prot · GQ0967 · 2003-03-06 00:00:00 — Det är intressant att vi uppenbarligen haren lagstiftning som inte är relevant i det avseendet att detmåste vara ett angrepp nummer två innan man får ingri-pa - om det nu inträffar. Jag konstaterar det.Det är alldeles riktigt att det inte är jägarkåren somska vara med och skydda tamdjuren. Enligt nu gällandelagstiftning måste det vara djurägaren. Just nu är ett fallpå väg upp i rättssammanhang: En granne som var jäga-re ombads av en djurägare att komma vid angreppnummer två. Grannen är nu åtalad eftersom det inte varhans djur. Så knäppt är det.Anledningen till att jag ställer frågorna är att det be-rör mig illa när företrädare i riksdag eller någonannanstans ställer andra krav på människor än dem mansjälv anser vara rimliga. Det är därför som jag ställerdenna fråga om anser att det är rimligt attavvakta och se om det kommit andra angrepp innan manfår åtgärda det.Sedan konstaterar jag att uppenbarli-gen menar att ett rovdjursangrepp som kan vara långtutdraget och fruktansvärt att åse skulle vara ett mindrelidande för djuren än ett välriktat skott. Jag har ingenvärdering i detta - tro mig på den punkten - men jag haridéer.Anf. 148 () replik:Fru talman! Tanken att man ska minska lidandet hosbytesdjuren i de ekologiska systemen genom att i ställetgå in och sköta detta med hjälp av jakt är fullständigtorimlig.Den naturliga jakten där predatorn sköter det helahar de fördelarna att predatorn tar till exempel de svaga-re djuren. Det sker en selektion ute i det eko-logiska systemet som är oerhört viktig. Alla jägare ärinte helt informerade om vilket djur man ska skjuta ochinte skjuta och hur man väljer. Vi har utrustningnär det gäller vapen och så vidare som är alldeles ut-märkt bra i fråga om träffsäkerhet och möjlighet att dödasnabbt. Men det gör också att det går lätt att ta ävenmycket starka djur. Man kan alltså skjuta av de bästaindividerna i stället för de svagaste eller de sjuka. Det ären synpunkt.Jag tror inte att vi ska ersätta naturlig jakt med jäga-res ingripande i naturen.Jag tror att det var svar på frågan.Anf. 149 () re-plik:Fru talman! Det var en intressant utläggning somGunnar gjorde när det gällde att sätta dessa frå-gor i ett större perspektiv som han sade. Han beskriveratt vi ska ingripa så lite som möjligt i de naturliga livs-betingelserna och att vi inte ska störa. Då är han interiktigt tydlig när det gäller hur ser på jaktöver huvud taget. Är det en rimlig ordning som vi har nuatt människan är med och vårdar viltstammen genomviltvård och jakt?Anf. 150 () replik:Fru talman! Jakten är en mycket gammal tradition,och det är djupt förankrat i mänskligheten att jaga ochsamla och så vidare. Det kan vi vara överens om.Det finns mycket positivt att säga om sättet på vilketman sköter viltvård, till exempel om utvecklingen avsvensk jakt och de insatser som görs när det gäller vil-tvård från jägares sida. De ska ju inte underskattas. Detfinns en stor kunskap i jägarkåren. Svenska Jägareför-bundets utbildning till exempel just när det gäller kun-skap om djurens naturliga beteenden har ju bara utvecklats i rätt riktning. Det tar tid ochkrävs pengar att få fram den utbildningen. Men har en viktig insats att göra, och manhar börjat på ett bra sätt. Jag tror att svensk jakt själv-klart kan fylla en viktig uppgift i fortsättningen när detgäller viltvård, och den har naturligtvis väldigt mångapositiva sidor redan.Anf. 151 () re-plik:Fru talman! Tack för det svaret. Det var litet merklargörande men ändå inte riktigt i relation till de for-muleringar som hade i sitt anförande närdet gäller att vi ska behålla livsbetingelserna intakta, attvi inte ska justera det ekologiska systemet och att vi skavara oerhört restriktiva när det gäller att förändra livsbe-tingelserna. Då frågar jag igen: Är omfattningen av denjakt och den viltvård som därmed bedrivs ungefär på dennivå som tycker är lämplig?Anf. 152 () replik:Fru talman! Uppriktigt sagt tror jag att det svaretskulle bli bättre om vi hade det faunaråd som jag efterly-ser. Jag besitter inte den samlade kunskapen att jag kantitta på det. Det handlar alltså om tusentals arter. Det ären stor fråga. Jag kan ta upp problem som jag ser.Jag kan ta upp ripjakten som exempel. Då tar mannågot som är bytesdjur för predatorer, till exempel jakt-falken. Om man skjuter av ripor för kraftigt får man ensvacka i tillgången på bytesdjur för bland annat jaktfal-ken och andra predatorer. Det kan naturligtvis varanågonting som man bör uppmärksamma.Jag tror att ett faunaråd skulle vara utmärkt för attkunna ge bra råd. Men jag tror inte att jägare skulle viljaskjuta av ripstammen så att man fick bort vissa delar avrovdjursstammen eller predatorerna i de ekologiskasystemen. Jägarna har ett naturintresse som är stort ochsjälvfallet ett intresse av att bevara de natursystem somvi har i så att de är fullt ut levande och att vi harekologiska system som fungerar av egen kraft. Det finnsalltså alternativ. Men jag kan tänka mig att man tillexempel har skjutit av för mycket älg på några ställen såatt man har fått en lite för liten älgstam om man tittar påtillgången på rovdjur, varg eller andra. Men jag haralltså inte några data på den punkten att jag vill yttra migsom något slags expert i frågan.Anf. 153 ():Fru talman! Jakt och viltvårdsfrågor innebär stortengagemang och starka känslor. Många debatter har detblivit då man har behandlat dessa frågor häri . Man kan inte heller klaga på spännvidden ifrågorna från tid till annan. Det har gällt bevarandevär-den, jaktbarhet, jakttider med mera. Det blir givetvismånga olika synpunkter och som gör sig gällandebland våra 300 000 jägare i ett land som är så avlångtoch som har så många olika förutsättningar både förviltet och för jägarna.Det som ligger närmast i tiden just nu är att rege-ringen får i gång den utredning som aviserats om jaktenoch fisket i renskötselområdet och att så långt det ärmöjligt klarlägga de rättsförhållanden som ska gällamellan staten och samebyarna.Debatten har fått ytterligare en dimension på senareår när djurrättsorganisationerna börjar få tydligare orga-nisationsstrukturer. Man tar för sig mer och mer genomatt på ett aktivare och skickligare sätt offentliggöra sinaställningstaganden i djuretiska frågor och som iblandleder till att man kommer till en motsatt uppfattning änden som har varit allmänt rådande när det gäller jakt ochviltvård.Ett exempel på hur uppfattningar kan variera över tidär vår syn på rovdjuren. Långt in i det som vi kallarmodern tid har utgångspunkten varit att rovdjur skafinnas endast i ett antal som inte stör annan verksamhetpå landsbygden. Vi har haft skottpengar och förföljelse-rätt som ett medel för att minska rovdjursstammarna.Det var när självhushållningen innebar attgårdarnas förmåga och möjlighet till djurhållning varskillnaden mellan svält och välstånd. Det var då, underde förhållanden som rådde närtiotusentals tamdjur fick sätta livet till , som manbestämde sig för att minska vargstammen. Det tog att i det närmaste utrota stammen. Den varg-stam vi hade då blev förmodligen utrotad. Man kan läsahistoriska böcker om hur vargen såg ut på den tiden.Den beskrivningen stämmer inte med utseendet på devargar som vi har i Sverige.Nu har vi svängt helt om. Vi har intagit den bestäm-da åsikten att vi ska ha livskraftiga populationer avrovdjur i . Vi har undertecknat Bernkonventio-nen och införlivat EU-direktiv i den svenska lagstift-ningen som binder oss att förvalta vår del av rovdjurs-stammen och övriga utrotningshotade djurarter. Det ärbeslut som vi här i har varit eniga om attstödja och arbeta för.Vi är redan en god bit på väg när det gäller de fyrastora rovdjuren. Vi anser att vi har nått miniminivån1 000 björnar och 1 500 lodjur. Det genomförs numeraen begränsad licensjakt i de bestånden. För järvoch varg arbetar vi mot ett delmål som för vargens delinnebär 200 individer.I dagens betänkande tar vi upp frågan om redan nu kan påbörja arbetet med ett åt-gärdsprogram, även om vi har sagt att vi ska nådelmålet för varg och järv innan vi beslutar om vidareåtgärder. Det finns de som hävdar att delmålet för vargkommer att nås eller . Det är skäl nog för attsnarast överväga vad som ska ske . Den tolk-ning av texten i betänkandet som jag gör innebär attNaturvårdsverket inte är förhindrat att påbörja plane-ringen av någon sorts förvaltning av vargstammen, ivarje fall i södra skogslänen, det vill säga i ,och . Det kan vara så att vibehöver en regional förvaltningsplan även om vi anseratt vi inte nått vårt nationella mål när det gäller antalvargar, detta beroende på den koncentration som vi hartill södra skogslänsregionen. Vi har lite av samma kon-centrationstendenser även när det gäller björnstammen ivissa delar av landet, dock utan någon större kritik. Detkan bero på att det för björnen finns en väl fungerandeförvaltningsplan utarbetad. Den skulle kunna tjäna somföredöme när man planerar förvaltningen av varg, sär-skilt när det gäller att hantera problemindivider.Det är regeringen och som harriksdagens uppdrag att sköta rovdjursfrågorna i ,men det utesluter inte att vi i miljö- och jordbruksut-skottet, inom ramen för ett utvärderingsprojekt, beslutaross för att se över jakten och rovdjursfrågorna med tankepå den politiska sprängkraft som ligger inbyggd i frå-gorna.Vad vi än gör är det viktigt att det blir en inriktningsom inger ömsesidig respekt och förståelse. Medborgar-na i måste acceptera att vi har rovdjur i landet,men vi måste också respektera folks oro och inte inta ennonchalant och till synes passiv attityd när människorframför sina synpunkter och vill ha hjälp i svåra situa-tioner, exempelvis vid rovdjursangrepp.Den som själv inte driver tamdjursskötsel har kanskesvårt att förstå att allt inte kan ersättas med teknik, peng-ar och stängsel. Det handlar också om relationer tillomgivningen och om livskvalitet, att kunna värna omsitt precis som vi som bor i tätorter gör anspråk på attkunna värna om vårt och våra tillgångar. Vi har en bety-dande klyfta att överbrygga. I Långtidsutredningensbilaga 11, SOU 2003:2 Fördelningseffekter av miljöpo-litik, undersöker man skillnader i attityder mellan stadoch land när det gäller rovdjur. Där anser av kvin-norna och av männen som bor i glesbygdsområdenatt de på ett eller annat sätt känner sig påverkade avrovdjurens närhet. Det gäller i första hand varg ochbjörn. Kvinnorna uppgav exempelvis att de numeraundviker att plocka bär i vissa områden.I undersökningen har man också försökt prissätta at-tityderna. Där visade det sig att folk i städer och stor-stadsområden som ville öka eller behålla rovdjursstam-men på nuvarande nivå var beredd att lägga några kro-nor på det medan glesbygdsborna var beredda att betalaför att minska stammen.Vi har en del att göra, inte minst politiskt, för attjämka samman olika intressen och göra detta till någotsom vi tycker är bra och acceptabelt för de flesta. Jag harmest uppehållit mig vid vargen. Det beror på att det ärden som är mest aktuell just nu i rovdjursdebatten.Fru talman! Många av förslagen i reservationerna ärunder någon form av åtgärd eller kommer att bli det. Jagyrkar därför avslag på samtliga reservationer och bifalltill förslaget i betänkandet.Anf. 154 () re-plik:Fru talman! Ja, och hans partivänneri utskottet har avslagit en rad motioner om att det ska blitillåtet med jakt på skarv. Man ska inte heller tillåtautökad skyddsjakt på säl. Man har hänvisat till att detpågår arbete och så vidare, och man avvaktar en samladredovisning av regeringens arbete med jaktfrågor somregeringen fick i uppdrag sedan.Då måste jag fråga: Vad är det mer som behöver veta om skarvens förekomst, förehavandenoch härjningar på framför allt ostkusten? Och vilkenytterligare kunskap kräver för att taställning till sälens förehavanden i kustfiskarnas redskapoch så vidare?Är det inte passivt att ständigt hänvisa till det upp-drag som regeringen fick ? Borde intemajoriteten kunna säga någonting till de här människor-na, som drabbas av skarvens och sälens härjningar?Anf. 155 () replik:Fru talman! När det gäller skarven har vi anslutit osstill fågeldirektivet, och det förpliktar oss att följa vissaregler.Man kan räkna . Det har faktiskt luckratsupp lite grann . Den uppfattning som mankan ha är att den skyddsjakt som pågår fungerarbra.Naturvårdsverket har ju fått i uppdrag att tillsam-mans med internationell expertis utreda beståndensstorlek när det gäller storskarv och mellanskarv. Manhar samma uppdrag när det gäller sälen, och jag förmo-dar att det kommer en redovisning så småningom.Anf. 156 () re-plik:Fru talman! Tack för det svaret! Jag undrar ändå var-för det är nödvändigt att avslå förslag om att skadriva på för att föra upp skarven på listan för jaktbaraarter.Sedan vill jag bara fråga om hanstexttolkning. Han säger att han tolkar texterna om varg-frågan på ett visst sätt. Jag tycker nog att det verkar litetendentiöst i relation till det som utskottet ändå har sagt.Bommen är nere för motionsförslag om att tillåta enmycket begränsad skyddsjakt på varg.Man avslår motioner och hänvisar till att detta inteska vara möjligt förrän man har nått etappmålet. Jagvore tacksam om kunde utveckla sitttolkningsarbete kring texterna något mer.Anf. 157 () replik:Fru talman! När det gäller vargen har vi ingen för-valtningsplan. Arbetet har varit inriktat på att så snabbtsom möjligt nå delmålet 200 vargar. Jag har fått veta attskälet är att det genetiska underlaget är mycket svagt. Dåkan man inte göra som kanske vi tänker, det vill sägalåta vargstammen växa sakta och försiktigt. Genetikex-perterna säger att har jag fått höra att man tror attvargstammen, som jag sade i mitt anförande, kommer attnå delmålet möjligen eller . Det ärdärför som vi från utskottet nu har sagt till regeringen attNaturvårdsverket bör få i uppdrag att möjligtbörja arbeta med åtgärdsprogram för att förbereda enförvaltningsplan för varg.Anf. 158 ()replik:Fru talman! sade i sitt inledningsan-förande att det är viktigt att ha livskraftiga rovdjurs-stammar. Vi är överens på den punkten. Det tycker viockså. Vidare säger att man ska införaförvaltningsplaner och öppnar upp för att de ocksåskulle kunna vara regionala. Den signalen tackar jag för.Det är precis det som vi har föreslagit i de reservationersom vi har tillsammans med och Kristdemo-kraterna.Rune gör en vältalig beskrivning av pro-blemen. Jag måste erkänna att jag för en liten stundrycktes med så till den grad att jag nästan trodde att jagoch var överens om att gå vidare. Mendå tog det en annan vändning mot slutet och föll ut i entotal passivitet. Trots alla bekymmer som finns och sombeskrevs så bra ska vi ingenting göra.Varför går det inte att agera utifrån de förslag som vihar i reservationen? måste väl ändåkunna erkänna att de förslag till förändringar som vilägger är mycket begränsade? Men vi tror att de har ettstarkt symbolvärde för de människor som är drabbade igränssnittet mellan människor och djur.Man öppnar upp med att man skulle påbörja en för-valtningsplan. Men det är ju av intet värde för de männi-skor som är drabbade.När det gäller skyddsjakten på skarven så fungerarden dåligt. Där den inte medges fungerar den naturligt-vis inte alls. Där finns en trögrörlighet som vi måste tabort för att få en snabbare hantering.Anf. 159 () replik:Fru talman! Att rycktesmed kan ju bero på att vi båda är mycket em-patiska människor som förstår hur det kan vara.Jag har inga förhoppningar om att jag eller någonannan skulle kunna fatta beslut här och om en för-valtningsplan. Jag sade att det åtgärdsprogram som viförväntar oss att ska inleda möjligenkan leda dit, men jag tycker inte att vi äger den frågan.Vi har ett naturvårdsverk som är våra experter. Det ärNaturvårdsverket och inte vi som gör bedömningenhuruvida det ska upprättas en regional förvaltningsplan,i alla fall i det läge vi befinner oss nu.Anf. 160 ()replik:Fru talman! Vi faller snart i varandras armar av för-ståelse. Det känns bra, , att vi är överens i degrundläggande beskrivningarna. Men jag blir bekymradnär försöker förringa sin roll som lag-stiftare och ledamot av den lagstiftande församlingen.Nog har väl tillsammans med oss övrigaen möjlighet att kunna påverka så att vi får en förändringtill stånd? Åtminstone har jag inbillat mig det. Om viskickar signalen till allmänheten att inte ens den härförsamlingen har möjlighet att ha åsikter utan att på något sätt skulle vara överställt riksdagoch regering blir jag sällsynt bekymrad.Fru talman! Jag utgår ifrån att till-mäter sig och oss övriga lite större betydelse. Jag ärövertygad om att vi med precis den beskrivning som harlämnats från skulle kunna agera därkonflikterna finns med våra begränsade förslag till för-bättring av samröret mellan människa och vilt. 161 () replik:Fru talman! Jag håller med om att det är viktigt att vinår den punkt där människan och rovdjuret på något sättkan leva i en samexistens. Det är väldigt viktigt. Menjag sade, , att som läget är justnu har vi från delegerat dessa frågor till rege-ringen och till . Det är möjligt att vi närrapporten kommer - om det nu sker ellerdecember eller när det blir - kan gå in och göra en nybedömning. Det vet inte jag. Det är ingen som vet hurrapporten kommer att se ut. Men som läget är just nuäger regeringen frågan. Därför har jag intagit den ställ-ning som jag har gjort.Anf. 162 ():Fru talman! En natur- och miljöpolitik för 2000-taletmåste utgå från människans möjligheter att lösa probleminom olika områden. För att natur- och miljöarbetet skabli verkningsfullt på samhällets alla nivåer krävs ensocialliberal syn på människan. Varje människa haransvar för sina handlingar. Det är politikens uppgift attfrämja en ansvarstagande livsstil. I synen på människansansvar för djur och natur, bland annat i jakt- och vil-tvårdspolitiken, har vi liberaler vägletts avoch hänvisat till förvaltarskapstanken. Vi kan inte ta ossrätten att förbruka utan endast att bruka. Det handlar omsolidaritet med kommande generationer.Den svenska jakt- och viltvården har här stor bety-delse. Jägarna har stor kunskap och en lång tradition avförvaltarskap.Att stoppa utarmningen av naturen och speciellt denbiologiska mångfalden är en av de verkligt stora utma-ningar som miljöpolitiken står inför. För delgäller det bland annat de fem stora rovdjuren björn,varg, lo, järv och kungsörn som måste få utveckla livs-kraftiga stammar. Vargens utbredning har stått i fokus.Det starka stöd som svenska folket har visat genombland annat SNF, Världsnaturfondsaktioner och insam-lingar till stöd för hotade rovdjur på andra kontinentermåste också gälla våra egna rovdjur.I beslut om en sammanhållen rovdjur-spolitik ingick att förutom etappmål för varg också läggafast miniminivåer för björn och lodjur och etappmål förjärv. Dessa nivåer och mål har som syfte att de storarovdjuren långsiktigt ska bevaras i . De uppsattanivåerna och målen har bidragit till att skapa en klarhetkring förvaltningen av de stora rovdjuren, vilket tidigareinte har funnits.Det betänkande vi nu debatterar utgör en bra fort-sättning. Miljö- och jordbruksutskottet framhåller att näretappmålet för varg väl blir uppnått bör arbetet med attutarbeta en förvaltningsplan inledas. Detta arbete inledssamtidigt som en utvärdering görs av stammens utveck-ling och de eventuella konflikter som uppstått med andraintressen.Folkpartiet liberalerna anser att det för det fortsattaarbetet vilar ett stort ansvar på oss folkvalda och deaktiva inom jakt- och viltvård att gemensamt och medforskningen som stöd medverka till en sansad debatt ochge en korrekt bild av verkligheten. Detta tillsammansmed snabb och målinriktad information och dialog medlokalbefolkningen när till exempel varg etablerar sig inya områden är en grundförutsättning för att långsiktigtsäkra våra rovdjursstammar och en hållbar jakt- ochviltvårdspolitik.Tillsammans med tidigare beslut och pågående ar-beten på området ger detta betänkande en god grund attbygga vidare på.Under rubriken vill vi dock markera att vinoterat att träning av hund för grytjakt fördömts avSvenska samt att Jordbruksverketanfört att behovet av grytjakt inte står i proportion tilldet lidande som enligt verkets bedömning grävlingarutsätts för då de deltar i grytanlagsprov. Verket föreslåratt träning och prov för grythundar med levande djur igryt eller konstgryt förbjuds. Om ett sådant förbud med-för att grytjakt inte kan bedrivas på ett djurskyddsmäs-sigt acceptabelt sätt borde även jakt med hund underjord förbjudas, enligt verket. Vi noterar vidare att ären-det remissbehandlats och övervägs i Regeringskanslietoch avvaktar ett snart besked i frågan. Det är nu dags förregeringen att agera.Jag vill avslutningsvis yrka bifall till utskottets för-slag i betänkandet.Anf. 163 ():Fru talman! Sist jag stod här i talarstolen tyckte jagatt det var en annan intensitet i diskussionen. Jag tyckeratt det känns väldigt bra att vi nu har mer av en samtal-ston i våra framställningar härifrån. Sedan söker vi na-turligtvis finna våra profiler än här och än där.Jag kanske ska presentera mig när det gäller vargfrå-gor. Jag är den där personen som är fårägare och somhar varit tvungen att bjuda vargen på en tacka. Jag harlodjur som kommer förbi gårdsplanen nästan varje vin-ter. Om jag har förlorat ett eller flera lamm vet jag inte.Lodjuret bär nämligen i väg med det. Men jag vet att jaghar förlorat minst ett - det såg jag.Jag har dessutom gjort tre egna vargobservationer,och jag försäkrar er att det är en väldigt stark upplevelse.Det är ett mycket spännande djur att möta.Sedan vill jag slå fast en sak till innan jag kommermed mitt yrkande. Jag är miljöpartist. Jag står bakomvårt yrkande om att vi ska ha livskraftiga rovdjursstam-mar i det här landet eller i det här området - eftersomvargarna inte ser gränsen går de dessvärre över till Nor-ge ibland.Det är nu väldigt länge sedan vi började den här dis-kussionen om vargen. Jag hörde rykten om ett vargparuppe i Trysil . Dessa har förökat sig ochblivit hundra eller över hundra stycken. Utifrån de rap-porter vi får efterhand från Grimsö, från vargspårare ochandra människor, kan vi nog säga att vargstammen harvuxit betydligt snabbare än vad åtminstone jag hadeförväntat mig.När pratade om antalet vargar ryck-tes jag också med lite grann. Jag blev också lite besvikennär han kom med precis den slutsats som jag hade tänktpresentera härifrån talarstolen, nämligen att det underdetta år säkerligen kommer att vara dags att göra den därutvärderingen. Förmodligen är vi uppe i 200 djur underhösten.Man har räknat med att det finns ca 20 revirhävdan-de vargar. Alla har inte tidigare producerat valpar, menom 20 alfapar får valpar kan det betyda att de kan födafrån nio tio valpar ned till två. Om vi har ett snitt på låtsäga fem valpar per kull har vi då 100 valpar. Hurmånga som sedan överlever och hur många av de äldresom dör vet vi inte.Det här är svårbedömt. Det är mycket svårbedömt.Vi hade ett vargrevir där det var alldeles väldigt trångtmed varg, och helt plötsligt var de borta. En del fölloffer för tjuvjakt, och det tycker jag var väldigt sorgligt.Tillväxttakten har alltså varit väldigt hög. Då blir detnaturligtvis en diskussion om den genetiska samman-sättningen. Tänk, jag kan inte låta bli att göra följandefundering: Om detta fåtal vargar i Trysil klarade av attförmera sig till en livskraftig stam på över hundra var-gar, utan genetiska störningar, måste detta vara ettmycket tåligt djurslag när det gäller genetisk utveckling.Det sägs också att det ska vara det.Jag skulle vilja säga ett par ord till Bengt-Andersockså, men först ska jag bara klargöra min livssyn. Förmin del lever jag i och tillsammans med naturen. Jag ärinte något annat än ett väldigt mer välutvecklat djur änandra. Jag tror faktiskt fortfarande på delar av Darwinsutvecklingsteorier.En sak som har lyfts fram från talarstolen är skillna-den i synen på rovdjur när man bor på landet och närman bor i staden. Jag tillhör dem som bor på landet. Jagär inte speciellt rädd för djur. Jag har respekt för djur.Jag vet mycket väl att vargen inte anfaller en andra gångom man står och tittar på.