prot · GR0919 · 2003-10-24 00:00:00 — I konventets förslag till nytt konstitutionellt fördrag har begreppet miniminormer inte använts, vilket innebär att grunden läggs för en gemensam och enhetlig asylpolitik. Regeringens utgångspunkt i skrivelsen till är att stöd bör ges för en framtida gemensam och enhetlig europeisk flyktingpolitik. vill regeringen vid tillskapandet av en sådan politik verka för en hög ambitionsnivå vad avser humanitet, tillämpning av asylrätt och internationella åtaganden samt att det ska vara möjligt för medlemsstaterna att nationellt tillämpa bättre villkor. Ett syfte med den gemensamma och enhetliga asylpolitiken är att lägga grunden för en solidarisk asylpolitik, det vill säga att undvika att ett land eller en grupp av länder vältrar över ansvaret på andra genom att driva en restriktivare asylpolitik. Med andra ord det är min bedömning att det inte kommer att vara kontroversiellt att nationellt tillämpa bättre villkor. kritiserar regeringen för att remissvar inte explicit redovisas i skrivelsen till . Jag vill erinra om att regeringen har hänvisat till att ett antal remissinstanser kommenterat konventets förslag att stryka begreppet miniminormer och att samtliga remissinstanser understryker att detta inte får innebära en inskränkt möjlighet att bedriva en generös asylpolitik. Remissvaren är tillgängliga för envar och det har givetvis inte varit regeringens avsikt att dölja något. Avslutningsvis vill jag understryka att det är min bedömning att flyktingpolitiken i hela blir mer generös med det förslag som presenterats i konventet än om varje land självt ska besluta om sin egen politik på detta område. En politik med miniminormer riskerar att innebära mycket låga normer som fördelarna med enhetliga regler går förlorade. Regeringen avvaktar dock behandling av frågan innan slutlig ställning tas till det fortsatta agerandet i regeringskonferensen. 32 (): Låt mig inledningsvis tacka ministern för svaret, även om det tyvärr för mig har väckt fler frågor än det har besvarat. För att teckna en bakgrund så ska vi enligt min uppfattning vara medvetna om att land efter land i sviker sitt medmänskliga ansvar. Vi bygger allt högre murar som gör det allt svårare för människor att över huvud taget ta sig till det rika för att söka asyl. Vi såg ett exempel på det . Man hittade tiotals döda migranter som flöt i land vid den sicilianska kusten. En av de överlevande, en havande kvinna, hittades i högarna av liken på en skraltig båt. Det här är den verklighet som regeringarna i bär ansvaret för. Socialdemokraterna har sedan de kom till makten igen 1994 anpassat sig till en hårdare europeisk trend. Men är fortfarande ett mer solidariskt och humant land än vad andra länder i är, och det är mycket bra. Jag håller med om ministerns beskrivning av att vi behöver ta ett gemensamt ansvar för migrationspolitiken i . Vi ska inte hamna i en ny Balkansituation när land efter land stängde sina gränser och det till slut var och som stod ensamma kvar. Vi kunde inte heller fortsätta att stå upp för humaniteten. har vi regeringen, och de flesta partierna i riksdag varit överens om att detta samarbete ska bygga på miniminormer. Vi ska ha ett gemensamt golv, och så ska ett land kunna gå före. Jag menar att faran med en fullständigt harmoniserad flyktingpolitik är tudelad. Den ena risken är att vi inte kommer fram i arbetet över huvud taget eftersom skillnaden mellan de mest generösa och de mest restriktiva länderna i är alldeles för stor. Då riskerar vi att hamna i en situation där de stora länderna gör som de försökte göra , nämligen går före och skapar sin egen flyktingpolitik och struntar i det gemensamma arbetet. Den andra risken är att det är de mest restriktiva länderna som får hålla i taktpinnen, och då kommer att svika sitt medmänskliga ansvar. Mitt bekymmer är att regeringen nu successivt har glidit på det som vi tidigare var överens om, det vill säga att det ska vara miniminormer och ett golv. Vi var överens om det så sent som när som regeringens representant i konventet reserverade sig till förmån för miniminormer. Vi var ganska överens om det när den första skrivelsen angående konventsarbetet kom till . Då stod det: Det fortsatta arbetet bör inriktas på att det även framgent ska vara möjligt för ett enskild land att nationellt tillämpa bättre villkor än dem som kan komma att läggas fast av EU. Efter det att skrivelsen gick ut fick man omfattande remisskritik. Det sades att det här inte var tillräckligt starkt. Svaret från regeringen kom i nästa skrivelse, där man skrev: Vid tillskapandet av denna politik ska det vara möjligt för medlemsstaterna att nationellt tillämpa bättre villkor. Man gick alltså fullständigt på tvärs mot de remissinstanser som kritiserade regeringen. I svaret får vi höra av migrationsminister att hennes bedömning är att även om vi tar bort miniminormerna så kommer det inte att vara kontroversiellt att nationellt tillämpa bättre villkor än vad som följer av gemensamma regler. Detta reser flera frågor. Den första frågan gäller det som hände , då migrationsministern var generaldirektör för . Då sade hon exakt samma sak som jag; hon varnade för konsekvenserna av att ta bort miniminormer. Vad vet migrationsministern som generaldirektören inte visste ? Den andra frågan är: Har kommissionär och statsminister fel när de säger att avskaffade miniminormer riskerar att leda till att vi får driva en mer restriktiv politik i ? Det finns också en tredje fråga som jag inledningsvis skulle vilja ha svar på. Det är mycket bra att regeringen säger att man ska avvakta riksdagsbehandling i denna fråga. Men varför går det bra att gå före vad gäller EU-president och en massa andra frågor? Varför är det just i asylpolitiken som regeringen avvaktar? 33 Statsrådet (): Jag tror att det är viktigt att komma ihåg att det inte är flyktingpolitikens innehåll som står på dagordningen. Konventets förslag innehåller förslag om rättsliga grunder för hur den framtida lagstiftningen på EU-nivå ska kunna utformas. Det är alltså lagstiftningskompetensen som vi diskuterar, och inte de materiella reglerna. Det som föreslås är, som jag sade tidigare, att gemenskapsrätten på asylpolitikens område ska omfatta tre områden: kriterier för vilka som ska betraktas som flyktingar, asylprocedurerna och normer för hur de enskilda asylsökande ska tas om hand, det vill säga flyktingmottagandet. Den grundläggande frågan här är om det är bra för flyktingar i världen att det finns gemensamma normer på dessa områden. Det är viktigt att se till syftet med den gemensamma asylpolitiken. Det handlar om att lägga grunden för en solidarisk politik, det vill säga att undvika att några länder, kanske många länder, vältrar över ansvaret på andra. Om medlemsländerna tillämpar samma kriterier för vilka som ska bedömas som flyktingar innebär det att man erkänner varandras beslut. Det innebär också att flyktingen får en status som erkänns i alla medlemsländer och som gör det möjligt för flyktingen att fritt röra sig i unionen. Det är viktigt att se det internationella perspektivet. Det finns 20 miljoner flyktingar i världen. Det är deras behov vi måste se till i första hand. Är det bra att isolerar sig och för en alldeles egen politik eller är det bra att vi får ett område som omfattar 25 länder som har en gemensam politik? För flyktingarnas skull måste vi ha gemensamma regler på ett antal grundläggande områden. Miniminormer är ingen lösning på flyktingarnas problem. Det finns stora problem när det gäller miniminormer. Det handlar om att nivån dras ned till en absolut minsta gemensamma närmare. Det resulterar i relativt urvattnade förslag. Det är precis det vi har sett. Vi får en miniminivå som i praktiken innebär att varje land fortsätter att driva sin egen politik. Det innebär ingen förändring mot vad det är . Det innebär att varje land kommer att se flyktingpolitiken lite grann som en nationell angelägenhet. Det är ingen lösning för flyktingar i världen, och det är ingen lösning när det gäller den internationella flyktingpolitiken. 34 (): Jag sade att jag inte blev så mycket klokare av migrationsministerns svar. Jag ställde tre följdfrågor. Jag noterar att jag inte fick svar på någon av frågorna. Jag instämmer helt i migrationsministerns beskrivning. Vi måste ta ett internationellt ansvar. Vi måste ta ett gemensamt ansvar i . Vi måste se till att de länder som är mest restriktiva i för en mer human politik. Det är vi överens om. Vi har varit överens med . Vad som har hänt är att den verkar byta position. Man har sagt att miniminormer ska vara startskottet för en gemensam politik, och det ska nu överges. Det som reserverade sig till förmån för för den räkning, säger nu är helt värdelöst. I det remissvar lämnade in framgår följande: Den svenska asylpolitiken har emellertid grundats på att inte hindrar ett enskilt medlemsland från att tillämpa generösare regler. Detta utgör en utgångspunkt för övervägandena i departementspromemorian. En sådan nationell politik kan vara svår att förena med konventets förslag, som sannolikt förutsätter att alla medlemsstater tillämpar samma bestämmelser och erkänner varandras beslut. I klartext, för att översätta till vanligt språkbruk: sade att regeringen stoppar huvudet i sanden. sade också att om det blir strykningar av miniminormer är risken stor att blir tvunget att föra en betydligt mer restriktiv politik. Det intressanta är att undertecknare av detta remissvar är , numera migrationsminister. Jag förstår att man kan byta åsikter mellan olika roller, men det vore intressant att få en förklaring till varför det som generaldirektör skrev det jag står för är så fullständigt fel . Vad är det som har hänt , och vilken vishet har fått när hon åter har trätt in i ? Migrationsministern säger att hennes bedömning är att vi inte ska behöva tillämpa en mer restriktiv politik om fördraget ser ut som förslaget gör . Kommissionär , ansvarig för frågorna i kommissionen, sade när han besökte att som EU-kommissionär vill han inte att något land ska tvingas införa en hårdare flyktingpolitik, men målet kan bli svårt att nå. egen statsminister uttrycker det så här: Det kan bli svårt att vissa går före, det vill säga vissa länder, och har en mer human politik. Ska jag i opposition bli lugnad av att migrationsministern kommer till och säger att hennes bedömning är att vi kan fortsätta att föra en mer solidarisk och generös politik än de restriktivare länderna i ? Frågan är central. Anser migrationsministern att statsminister och tolkar förslaget fel? Tolkar migrationsministern förslaget rätt? Det finns en fråga som jag inte väckte i mitt första inlägg, och det är farligt att ta med en till eftersom jag inte fick svar på någon fråga från mitt första inlägg. Om migrationsministern vill lugna mig och säga att fortsatt ska kunna föra en mer solidarisk politik, innebär det att migrationsministern gör bedömningen att i ett skarpt läge är berett att ta strid i domstol om att fortsätta att driva en mer solidarisk politik än vad som följer av det gemensamma regelverket? Det är vad det handlar om. Missförstå mig rätt: Jag vill ha gemensamma regler, men jag vill fortsättningsvis att ska kunna gå före. Det har tidigare regeringar stått för. 35 Statsrådet (): refererar till de stämningar som finns i . Jag delar oro på den punkten. Det har under dragit kalla vindar över . Det finns starka främlingsfientliga strömningar. Vi är inte heller själva förskonade från dem ens i vårt eget land. Det är ytterligare ett skäl till att hålla fast vid visionen om att vi ska ha en gemensam politik som bygger på flyktingkonventionen och andra internationella konventioner som grund. Vi har ett gemensamt ansvar för att verkligen verka för att de 25 länderna i EU får en human flyktingpolitik. Även om jag delar denna oro tror jag ändå att det inte är nattsvart. Vi är inte helt ensamma. Vi har alla de internationella konventionerna, flyktingkonventionen, konventioner om mänskliga rättigheter och så vidare. De ligger som grund. Alla länderna i EU har undertecknat de konventionerna och är bundna av att följa de konventionerna. FN:s flyktingkommissarie kommer att bevaka förhandlingarna som kommer . Vi startar inte från noll. Vi har direktiv som är framförhandlade med miniminormer. håller miniminormerna högt, men jag skulle vilja att vi ser att det handlar om att ha fått en minsta gemensamma närmare. måste länderna anpassa sig till enhetliga regler på ett helt annat sätt . De framförhandlade miniminormerna kommer att vara en bas i de förhandlingarna. Sedan var det remissvar. Det var ett remissvar på skrivelsen. Där pekade på, i likhet med många andra organisationer, att det naturligtvis finns ett dilemma här med helt enhetliga regler och möjligheten att föra en helt annan politik. Det dilemmat finns, och det dilemmat kvarstår. Det är vad regeringen har hörsammat i sin skrivelse till genom att markera och betona att det ska vara möjligt för medlemsstaterna att nationellt tillämpa bättre villkor. I de preliminära underhandssynpunkter som det italienska ordförandeskapet har bett om har den anmält att vi under regeringskonferensen kommer att driva att det kommande fördraget ska uttrycka höga ambitioner i fråga om humanitet, asylrätt, internationella åtaganden och att den lagstiftning som ministerrådet och kan anta under ett nytt fördrag inte ska innebära lägre normer än de som framgår av medlemsstaternas nationella lagar. Jag tror att det är viktigt att markera att det är det som vi kämpar för, att få regler som håller så hög nivå som möjligt och som också motsvarar de regler som vi har i . När det gäller kommissionär och statsministerns uttalanden tror jag att det som markeras är att det i de kommande förhandlingarna om de nya direktiven naturligtvis är ett givande och ett tagande. Det är inte så att dikterar villkoren. Här är det väldigt viktigt att se till syftet och helheten när det gäller de enhetliga reglerna. 36 (): Jag blir fortfarande inte klokare jag är ledsen. I en situation, när var statssekreterare, drev samma linje som jag och driver , att vi ska ha miniminormer. Länder ska kunna ha en mer solidarisk politik än vad som följer av de gemensamma reglerna. Hennes chef, , var i och drev den linjen tillsammans med . , regeringens representant, åkte ned och fullföljde den linjen. Hon reserverade sig till förmån för miniminormer på EU-nivå. Statssekreterare blev generaldirektör för . Hon läste regeringens skrivelse, och hon såg att regeringen hade bytt position. Det var inte längre så att man tydligt tog ställning för miniminormer. Hon påpekade det tillsammans med samtliga övriga remissinstanser. Det är gott och väl. Remissystemet i fungerar. Då borde regeringen i det läget säga: Okej, vi har tagit ett steg tillbaka. Vi får remisskritik för det. Men vad gjorde man? Jo, då tog man ytterligare ett steg tillbaka och sade inte längre i nästa skrivelse till att man ska arbeta för att ha kvar miniminormer. Man hoppas att det nya fördraget ska leda till att ett enskilt land fortfarande ska gå före. Sedan gick det till, och den tidigare generaldirektören blev migrationsminister, som hon numera är. Hon har faktiskt fullständigt bytt fot. säger hon inte längre att det behövs en fördragsändring. säger migrationsministern: bedömning, det vill säga min förhoppning, är att det här inte kommer att leda till att vi ska tillämpa mer restriktiva regler. Den centrala och springande punkten är om andra länder kommer att tolka fördraget på samma sätt som en del forskare i tolkar det, det vill säga som att det kommer att innebära att kan få driva en mer restriktiv linje. Är då och beredda att ta en strid i domstol? Med detta vill jag tacka ministern för interpellationsdebatten. 37 Statsrådet (): Det känns som om det upprepas lite grann. säger alltså att regeringen har tagit ett steg tillbaka i den här skrivelsen. Jag skulle vilja säga att regeringen definitivt har tagit ett steg framåt. Regeringen har hörsammat remissvar och andra frivilliga organisationers remissvar genom att väldigt tydligt markera att utgångspunkten i förhandlingarna när det gäller fördraget kommer att vara att vi ska kunna tillämpa reglerna på ett mer generöst sätt. Jag menar att regeringen har flyttat fram sina positioner, men den grundläggande frågeställningen, , är ju: Vad vill vi med Europapolitiken? Vad vill och med Europapolitiken? Är det miniminormer som är lösningen på dessa problem? Jag tror inte det. Det finns problem med miniminormer. Som vi har sett i förhandlingarna innebär det att nivån kommer att läggas väldigt lågt, och det i sin tur innebär att det egentligen står alla de 25 länderna fritt att tillämpa vilken politik som helst. Det innebär att vi kommer att få en politik generellt sett som ligger på en betydligt lägre nivå än om vi förhandlar fram i huvudsak överensstämmande gemensamma regler. Jag menar att har ett väldigt stort ansvar att gå in i de förhandlingarna och med kraft driva den svenska linjen, att vi ska ha en flyktingpolitik i som baseras på humanitet, som baseras på de humanistiska ideal som vi representerar. är och kommer att vara en stark röst i EU, och det här ska vi kämpa för gemensamt. Det är en stor och väldigt viktig uppgift som vi tillsammans har framför oss. Överläggningen var härmed avslutad. Anmäldes och bordlades Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2003/04:MJU4 Ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp betänkanden /04:JuU2 Hemliga tvångsmedel offentliga ombud och en mer ändamålsenlig reglering 2003/04:JuU3 Åtgärder mot klotter och annan skadegörelse betänkande 2003/04:SfU3 Behandling av personuppgifter inom socialförsäkringens administration 8 § Anmälan om interpellationer Anmäldes att följande interpellationer framställts 2003/04:51 av ()till utbildningsminister perspektiv på den svenska skolan 2003/04:52 av ()till statsrådet för småföretagen 2003/04:53 av ()till finansminister för generaldirektörer Interpellationerna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 9 § Anmälan om frågor för skriftliga svar Anmäldes att följande frågor för skriftliga svar framställts 2003/04:136 av ()till försvarsminister trakasserier inom Försvarsmakten /04:137 av ()till statsrådet bland gravida 2003/04:138 av ()till miljöminister till 2003/04:139 av ()till utbildningsminister i gymnasieskolans individuella val 2003/04:140 av ()till statsrådet som särskilt prioriterat infrastrukturprojekt Frågorna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 2003/04:141 av ()till statsrådet Fråga 2003/04:141 redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 10 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av andre vice talmannen.