prot · GR0926 · 2003-11-12 00:00:00 — Mot detta förfarande har vi inte riktat några som helst formella invändningar. Däremot har vi inte menat att det har varit rimligt att försöka använda för att låta KU agera på det område som egentligen är regeringens. Det har inte varit rimligt att hantera den frågan på det sättet. Varför är det då rimligt att ska besluta om länsindelning av ? Den praxis som förvisso finns att har haft möjlighet att fatta beslut när det gäller större länsindelningar kan man i så fall ifrågasätta utifrån den logik som jag här har gjort mig till talesman för. Sådana avvikelser från den strikta logiken finns säkerligen på flera områden. Det kan naturligtvis diskuteras om det ska vara på det sättet. Å andra sidan har regeringen alltid möjligheten när man finner det lämpligt och nödvändigt att förankra och låta pröva i även sådana frågor som kanske på ett strikt formellt sätt skulle höra hemma på regeringens bord ensamt. Visst kan man diskutera detta. Men jag tror att det blir mycket svårt att ta Hebyärendet som utgångspunkt för att hävda ståndpunkten att hela detta område för indelningar bör överföras till lagstiftningens område. Jag är icke övertygad. 171 (): Jag utgår ifrån att det vid är allom bekant i denna kammare att vill bygga om . Vi vill bygga från grunden, för deltagande, påverkan och ansvarsutkrävande för att göra allvar av en deltagande demokrati. Från grunden handlar det om medborgarnas makt, att öka deras makt, om självbestämmandet och att stärka det civila samhället. Från grunden handlar det också om tydligare strukturer för den gemensamma verksamheten, en tydlig maktdelning på federalismens principer. Att stärka självbestämmandet och egenmakten handlar naturligtvis om demokrati och om de frågor som berörs i det betänkande som ligger på vårt bord. Det handlar om folkomröstningar och initiativ till folkomröstningar. Det är anmärkningsvärt att tiden ska bli så utdragen när har beställt ett förslag från regeringen när det gäller folkomröstningsinitiativ i kommunerna. Det är därför rimligt att vi nu återigen upprepar hållning i den här frågan ifall det är så att regeringen har tappat bort tillkännagivande från tidigare. Folkomröstningar innebär att medborgarna tar initiativ i lokala frågor och får möjlighet att göra sin stämma hörd. Men det handlar också om att resultatet av folkomröstningarna hörs där beslut ska fattas, att man inte negligerar resultaten. Det är ett av de områden som ligger till grund för vår kritik när det gäller indelning av kommuner och landsting. Att stärka självbestämmandet måste också handla om att stärka självbestämmandet när det gäller indelningen av den nära nivån, av kommuner, regioner och landsting. Det låter i den debatt som har varit som om det är något enstaka fall. är mycket tydligt. Men det finns många andra exempel. Det visar ett antal motionsyrkanden som är fogade till det här betänkandet. Det finns andra exempel på kommuner där man önskat få ett ökat självbestämmande i någon kommundel, men där man förvägrats möjligheten. Tolkningen av den politiska signal som finns från en tydlig lokal opinion framförd i en folkomröstning är inte ett förvaltningsbeslut. Tolkningen av ett politiskt beslut som är tydliggjort i en fullmäktigförsamling som i är inte en fråga att hantera i ett förvaltningsbeslut. Vår lagstiftning ger inte de tydliga signalerna det är alldeles uppenbart för hur en sådan tolkning ska ske. Därför tycker vi från sida att det är alldeles självklart att göra ett tillkännagivande när det gäller frågan om indelning av kommuner och landsting. Det har framgått mycket tydligt i den tidigare debatten i det här ärendet att vi är missnöjda med det sätt som regeringen förvaltat mandat. Då är det rimligt, precis som när vi talar om andra frågor, att den delegation som den här kammaren har givit till regeringen återtas och att vi i de här fallen där det inte går att dra alla över en kam som folkets yttersta företrädare i den nuvarande ordningen också tar ställning i indelning av landsting och kommuner. Det är naturligtvis allvarligt att regeringen i fallet så uppenbart har sett mellan fingrarna när det gäller en tydlig folkopinion i , också uttryckt i den folkvalda församlingen. Regeringen har inte lyssnat. Det är viktigt nu att regeringen inte visar samma bristande lyhördhet inför kommande uttalanden i den här frågan. Det är viktigt att regeringen verkligen visar att man tar allvarligt på tillkännagivandet från och att man återkommer till såsom vi kommer att beställa . Det gäller ökat självbestämmande, folkomröstningar och indelning. Ökat självbestämmande handlar också om självförvaltningsorgan. Det handlar inte bara om att följa upp som regeringen vill göra. Det handlar om att ge brukarna rätt att få ett initiativ prövat av fullmäktige och av nämnder. Det pekar vi på i en av våra reservationer. Det handlar om ökat självbestämmande i form av att väljarna direkt ska få välja till kommundelsnämnder och inte förvägras den möjligheten. Ökat självbestämmande handlar också om självstyre i kommuner och landsting, om den tydlighet som måste finnas i maktdelningen mellan olika nivåer utifrån ett underifrånperspektiv och en federal princip. Det handlar om självbestämmande över den egna organisationen i kommuner och landsting. Oavsett om det handlar om miljönämnder eller den kommunala revisionen är det rimligt att man i de respektive folkvalda församlingarna får bruka sitt mandat fullt ut för att forma sin egen organisation i samråd med invånarna. Det handlar naturligtvis då också om att kunna inrätta direktvalda kommundelsnämnder, att ge medborgarna den möjligheten. Det handlar om kommunala extraval, att ge möjlighet för detta i de kommuner eller landsting där man ser att det inte finns något annat val. Jag vill understryka, precis som gjorde, att det här inte är något lättvindigt ställningstagande. Det ska inte vara något som enkelt tillgrips. Jag tror verkligen inte att det kommunala självbestämmandet om det får kraft att blomma kommer att missbruka detta. Då har väljarna den yttersta makten i sin hand att reglera den typen av missbruk. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till några av de reservationer som finns fogade till betänkandet. Jag står självfallet bakom samtliga där finns med. Men jag yrkar bifall till reservation 2, 4, 6 och 9 under punkterna 4, 9, 11 och 18 för ökat självbestämmande och ökad makt för medborgarna i de olika församlingarna, kommuner, landsting och framför allt det stärkta civila samhället. 172 () replik: Jag vill yrka bifall till reservation nr 3 som jag glömde förut. kanske vi ändå får använda till den här intressanta diskussionen. talar mycket om folkmajoriteten, men frågan är om vilken folkmajoritet. Det handlar om majoriteten i . Men hur ska man då se på majoriteten i ? Ska den ha något att säga till om? Och län som skulle ta emot , hur är det med den majoriteten? Hur ska man se på om det inom finns ett område där det finns en majoritet för att stanna kvar i ? Ska den minoriteten då få möjlighet att avträda från och stanna kvar i ? Hur ser egentligen på majoriteter när det gäller indelningsfrågor? Jag tycker att det är en ganska komplicerad fråga. 173 () replik: Jag förstår att ser det som bekymmersamt att lyssna på majoriteter och uttryck i folkomröstningar. Måhända är det förklaringen till hanteringen av bland annat kommuns framställan. Om vi ska förändra indelning i kommuner och landsting är det rimligt och riktigt att lyssna på medborgarna i de berörda områdena. Vi vill ge en stärkt röst åt medborgare som vill förändra sin tillhörighet. Det är rimligt att, när det handlar om något som kommer till uttryck i en folkomröstning som i fallet , det inte blir fånge i ett system där man från ovan betraktar någon som en egen ägodel. Man ska få möjlighet att påverka och styra sin egen indelning. Eftersom i det här fallet både , som skulle vara berörda när det gäller det nya länet och det nya , och ser att detta är helt okej finns det ingenting som talar för att man inte skulle biträda det. Det är en tydlighet från fullmäktige. Det är en tydlighet från folket, och det borde vara en tydlighet från de folkvalda i den här kammaren. 174 () replik: första oförskämdhet tänker jag ignorera. Den andra frågan är mer intressant. Jag kan inte se att på något systematiskt sätt griper sig an denna. Det är tydligen majoriteten i som är helt avgörande. Om det skulle finnas en majoritet i till exempel som inte vill göra den här indelningen så skulle man inte bry sig om den. anser tydligen utskottsminoriteten att det är majoriteten i hela landet som ska fatta beslutet. Beslut ska ju fattas här i vilket innebär att man inför en möjlighet för majoriteten i landet som helhet, uttryckt via , att fatta vilka beslut som helst oavsett de lokala opinionerna. Majoriteten av vad? Vilka utgör det demos som fattar beslutet? Den frågan kräver lite mer uppmärksamhet än vad jag tror att har ägnat den. 175 () replik: Jag har ägnat mycket uppmärksamhet åt frågan om hur vi kan stärka medborgarnas makt över den egna vardagen och öka medborgarnas makt över den egna organisationen kommunalt. Därför har vi bejakat kommundelningar där Vänstern tillsammans med Socialdemokraterna motsatt sig dem. Därför har vi bejakat en förändring av kommuns länstillhörighet. Vi ser att måste byggas underifrån. Att vi väljer att vilja förändra makten i den här frågan på riksnivå beror på att regeringen uppenbarligen väljer att lyssna mera till andra strukturer och väljer att köra över lokala tydliga uttalanden från folkomröstningar och fullmäktigeförsamlingar. Den typen av avvägningar som måste göras när det gäller indelning bör ligga i den direkt folkvalda församlingen eftersom regeringen uppenbarligen inte har valt att lyssna. Jag hoppas minsann att regeringen kommer att vara mer beredvillig att lyssna på tillkännagivande den här gången än i andra sammanhang. Föredrogs betänkande 2003/04:KU3 Frågor om demokrati. Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till för middagsuppehåll. 16 § (forts.) Frågor om demokrati (forts. KU3) 176 (): God kväll, kammarkamrater! För den trötta samhällskroppen vore kanske bästa boten ifall tankarna från toppen kom från roten. Så skaldade en gång. Mer än så skulle jag egentligen inte behöva säga , men jag tänker trots allt göra det. En bättre sammanfattning än det sade av den gröna synen på de frågor vi diskuterar här går nog inte att finna. De frågor vi diskuterar är de kommunala, lokala, låt oss säga människonära demokratifrågorna. För den som läser det betänkande vi har att ta ställning till kanske det förefaller lite märkligt att den gröna partibeteckningen återfinns under åtta av nio möjliga reservationer märkligt och kanske lite väl utmanande. Men allt annat vore nästintill tjänstefel av en riksdagsledamot på den gröna rörelsens mandat. Den gröna rörelsen är en demokratirörelse som kämpar mot maktkoncentration och för en verklig decentralisering av människors möjlighet att påverka sina liv och samhället omkring dem. de gröna bildades som en reaktion mot att ett antal äldre etablissemangspartier lyckades sjabbla bort en annars självklar folkomröstning på det nationella planet. Att vi kämpar för en stärkt lokal demokrati är därför en självklarhet. Reservationerna i betänkandet handlar alla om att stärka det lokala planet. Att ingen i ett sådant här betänkande känner behov av att resa några krav åt det andra håller säger måhända en del om . Vad gäller den nionde reservationen som vi inte står bakom, reservation 7 av om stärkt brukarinflytande, ska jag avslöja att jag också där känner viss tveksamhet om huruvida inte detta är ett viktigt krav. Till nästa allmänna motionstid lovar vi att återkomma med egna förslag inom detta härad. Det sprids ibland en farlig känsla av att demokrati är något som vi har klarat av. Racet har varit, vi har kört det, och kan vi ställa in bilen i garaget eftersom vi vann. Så enkelt är det inte. Demokratin måste återerövras och utvecklas för och för varje beslut som vi fattar i den här kammaren. Känslan av maktlöshet, att inte ha något att säga till om, att vara satt på undantag och att inte tillhöra demokratin och samhället sprider sig . Då är det vår uppgift som politiker att ge möjligheter till engagemang. I betänkandet behandlas två förslag som direkt skulle öka dessa möjligheter. Vi gröna och kräver i reservation 2 att unga och andra människor som studerar på en ort ska kunna vara valbara och arbeta demokratiskt på den ort där man tidigare bott och varit skriven , den ort där man ofta känner att man har sin bas och förankring. I och med att regeln om att man ska vara skriven på den ort där man studerar infördes omöjliggjordes det för många människor att engagera sig demokratiskt och inneha förtroendeuppdrag på de orter som uppfattas som deras verkliga hem. Att sprida de politiskt aktiva som engagerar sig på studentorterna också till deras gamla hemorter vore dessutom bra av rent regionalpolitiska och utvecklingsmässiga skäl. Det politiska perspektiv som många av de så kallade utflyttningsorterna verkligen behöver är det som de studenter som befinner sig på annan ort har att bidra med. I en annan reservation, nr 5, kräver att medborgarna ska få rätt att lägga fram förslag till sina kommunfullmäktige och kommunala nämnder. När demokratipropositionen kom var den en stor besvikelse för alla oss som önskade verkliga åtgärder för att ge människor möjlighet att engagera sig. Det enda substantiella innehållet var en uttrycklig rätt för kommuner att medge medborgare rätten att lämna förslag, något flera kommuner ändå tillåtit . Att nu vända på kakan och ge rätten till medborgarförslag till medborgarna i stället för att ge kommunerna rätten att ignorera medborgarnas förslag är ett bra grönt krav. I sammanhanget är det särskilt viktigt att betona funktionshindrades möjligheter till engagemang. I ett särskilt yttrande väljer och att understryka detta. När man talar inför en kammare som främst besitts av ledamöter från ett granskande konstitutionsutskott kanske man skulle kunna tro att en annan möjlighet för medborgarna skulle falla i mycket god jord hos kollegerna, nämligen möjligheten att granska sina förtroendevalda men icke! Också inom detta område tvingas vi till två reservationer. För det första kräver vi gröna och i reservation 1 att huvudregeln för kommunala nämndsammanträden ska vara att de är öppna. Det enda argument jag har fått höra mot en sådan ordning är att inte så många kommer att gå ändå. Jaha så vad då? Ska vi eftersom det just nu sitter noll personer på kammarens läktare sätta lås och bom på möjligheten för den som vill att komma in och lyssna? Nej, givetvis inte. Medborgarna ska ha rätten att lyssna till den politiska debatten och ta del av vad deras förtroendevalda gör och ska därför också komma in på de kommunala nämndsammanträdena. För det andra gör de gröna i reservation 8 gemensam sak med tre borgerliga partier och kräver en vidare förstärkning av den kommunala granskningen och revisionen. Det är inte en tillfredsställande ordning att den kommunala revisionen inte är fristående utan mycket väl kan vara hej, tjenis och kollega med dem som den är satt att granska. Märkligt nog har det fjärde borgerliga partiet, , valt att inte vara med på den här reservationen. Den demokrati som vi har i förutsätter också möjligheten att för delegera sin beslutsrätt till någon annan som å ens vägnar representativt fattar beslut i frågor som berör en den representativa demokratin. Det systemet har en del problem, och det är vår uppgift att försöka komma till rätta med dem. Ett grundläggande problem är givetvis om de som väljs inte alls, inte ens formellt och enligt de räknade rösterna, representerar dem som väljer. Systemet med kommundelsnämnder är i de allra flesta fall bra och ett sätt att föra politiken närmare medborgarna. Det förutsätter dock givetvis att de som sitter i nämnderna representerar dem som bor i kommundelen. Att borgerligt styrda nämnder ska representera vänsterdominerade kommundelar är givetvis helt befängt. Det omvända kan möjligen förefalla något mer sympatiskt för en som jag men är lika principiellt illa. Därför måste vi öppna för direktvalda kommundelsnämnder, ett krav som finns i reservation 3. I en demokrati som utgår från medborgaren har medborgaren också möjlighet att återkalla sin delegation om den som blivit vald bluffat sig till sin plats, direkt missköter sig eller inte längre representerar medborgarna. Möjligheten till återkallelse av delegation borde kraftigt förstärkas så att demokratins herrar blir väljarna och inte de valda. En möjlighet till detta som fem riksdagspartier vill öppna för är möjliggörandet av kommunala extraval. När en majoritet spricker, politiken drabbas av en skandal och förtroendet för politikerna rubbas i grunden ska man på nivå ha möjlighet att utlysa extraval. Regeringen bör genast utreda detta, något som också är innebörden i reservation 4 som jag vill yrka bifall till. Ett annat sätt att återkalla delegationen är att göra det i en särskild fråga genom en folkomröstning. En riksdagsmajoritet har tidigare krävt en rätt för medborgare att vid uppnått erforderligt antal av medborgarna i en kommun bakom sig säger en klar majoritet; skulle vi i önska ska man kunna tvinga fram en folkomröstning. Ingen politiker ska av personliga intressen få sätta käppar i hjulen. Ingen ska i tro av att man vet bättre få stoppa ett folkomröstningsinitiativ. Den demokratiska tanken, konstaterar filosofen , går ut på att vanligt folk duger till att styra sig själva. Trots upprepade riksdagskrav har regeringen somnat in. Det är dags att återigen ge en markering till en regering utan öra till folkets enda direkt valda organ genom en tydlig utskottsmotivering där vi utgår från att regeringen efterkommer tillkännagivande om lokala folkomröstningsinitiativ. Därför yrkar jag bifall till motivreservation 6. Jag anser att denna fråga är mycket brådskande. Det kan knappast finnas något mer förödande för det individuella engagemanget än att ha samlat in erforderligt antal namnunderskrifter för att få en folkomröstning och sedan komma till kommunfullmäktige som säger: Din folkomröstning blir inte av. Det måste bli ett tydligt folkomröstningsinitiativ. I vissa kommuner har man utan denna möjlighet till initiativ ändå fått kommunala folkomröstningar. I vissa kommuner har man känt av samma arrogans från regeringens sida mot vad som faktiskt sägs av folk och folkvalda som vi i kanske alltför ofta känner. På valdagen 1998 röstade av väljarna i för att skulle byta från till län. Det var en tydlig viljeyttring som ledde till att alla kommunens partier, från höger till vänster, skickade en skrivelse till regeringen där man bad om att få byta län. Regeringen sade nej. I är vi en majoritet partier som inte ser lokala opinioner och människors engagemang som slit-och-släng-varor. krävde att regeringen skulle ändra sig. Regeringen sade nej. Den enda slutsats man kan dra av detta är att regeringen inte har öra och förankring nog att handha den här typen av frågor. Dessa är bättre lämpade att avgöras i ett folkligt valt och politiskt bredare organ av vårt organ, av . har alltså fått försöka få inflytandet över landets indelning i län. Det har inte varit lätt. Lagrådet har visserligen konstaterat att det inte finns några principiella tveksamheter i att fattar den här typen av beslut, vilket kan vara intressant att notera med tanke på tidigare debatt. Men har inte resurser att bereda lagstiftningsärenden av den här typen. Det är för övrigt ett problem när regeringen vägrar efterkomma beslut, ibland år . När en folklig opinion trycker på för att genomföra något borde som rikets högsta organ ha möjlighet att ta kommandot, initiera egna utredningar och fatta beslut. Jag hoppas att fler partier i är redo att ansluta sig till denna möjligen något oortodoxa men viktiga slutsats. ska inte vara en hund i ett koppel som ibland lyckas gläfsa så att husse förstår. ska kunna vara husse nog själv. I har fem partier försökt nå en lösning på indelningsfrågan. Det har gått trögt. Socialdemokraterna och har utnyttjat det faktum att de har en oproportionerligt stor andel av platserna i utskottet för att hindra oss andra från att bereda frågan på KU-kansliet. Efter en ny lagrådsremiss kräver vi av regeringen att återkomma med ett förslag till ny indelningslag som ger makt över landets indelning i län och möjlighet att lyssna bland annat till hebyborna och andra lokala initiativ. Låt mig i sammanhanget understryka en mening i reservation 9, den reservation som jag yrkar bifall till. Vi skriver där att enligt vår uppfattning visar erfarenheten att gällande ordning inte är tillfredsställande. Det är nog värt att i sammanhanget understryka den erfarenhet som vi delar med en bred majoritet av invånarna i åtminstone en svensk kommun. I debatten har det famlats efter majoriteter. sade i en replik till kanske är det samma sak han planerar att säga nu också att man borde lyssna till andra majoriteter än de som fanns i . Jag har en liten motfråga till som han kanske kan svara på i sin replik. Vi har båda i våra partiprogram som en principiell hållning att efter en folkomröstning ska besluta att man ska lämna Europeiska unionen. Om man fattar ett sådant beslut ska då italienarna, spanjorerna och tyskarna ha rätt att säga nej? Ska man då också ta hänsyn till den majoritet som finns någon annanstans? Eller ska man ta hänsyn till Brysselbyråkraterna? Ska man kanske också ordna folkomröstning i hela resten av EU för att ta reda på om har rätt att lämna unionen? famlande efter majoriteter håller inte. Slutligen, fru talman, blev betänkandet KU3 i stora stycken en uppgörelse mot ett parti som möjligen innehaft makten så länge att man inte längre verkar tro att man behöver lyssna till folk. Jag hoppas det sänder en signal och en väckarklocka till regeringen. Kanske vore bästa boten för den trötta samhällskroppen att tankarna i toppen i stället kom från roten. Jag är övertygad om att om hade haft möjligheten hade han tagit i ännu högre. Annars hör inte toppen alls i det parti han en gång tillhörde. 177 () replik: Det är jättespännande att så tydligt stöder våra förslag om att stärka medborgarnas möjligheter att stärka självbestämmandet hos enskilda människor. Men det är också viktigt att värna självstyret och självbestämmandet på de nivåer som finns, kommuner, landsting och regioner, och så att säga hävda den folkvalda nivåns suveränitet inom sitt fögderi. Här tycker jag att inte håller måttet. Ni har en motion som handlar om att man ska införa miljönämnder, det finns några reservationer som handlar om offentliga nämndsammanträden och så vidare. Där går man in, inte för att öppna dörrarna för att kunna föra en dialog mellan den folkvalda nivån och medborgarna, för att låta dem som berörs av besluten och de som fattar besluten lokalt forma den verklighet som de känner att de vill ha, utan ni vill styra från riksdagsnivå. Från sida är hållningen att öppna dörrar, skapa möjligheter, skapa förutsättningar för att öka självstyret, både hos medborgarna och hos folkvalda nivåer kommun, landsting och regioner och få en tydlig maktdelning. Jag beklagar att inte vill säkra självstyret i de här delarna utan gärna håller fast vid den klassiska rollen att försöka detaljstyra från ovan. 178 () replik: Diskussionen om vem som egentligen stöder vems förslag känns som en ganska ändlös diskussion. Vem är egentligen bäst på vilket område? Jag bara konstaterar att decentraliseringssynen har varit alltigenom rådande i den miljöpartistiska ideologin. Där har möjligen en stor del av gått in i väggen när man som man pratar om decentralisering gärna vurmar för en europeisk union som tar till sig alltmer makt på medborgarnas bekostnad och på medborgarnas folkvalda organs bekostnad. ställer frågan om man inte ska låta kommunerna få styra sig själva fullständigt. I så bra och så hög utsträckning som möjligt tycker jag att det är den bästa metoden.