prot · GQ0991 · 2003-04-15 00:00:00 — Detta visar att det inte i grun-den har skett någon förändring utan att sysselsätt-ningen bland invandrare bara är ännu mer konjunk-turkänslig än för infödda.Det är väldigt bra att man inte är nöjd. Man serockså själv uppenbarligen sambandet: Man kommerinte att klara ekonomin utan att klara sysselsättning-en, och det målet kommer man inte att klara. Mankommer inte heller att klara målet om att få ned soci-albidragsberoendet till hälften om man inte klararsysselsättningsmålet och så vidare. Det är bra att maninte är nöjd - men förslagen, var finns förslagen?När det gäller att få in invandrare på arbetsmark-naden ska man återkomma med förslag om bättremetoder för validering - oklart när. Man ska åter-komma 2004, alltså , med förslag om kombi-nerad arbetsplatsintroduktion och svenskundervis-ning. Man ska också återkomma med förslagom förbättrad kvalitet på svenskundervisningen. Närska det sättas i verket? Ja, det kommer sannerligen attdröja. Snacka om , var god dröj!Herr talman! Konjunkturer kommer och går, menvår huvuduppgift med den ekonomiska politiken äratt ge förutsättningar för en växande ekonomi. Enviktig förutsättning är då att ha ordning på statsfinan-serna, precis som sade. Problemet ärbara att inte har den ordningen. Hannämnde alldeles att man 2001 hade ett överskottpå 100 miljarder som man nu använder. Ja, men detvar ju pengar från de gamla AP-fonderna. Det var juinget äkta överskott utan bara ett sätt att bokföra omstatens egna tillgångar. Det är inga nya pengar.Regeringen har ingen ordning framöver heller.Det överskott man talar om nu och talade om förevalet är helt och hållet placerat i det autonoma pen-sionssystemet. Hälften av det är grundlagsskyddadprivat egendom i premiepensionssparandet, och res-ten är inbetalningar som är regelstyrda i AP-fondssystemet och någonting som faktiskt BosseRingholm inte disponerar. I och för sig tycker jag attdet känns tryggt att han inte gör det.Enligt regeringens egna besked kommer stats-skulden att öka med nästa år.Själva budgetsaldot, när man rensar från olika sådanahär omdisponeringar, har ett underskott på 20, 30, 40miljarder vartenda år framöver. Det här är inte ac-ceptabelt. Men det är faktiskt inte heller acceptabeltatt försöka blanda bort korten för medborgarna ge-nom att stå här, , och låtsas som omdina och mina pensionspengar går att disponera förannat.Folkpartiet tycker att ordning och reda i statsfi-nanserna är ett väldigt viktigt mål. Jag tror att allasom granskar våra förslag och besked och jämför demmed förslagen och beskeden från regeringen ocksåkan konstatera att vi har betydligt större möjligheteratt klara hem detta.Vi talade klartext före valet. Om hade haften regering med ett starkt liberalt inslag hade vi lagtfram en vårbudget för jobb och tillväxt. Tyvärr har viinte en sådan regering, och därför kommer vi i denliberala riksdagsgruppen att lägga fram vårtalternativ.(Applåder)Anf. 5 ():Herr talman! utnyttjade de goda åren väl.Så sade finansminister , faktisktexakt , när han inledde re-missdebatten angående förra årets vårproposition. Omsanningen ska fram, och det ska den väl somdenna, hade det varit naturligt med en negation redandå: utnyttjade inte de goda åren väl, bordeBosse ha sagt. Detta tycker jag blir alltmeruppenbart för som går.Sverige hade draghjälp aven väldigt god internationell konjunktur. Detta höll isig en bra bit in . Men inte togSocialdemokraterna tillfället i akt att genomföra ensnågra av alla de förslag till strukturella reformer somvi kristdemokrater, som hela den borgerliga opposi-tionen, som , som , somVärldsbanken och som Internationella valutafondenhar rekommenderat - icke!Allt detta hade naturligtvis varit viktigt för attskapa ett drägligare företagsklimat och bättre förut-sättningar för den ekonomiska tillväxt som vi måsteha för att ge våra barn en bra utbildning och våragamla en anständig vård.Vi kan titta i vår omgivning och se att det faktisktgår att lyckas med detta om man genomför den härtypen av reformer. Om hadehaft samma tillväxt som sedan parti tog över regeringsmakten och hans förstabudget började gälla 1995 hade vi haft en brut-tonationalprodukt som hade varit ca 200 miljarderhögre som grund för att finansiera den gemensammavälfärd där kommuners och landstings och statenskassakistor gapar tomma.Då, , var det fortfarande fem må-nader kvar till valet. Men hade redanbörjat sjunga upp sig inför de valser han tänkte dra ivalrörelsen. Den borgerliga oppositionens varnings-rop liknades som vanligt vid olyckskorpars kraxandefrån mörka dysterkvistar. Själv sjöng han den egnaregeringens lov.En vers handlade om att hade fått fyraguldmedaljer. Det är ju alltid trevligt. Dessa hade vifått i grenar som var väldigt lovande för vår tillväxt-potential. Ja, vem tror inte att har en bra till-växtpotential? Men det handlar ju om att föra enpolitik som tar till vara potentialen, och det har inteSocialdemokraterna gjort - tvärtom, skulle jag viljasäga.Jag ska ta några exempel.Småföretagardelegationens förslag - detta varfaktiskt ett löfte inför valet , -ligger i stor utsträckning fortfarande kvar i skriv-bordslådorna på och Finansde-partementet.Sverige har dubbelt så höga skatter på företagandesom genomsnittet av EU-länderna.Mer än 35 % av de 250 största företagens huvud-kontor kommer sammantaget under detta år att varautflyttade ur landet.Vi är snart det enda landet inom EU, där vi har frirörlighet för kapital, som har kvar förmögenhetsskat-ten, som enligt beräkningar hardrivit ut av svenskahushålls sparkapital till oredovisade konton i utlandet.Detta skulle vara ännu mycket mer pengar om inteSocialdemokraterna hade gjort undantag för de allrarikaste, för aktiemiljardärerna.Småföretagarna kan naturligtvis känna avund motaktiemiljardärerna men också samhörighet med låg-inkomsttagarna. Det finns nämligen knappast någotannat land som beskattar sina låginkomsttagare, tillexempel de vårdanställda, så hårt som och gör.Med en förkvävande regeldjungel och skadligaskatter undermineras naturligtvis en aldrig så löftesriktillväxtpotential. Inte undra på att det saknas resurseratt betala vårdens kvinnor anständiga löner.Utan tillväxt finns bara nedskärningar att fördela.Det har vi varnat för tidigare, och ser vi att ävenSocialdemokraterna förstår att detta stämmer.Nu gapar, som jag sade, kommuners och lands-tings kassakistor tomma till följd av denna dåligatillväxt. Men trots egen skuld till detta valsade stats-ministern ut i valrörelsen med maningar till hundratu-sentals lågavlönade och sade: Det är er tur nu! Det är budskapet.Nog jobbar många vårdbiträden för mager lön.Men när indirekt uppmanar de kom-munalanställda till strejk är detta ännu ett tecken påen regerandets etik stadd i förfall. Och det är natur-ligtvis också ett kraftigt underbetyg till den egnapolitiken att den inte leder fram till anständiga löner.Så talar en som har tappat greppet.Jag går förbi här i och ser ger inbillade sjuke. Någon sådanhade regeringsföreträdarna aldrig träffat på när vikristdemokrater diskuterade sjukfrånvaron för ett årsedan. Vi ville ha krafttag mot ohälsan och ett stäv-jande av missbruket. Men vi avhånades av det enastatsrådet efter det andra. Ända närohälsotalen började skena har Socialdemokraternafaktiskt suttit med armarna i kors, och de har varkenförsökt beivra missbruket eller bemästra huvudpro-blemet med den ökande ohälsan. Och gör man detsjukaste av allt, man lägger över ännu större kostna-der på företagen utan att sänka arbetsgivaravgiftensamtidigt som man drar ned på förmånerna för desjukskrivna. Varför, , hörde vi ing-enting om det i valrörelsen?Herr talman! Utan ett bättre näringsklimat paratmed bättre drivkrafter för arbete, utbildning och ent-reprenörskap går det aldrig att tillfredsställa de skri-ande behov som finns inom barnomsorgen, inomskolan, inom sjukvården och ända upp till den äldre-omsorg som ofta på grund av just denna inhumanaresursbrist inte ens gör skäl för namnet omsorg.Man måste fråga vad det egentligen beror på attSocialdemokraterna nu inte tar sig i kragen och läggerfram förslag som kan bryta den utveckling som nufaktiskt har gjort till fattigaste land.Man döljer sig till exempel bakom talet omgoda och sunda offentliga finanser. Men sanningen,, är att ni gör ert bästa för att dölja attni ska låna till den löpandedriften av mellan 2003 och2006. Jag minns en som sade, det var förresten GöranPersson: Den som är satt i skuld är icke fri. Om denlogiken håller kommer ofriheten nu att breda ut sigmed 57,4 miljarder kronor.Herr talman! Det är flera som redan har påpekatatt Socialdemokraterna nu drar tillbaka sina vallöftenett efter ett. Löftena har gjort sitt för att man skullevinna makten. Men Socialdemokraterna har ocksåsatt upp mål för politiken. Och jag vill nu passa på attfråga finansministern: , om ens några, mål trorBosse att han kommer att nå? För ett årsedan stod här i talarstolen och sadeatt man vill sätta kampen för jobben främst, att sys-selsättningen ska fortsätta att öka, att arbetslöshetenska minska och att fler företag ska startas. BosseRingholm sade att det alltid ärnummer ett på dagordningen för en socialdemokratiskregering.Nu pekar allt i stället på att antalet socialbi-dragstagare kommer att öka. Man kommer inte attlyckas vare sig med sysselsättningsmålet, arbetslös-hetsmålet, målet för finansiellt sparande, målet omhalverad ohälsa eller målet om antalet socialbi-dragstagare. Det enda mål som man antagligen kom-mer att klara är utgiftstaket.Herr talman! Det var väldigt mycket elände somskulle halveras i samband med valrörelsen. Det be-ståndande efter valet är en ovanligt kort halveringstidpå Socialdemokraternas vallöften. Fler och fler anseratt regeringen faktiskt har lurat till sig valsegern.Många småbarnsföräldrar tog s-valsedeln för att pap-pa skulle ha råd att vara hemma med de små barnen. Istället för de utlovade låga avgifterna, mindre barn-grupper och mer personal får föräldrarna nu betalahögre avgifter på dagis utan att kommunerna får be-hålla dessa pengar. Alltså: Nya resurser för att minskabarngrupperna uteblir. Vad kallar man sådant, BosseRingholm? Svek är väl ett för svagt ord? Men allasvikna vallöften till trots är det största sveket ändå attSocialdemokraterna i sin vårbudget 2003 i praktikeninte gör någonting alls för att vända utvecklingen tilldet bättre vare sig för svensk företagsamhet eller förfolk i allmänhet.(Applåder)Anf. 6 ():Herr talman! Jag är glad, jag är besviken, och jagär sugen på revansch. Jag är glad över att Vänsterpar-tiet har gjort det svåra valet och sagt ja till gemen-samma förslag för att klara årets budget.Att välja samarbete, herr talman, är ibland en svårväg. För dem som vill spela bluffstopp både till högeroch till vänster finns det alltid utvägar. För dem finnsdet växlingskontor där man alltid kan växla en hund-ring i tre 50-lappar.Herr talman! Vi har hört tre av dem här . De kritiserar besparingarna, de säger att vi måsteha en starkare budget, och så lovar de sänkt skatt. Tre50-lappar för en hundring. Vi har tur att vihar en sådan opposition, Bosse.Men att resa sig upp och smälla i dörren och ställasig utanför är inte svårt. Att lova allt gott och att taavstånd från allt jobbigt är enkelt. Men att välja attfortsätta ett rödgrönt samarbete är bra för jobben, ochdet är bra för rättvisan.När man hör dessa alternativ är jag så väldigt gladatt vi klarar att hålla ihop på vänstersidan därför attpolitisk kris och rentav hot om nyval skulle ganskasäkert leda till en fallande krona och stigande räntor.Och det skulle kosta jobb och öka klyftorna. Det äreffekter som skulle vara manna från himlen, AlfSvensson, för ja-sidan i omröstningen om EMU. Dettänker man inte på - icke.Vi har hört att det alltid finns ett borgerligtalternativ. Bevare mig från detta. De ska inte kritiseraoss för budgettricksande. Vi ska komma tillbaka tilldetta i denna debatt. De som lovar sänkt skatt ochsom kritiserar besparingar ska inte kritisera oss för attbluffa med budgeten.Vi vet att det till och med finns ännu ett knepigarealternativ. höll rentav på att förhandlamed dem ett tag. sade som tur var nej, och vislapp den röran, . Tack för att du är härhos oss . Det värmer.Vi fick ett konkret och handfast politiskt samar-bete på 121 punkter som vi kan stå för i stället för denoreda som annars skulle ha inträffat. Och en av dessapunkter är satsningar för kommunerna. En annan äråtgärder för att minska löneklyftorna mellan kvinnoroch män. Och alla som har varit på ett sjukhus vet attdet behövs fler händer inom vården. Alla som harbesökt en skola vet att eleverna och förskolebarnendär behöver fler vuxna. Och det kan räcka med att hasett på TV för att veta att de äldre har rätttill mer. Och alla som vet - jag vet det, - vadman betalar till exempelvis undersköterskor och tillpersonalen i förskolan vet att deras löner borde höjas.Men det blir inte mer till löner med stora skattesänk-ningar, indragningar och besparingar som de borger-liga föreslår. Det blir det icke. Tro inte på svartväx-larna! De gråter krokodiltårar över våra bespa-ringar och är mer vårdslösa med budgeten än vad vinågonsin har varit. Fy för krokodiltårar.Jag är glad , herr talman, att vi nu ger beskedtill kommunerna att de via skattesystemet ska få yt-terligare . Och medtidigare beslut blir det en förstärkning för kommuner-na . Jag vet väl att7 miljarder kronor inte löser kommunernas problem.Men de gör det lättare för kommunerna att hanteraproblemen. Och det motsvarar i löneut-rymme eller 20 000-25 000 tjänster. Det är inte jagsom bestämmer vart detta ska gå. Det ska kommu-nerna göra. Men visst är det en förstärkning.Herr talman! Jag är inte bara glad, utan jag är ock-så besviken - besviken över att vi just nu inte kanklara att betala för en höjning av taken i sjuk- ochföräldraförsäkringarna. Det är särskilt besvärligt förbarnfamiljerna, för de behöver en bättre försäkringsom stärker jämställdheten och barnens rätt till tidmed båda föräldrarna.Varför blir det så här? Ja, svaret är enkelt: Vi fickmindre inkomster och större utgifter än beräknat.Statens underskott stiger då från ungefär 13 till upp-emot 30 miljarder, och då tvingas vi spara.Men vad hade hänt om de borgerliga hade suttitvid makten - de som skulle sänka skatten så himlamycket detta år? Hur hade underskotten då sett ut,och vad hade de då tvingats komma med för sparpa-ket denna vår? Huja mej, vilken tur att vi slipper det!Jag är besviken över att jag inte har hittat bättresparförslag för att klara budgeten för . Detsvåraste var inte att enas om besparingar vad gällerförsvar och vägar, utan det svåra var besparingarnavad gäller miljön och att skjuta upp en del av bi-ståndsökningen. Allra svårast var försämringen avsjukförsäkringen och den extra vecka då arbetsgiva-ren måste stå för sjuklönen. Det var svårt - visst,! Men vi har också fått en förbättring i ochmed att vi nu har ett högkostnadsskydd även för detvå existerande veckorna, så man kan väl säga att detär ett steg åt fel håll och två steg åt rätt håll.En del kommer att tjäna på det, och en del kom-mer att förlora. Det är faktiskt fler företag som kom-mer att vinna än det är företag som kommer att förlo-ra. Ingen borde förlora - visst är det så - men vimåste ju också hantera verkligheten och en verkligbudget.Jag tycker inte om detta därför att det slår motmänniskor som redan har det besvärligt. Jag förståratt ingen blir friskare av sänkt ersättning, och jagbegriper att den förlängda arbetsgivarperioden gör detsvårare att anställa. Men varken jag eller vi i Vänster-partiet, och inte heller någon annan, kunde presenteraandra, snabba besparingar som bet under året.Att höja skatten för dem som tjänar bra ellermycket är ingen lösning för årets budget. Sådanabeslut skulle ge inkomster först eller år 2005.Ökade inkomster hjälper inte när taket är sattoch inte någon ens vill diskutera möjligheten att ju-stera det.Vi har lovat att hålla taken, och vi håller våra löf-ten. Vi har också nu fått igenom detta med att vimåste se över budgetsystemet. Systemet ska ju kunnafungera också i lite sämre tider.Herr talman! Min idé är enkel: Jag vill bygga omfolkhemmet så att det blir rymligare, och jag vill gedet både ett innertak och ett yttertak. Under innertaketfår befintliga system - såsom sjukförsäkringen -samsas om utrymmet med nya reformer. Men vi be-höver också ett extra utrymme - låt säga en vindunder ett yttertak - med resurser så att vi har möjlig-het att göra satsningar vid sämre konjunkturer ochökad arbetslöshet.Herr talman! Det vore en beprövad och klok poli-tik. Tro mig, för den är tillämpad . Det är bara attläsa historien.Men att lägga om tak tar tid, och dagens problemmåste vi hantera . Vårt gemensamma - ja, helaSveriges - problem är att kostnaden för ohälsan harökat från 28 miljarder till 49 miljarder år2002. Det är en kostnadsökning med ungefär 20 mil-jarder, 5 miljarder per år.Herr talman! Så här kan vi inte längre ha det!Vi har dock gjort mycket. Vi har lagt framen rad konkreta förslag, bland annat om anställnings-stöd för långtidssjuka, för en effektivare sjukskriv-ningsprocess. Siffrorna går åt rätt håll men det är förlite och går för långsamt. Det är bara att vara ärligoch erkänna det. Det krävs mer.Regeringen har försökt på egen hand. Parterna påarbetsmarknaden har försökt på egen hand. Alla par-tier har presenterat sin lösning och kritiserat andrasidéer. Var och en har blockerat den andres lösning,och ingen har då lyckats.Herr talman! Så här kan vi inte längre ha det!Det är dags för en folkrörelse mot ohälsa och ut-slagning från arbetslivet. Från den 1 januari 2004måste vi ha ett nytt system med ekonomiska driv-krafter mot ohälsan som kan accepteras av det poli-tiska systemet, löntagarna, arbetsgivarna och företrä-darna för hälsovården.Herr talman! Det räcker inte med nya betalsystem,utan vi måste alla hjälpas åt. Med "vi" menar jag alla,alla vi som bor i . Vi behöver en verklig folk-rörelse mot ohälsan. Det handlar om att vi måstehjälpa varandra på arbetsplatser och i grannskap. Detkräver arbetskamrater, chefer och vårdpersonal somverkligen bryr sig. Att bara sjukskriva sig eller attsjukskriva en medmänniska är ingen lösning.Herr talman! Jag talar nu om solidaritet. Jag talarom klassisk folkhemsmoral, arbetarmoral. Men för-växla aldrig denna med högerns klassiska kritik omatt människor är lata och fuskar!Och, , tala inte om den inbillade sjuke, fördå kommer jag att börja tala om en annan pjäs avMolière, om Misantropen, gnällspiken. Så säg inte såom sjuka!Vi ska hjälpas åt, och jag vädjar till ochkristdemokraterna och till alla väljare i om atthjälpas åt ute på arbetsplatserna, om att bry sig omvarandra och se till den andre och se allmänmänni-skan. Lösningen ligger i lokal samverkan, satsningarpå arbetsmiljön och rehabilitering, en bättre arbetsor-ganisation och en arbetslivsreform för mindre stress -rimliga arbetskrafter och rimliga krav, krav som kankombineras med verkligt stöd.När vi får i gång en sådan folkrörelse och skaparde reglerna kommer vi att få ned ohälsan och minskadet lidande och den kostnad som ohälsan för med sig.Då kan vi också snabbare än vad många tror i dagåterställa när det gäller besparingarna i sjukförsäk-ringen och ta bort den förlängda arbetsgivarperioden.Karin , det ska vi göra!Herr talman! Jag vet att inte be-höver återställare men det här är återställare som vårtfolkhem behöver snabbare än kvickt.Till slut vill jag ägna en minut åt det viktigaste avallt, något som jag återkommer till i nästa inlägg:jobben. har klarat den frågan bättre än övrigaEuropa. Men där vill jag ge de borgerliga partiernarätt. Vi har inte gjort tillräckligt. måste jagsäga att jag inte har någon större tilltro till ert stan-dardrecept, nämligen sänkt skatt som en säker väg tillfler jobb.Jag ser att siffrorna är sämre än väntat men måletatt åtta av tio ska ha ett riktigt jobb ligger fast. Jag är sugen på revansch, för det målet ska vinå. Därför finns det en rad åtgärder i den här proposi-tionen, och vi jobbar redan på att ta fram fler ochskarpare förslag. Vi ska gå från ohälsa till hälsa ocharbete, från klyftor till jämlikhet och jämställdhet ochfrån besvikelse till utbyggd välfärd.Herr talman! Jag är glad över att Vänsterpartietdriver på i den kampen.(Applåder)Anf. 7 ():Herr talman, ärade åhörare och ärade ledamöter!Jag vill inleda mitt inlägg i den här debatten med ettcitat: "Vi har råd att föra EU:s mest expansiva fi-nanspolitik - - -." Det var för ett årsedan, och det var finansminister som utta-lade detta. Sedan följde en sommar då överbudenhaglade. Regeringens nerver höll inte i valrörelsen.Hålen i statsfinanserna ligger nu i full dager. Trotslarm om både lågkonjunktur och Irakkris redan tidigtförra året från , och det egna valdefinansministern att blunda för de hissade varnings-flaggorna. visar det sig att inga löften höll.Det samlade lånebehovet för staten blir 91 miljar-der . Ohälsans kostnader stiger till 136miljarder - en sjättedel av utgifterna. Kommuner ochlandsting är i kraftig ekonomisk obalans, och arbets-lösheten stiger. Regionala och sociala klyftor ökar,och skillnaden mellan mäns och kvinnors löner ökar.Nu måste det paniksparas i tilläggsbudgeten för att nåeffekt redan det här året. Efter det följer neddragning-ar. Barn och gamla, sjuka och arbetslösa får en gångtill ta ansvaret för att sanera svensk ekonomi.Stolt men inte nöjd, var parollen.Sanningen är att regeringen själv lagat till den härsoppan. Man har helt enkelt struntat i att ta till vara degoda år i statsfinanserna som följde efter förra sane-ringen och med den internationella högkonjunkturen.Regeringen har valt att spela poker med svensk eko-nomi. Under hela valrörelsen talade man om de starkakort man hade. När dessa nu synas i den ekonomiskavårpropositionen visar det sig att man har slängt bortessen och sitter kvar med tvåorna, med de låga kor-ten.Herr talman! vill förändra och för-nya . behövs det radikala och kraftigagrepp på de fyra största problemområdena: tillväxten,företagen, ohälsan och miljön. Om regeringen baravågade släppa loss företagsamheten och livskraften idet här landet kunde vi också ha en bättre ekonomi istaten och därmed säkra välfärden - vården, skolornaoch omsorgen.I finansplanen står det mycket. Bland annat stårdet att arbete och tillväxt är grunden för välfärden.Det är rätt och sant. Så är det. Tillväxt skapas avproduktivitet multiplicerat med antalet arbetade tim-mar. Men i dagens förslag finns det ingenting somskapar ökad produktivitet. Anslagen till utbildning,forskning, infrastruktur och annat produktivitets-ökande minskas.Det finns heller inga anslag som ger ett ökat antalarbetade timmar, den andra viktiga halvan. Det görinte det.Talare efter talare före mig har talat om att deskarpa förslagen saknas. Det är utredningar, kunskap,funderande och allt möjligt sådant, men de skarpaförslagen finns inte här. Tvärtom skräms företagenfrån att anställa fler människor. Det blir svårare för dearbetslösa att ta sig in på arbetsmarknaden, svårareför invandrare att komma in på den svenska arbets-marknaden och svårare för unga människor att få sittförsta riktiga jobb. Det är effekten av de här försla-gen. Det är inte nog med att man sparar; man spararpå fel sätt. Arbete och tillväxt är grunden för välfär-den. Varför lägger ni inga sådana förslag?Sju av tio nya arbeten skapas av småföretagen.Småföretagen är faktiskt bäst i klassen när det gälleratt skapa långtidsfrisk arbetskraft. Det är den fokuse-ring vi måste ha - långtidsfriska människor. Därför ärdet oförklarligt att regeringen i sin strategi för attminska sjukkostnader ger sig på företagen genom attförlänga ansvaret för sjukperioden från två till treveckor. Kostnaderna ökar för företagen oavsett omden anställde har skadat sig på jobbet eller fotbolls-planen! Åtminstone där borde man kunna sortera.Men i finansplanen står det tvärtom att entreprenörs-kap ska underlättas.Jag kan ge ett annat exempel på hur man under-lättar entreprenörskap.