prot · GQ0968 · 2003-03-07 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2002/03:68Fredagen den 7 marsKl. 9.00 - 12.45Det justerade protokollet beräknas utkomma -------------------------------------------------1 § Anmälan om fördröjda svar på interpella-tionerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 2002/03:174Till riksdagenInterpellation 2002/03:174 av jakt på vargInterpellationen kommer att besvaras fredagenden 14 mars 2003.Skälet till dröjsmålet är att jag inte kunnat finnaen debattdag som passar både interpellanten och mig.Stockholm den 5 mars 2003JordbruksdepartementetAnn-Christin NykvistEnligt uppdragLena IngvarssonExpeditionschefInterpellation 2002/03:182Till riksdagenInterpellation 2002/03:182 av konkurrensvillkoren för kycklingindustrinInterpellationen kommer att besvaras tisdagen den11 mars 2003.Skälet till dröjsmålet är semester.Stockholm den 5 mars 2003JordbruksdepartementetAnn-Christin NykvistEnligt uppdragLena IngvarssonExpeditionschefInterpellation 2002/03:203Till riksdagenInterpellation 2002/03:203 av () om spelberoendeInterpellationen kommer att besvaras tisdagen den1 april 2003.Skälet till dröjsmålet är inbokadeengagemang.Stockholm den 4 mars 2003SocialdepartementetMorgan JohanssonEnligt uppdragErna Zelmin-ÅbergExpeditions- och rättschefInterpellation 2002/03:213Till riksdagenInterpellation 2002/03:213 av ()om stöd till åldersintegrerad verksamhetInterpellationen kommer att besvaras fredagenden 28 mars 2003.Skälet till dröjsmålet är att jag inte kunnat hittanågon tidigare debattdag på grund av fulltecknadalmanacka.Stockholm den 4 mars 2003KulturdepartementetMarita UlvskogInterpellation 2002/03:214Till riksdagenInterpellation 2002/03:214 av () om fri entré på de statliga museernaInterpellationen kommer att besvaras fredagenden 28 mars 2003.Skälet till dröjsmålet är att jag inte kunnat hittanågon tidigare debattdag på grund av fulltecknadalmanacka.Stockholm den 4 mars 2003KulturdepartementetMarita UlvskogInterpellation 2002/03:215Till riksdagenInterpellation 2002/03:215 av ()om vården av missbrukareInterpellationen kommer att besvaras tisdagen den1 april 2003.Skälet till dröjsmålet är inbokadeengagemang.Stockholm den 4 mars 2003SocialdepartementetMorgan JohanssonEnligt uppdragErna Zelmin-ÅbergExpeditions- och rättschef2 § Svar på interpellation 2002/03:188 ompartnerskapsförrättning på ambassadAnf. 1 Utrikesminister ():Fru talman! har i sin interpellationställt två frågor, av vilka den första handlar om vilkaaktiva åtgärder som jag är beredd att vidta för attmöjliggöra partnerskapsförrättning på svenska am-bassader. Med den andra frågan vill när jag kommer att bemyndiga partnerskapsregi-strering för de ambassader där värdlandet tillåterdetta, med exempel som och Tokyo.Med anledning av den första frågan vill jag inled-ningsvis framhålla att registrering av partnerskap påvåra ambassader redan nu är möjlig enligt svensk lag;det framgår av partnerskapslagen. Vi behöver alltsåinte vidta några aktiva lagstiftningsåtgärder. Det sombehövs är att regeringen bemyndigar tjänstemän vidde svenska ambassaderna att registrera partnerskap.Jag ser det som ett starkt svenskt intresse att vig-selförrättare vid svenska utlandsmyndigheter ocksåhar bemyndigande att förrätta registrering av partner-skap så långt detta är möjligt. Principiellt sett saknasskäl att göra skillnad mellan rätten att förrätta vigseloch rätten att registrera partnerskap. Vår utgångs-punkt är därför att om vigsel på svensk ambassad äraccepterat bör det också undersökas om registreringav partnerskap kan accepteras.Förrättning av vigsel och registrering av partner-skap är två olika procedurer men med i princip sam-ma rättsverkningar i . Enligt lag omvissa internationella rättsförhållanden rörande äkten-skap och förmynderskap kan regeringen bestämma attmed diplomatisk eller konsulär tjänst ska vara för-enad behörighet att i främmande stat förrätta vigselenligt svensk lag. Enligt lagen om registrerat partner-skap gäller detta också i fråga om registrering avpartnerskap. omfattas 21 ambassaderav beslut om behörighet att förrätta vigsel. Vid be-dömningen om behörighet ska meddelas beaktasbland annat den lokala svenskkolonins storlek. Behö-righeten att förrätta vigsel har efter önskemål från denmottagande staten ofta begränsats på olika sätt. Såda-na begränsningar kan till exempel avse krav på attbåda parter ska vara svenska medborgare.Våra utlandsmyndigheter måste alltid följa folk-rättens regler. om diplomatiskaförbindelser (SÖ 1967:1) begränsar möjligheterna fören ambassads myndighetsutövning - och vigsel ellerpartnerskapsförrättning är en form av myndighetsut-övning. Ambassadens lokaler får inte heller användaspå ett sådant sätt att det kan strida mot folkrätten(Artikel 41.3). Det är en grundläggande regel i detdiplomatiska umgänget stater emellan att alla somåtnjuter diplomatisk immunitet respekterar värdlan-dets lagar. En svensk ambassad inhämtar därför iförväg den mottagande statens inställning till att vig-sel förrättas.Det är väl känt att vissa stater starkt motsätter sigförrättningar av det slag vi talar om och har lagar sominte tillåter dem. På andra håll går dock utvecklingensnabbt. Motsvarigheter till de svenska reglerna ompartnerskap finns i fler länder än för bara någrafå år sedan. Den allmänna utvecklingen kommer attöka möjligheterna att registrera partnerskap utom-lands.För mig är det självklart att ska kunna er-bjuda registrering av partnerskap på de ambassaderdär värdlandet inte motsätter sig det.Vi följer naturligtvis utvecklingen och ser över påvilka ambassader bemyndigande kan ges för part-nerskapsförrättning. Information hämtas nu in omolika länders inställning, i första hand i de länder därvigsel på svensk ambassad redan är tillåten. Så fort vihar fått klarlägganden av att länder accepterar part-nerskapsförrättning kommer vi att börja bemyndigatjänstemännen vid dessa ambassader. Jag räknar medatt snart kunna återkomma om detta. Vi ska självfalletverka för att den lag vi har på området kan tillämpasså långt det är möjligt i andra länder där det i vigselförrättare på utlandsmyndigheterna. Ettviktigt arbete är naturligtvis att också fortsätta verkaför att alltfler länder - i första hand inom EU - infören lagstiftning som inte diskriminerar och som där-med möjliggör partnerskapsförrättning.Anf. 2 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret på minfråga om partnerskapsförrättning på ambassader. Detär glädjande att utrikesministern slår fast att det sak-nas principiella skäl att göra skillnad mellan rätten attförrätta vigsel och rätten att registrera partnerskap.Det är också glädjande att utrikesministern dennagång förefaller mer positiv till själva sakfrågan än idet frågesvar som lämnades i denna kammare i hös-tas.Trots detta beröm måste jag ändå konstatera attsvaret är undanglidande och inte lämnar något klartbesked om när det första bemyndigandet att förrättapartnerskap kan lämnas en svensk ambassad. Som jagframhöll i min fråga vet vi att det redan nu finns län-der som accepterar att den svenska ambassaden tillåtsregistrera partnerskap. Jag förstår därför inte varförfrågan ytterligare måste utredas i de fall en viss statsinställning redan är känd och innebär att staten god-känner att svenska ambassader förrättar partnerskaps-registreringar.Lagen om registrerat partnerskap trädde i kraft1995. Redan från början möjliggjorde lagen att re-geringen kunde bemyndiga en svensk ambassad attförrätta partnerskap. Regeringen har dock inte varitsärskilt aktiv på denna punkt. Det är beklagligt att enlösning av denna fråga ytterligare fördröjs.I det sammanhanget vill jag också påpeka att re-dan 1996 uppmärksammades regeringen och Utrikes-departementet på denna fråga, och ändå har ingentinghänt under dessa år.Av utrikesministerns svar framskymtar dock attregeringen hoppas kunna återkomma inom en snarframtid med det första bemyndigandet att förrättapartnerskap på svensk ambassad. Jag vill därför beutrikesministern att närmare precisera när det förstabemyndigandet kan förväntas bli beslutat av reger-ingen. Blir det eller i en mer osäker framtid?Anf. 3 ():Fru talman! Även jag ber att få tacka svaret. Jag konstaterar att svaret ger en beskriv-ning som tyder på att regeringen är på väg att svängai denna fråga som man faktiskt har haft på sitt bordunder mycket . har redovisatbakgrunden i sin interpellation. Den här frågan hargång på gång påtalats både av och av olikaintresseorganisationer ända sedan partnerskapslageninfördes.Det intressanta är att ända fram till denna inter-pellationsdebatt har det framförts principiella argu-ment emot partnerskapsregistrering på ambassaderfrån socialdemokratiskt håll. I princip sedanpartnerskapslagen infördes, med något enstaka un-dantag då frågan hoppats över, har lagutskottet be-handlat frågan om partnerskapsregistrering på ambas-saderna.Men varje gång har socialdemokraterna i riksda-gen anfört principiella skäl mot partnerskapsregistre-ring. Man har ansett att det inte varit principielltönskvärt - av olika skäl. Det vanligaste argumentet äratt vigslar på ambassader är avsedda för utlands-svenskar som är bosatta i det landet och att det, efter-som det inte har funnits några partnerskapslagar i deländer där det sker vigslar på ambassaderna, inte harfunnits några familjerättsliga skäl att tillåta partners-kapskregistering på ambassaderna. Detta har varit ettprincipiellt argument som gång på gång har uppre-pats.När ställde en liknande skriftligfråga i samma ämne anförde utrikesministerni sitt svar att man i de flesta fall var tvungen att avståfrån registrering av partnerskap på ambassader, avdiplomatiska skäl som vi väl känner till. Men san-ningen är att det inte finns något exempel på en am-bassad där man har utfärdat ett bemyndigande. Avbåde interpellation och framgår ingenting annat än att det inte finnsnågon ambassad där vi har ett bemyndigande.Jag vill alltså välkomna den här omsvängningenfrån socialdemokratiskt håll, även om jag tycker attden är väl senkommen och att man har hanterat dennafråga på ett mycket nonchalant sätt. Jag tror inte på allvar satt sig in i frågan förrän inför dennadebatt.Sedan 1998, fru talman, gör Utrikesdepartementetårligen förfrågningar till olika ambassader om vilkavärdländer som är beredda att acceptera partnerskaps-förrättningar. Detta gör man alltså sedan1998. har självt en lista övervilka länder som redan har gett klartecken och somsäkert har gjort det . Det gäller då värdlän-derna för ambassaderna i , och Lissa-bon.Men ingenting har hänt. Min kompletterande frå-ga till statsrådet är därför: Varför har regeringen un-derlåtit att utfärda bemyndiganden för de ambassaderdär man redan gett klartecken?Anf. 4 Utrikesminister ():Fru talman! Först och främst är det, tycker jag,väldigt viktigt att säga att det absolut inte finns någotprincipiellt motstånd, och det har inte funnits någotprincipiellt motstånd. Vad det handlat om är att manmåste vänta tills andra länder har motsvarande lag-stiftning så att det här är tillåtet i andra länder. Tillskillnad från vad både och säger har vi inte ett sådant tillståndfrån något land.Vad vi gör är att vi frågar åtta län-der. Åtta länder tillfrågas alltså nu om de kan accepte-ra partnerskapsregistrering på de svenska ambassa-derna. Där vi får klartecken vad gäller de här ländernaavser vi att gå vidare med bemyndigande. Jag räknarmed att vi i åtminstone ett par av de här länderna fårförhållandevis snabba svar och att vi därför senast tillhösten - för att inte lova för mycket - ska vara klaramed att kunna garantera partnerskapsförrättningar påde ambassaderna. Men för att kunna göra det måste vialltså ha tillstånd från länderna.Jag vet inte varifrån uppgiften kommer om att viredan har tillstånd i flera länder. Jag tror att det är ensammanblandning med att man i de länderna accepte-rar partnerskap. Men det betyder inte att de för denskull har accepterat att vi ska ha partnerskapsförrätt-ning på de svenska ambassaderna.Bara gjorde man senast en så-dan här kontroll i andra länder. Då var det nämligenfortfarande ett väldigt starkt motstånd i andra länder.Det var därför som man inte heller vid det tillfälletgick vidare för att bemyndiga partnerskapsförrättning.Men mycket har hänt under de här två åren, och nuräknar vi alltså med att få ett positivt svar från ominte alla så i alla fall från flera av de åtta länder somfår en förfrågan och därefter, förhoppningsvis, ettbemyndigande i alla åtta länderna.Anf. 5 ():Fru talman! I denna fråga, där det nästan har variten motsättning mellan oss som velat ha det här ochregeringen, kan man säga att det som händer justdenna dag är mycket glädjande, så jag ber att få tackaför det.Det är beklagligt att man , närdet har varit samma regering och samma konstella-tion, ändå inte har agerat tydligare i denna fråga. I deflesta fall är det ju så att begränsningarna när detgäller att kunna förrätta vigsel enbart gäller svenskamedborgare. Jag kan inte förstå varför flera olikaländer skulle ha haft så mycket emot registrering avpartnerskap för svenska medborgare. Det är ju detsom ligger till grund här.Låt mig ta ett annat exempel på att intebryr sig om vad de andra länderna säger. En del län-der motsätter sig till exempel att val förrättas på desvenska ambassaderna. I de sammanhangen hänvisarSverige naturligtvis till att det är en demokratiskrättighet som alla svenska medborgare har; det skainte vara krångligt att kunna rösta. Ändå motsätter sigen del länder detta. Man har valt att strunta i dettaeftersom det enbart gällt svenska medborgare ellerdem som haft rösträtt i Sverige.Då måste man, utrikesministern, fråga: Varför kanman inte gå lite hårdare fram i just denna fråga - i deallra flesta fall skulle det ju gälla enbart svenskamedborgare? På merparten av de ambassader somtillåter vigsel gäller det ju bara svenska medborgare.Anf. 6 ():Fru talman! svar får inte bara BörjeVestlund utan också mig att bli något orolig. Beske-det är kanske inte fullt så positivt som en läsare somtror sina medmänniskor om gott i alla lägen kan upp-fatta.Jag ska först besvara de frågor som . Uppgifterna om att UD redan har inhämtat ettja från ambassadernas värdländer vad gäller , och kommer från UD:s enhet för kon-sulära och civilrättsliga ärenden. Jag kan med glädjetill överlämna det material som jag harfått från enheten.Jag förstår inte resonemanget om att man måstevänta in motsvarande lagstiftning i andra länder. Detfinns ingen självklar koppling mellan den familje-rättsliga lagstiftningen i värdlandet för en ambassadoch vad som händer på ambassaden i fråga. Dettaframgår av exemplet med och Tel Aviv.Varken eller har en partnerskapslag-stiftning. Ändå har de sagt ja. För att ministern inteska tro att det beträffande denna beskrivning skulleråka handla om en missuppfattning kan jag säga attett land som , som har en partnerskapslag,ger tillåtelse på till exempel sin ambassad i . Idet genomkatolska får vi nog, tyvärr, väntaytterligare på en partnerskapslag. Men dethar inte hindrat vare sig från att säga okej tillpartnerskapsförrättningar eller från attgenomföra sådana på sin ambassad där.Anf. 7 Utrikesminister ():Fru talman! Först och främst skulle jag vilja passapå att tacka för att han ställde inter-pellationen. Jag tror att det är bra att vi fick chansenatt få ut information om att vi nu försöker bemyndigaåtta olika ambassader. Sedan får vi se ifall alla dessalämnar sitt godkännande i de länderna. Men jag troratt det är en viktig information för väldigt många, ochkanske underlättas den av att vi har den här interpel-lationsdebatten.Fru talman! skulle jag viljauppmana att lyssna lite bättre. Om han blev mer oro-lig när jag gav mitt svar och talade om att vi faktiskthar en förfrågan till åtta länder om att acceptera part-nerskapsförrättning borde det ha varit ett positivtbesked. Det visar ju att ett bemyndigande faktiskt ärpå väg i åtta länder.Sedan är det klart att det inte behöver hänga sam-man att man accepterar partnerskap i det egna landetoch att man accepterar partnerskapsförrättningar påde svenska ambassaderna. Det har inte gjorts någraformella förfrågningar förut, oavsett vad har för uppgifter. Det här är första gången vinu gör formella förfrågningar. De enkäter som hargjorts har ändå visat att det finns en betydligtstörre möjlighet att få positivt gehör ifall ländernasjälva accepterar partnerskap, och det säger sig jufaktiskt självt.Varför kan vi då inte liksom strunta i vad landetsäger och ändå acceptera partnerskapsförrättning? Ja,det tycker jag inte står i enlighet med diplomatisk godton. Det finns faktiskt länder där vi inte ens kan haval på de svenska ambassaderna, just för att värdlan-det inte tillåter detta och vägrar accepterar detta.Eftersom vi då har regler som gör att vi har diploma-tisk immunitet för våra tjänstemän försöker vi jualltid att ändå i god ordning komma överens om vilkaregler som gäller på våra ambassader. Det är väl etttillräckligt stort steg framåt ifall vi nu förhoppningspå ett antal svenska ambassader faktiskt kan genom-föra ett bemyndigande att få partnerskapsförrättning.Anf. 8 ():Fru talman! Det är ju egentligen inte jag som skadebattera mot , men nog måste jagsäga att är osedvanligt gnällig närman flyttar fram frågan ett par steg, för första gångenvill jag påstå, från att ha fått ganska undanglidandeoch nästan direkt okunniga svar gång på gång frånUtrikesdepartementet. Det här är första gången somnågot riktigt positivt händer i den här frågan. Dåtycker jag att kritiken kanske kunde vara lite merhovsam från i det avseendet.Jag skulle vilja sammanfatta det här med att sägaatt det naturligtvis finns delar av det här som jag kanvara kritisk emot. Jag kan vara kritisk emot att maninte frågar alla länder. Jag tycker att man kan varakritisk emot att man inte har tagit itu med den härfrågan tidigare. Men det är väl bättre sent än aldrig,och det är väl bättre att ta några steg framåt i den härfrågan. Trots allt är det så att vi inte kan förändra helavärlden och dess inställning.Jag tycker att det finns anledning att fortsätta meddetta, vilket också antyds i svaret från utrikesminis-tern, och att man också ska arbeta med denna fråga påEU-nivå för att få en annan syn på framför alltdiskrimineringsfrågorna i hela EU. Det tycker jag ärviktigare liksom att det också kan få en långsiktiglösning som inte har att göra med ett lands inställningvid just detta tillfälle. Det tycker jag är positivt, ochjag tycker att vi ska arbeta vidare med de frågorna.Anf. 9 Utrikesminister ():Fru talman! Avslutningsvis skulle jag också viljaunderstryka det sista tog upp: behovetav att vi fortsätter att arbeta med diskrimineringsfrå-gorna och mot diskriminering i allmänhet. Det är jubara om vi fortsätter att med kraft verka mot all formav diskriminering som vi kan se till att vi verkligenkan genomföra både partnerskap och partnerskapsför-rättningar i olika länder. I första hand gäller det Euro-pa, men naturligtvis kommer vi också att verka fördetta globalt i vårt arbete mot diskriminering förmänskliga rättigheter.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 2002/03:187 om kon-kurrensen inom bilindustrinAnf. 10 Näringsminister ():Fru talman! har frågat hur stats-rådet har arbetat för att säkerställakonkurrensneutralitet och en rättvis fördelning avEU-medel mellan biltillverkare i olika EU-länder.Hon har också frågat hur regeringen vill åtgärda dennuvarande snedvridande fördelningen av bidrag ochhur det ska säkerställas att arbetstillfällena inom bil-industrin blir kvar inom vårt land.Birgitta frågor handlar i huvudsak omkonkurrens och villkoren för tillämpning av EG:sbestämmelser om statligt stöd. Därför ankommer detpå mig att såsom närmast ansvarigt statsråd redogöraför regeringens syn på dessa frågor.Jag delar oro över att omfattan-de stödgivning inom EU kan ge upphov till snedvri-den konkurrens. Regeringen tar detta problem påstörsta allvar och arbetar aktivt för att stöd inte ska fåanvändas på ett sätt som snedvrider konkurrenseneller riskerar att bidra till att arbetstillfällen flyttasrunt på konstlad väg.Regeringen har en klar principiell inställning tillstatligt stöd och hur internationella regelverk bör varautformade för att undvika otillbörliga snedvridningaroch misshushållning med statliga medel. Denna stöd-policy redovisades i den konkurrenspolitiska propo-sitionen . Restriktivitet, ökad internationellåterhållsamhet med stöd och spelregler för stödgiv-ning som görs så lika som möjligt mellan regioneroch länder är grundläggande.Denna policy har vi från svensk sida drivit både iövergripande politiska sammanhang och i förhållandetill vid utformning av olika ge-menskapsbestämmelser. Under det svenska ordföran-deskapet antog exempelvis slutsatser som tydligare än någonsin slog fastnödvändigheten att minska volymen stöd inom EU:smedlemsstater. Detta fungerar också som riktlinjerför översyn av de gällande stöd-reglerna.När det gäller regionalpolitiskt investeringsstöd,som är den dominerande stödformen inom bilindu-strin, har regelverket stramats upp väsentligt från ochmed , och ytterligare inskränkningar kan kommaatt aktualiseras. Det gäller då frågan om att införa ettövergripande förbud för regionalt investeringsstöd istörre projekt inom bilindustrin. Här kommer vi själv-fallet att agera aktivt utifrån gällande restriktiva stöd-policy och för bästa möjliga utfall med hänsyn tillvåra svenska intressen. När det gäller den framtidautvecklingen av i övrigtanser regeringen att strävan bör vara att minska stats-stödsområdets omfattning.Birgitta tredje och sista fråga handlarom vad vi kan göra för att arbetstillfällena inom bil-industrin ska bli kvar i Sverige.Jag vill börja mitt svar på den frågan med att tyd-ligt markera min syn på fordonsindustrin som enabsolut nyckelindustri för . Jag kan inte nogunderstryka dess betydelse för utveckling.Vi har en imponerande kompetens inom fordonsindu-strin, och jag är mycket angelägen om att vi utvecklarpositionen för industrin och för dess underleverantö-rer.Det grundläggande för bilindustrin - och för an-nan industri - är att vi slår vakt om och ytterligareförbättrar ett gott företagsklimat. Hörnstenar är enstabil och ansvarsfull ekonomisk politik samt sats-ningar på områden som utbildning, forskning ochinfrastruktur.Sverige har, i förhållande till sin storlek, envärldsunik position som biltillverkarnation. I och medglobaliseringen förändras förutsättningarna i rasktakt. har vi klarat oss bra i den globala kon-kurrensen. Våra svenska bilindustriföretag har posi-tionerat sig starkt. har till exempel ansvar försäkerhet inom , och Automobilär GM-experter på turbomotorer. Våra svenska un-derleverantörer står sig också väl i konkurrensen.Men vi måste vara uppmärksamma på förändring-ar av förutsättningarna.Det har till exempel blivit lättare för stora inter-nationella koncerner att flytta resurser och tillverk-ning mellan länder, och kravet på stora volymer föratt pressa priserna ökar. Inte minst det senare sätterpress på underleverantörerna.Hur möter vi detta? Givetvis ligger huvudansvaretpå industrin. Jag har stort förtroende för att densvenska fordonsindustrin med sin gedigna kunskapkommer att klara konkurrensen bra. Man måste dockreagera snabbt på marknadens signaler och inte vararädd för att anta nya utmaningar. Här kan staten ha enroll att stötta industrin med olika nyckelinsatser. Somexempel vill jag peka på de branschspecifika forsk-ningsprogram som Programrådet för fordonsforsk-ning svarar för. Utöver tidigare satsningar på detallmänna tekniska fordonsforskningsprogrammet ochdet miljöinriktade gröna-bilenprogrammet, har nyli-gen träffats avtal om nya program för intelligenta,säkra fordon samt emissionsforskning. För underleve-rantörerna har ett program för kunskapssprid-ning och kompetensutveckling, med syfte att ökaderas möjligheter att hävda sig på en alltmer konkur-rensutsatt global marknad.Även bredare satsningar, som exempelvis Vinno-vas nya innovationsinriktade forskningsprogram ochregeringens nya satsning på design, kommer att fåstor betydelse för konkurrenskraften inom fordonsin-dustrin.