa spelplanen. Vi skakratta i manegen och lägga grunden för en positivutveckling. Jag är övertygad om att en förändrad synpå driftsformerna inom offentlig sektor är en väg attgå fram på detta område.Jag uppmanar än en gång: Åk och prata med erapartikamrater i ! Socialministern var därunder valrörelsen och menade att där fanns landetsbästa primärvård. Notera att hälften är i privat regi!Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 2002/03:202 omkonkurrensen på byggmarknadenAnf. 50 Statsrådet ():Herr talman! har frågat om jagavser att vidta åtgärder för att förhindra att statensjälv inte ska snedvrida och begränsa konkurrensengenom utvecklingsbolag som gynnar två domineran-de aktörer inom byggbranschen samt vilka åtgärderjag avser att vidta för att stimulera framväxten av flersmå och medelstora företag inom byggbranschen.Låt mig först konstatera att jag delar uppfattning-en med om att konkurrensen inombyggsektorn behöver förbättras. Regeringen arbetarmed frågan ur flera perspektiv. Som exempel vill jagframhålla det arbete som Byggkostnadsforum genom-för. Byggkostnadsforum har visat att det är fullt möj-ligt att producera långsiktigt hållbara och estetiskttilltalande bostäder till rimliga kostnader. Genom attvisa på ett stort antal goda exempel från hela landetstyrks påståendet att det går att bygga bostäder tillrimliga kostnader. I detta sammanhang har Bygg-kostnadsforum visat på bland annat alternativa sätt attsköta upphandling för mindre aktörer på marknaden.Det ingår i Byggkostnadsforums uppdrag att bidra tillatt kopplingen mellan byggsektorn, forskningscentraoch företag utvecklas i syfte att bättre utnyttja forsk-nings- och teknikframsteg för att skärpa konkurrensenoch bidra till ökad effektivitet och mindre kostnader ibyggande och boende.Konkurrensverket har haftett antal ärenden med anknytning till byggsektorn.Verket prövar bland annat om ett antalhjälpmedel för de enskilda företagens prissättningsom tillhandahålls av installatörsorganisationernainom el- och VVS-sektorn strider mot konkurrensla-gen. Verket har också deltagit i Byggkommissionensarbete och verkar även till exempel genom att yttrasig över olika lagförslag rörande byggsektorn.Byggkommissions betänkande om konkurrens,kvalitet, kostnader och kompetens i byggsektorninnehåller bland annat flera förslag för att förbättrakonkurrensen. Förslagen remissbehandlas under vå-ren 2003.Regeringen har tillsatt en kommitté med uppdragatt se över plan- och bygglagstiftningen. Kommitténska särskilt beakta behovet av att förbättra förutsätt-ningarna för ett ökat bostadsbyggande. Ett förslag tillåtgärder som kan effektivisera beslutsprocessen,inklusive instansordningen för överklagande, samtmöjligheter att överklaga ska redovisas senast den 31december 2003.Som jag nämnt i ett interpellationssvar ar-betar regeringen aktivt för att råda bot på den brist påbyggbar mark som råder i tillväxtregionerna. Detfinns exempelvis mark i , ägd av stat-liga bolag och myndigheter, som skulle kunna görastillgänglig för bostadsbebyggelse. Landshövdingen iStockholms län har fått ett uppdrag rörande ökatbostadsbyggande i . Som en del iuppdraget gäller att landshövdingen ska undersökamöjligheterna för kommunerna att förvärva statligmark för bostadsbyggande. Landshövdingen ska seöver statliga markinnehav samt även vissa statligabolags innehav, exempelvis och , och medverka till att överenskommelserträffas om försäljning av mark för bostadsändamål.Jag vill avslutningsvis nämna att byggsektornsproblem sannolikt vuxit fram . Ävenom kraftfulla åtgärder vidtas kan man förutse att detkommer att ta tid att förbättra byggsektorns funk-tionssätt. Det är i detta sammanhang av intresse attfölja aktörernas egna åtgärder.Anf. 51 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka för svaretpå min interpellation om konkurrensen på byggmark-naden även om svaret inte innehåller svar på minafrågor om statens agerande. Jag vill dock påpeka attdet är glädjande att statsrådet håller med omatt byggkonkurrensen måste förbättras.Förra veckan hade jag nöjet att debattera markpri-ser med statsrådet. Även den debatten handlade omstatens sätt att agera.