prot · GR0950 · 2003-12-16 00:00:00 — Varför är det just bredband som lämpar sig så väl för att ha det här lokala inflytandet? Jo, det är ju för att statsministern vill slippa ifrån investeringen och kostnaden och skylla på kommunerna när det här inte fungerar. Sedan har vi det här med skatteutjämningen. Inget skatteutjämningssystem i världen kan kompensera för en dålig tillväxtpolitik. Om inte staten tar ansvar för den grundläggande servicen, om inte staten tar ansvar för forskning och utbildning, om inte staten tar ansvar för infrastruktur i hela landet och om inte staten tar ansvar för en grundläggande tillväxtpolitik så kommer vi att ha en sådan belastning på detta skatteutjämningssystem att det inte är möjligt att klara det framöver. Det är precis därför jag är så angelägen om att få en förändring av politiken på det andra området. Sedan tror jag att vi måste fundera över skatteutjämningssystemet också. Jag vill ha ett solidariskt skatteutjämningssystem, för vi måste omfördela både kostnader och inkomster i vårt land . Men jag tycker att det finns anledning att fundera över det skatteutjämningsförslag som föreligger. Precis som Wälivaara säger kommer både norra och att drabbas oerhört hårt framöver. Det är en väldig belastning på de här kommunerna. Vi har lagt fram ett förslag om de här införandereglerna, att man skulle stoppa dem och att staten skulle ta över det ansvaret och se om man inte kunde hitta en lösning. har varit inne på att man skulle kompensera och . Här tror jag till och med att vi kan hitta en blocköverskridande lösning där vi skulle kunna klara ut en del av de här kommunernas tydliga problem, som finns här just . Då skulle vi också få tid på oss att fundera på ett skatteutjämningssystem som fungerar bättre i längden. Mina bröder som sitter här framme vid talarpodiet har alla deklarerat, inte minst inför det senaste valet, 2002, att vi ska ha ett skatteutjämningssystem. Det tror jag inte att det råder någon tvekan om. tycker jag att det skulle vara intressant att höra om statsministerns syn på service och på statens roll i det här sammanhanget. Han säger att det inte finns obegränsat med pengar. Nej, det gör det ju inte. Men staten måste åtminstone fundera över det ansvar som man har. Vad är statens roll i detta sammanhang annat än att ta ansvar för just de delar som är ålagda staten? 66 (): Statsministern säger att här sitter fyra olika partier, eller hur han uttryckte det, och varifrån ska vi ta pengarna? Statsministern, jag tror inte att det spränger något utgiftstak i statens budget att tillsätta en utredning. Det är en mycket liten kostnad att tillsätta den här utredningen för att se om det finns möjligheter och vilka konsekvenser det får. Jag tycker att det är oerhört fegt, egentligen, att inte våga tillsätta en utredning för att se om de här möjligheterna finns. Vi vet att de här kraven höjs, inte minst i . Sedan tar statsministern upp det här med kärnkraften. Ska vi börja skicka pengar dit också? Det är faktiskt en viss skillnad mellan gjorda investeringar och naturresurser. Det är en viss skillnad mellan investeringar gjorda vid kraftens källa och sådana investeringar som görs där man först efteråt tillför kraftkällan, uranet. Det hämtas förresten också från glesbygden och Norrlandslänen. Det vore en fin julkapp till hela folk och till landet, inte minst till glesbygden, , om statsministern här kunde säga: Okej, vi tillsätter en utredning. Det kan i alla fall aldrig skada situationen. Det vore väl så bra som att få det här smittskyddsinstitutet placerat någonstans i . I den senaste regionalpolitiska utredningen sade man att man inte kunde utreda det här med vattenkraftsvinsterna, för man hade inte tid. Det var tidsbristen som var orsaken. Var inte så rädd! Tillsätt en utredning så får vi se vart den leder! Jag säger inte att det är lösningen. Man det är i alla fall en möjlighet att hitta en lösning. 67 (): Jag fascinerades lite grann när statsministern oroade sig för det kommunala självstyret. I alla fall har jag svårt att erinra mig någon regeringschef i modern tid som i större utsträckning än har satt det kommunala självstyret på undantag. Vi har väl aldrig upplevt en situation där kommunalmän och landstingspolitiker runtom i landet har haft så liten rådighet över sin verksamhet som de har . En serie stopplagar har hindrat landsting från att disponera över sjukvården, stopplagar som hindrar kommunernas rådighet över de kommunala bostadsföretagen. Vi har också haft maxtaxan, som låser in det kommunala beslutsfattandet. Jag vill gärna deklarera att vi för moderat vidkommande sannerligen inte ifrågasätter behovet av ett kommunalt skatteutjämningssystem. Vi inser att det behövs tillskott till de regioner i vårt land som drabbas av utflyttning, där skatteunderlaget sviktar och där det blir allt svårare att upprätthålla en bra grundläggande service. Vi tycker att staten ska ta ett ansvar för detta. Problemet är att dagens skatteutjämningssystem bara står för en omflyttning av kommunala pengar. Staten tar inte något eget ansvar för detta. Därför lyckas man heller inte i skatteutjämningssystemet att kombinera å ena sidan de nödvändiga tillskotten till kommuner och landsting med svag skattekraft med å andra det som också är så oerhört viktigt, nämligen ett system som ger alla kommuner och landsting incitament att vidta åtgärder som främjar tillväxt, sysselsättning och skattekraft. förslag duger inte. Jag håller helt med på den punkten. Vi är beredda att föra en diskussion med andra partier och med regeringen om hur man utformar ett skatteutjämningssystem som ger rätt incitament till alla kommuner och landsting och som ger de erforderliga tillskotten till de delar som har ett sviktande skatteunderlag. Men detta förutsätter en sjukdomsinsikt från regeringens sida och en öppenhet och beredvillighet att föra den diskussionen. har vi sett väldigt lite av det från . 68 (): Det är klart att det är svårt att diskutera företagens villkor i en sådan här debatt. Det inser också jag, så jag begär inte det av statsministern. Ändå tror jag att det vore klokt om regeringen funderade mera på att det är väldigt tungt att vara företagare och även att bli arbetslös i ett företag som inte kan fortsätta att ha kvar sina anställda. Jag vet inte hur mycket man i Statsrådsberedningen studerar 1853 och riksdagar vad avser investeringar i järnvägar, men det är så att säga vårt studiematerial. Då hade man ordentliga investeringsbudgetar som gav ett väldigt uppsving i den svenska transportekonomin under . Jag säger detta som ett tips. Jag har tidigare gett det till , dock utan att ha fått något riktigt gensvar på den punkten. När det gäller den kommunala skatteutjämningen är väldigt mycket att lita på, men i en sådan här församling försöker vi vara mera sofistikerade och inte bara säga att vi ska ha den kvar. Jag tror inte att det över huvud taget är några problem med kostnadsutjämningen. När det däremot gäller inkomstutjämningen har det dock skett en del saker under de gångna åtta åren som har gjort att det blivit en del skevheter. Den har till exempel vuxit fyra gånger så mycket som kostnadsutjämningen, och det har lett till en del saker som jag funderat på. Jag ska, herr statsminister, avslutningsvis säga att detta diskuterades väldigt noga i den arbetsgrupp om de kommunala skatterna som Socialdemokraterna tillsatte eller val. Utredningen hade ett grönt omslag. Statsministern ingick i den arbetsgruppen, och i dess resultat diskuteras vad som sker om det blir obalans mellan delarna i det här systemet. Jag tror att det där finns en del att göra. Jag uppfattade också av statsministerns svar att också han inser att det behövs en och annan justering i det här systemet till exempel för att vi skulle kunna få lite mera bostadsbyggande i . 69 Statsminister (): Låt oss se om skatteutjämningssystemet först. Det innebär ingen lösning på de bekymmer som vi har sett med det här systemet att lasta över inkomstutjämningen på staten. Det kan man naturligtvis göra bara man tekniskt går till väga på ett sådant sätt att man därmed inte skapar en situation där behöver ta ut så hög skatt för att klara sin verksamhet som exempelvis . I den andra delen av den här diskussionen, när vi tillgodoser vård, skola och omsorg på ett kvalitativt gott sätt, ska medborgarna betala ungefär lika mycket för detta i form av skatt på sin disponibla inkomst. Det finns lokala variationer, och de ska naturligtvis avspegla sig i skattesatsen, men denna ska inte vara så hög. Då måste man också ha en inkomstutjämning. Att bara frysa det här och lasta över det på staten kostar 3 ½ miljard, och då måste man också ta bort andra faktorer av det slag som har diskuterats, exempelvis från , och det kostar 6 miljarder för staten. De pengarna har vi inte. Det är möjligt att någon annan har dem här, men det skulle resultera i en väldig förmögenhetsomflyttning från det kollektiv som har de största inkomsterna i vissa kommuner. Lättar man på deras tryck, för över pengarna på statsbudgeten och lägger trycket där, förs pengarna via statsbudgeten till de kommuner som har en lägre skattekraft. Det är en väldig omfördelning på bekostnad av dem som tillhör den fattigare delen av landet. Jag tycker inte om det där. Vi kommer att motsätta oss detta, och det förvånar mig att har lagt fram ett sådant förslag. Flera talare säger här att man gärna vill diskutera detta. Vi har haft en stor parlamentarisk utredning. Vi har diskuterat de här sakerna. Flera av er har medverkat konstruktivt till detta och har inte ens reserverat er. plötsligt efter den diskussion som förts med kampanjer mot skatteutjämningen faller man undan. Kan man ute i glesbygd och i den fattigare delen av lita på de politiska partier som inte har orkat klara en mediedebatt utan börjar sväva på målet och säga att de nu backar undan? Det här den viktigaste regionalpolitiska frågan. gjorde ett angrepp på mig som gick ut på att jag är emot det kommunala självstyret. Det är jag inte alls. Däremot är jag varm anhängare av att det ska vara likvärdiga förutsättningar för det kommunala självstyret. Är det någonting som har stört mig, , är det det sätt som har agerat på i . Det är ohyggligt ansvarslöst, en medveten obstruktion av lagstiftning. Man har byggt upp jättelika skulder, med stora kostnader i form av räntor på den skuld som skapades som en demonstration emot staten och just utjämningssystemet, ett utjämningssystem som såg till att vi hade en god sjukvård också i andra delar av . Mot detta ingrep vi, och det är jag glad för. Det kommer också varje ansvarskännande regering att göra som har ambitionen att utjämna mellan landets olika delar. Den moderata laglösheten i är faktiskt någonting som bör bekämpas. Till , som glömmer bort en sak, vill jag säga: Jag tror att vi skulle klara ordning, om vi hade en ekonomi som såg ut som den gjorde 1853, nämligen en sluten ekonomi med en reglerad valuta, med en riksbank som i praktiken kunde sätta räntan efter politiska direktiv. Det skulle kanske gå, men vi lever inte i den världen . Skulle vi i dagens system sätta i gång med den jättelika upplåning som beslut representerar, skulle det resultera i kaos, stigande räntor och väldiga svårigheter, inte minst för glesbygden. Jag sympatiserar med idén, och vi ska göra någonting som går åt det hållet men inom de ramar som dagens ekonomi sätter. Vänta ett tag, så får du snart se! 70 (): Jag är mycket bekymrad över det lilla intresse som statsministern i den här debatten visat för det uppdrag som statsministern själv har, nämligen den statliga servicen, hur vi ska klara infrastrukturen, hur vi ska förbättra villkoren så att vi får en bättre tillväxt för småföretagen och i hela landet. Det är ju det som är statsministerns uppdrag. Naturligtvis kan vi diskutera skatteutjämningen och dess följder. har själv uttalat att vi måste hitta en lösning som kan ge en bättre ordning vad gäller både storstäderna och glesbygden. Om ni inte har pratat ihop er i regeringen kan inte jag svara för, men har själv öppnat för en sådan här diskussion. Jag tycker att vi ska vara beredda att titta på det. Men det gäller inte skatteutjämningen. Den kan bara kompensera. Det är grunden för tillväxt i hela landet som är statsministerns ansvar, och det är det som vi ska diskutera i den här kammaren. Vad tänker statsministern göra för att förbättra villkoren? Vad tänker statsministern göra när det gäller servicen? Han sade alldeles i ett inlägg att vi alla är lika mycket värda och att vi har rätt till samma service. Men varför gäller det inte för statlig service? Jag har inte rätt till samma service som andra därför att jag råkar bo i en glesbygd. Varför gäller inte de här reglerna för den statliga servicen? Jo, sanningen är den att statsministern försöker komma undan och lägga ansvaret för det här på alla andra. ökar klyftorna mellan storstad och övriga , och det är ingen bra ordning. Vi har inte råd med ett tudelat . Statsministern är statsminister för hela landet. Ska vi se an med tillförsikt måste staten ge signaler om att man tror på tillväxt i hela landet, att vi alla är lika mycket värda och att man också ger förutsättningar för att alla får bidra till den här tillväxten. Allt annat är otillständigt. Därför tycker jag att statsministern i sitt sista inlägg kan ägna lite tid åt att fundera över frågan: Vad är statsministerns bidrag för att ge den framtidstron för hela ? 71 Statsminister (): Jag har redovisat fundamenten i regionalpolitiken: bra kommunikationer, väl spridd regional utbildning och en inkomst- och skatteutjämning. Det är fundamenten. Allt det andra, som vi kallar för den lilla regionalpolitiken, finns också i mitt svar, utförligt redovisat. Det finns också en lång lista på åtgärder som vi har vidtagit för att stötta olika projekt. Allt sådant gör vi. Det känner till, och jag tror också att hon har tagit till sig det. jämförde i sitt förra inlägg jag hann inte med det i min förra replik med . Där gör man en massa saker för småföretagen, till exempel en skatteomläggning, säger hon. Ja, men titta vilket pris tyskarna får betala för den skatteomläggningen! gör tyskarna det vi gjorde . Vi behöver inte, om vi ska göra en sådan skatteomläggning i , göra den typen av insatser i attacker på vårt välfärdssystem, för det har vi gjort. Vi har fått ordning på vår ekonomi. Lyssnar jag på , lägger jag till vad säger, adderar det med tal och sedan ovanpå alltihop lägger det de från statsfinansiell synpunkt notoriskt opålitliga säger så är det ingenting annat som byggs upp här än den klassiska överbudspolitiken. Ni har stått här och önskat än det ena, än det andra: Varför får inte jag som bor i glesbygden exakt samma statlig service som den som bor i ? Varför ska vi i betala allt som de ska ha i glesbygden? Varför kan inte vi få våran vattenkraft? Och det fortsätter så. Hör ni inte vart det här barkar? Förstår ni inte var det här slutar? Driver vi en sådan politik i vårt land en gång till så slutar det med ekonomiskt kaos, och då sticker räntorna i höjden, och då blir det ingen tillväxt i vårt land! har vi goda tillväxtförutsättningar, bättre än något annat land i EU. Vi kommer att se, när den internationella konjunkturen vänder, att vi ligger där i fronten. Men då krävs det också en fast politisk vilja som ser till att man fördelar den växande ekonomin på ett rättvist sätt över hela landet. Vi får sedan se, fru talman, vilka man kan lita på. Det säger statsministern och önskar god jul till talmannen, till meddebattörer och till kammaren. Jag säger det i mitt 299:e inlägg i denna riksdag . Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Anmälan om inkomna faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2003/04:FPM38 Revidering av riktlinjerna för de transeuropeiska transportnäten, TEN-T KOM(2003)564 till trafikutskottet /04:FPM39 Bifångst av tumlare m.m. KOM(2003)451 till miljö- och jordbruksutskottet 5 § Anmälan om inkomna uppteckningar från EU-nämndssammanträde vice talmannen anmälde att uppteckningar från sammanträde inkommit. 6 § Hänvisning av ärenden till utskott och beslut om förlängd motionstid Föredrogs och hänvisades Proposition 2003/04:51 till miljö- och jordbruksutskottet Kammaren biföll talmannens förslag att motionstiden för ovanstående proposition skulle förlängas till . Motion 2003/04:Sf15 till socialförsäkringsutskottet 7 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkanden /04:UU4 och UU1 betänkanden /04:SkU7, SkU9SkU12 och SkU18 betänkande 2003/04:NU1 8 § politik för global utveckling 72 (): Det är sedan började formulera en biståndspolitik. Det här är egentligen första gången på över fyra decennier som ett mera samlat grepp tas över relationer med utvecklingsländer. Det kan vara intressant att så här något fundera med det perspektiv som finns under de här 40 åren. Vi har sett en mycket snabb utveckling, den snabbaste i mänsklighetens historia, både ekonomiskt och socialt. Många länder tar sig ur fattigdom snabbare än . Den sociala utvecklingen har varit imponerande på många håll. är medellivslängden i stort sett i hela världen utom i och . Barnadödligheten har minskat dramatiskt, och födelsetalen också. är det faktiskt så att i u-världen är det färre än tre barn som är det normala i en familj. För några decennier sedan var det fem, sex, sju eller till och med åtta. Det mest glädjande av de här åren är väl erfarenheten att det går att ta sig ur absolut fattigdom på en generation. Man kan gå från riktig fattigdom man har hunger i magen och vet inte om man kan äta sig mätt till ett relativt välstånd på en generation. Det kan man också göra utan att ha olja eller naturrikedomar. Det tycker jag är den alldeles centrala lärdomen av de gångna 40 åren. Det finns också utvecklingens problem. Snabb utveckling ger ju problem: urbanisering, rotlöshet och allt som följer med detta. Men det är trots allt en helt annan sak att ha utvecklingens problem än att ha underutvecklingens problem. Den här bilden stämmer i stort sett. Kanske av mänskligheten finns i snabbväxande eller i länder som redan har ett gott välstånd. Men det växer fram en klyfta inom u-världen mellan de länder som utvecklas snabbt och går i kapp i-världen och de länder som stagnerar. Det är de länder som halkar efter i utvecklingen. Man kan säga att i , som 1950 låg i nivå med , är märkligt nog fortfarande alla länder . Det är en märkligt långsam utveckling. och med sina enorma oljetillgångar har också en häpnadsväckande långsam utveckling med tanke på de enorma resurstillskott som har skett. Det gäller naturligtvis också , där de stora problemen finns och där många länder är fattigare än de var . Vad det har handlat om är ju att frigöra skaparkraften. Det är det som är den centrala lärdomen. Människor vill utvecklas. Vad det handlar om är att frigöra skaparkraften. Det är inte människorna det är fel på när det råder underutveckling, utan det är systemen. Man har avvecklat socialismen i stora delar av och på andra håll. Man har avvecklat merkantilismen, feodalismen och det som vi ibland kallar för kleptokrati, där man använder statsapparaten för att sko sig själv, sitt parti eller sin grupp. Det här är ju inget nytt egentligen. Det är ju samma sak som hände en gång i , . Vi fick fri företagsamhet, fri handel och folkskolan inom ramen för en rättsstat. Det var ju så startade utvecklingen från det hårdreglerade merkantilistiska system som vi hade tidigare. Det intressanta med den här propositionen och Globkom som föregick detta är att man breddar perspektivet och ser på vad omvärlden inklusive kan göra i bred mening. Det är det nya och det viktiga här. Det är fyra saker som är centrala för vad och de högutvecklade länderna kan göra för att bistå i en snabb utveckling. Det första och viktigaste är naturligtvis exportmöjligheterna. av u-världens externa intäkter utgörs av exportinkomster. Det gäller för oss, inte minst inom EU, att se till att vi avvecklar de tullar som fortfarande finns kvar och de subventioner, särskilt exportsubventionerna på livsmedel, som är de mest skadliga. Jag tror inte att jag behöver säga mer. Det finns en ganska bred enighet i om att göra detta. Det andra är investeringarna, det vill säga att företagsamhet etablerar sig i . Det är den näst viktigaste faktorn i detta och den effektivaste formen av kunskapsöverföring, därför att företag som investerar bär med sig så mycket i form av teknologi och kunskap och sådant som arbetsamhet och flit saker som betyder så mycket för mänsklig utveckling. Här är bekymret att det i ofta finns mycket regleringar, ofta av korruptionsskäl, som gör det svårt att etablera företag. Tyvärr etableras på många håll endast råvaruföretag, trots att det kunde bli så mycket mer. Små och medelstora företag borde kunna etablera sig. Man brukar säga att ca 100 000 små och medelstora företag på fastlandet är den största externa utvecklingsansträngning som jorden känner. Det tredje gäller det privata biståndet. bortsåg man nästan från det, men det har stor betydelse eftersom många som flyttat till i-länder sänder hem stora summor. Det mest slående exemplet är kanske . De får noll cent från i offentligt bistånd, men i privat bistånd framför allt från Kubaamerikaner. Här spelar det privata biståndet en betydligt större roll än vi tidigare varit vana vid. Sedan har vi det offentliga biståndet, som ju varit marginellt om man ser på u-världen i dess helhet. har aldrig tagit emot det, och har bestämt sig för att inte ta emot det. Det är en intressant utveckling. sker en mycket snabb ökning av det offentliga biståndet. Jag noterar att kommer att ha fyra gånger större bistånd än för bara ett par . Detta, fru talman, sagt om det breda perspektivet. Från moderat håll menar vi att det nu finns anledning att fokusera på låginkomstländer. Här har vi erfarenhet av en politik som tyvärr inte varit särskilt framgångsrik. Somliga länder har fått massivt bistånd decennium efter decennium men är fortfarande mycket fattiga. Jag misstänker att om de som för i bestämde om utvecklingspolitiken såg hur läget är skulle de känna sig besvikna. Då fanns erfarenheter av Marshallhjälpen och föreställningen om att det gällde att snabbt mobilisera för att få utvecklingen att ta fart, vilket kunde ske när länderna fick den hjälp de behövde för att av egen kraft komma i gång med utvecklingen. Detta har också skett på åtskilliga håll, men bekymret är att just i denna region har vi många länder som inte fått fart på sin utveckling utan den har till och med gått i negativ riktning. Svagheten i både propositionen och i Globkom, som föregick den, är att man inte gjort någon djupare prövning av biståndserfarenhet. Det borde ha gjorts. Man borde har frågat sig varför det gått som det gått. Om vi för de kommande 40 åren har en politik som ser likadan ut som under de gångna 40 åren riskerar vi att det går lika illa som det gjort i det förgångna. Jag tror att man här underskattat två saker. Det ena är att bistånd till en statsmakt i många fall handlar om att man stöder den mest utvecklingsfientliga delen i ett land. I många av länderna är nämligen statsmakten hindret för utvecklingen. Genom att då stödja den med bistånd har man hämmat utvecklingsansträngningarna. Det är det centrala och svåra dilemmat när det gäller att ge bistånd till länder som är mycket fattiga och som gått i fel riktning. Det andra är det som förknippas med mycket stort bistånd så att man därigenom fått ett biståndsberoende och kommit att skilja länderna från deras eget folk. Det brukade sägas om i , om ni minns honom, att det för honom var viktigare att resa runt och hålla sig väl med biståndsgivarna än att bry sig om sitt eget folk. Inkomsterna till statsmakten i kom i allt väsentligt inte bara från och utan från många skilda håll, och därmed fick man inte den koppling mellan folk och good governance som borde ha funnits.