prot · GR0916 · 2003-10-21 00:00:00 — Jag vill understryka att byrån inte kommer att inskränka på det nationella ansvar som alla medlemsstater har för sin egen gränskontroll. Låt mig även nämna en annan fråga på migrationsområdet som behandlades av toppmötet. Det italienska ordförandeskapet har förordat att en koppling bör göras så att länder som fullgör sina skyldigheter att återta sina i EU-länder illegalt invandrade medborgare som belöning skulle få kvoter för arbetskraftsinvandring. Något förvånande hade även kommissionen viss sympati för denna idé. Enligt mitt förmenande är detta helt fel väg att gå. Det var därför mycket glädjande att en stor majoritet av medlemsländerna kraftfullt motsatta sig dessa tankar som helt ströks ur slutsatserna. Ett flertal viktiga utrikespolitiska frågor diskuterades. Främst på dagordningen stod situationen i . Vi välkomnade det enhälliga antagandet av säkerhetsrådets resolution . Viss oenighet rådde om det lämpliga i att EU och dess medlemsländer vid den kommande givarkonferensen i talar om på vilket sätt man vill bidra till återuppbyggnad. Ett gemensamt EU-bidrag på finns redan klart. För min del är det närmast självklart att när enhälligt uppmanar medlemsländerna att bidra måste vi göra det i enlighet med våra starka humanitära traditioner. Det är också regeringens avsikt att tillkännage ett bidrag i i övermorgon. Detta faktum innebär givetvis inte att vi på något sätt viker i vår kritik av det sätt på vilket kriget i en gång startades. Vi kommer också att fortsätta att kräva att FN:s roll i processen blir än tydligare. I övrigt behandlar de utrikespolitiska delarna av slutsatserna från toppmötet främst konflikten i där ju läget är minst sagt dystert. Inom ramen för regeringskonferensen diskuterade vi främst de institutionella frågorna. Det rörde sig inte om någon reell förhandling utan snarare om en upprepning av redan kända positioner. Det är uppenbart att ingen tycker att tiden ännu är mogen för kompromissande i maktfördelningsfrågan. Jag vill därför begränsa mig till några preliminära slutsatser. För det första är frågan om huruvida varje lands kommissionär ska ha rösträtt fortsatt kontroversiell. För det andra säger sig nu alla medlemsländer acceptera förslaget om en vald ordförande i . I några fall förenar man denna accept med vissa villkor. För det tredje pläderar och fortsatt hårdnackat för att uppgörelse om röstviktningen i rådet inte ska ändras. Vid middagen diskuterades de försvarspolitiska frågorna. Det blev en bra och klargörande diskussion. Det fanns ett mycket brett motstånd från såväl flertalet Natomedlemmar som från de alliansfria staterna mot konventets förslag om ömsesidiga säkerhetsgarantier för en grupp av länder. Samma motstånd visade sig även mot konventets förslag om att begränsa antalet medlemsstater som ska kunna inleda ett så kallat strukturerat försvarssamarbete inom ramen för unionens krishantering. Jag välkomnar resultatet från denna diskussion. Min bedömning är att dessa två förslag från konventet i grunden måste arbetas om. För de länder som vill ha ömsesidiga säkerhetsgarantier finns redan en organisation, nämligen Nato. Ett försvarssamarbete endast öppet för ett begränsat antal medlemsstater riskerar att splittra unionen i frågor där EU verkligen behöver uppvisa en samstämmighet mot omvärlden. Dessutom strider idén mot min starka uppfattning att ett förstärkt samarbete inom EU i princip ska vara öppet för alla medlemsstater. Ordförandeskapet informerade om att man nu kommer att genomföra bilaterala överläggningar med medlemsstaterna i syfte att lägga fram ett kompromissförslag om de institutionella frågorna till toppmötet . Dessa samtal kommer att äga rum . Min uppfattning är att det är först efter dessa konsultationer som de reella förhandlingarna inleds. Ordförandeskapets ambition passar i tiden väl ihop med behandling av konventets resultat. Jag ser således fram emot att ska kunna delta i dessa samtal med ett tydligt förhandlingsmandat. Efter denna redogörelse är jag beredd att svara på frågor från kammaren. 22 (): Tack, statsministern, för intressant information. Vi delar många förhoppningar om att det europeiska samarbetet ska kunna ta avgörande steg framåt. Men det finns i rapporterna från också sådant som vållar oro, och statsministern berörde det i sitt anförande. Det handlar för min del om hur den nya kemikaliepolitiken fortsättningsvis ska hanteras. Förslaget har ju setts som ett ganska stort steg framåt för hanteringen av de hundratusentals ämnen som kan utgöra en fara för människors hälsa och säkerhet. I slutsatserna från mötet sägs för det första att frågan ska hanteras av och inte av och för det andra att REACH, som det här förslaget kallas, ska vara ett pilotfall när det gäller skärpta krav på konsekvensbeskrivningar avseende industrins konkurrensförmåga. Med anledning av det här vill jag fråga statsministern: På vilket sätt agerade statsministern vid toppmötet för att förhindra de här slutsatserna? Är statsministern beredd att fortsättningsvis agera för att frågan förs till Kommer statsministern att även fortsättningsvis i internationella forum driva kravet på att å ena sidan konkurrensfrågor och handelsfrågor och å andra sidan miljöfrågor ska vara ömsesidigt stödjande, vilket ju är ett slags miniminivå som man bland annat i WTO har kommit överens om? Vilka konsekvenser anser statsministern att det får att just REACH-förslaget särskilt ska prövas utifrån industrins konkurrensförutsättningar? 23 Statsminister (): Vi gjorde tidigt den bedömningen att vi i praktiken var ensamma om att hävda att detta i första hand är angelägenhet. Vi fick i slutsatserna in den formuleringen att det ska ske i samarbete med relevanta råd, särskilt . Det här speglar en förändring av tonvikt i unionen. Vi kan gå tillbaka till , framför allt i anslutning till Amsterdamfördraget, då flera regeringar hade en uppfattning likartad med den . Det har skett en förskjutning. Detta innebär att jag sätter ett mycket stort frågetecken för om vi klarar att få tillbaka det här till . Jag tror att den dominerande kraften i unionen ligger i ett annat fält, där man nu mer utgår från industrins intressen. Det är min bedömning. Vi ska självklart försöka, men vi tänker inte försöka på sådant sätt att vi hamnar i ett läge där vi får svårt att hävda våra intressen. Detta är det första. Det är också svar på den andra frågan. Jag tror att det här också understryker det som sade för att nu åberopa honom nämligen att i en lågkonjunktur är varje arbetstillfälle som hotas någonting som tycks överordnat andra intressen. Här har vi ju en konflikt mellan miljökraven och en ganska stor europeisk kemiindustri, som vill köra på. För vår del gäller det att se till att miljömålen hävdas. Det är säkert lättare att göra det i en bättre konjunktur än i en dålig, men det speglar en ny politisk tyngdpunkt i unionen, som inte riktigt överensstämmer med det som vi har sett tidigare. 24 (): Jag tackar statsministern för det svaret. Jag tycker att det är tråkigt att statsministern verkar lite uppgiven inför det monumentala motstånd som här råder mot den svenska linjen. Statsministern har ju i övriga frågor ganska goda kontakter med partibröder både i och i , så man tycker att han också här skulle kunna ha en möjlighet att påverka mer tydligt. När det gäller konkurrenskraften har kommissionen själv lagt fram en rapport som talar om att de ökade åtaganden som REACH innebär skulle kosta kemikalieindustrin av omsättningen. Jag vill ändå framhärda i att vädja till statsministern att kämpa för att frågan går till och för att den inriktning som har rått i svensk kemikaliepolitik ska få större genomslag i . 25 Statsminister (): Vi har självklart den inriktningen, men jag gör en bedömning av det politiska läget just nu i unionen. De här frågorna prioriteras inte på samma sätt som varit fallet från tidigare regeringar. Vi har inte samma gemenskap som vi har haft tidigare. Jag ska självklart prata med en del av dem som finns i min politiska familj, men det finns också ett och annat att göra för det kan jag försäkra. 26 (): Jag blir lite förvånad när jag hör statsministern. Å ena sidan säger herr statsministern att det inte pågår några reella förhandlingar. Å andra sidan säger han till exempel att alla länder nu accepterar en vald ordförande, även om man kanske behöver vissa kompromisser för det. När jag läser tidningar från andra EU-länder tycker jag att de ger en ganska tydlig bild av att det pågår förhandlingar. Man har inte kommit fram till ett stadium av slutförhandlingar, men jag tycker att det blir lite konstigt när vi får höra att det inte pågår några förhandlingar. Regeringen är medveten om att den inte företräder en linje från den svenska . Så är det , och det är väldigt beklagligt. Det är en allvarlig demokratisk brist, och jag tror inte att det förbättrar förståelsen för EU bland folk i allmänhet när man känner att det händer saker som inte har diskuterats i tillräckligt mycket och som inte heller har förankrats i riksdag. Dessutom pågår det en förhandling just . Jag skulle vilja fråga hur man kommer att hantera det här från den sida före , när riksdag ska göra ett ställningstagande. Det som händer när det gäller försvaret är en oerhört viktig fråga, som man kan tolka på olika sätt. Vi tycker att det är bra att regeringen driver att man ska säga nej till strukturerat samarbete inom försvaret, men det räcker inte. Det finns i konventsförslaget till exempel skrivningar om en gemensam krigsmaterielbyrå på EU-nivå, skrivningar som säger att EU ska ha ett gemensamt försvar och hur det ska arbetas för det. Man ska ta fram gemensam militär kapacitet, och det är inte något som är positivt, för det leder till ett gemensamt försvar. Vi anser att man från svensk sida måste kunna säga nej till det här förslaget i dess helhet, inte bara till delar av det. 27 Statsminister (): Jag har gjort mycket klart för toppmötet att jag inte har något utrymme för att över huvud taget gå in i några förhandlingar förrän har satt ned foten, och det lär väl ske . Jag kan inte se att det blir någon konflikt mellan det beslutet i och den process som pågår. får specificera hur de förhandlingar som hon talar om bedrivs och i så fall mellan vilka länder de pågår. De pågår inte inom toppmötets ram. Det är det första. Det andra är en fråga om det försvarspolitiska innehållet i konventets förslag. Vi är, som alla känner till, djupt kritiska mot det. Vid det här toppmötet pågick en diskussion om det som rör ömsesidiga försvarsgarantier och det strukturerade samarbetet. Detta sammanfattade ordförandeskapet på ett sätt som gick i den riktning som vi gemensamt är överens om. Det innebär inte att det är slutdiskuterat. Det finns fortfarande saker kvar att ta i. Den så kallade försvarsmaterielbyrån är något som vi bedömer kan vara en klok sak att satsa på, särskilt som den bygger på mellanstatlighet. Jag tycker alltså att försvarsfrågorna gick åt rätt håll. Det är inte färdigt långt därifrån och det kan komma tillbaka fler konflikter i det sammanhanget. Diskussionerna kring maktfördelningsfrågorna har inte påbörjats som förhandling. De återstår fortfarande att genomföra. En man kan göra flera saker ! Statsministern kan uppenbarligen torka upp utspillt bordsvatten som han talar. (Statsminister (): Naturligtvis.) 29 (): Det är positivt. När det gäller frågan om förhandlingar eller inte är det positivt att statsministern poängterar på toppmötet att ännu inte har mandat att förhandla. Däremot blir jag förvånad när säger att alla länder nu accepterar en vald ordförande. Vad har sagt? Accepterar en vald ordförande? Vad jag vet accepterar inte riksdag en vald ordförande. Har också sagt på toppmötet att accepterar en vald ordförande? Om det är så tycker vi att det är olyckligt. När det gäller försvarsfrågorna vill jag säga att de är komplexa. Det finns många olika delar i konventsförslaget som handlar om försvaret. Det är bra att driver att man inte ska ha ömsesidiga försvarsgarantier och att man inte ska ha strukturellt samarbete inom försvaret. Men det räcker inte. Det finns många andra skrivningar och formuleringar som måste bort. Jag skulle vilja veta vad som är regeringens linje i den frågan. Ser man till att ta bort till exempel den skrivning där det står att EU ska ha ett gemensamt försvar? Innan stod det kan ha, vilket är en stor skillnad. 30 Statsminister (): Vi tycker inte att den formuleringen är bra, och det har vi uttryckt. Viktigast är dock att se till att vi hamnar i ett läge då inte beslut kan tas inom unionen som gör att vissa länder kan gå vidare på egen hand och lämna andra vid sidan om. Enhälligheten är oerhört central när man kommer in på så stora frågor som försvarssamarbete. Jag har inte över huvud taget uttryckt någon uppfattning från regeringen i de konstitutionella frågor som rör maktdelningen, inte heller omkring frågan om en vald ordförande. Jag har sagt att vi kommer att komma tillbaka när vi vet var riksdag står. Men min tolkning av stämningsläget är den som jag redovisade för . Det här är nog en fråga som de allra flesta ute i anser vara okontroversiell och byggd på ett synsätt som utgår från hur man ska lösa ordförandeskapet på ett praktiskt och rimligt sätt när man snart är kanske 30 medlemmar och den som är ordförande, om man behåller dagens princip, förväntas fungera som premiärminister i sitt hemland. Jag tror att de allra flesta som har stött på den uppgiften och försökt sätta sig in i det från den utgångspunkten kommer till den slutsats som de allra flesta länder, för att inte säga alla, med något undantag, har kommit fram till. 31 (): Jag vill också be att få tacka statsministern för hans redogörelse och vill hålla med om att en man, under vissa extrema omständigheter, kan göra två saker . Men man bör inte ha två olika uppfattningar . Det är vad den fråga som tog upp tidigare handlar om. Jag hoppade till lite när statsministern sade att det visade sig att alla länder var för en vald ordförande. Det gjorde jag mot bakgrund av vad har sagt, att det inte skulle vara några institutionella förhandlingar men också, vilket är ännu mer grundläggande, därför att den svenska uppfattningen inte är att vi ska ha en vald ordförande. Man kan ha olika uppfattningar sinsemellan om vad som är bäst. presenterade här sin syn. började tidigt att diskutera konventet. Vi hade tre betänkanden från det sammansatta utskottet där syftet var just att tidigt lägga fast en linje. Det tror jag är viktigt. Om vi ska kunna slutföra detta i en process där i slutet kan godkänna ett fördrag krävs att man är mycket förtroendefull och ansvarsfull gentemot varandra. Jag hör ibland nu senast när vi hade ett sammanträde med det sammansatta utskottet att regeringsföreträdarna brukar säga att tycker på ett sätt och regeringen på ett annat, det vill säga två olika budskap. Det är inte vägen till framgång i en förhandling. Det är heller inte vägen till framgång när det gäller att bygga upp ett förtroende mellan regering och riksdag, för att kunna slutföra det med den legitimitet som krävs för att det sedan ska kunna godkännas. Jag ställer frågan också mot bakgrund av den artikel som fanns i , en krönika där krönikören menar att statsministern lever i uppfattningen att det inte spelar någon roll, därför att de Europavänliga partierna kommer att säga ja i slutändan. Men ett agerande där man inte tar hänsyn till vad som sägs i riskerar att leda till att det förtroende som måste gälla för att en legitim behandling ska kunna ske i vittrar sönder. Jag vill därför ställa frågan till : Avser regeringen att redovisa två olika uppfattningar i de institutionella frågorna eller avser man att redovisa den uppfattning som utformas här i ? 32 Statsminister (): Jag har redan svarat på den frågan. Det är alldeles uppenbart att vi inte kommer att förhandla med någonting som går emot . Sedan kan jag göra en bedömning. Det tror jag att den här kammaren också kan göra. Om vi i slutändan befinner oss i det läget, vilket jag tror att det går mot, att övriga länder tycker att det här är en lämplig ordning, mer eller mindre entusiastiskt, bör naturligtvis riksdag väga in den saken också i sitt ställningstagande, särskilt som vi uppenbarligen är rätt delade här i kammaren. Jag har svårt att förstå det sätt som har drivit den här frågan på. Från början fanns det faktiskt stöd för den ståndpunkten, i dina systerpartier ute i , framför allt bland de mindre och medelstora medlemsstaterna. Men det är borta . Man måste se det också. Vi kan ha delade uppfattningar i sak. Vi redovisar vår uppfattning från regeringens sida. Ni kommer att redovisa uppfattning. Den gäller naturligtvis. Men sedan ska vi förhandla, om vi ska försöka flytta fram de positioner vi kan flytta fram för att se till att fördraget blir bättre materiellt. Jag bedömer att den fråga som vi just nu talar om kommer att vara väldigt svår för oss att rucka på. Men låt oss komma tillbaka till den diskussionen sedan. Två uppfattningar kan man säkert ha, . Det har nog haft en och annan gång här i livet. Att göra två saker är inte på något sätt unikt. Jag kommer ihåg en partivän till i som till och med kunde cykla och vissla . 33 (): Jag ska inte föra den frågan vidare. Det är bara att gratulera statsministern till att han har kunnat visa sig vara i samma klass som den partivännen till mig. När det sedan gäller grundfrågan söker statsministern tillflykt i det som är hans uppfattning i sak. Ett skäl till att den här frågan har blivit så stor i är just att vi har en minoritetsregering, dessutom en minoritetsregering som har fått ett mycket tydligt besked med sig i en sakfråga och väljer att antingen inte driva frågan eller att driva den i motsatt riktning eller också, som jag påpekade tidigare, driva två olika frågor. senast var det uppenbarligen så att alla länder var för en vald ordförande. Jag tycker inte att statsministern har svarat på min fråga: Var det så att uttalade att man var för en vald ordförande och är det så att kommer att driva regeringens uppfattning parallellt med ? Den frågan tycker jag att vi kan få svar på, även om det kanske är två frågor . 34 Statsminister (): Jag tror att alla som har följt den här diskussionen har samma uppfattning som jag. Regeringen skulle vara mycket vårdslös om vi, efter den diskussion vi har haft, inte avvaktade beslut. Det är klart att vi ska göra det. I avvaktan på det har jag inte, vid de två toppmöten som har varit under italienskt ordförandeskap, drivit några sakfrågor i författningsdelen. Jag har efterlyst ett klargörande vad gäller principen om strikt rotation mellan kommissionärerna i en liten kommission. Det redovisade jag på senaste att jag skulle göra. väntar vi tills har satt ned foten. Sedan kommer vi att ha en bilateral överläggning med det italienska ordförandeskapet. Då får vi också göra en prioritering från sida av vilka frågor vi tycker är viktigast att driva. Det handlar om i vilka frågor som vi tror att vi kan få förändringar till stånd i den jättelika materia som konventsförslaget utgör. Nog har vi tagit intryck. Nog har vi visslat en och annan gång men aldrig lyckats cykla . Det får andra göra. 35 (): Jag ber att få tacka för statsministerns redogörelse i kammaren . I många delar är det förslag som konventet lagt fram väldigt bra då det leder Europasamarbetet framåt. Låt mig nämna ett par punkter. Det handlar om att man väldigt tydligt klargör var de olika frågorna ska ligga, alltså om det är på europeisk nivå eller på nationell nivå. Det är en kompetenskatalog som saknats i EU-samarbetet. Det handlar också om att stärka demokratin när det gäller både de nationella parlamentens och roll. Det är mycket positivt. Men det finns också ett antal punkter där det finns skäl att vara kritisk mot det som konventet kommit fram till. Jag blir heller inte helt lugnad när jag lyssnar på statsministerns redogörelse för de punkterna. Det gäller det som flera andra talare redan varit inne på, det vill säga vald ordförande för . Där har gång på gång slagit fast en viss uppfattning, och uppenbarligen har regeringen inte drivit den linjen i det europeiska samarbetet på det sätt som den borde ha gjort. Jag tycker att det sätt som statsministern bemöter de här frågorna på visar att vi har ett konstitutionellt bekymmer. Det finns också en annan punkt som är viktig, och den gäller kommissionens sammansättning. Jag tror att det är viktigt att varje land har en egen kommissionär i kommissionen eftersom det handlar om kommissionens legitimitet och att människor känner förtroende för kommissionen. Därför blir jag lite orolig över det som står i den skrivelse som regeringen lämnat till , men också över uttalanden som statsministern gjort i medierna kring den här frågan. Statsministern har sagt att det kanske inte är så viktigt att varje land har en egen kommissionär. Därmed har regeringen och hamnat i ett lite konstigt läge i förhållande till andra länder inom EU. Jag skulle vilja fråga statsministern huvudsakligen om dessa två punkter. För det första: Driver verkligen regeringen med full kraft beslut om vald ordförande för ? För det andra: Vilken är regeringens position i fråga om egen kommissionär för varje enskilt land? 36 Statsminister (): Den första frågan tror jag att jag lämnar. Jag har redan svarat på den. Den andra frågan handlade om kommissionärerna. Vid det senaste EU-nämndssammanträdet redovisade jag att det finns förslag i konventet en idé om en jämlik och strikt rotation. Jag tycker att den idén är värd att testas innan man förkastar detta. Därför har jag begärt en förklaring till vad som menas med strikt och jämlik rotation. Om jag gör en gissning skulle jag tro att man i slutändan egentligen inte kommer att bli överens om hur det ska gå till, och då gäller naturligtvis linjen ett land, en kommissionär. För mig är det viktigt att också säga att det finns en inbyggd motsättning i detta jag tror att det var som pekade på den i nämligen att kommissionen är unionens organ. Ju större unionen blir, desto fler kommer att sitta i kommissionen. När man sitter i kommissionen representerar man inte sitt eget hemland, utan man representerar unionen. Det ligger en motsättning i att varje land ska vara representerat i kommissionen, och kommissionens uppgift ska vi inte blunda för. Dessutom har vi, enligt min uppfattning, all anledning att stärka kommissionens ställning. Då ska den också vara beslutskraftig, men inte till priset av att vi får en kommission som domineras av de stora medlemsländerna. I så fall är det bättre att vi håller oss till linjen ett land, en kommissionär. Det finns alltså en inbyggd ologisk tanke i detta. 37 (): Statsministern gissar och analyserar mycket i sitt svar till mig, men jag efterlyste fler konkreta besked från statsministern om vilken linje regeringen driver i de diskussioner som förs. Vi är nu inne i ett skede där de olika länderna slår fast sina positioner och talar om vilka frågor de driver och vilka frågor de vill driva i botten i regeringsförhandlingarna. Då tycker jag att vi kan kräva av statsministern att han redovisar sin uppfattning och talar om att de och de frågorna tänker han driva i de förhandlingar som pågår eller snart kommer in i ett ännu mer intensivt skede. Just i fråga om kommissionär har hamnat lite olyckligt till eftersom vi hamnat i en position som många stora länder anslutit sig till, medan exempelvis länder som och hamnat i det motsatta lägret, som klart och tydligt slår fast att varje land ska ha en egen kommissionär med fullvärdig rösträtt. har, som jag menar, hamnat i helt fel dike i den diskussionen. Vi borde tydligt ha tagit ställning för den linje som och har haft. Hur kommenterar statsministern det faktum att vi hamnat så knepigt till i den diskussionen? 38 Statsminister (): Jag måste påminna om att vi redovisat regeringens position för . Den ligger här. ska värdera vad regeringen sagt, och det kommer den att göra . I avvaktan på den värderingen kan vi självklart inte driva någon förhandling. Allt annat vore mycket märkligt.