prot · GR0950 · 2003-12-16 00:00:00 — 28: 43 fp Avstod: 49 m, 30 kd, 19 c, 15 mp Frånvarande: 8 s, 6 m, 5 fp, 3 kd, 5 v, 1 c, 2 mp Punkt 30 (Bistånd till insatser mot hiv/aids) 1. utskottet 2. res. 33 (m, kd) Votering: 239 för utskottet 79 för res. 33 1 avstod 30 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 136 s, 43 fp, 25 v, 21 c, 14 mp För res. 33: 49 m, 30 kd Avstod: 1 mp Frånvarande: 8 s, 6 m, 5 fp, 3 kd, 5 v, 1 c, 2 mp Punkt 35 (Samarbetet med övriga länder) 1. utskottet 2. res. 37 (fp) Votering: 276 för utskottet 43 för res. 37 30 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 136 s, 49 m, 30 kd, 25 v, 21 c, 15 mp För res. 37: 43 fp Frånvarande: 8 s, 6 m, 5 fp, 3 kd, 5 v, 1 c, 2 mp Punkt 38 (Samarbetet med FN, och andra internationella organisationer) 1. utskottet 2. res. 38 (c) Votering: 298 för utskottet 21 för res. 38 30 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 136 s, 49 m, 43 fp, 30 kd, 25 v, 15 mp För res. 38: 21 c Frånvarande: 8 s, 6 m, 5 fp, 3 kd, 5 v, 1 c, 2 mp Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. Meddelande om inställd votering Jag får meddela att det inte blir någon votering kl. 9.00. Beslut om återstående ärende på dagens föredragningslista kommer att fattas vid voteringen . 12 § Internationellt bistånd 153 (): Bistånd har utgjort en stor och betydande del av resurser. I många länder har det varit i storleksordningen av landets BNP. Rimligen borde biståndet ha haft en betydande påverkan på utvecklingen i många länder i . Men den generella bilden är inte särskilt upplyftande. Fattigdomen ökar, medellivslängden blir kortare och situationen gällande hälsa, utbildning och livsmedelsförsörjning blir allt sämre. Ovilligheten att erkänna de brister och misstag som gjorts och dra lärdomar av tidigare erfarenheter är bekymmersam. Det offentliga biståndet kan aldrig bli bra om sanningen inte kommer fram. Där bär ett betydande medansvar för att vissa inte utvecklas. Vi menar att det svenska statliga biståndet, förutom stödet till de globala och europeiska utvecklingsansträngningarna, i betydligt större utsträckning ska fokusera på de länder i där huvudproblemen finns. Där är situationen mest allvarlig och behovet av offentligt bistånd viktigt, eftersom handel och investeringar inte är särskilt omfattande. Det är fel att sätta ett utbetalningsmål som enbart är kvantitativt. bör i stället fokusera på kvalitet och resultat. Vi menar att utvecklingspolitiken behöver en nystart för att man snabbt ska kunna bryta den onda cirkeln, så att fattigdomsutrotningen kan påbörjas på allvar. För att nå millenniemålet att halvera världens fattigdom måste man ta vara på kunskaper, framgångsexempel, den egna förmågan och motivationen som många fattiga själva har. Vi behöver en tro på den egna individens kraft att själv vilja kunna även här. Det här kräver också att vi finns där och bidrar aktivt med hjälp till självhjälp på plats i . gäller det också att inse att alla människor är unika och att kunna anpassa vårt budskap så att det träffar så rätt som möjligt, oavsett kulturell skillnad. Det är ingen lätt uppgift. Man måste också komma ihåg att visa stor respekt för att afrikanskt synsätt ibland kan vara annorlunda utan att vara fel i våra ögon. Vi moderater menar nu att vi avsevärt måste öka fokus på och koncentration till dem som mest behöver hjälp, främst människor i . Men det här synsättet verkar vi vara ensamma om. I stället vill man sprida gracerna överallt i världen och främst ägna sig åt procentmålet, som jag inte kan hålla med om ska vara ett mål. I stället måste målet vara likalydande med FN:s millenniemål, att utrota fattigdom. Då gäller det att diskutera kvalitet i biståndet och hur vi gör, inte bara summan för detta. måste jag kommentera att regeringen valt att i allt väsentligt reducera årets budgetförslag för biståndet till ett allmänt anslag. Det här ökar inte heller direkt insynen i och förståelsen för regeringens biståndspolitik. Inte ens fördelningen mellan det svenska bilaterala biståndet och det bistånd som ger multilateralt genom EU och FN anges. Jag kan inte annat än dra slutsatsen att ledamöter förväntas avstå från att ha synpunkter på hur biståndet ska fördelas på olika ändamål, länder och regioner, vilket är mycket allvarligt. Kanske är det här även regeringens sätt att inte behöva blotta det faktum att de brister såväl i fokus som i prioriteringar . Det måste finnas större transparens i regeringens förslag för att vi alla ska kunna vara med och diskutera och engagera oss det vill vi alla för de mest utsatta i världen och deras huvudproblem. Därför avslutar jag med att yrka bifall till reservationen under punkt 3 i enlighet med den gemensamma motionen. 154 (): Jag vill inleda med att yrka bifall till reservation 1 under punkt 3, som vi i har tillsammans med , och , om att regeringen tydligare borde ha redovisat sin fördelning av biståndspengar. Då denna debatt primärt rör den finansiella nivån på bistånd har jag inget yrkande, utan jag kommer att tala mer principiellt om varför tycker att enprocentsmålet är väldigt viktigt. Det har vi ett särskilt yttrande om tillsammans med och . Vi har och eftermiddagen debatterat innehållet i den globala politiken i . Men kommer vi kanske till själva kärnfrågan: Hur mycket är man som parti beredd att satsa på internationell solidaritet i praktiken? Vi har kommit till en punkt där man ska skilja agnarna från vetet och se om biståndet och debatten om globalisering mest är vackra ord, eller om man vågar prioritera också när det handlar om pengar. Bistånd rör förstås inte bara pengasummor, men hur mycket vi satsar på världens allra fattigaste visar ganska tydligt våra ideologiska prioriteringar i praktiken. Jag är övertygad om att de allra viktigaste reformerna för att minska den globala fattigdomen handlar om att avskaffa handelshinder, tullar och snedvridna subventioner. Men bistånd kan också vara en grund för att minska fattigdom, men framför allt för att kunna främja projekt som rör demokrati, jämställdhet, miljö och mänskliga rättigheter. Trots förbättringar lever fortfarande en miljard människor i extrem fattigdom. Det är vår skyldighet, vi som råkar ha haft turen att födas eller få bo i ett rikt land, att dela med oss av vårt överflöd. Men tyvärr fortsätter de rikare ländernas regeringar att sänka utvecklingsbiståndet, som ligger på en skamligt låg nivå. Även har gång på gång nått denna skammens gräns. och har det svenska biståndet varit utsatt för kraftiga nedskärningar. har svenskt bistånd minskat med när det gäller faktiska biståndsutbetalningar. Jag tycker att biståndet väldigt ofta används som ett slags budgetregulator av regeringen när den står inför akuta problem med att klara statens utgiftstak. Detta har i första hand drabbat det bilaterala biståndet. Det har blivit ett slags ryckig budgetsituation som har lett till att projekt har fått avbrytas eller ställas in. Jag tycker att det är en ganska stor skandal för en nation som säger sig sätta internationell solidaritet i fokus att inte kunna följa de löften som man har gett. har en vision om att av de rika ländernas bruttonationalprodukt ska gå till bistånd. är det en handfull västeuropeiska länder som lever upp till det. Och inte ens alla partier i den här verkar sträva efter detta ideal. Jag kommer att tänka på en affisch som hade och som löd: Det är för mycket s och m i svensk politik. Det kan jag hålla med om på många fronter. Men i biståndsdebatten är det här extra tydligt. delar inte värdet av enprocentsmålet över huvud taget, som Socialdemokraterna aldrig i svensk historia ens har lyckats att uppfylla målet trots åtskilliga decennier av regerande. Med moderat biståndspolitik skulle knappt ens nå upp till rekommendation för rika länder. Regeringen och dess samarbetspartier verkar inte heller under den kommande mandatperioden nå visionen om , trots att statsminister i många utspel har lovat att så ska vara fallet. Noterbart är att det är endast under borgerliga regeringar som har nått enprocentsmålet för biståndet. Det räcker inte heller för Socialdemokraterna och deras samarbetspartier att tala om att vi kan höja biståndet och uppnå enprocentsmålet när det statsfinansiella läget tillåter. står det väl: om det statsfinansiella läget tillåter. Man kan krasst konstatera att och inte verkar ha förhandlat tillräckligt hårt och inte prioriterat denna fråga tillräckligt hårt, trots att de hade ett väldigt bra förhandlingsläge, annars kanske vi skulle ha fått ett snabbare resultat. liberalerna är det parti som vill ge allra mest bistånd till världens fattiga människor. Vi vill ge mer än mer än regeringen. Vi vill göra särskilt stora satsningar en halv miljard mer än regeringen på demokrati och mänskliga rättigheter. Vi vill också fokusera mer bistånd på enskilda organisationer som vi vill öka det bilaterala biståndet. Andra fält som vi vill prioritera är kvinnors och barns situation. Jag vill också nämna de cirka tre miljoner Palestinaflyktingar som lever inom och runt . Deras situation är väldigt allvarlig, och vi tycker att man ska lyfta fram den och ge mer pengar till UNRWA, som är det FN-organ som jobbar med dessa problem. Vi tycker också att man ska prioritera arbetet att förebygga och undanröja orsaker till konflikter. Vi vill satsa mer än vad regeringen föreslår på detta. Vi tycker att tydligare bör ta strid för i en värld där kvinnors globala rätt till fri abort är hotad av konservativa ledare som . Där måste stå på kvinnornas sida. är det ingen moderat representant kvar här. Men jag vill ändå betona att kan vara generöst i sitt stöd gentemot . Kvalitet behöver inte stå mot kvantitet. 155 (): har med anledning av detta betänkande lämnat ett särskilt yttrande och förordat en annan inriktning av den ekonomiska politiken och budgetpolitiken än den som regeringen och dess stödpartier föreslår. Med anledning av att vi föreslår ett högre belopp för utgiftsområdet och en annan fördelning av anslaget inom detta utgiftsområde vill jag nämna följande. Vi tycker att den utbredda fattigdomen är oacceptabel. Enligt måste utvecklingsarbetet och den globala kampen mot fattigdomen även i fortsättningen inta en central och självklar roll i statsbudgeten. Vi anser alltså att genom ett generöst bistånd kan och ska utgöra ett gott föredöme för andra länder och därigenom föranleda att ytterligare resurser skapas för en rättvisare värld. Vi föreslår en total satsning, utöver regeringens förslag, med . Vi har prioriterat ekonomiska reformer, där skuldavskrivning ingår med , och även det humanitära biståndet och biståndet till mänskliga rättigheter. Jag vill också yrka bifall till reservation 1 som vi har tillsammans med , . Med anledning av bristen på transparens i årets proposition har förordat en omfördelning inom majoritetens förslag. Vi vill att mer ska gå till hiv/aids och mer till . Men det framkommer inte av förslaget, eftersom det var svårt att hitta siffrorna i årets budgetproposition. Men den omfördelningen har gjort för att visa på det viktiga i att kampen mot hiv/aids är en prioriterad fråga. 156 (): Vi ska nu behandla regeringens budgetförslag för biståndspolitiken, eller utvecklingssamarbetet som det från och med nu ska heta. Det är nu som det ska upp till bevis om den nya politiken ska ha något verkligt innehåll och vad det ska få för följder och konsekvenser. Det är också nu som vi i siffror ska tala om vem som är bäst på utvecklingssamarbete. Av någon anledning är det ofta oppositionen som är bäst. Jag kan hålla med dem som säger att det inte bara är mängden pengar som är viktigt i biståndspolitiken, eller i utvecklingssamarbetet, utan att det också är kvaliteten i det. Det handlar väl om en kombination av båda dessa. Men man får naturligtvis inte enbart fokusera så mycket på kvaliteten att man argumenterar för att drastiskt dra ned det offentliga stödet till utvecklingssamarbete. Då tror jag att man också missar väldigt mycket. Det är nog också så att många olika politikområden kan motverka utvecklingssamarbetet, och det är det som vi nu försöker att undvika genom de beslut som vi redan har fattat. har redan tidigare fattat beslut om regeringens förslag till ramar, och därför finns det inte utrymme för vare sig mig eller någon annat från oppositionen att ändra på detta. har förordat en delvis annorlunda inriktning av den ekonomiska politiken och budgetpolitiken än den som regeringen och de två samarbetspartierna föreslår. För utgiftsområde 7 har vi föreslagit en högre ram. Vi vill öka anslagen till internationellt utvecklingssamarbete med utöver vad regeringen föreslår. Vi från har vidare försökt oss på en innovation på biståndsområdet genom att föreslå ett kraftigt ökat miljöbistånd. Under utgiftsområde 20, Allmän natur- och miljövård, föreslår vi sammanlagt i miljöbistånd för budgetperioden, varav anvisas för , som vi nu behandlar. Det innebär att hälften av de pengar som vill anslå till bistånd går under utgiftsområde 7. Den andra hälften utgörs av miljöbistånd under utgiftsområde 20. Miljöbistånd är viktigt. En hållbar utveckling förutsätter att de tre dimensionerna ekologisk, ekonomisk och social hållbarhet ges utrymme och inte prioriteras bort av kortsiktiga ekonomiska intressen. Ekonomisk och social utveckling förutsätter hänsyn till miljön. Rent dricksvatten och sunda och säkra livsmedel är en förutsättning för vår hälsa. Över en miljard av jordens befolkning saknar rent vatten. Det är alltså nästan var femte människa som gör det. För dem betyder rent vatten mycket. Det är minst lika viktigt för biståndsländernas människor. Bistånd eller utvecklingssamarbete är mer än matpaket till fattiga. Det var vi överens om när vi diskuterade den nya politiken för global utveckling. Vi ser miljöbistånd som en viktig del i en samlad utvecklingspolitik. samlade anslagsökning för biståndsinsatser blir utöver vad regeringen föreslår detta därför att vi tycker att det är viktigt att så fort som möjligt komma upp till enprocentsmålet. Även regeringen säger sig vilja ta beslut om att nå enprocentsmålet . Men då krävs det betydande anslagsökningar eller krafttag när det gäller att besluta något som kanske leder till målet först nästa mandatperiod. Vad vet jag vad regeringen tänker? I det särskilda yttrandet nr 4 har jag närmare utvecklat syn på budgetanslagen till utvecklingssamarbetet. Tyvärr går det inte att nu ställa detta under kammarens prövning. Däremot kan jag yrka bifall till reservationen i betänkandet, vilken innehåller krav på en bättre redovisning i regeringens förslag om det bilaterala biståndet vilket berörts av talarna före mig. Jag kan göra det, även om jag tycker att utskottet har en ganska stark skrivning med anledning av motionens krav. Men den når inte, fru talman, fram till ett bifall. Därför yrkar jag, som sagt, bifall till reservationen. 157 (): har vi alltså avverkat ett beslut om att, kan man säga, lägga om utvecklingspolitiken, varav det utvecklingssamarbete i fråga om vilket vi ska tala om pengar är en del. Vad vi har att just nu behandla är det som ibland kallas för bistånd och ibland för utvecklingssamarbete det kanske är ett bättre ord. Detta är en del av den politik som vi har diskuterat och fattat beslut om. Detta har fått påverka regeringens förslag så att regeringen har lagt fram ett budgetförslag i enlighet med den nya politiken för global utveckling, vilket bland annat betyder att mål är ändrade. Huvudperspektiven har tillkommit. Huvuddragen finns med, och delmålen är borta. I enlighet med regeringens förslag innebär detta också att Central- och Östeuropastödet har stoppats in i biståndet. Dock innebär det ingen skillnad när det gäller just den definition som DAC DAC är en del av har om vad som kan räknas som bistånd. När det gäller enprocentsmålet står utskottet kvar vid tidigare fattade beslut. Det innebär alltså att vi står fast vid att ge av BNI till bistånd. Vi håller också fast vid de tidigare uttalanden som vi har gjort om att detta ska genomföras . Det generella villkor som gäller för alla politikområden, även för biståndet, är naturligtvis beroende av att det finns pengar, av att det statsfinansiella läget medger detta. Men det gäller inte bara biståndet, utan det gäller alla politikområden. Det innebär också att utskottsmajoriteten står fast vid den uppgörelse som har träffats mellan , och Socialdemokraterna om penningfördelningen till biståndet. Det har, såvitt jag förstår, varit en del diskussioner om de . Men jag tror att det står i budgeten . För mig betyder de ingenting annat , som det lika gärna hade kunnat stå, ett streck i budgeten. Jag uppfattar det nämligen som en rent teknisk redovisning eftersom man i förhandlingarna med och valde att inte lägga ut en budget . Detta är alltså en helt öppen fråga. Men målsättningen för utrikesutskottets majoritet ja, strängt taget för hela utrikesutskottet är att vi ska nå upp till enprocentsmålet . Inom ramen för beloppet de plus 200 miljoner, alltså för hela biståndsverksamheten sammanlagt närmare 20 miljarder gör vi särskilda satsningar på områdena hiv/aids, sexuell och reproduktiv hälsa, narkotikabekämpning och konflikthantering. De här områdena får sig tilldelade lite större medel än de annars skulle ha haft. Det har ju varit så att det i varje budget brukar finnas några områden som har fått lite större prioritet än vad andra områden fått. I vårt betänkande görs det också markeringar om att det när det gäller skuldavskrivningar inte kan gälla enbart ansvar, utan det gäller också det ansvar som de stora länderna har i fråga om att svara upp mot det HIPC-initiativ som finns och verkligen avsätta utlovade medel. En lite speciell sak har inträffat , nämligen att har skapats. Man får ett särskilt anslag om för biståndsverksamhet direkt från enligt den gamla ordningen med revisorer och . delades de pengarna ut av Sida. I betänkandet finns det en reservation där en fråga berörs som vi diskuterar i betänkandet, nämligen frågan om hur informationen ser ut om vart pengarna går. Från början var det så att , mig veterligen, beslutade om exakt vilket anslag som respektive land skulle få vi behöver kanske inte gå . Varje land fick ett fixt anslag. Därefter gjordes en reform som innebar att bara beslutade hur varje region skulle få sitt anslag. beslutar vi i stort sett bara om en klumpsumma. Vi har själva fattat beslut om att göra på det sättet. Jag kommer dock inte ihåg, och har inte heller haft tid att kontrollera, om alla partier var eniga eller inte. Det finns i alla fall ett sådant här beslut. Detta ställer till en del problem därför att vi därmed så att säga har flyttat över beslutsrätten till regeringen, som i sin tur delvis har flyttat över den till Sida. Det är i och med det senare skedet som det blir svårt för regeringen att redovisa uppgifter i budgeten. Regeringen känner helt enkelt inte till uppgifterna. Sida beslutar nämligen ganska sent kanske först efter att ha fått sitt regleringsbrev, som skrivs först efter denna debatt, åtminstone formellt. Det gör att det är svårt att redovisa de här siffrorna i budgeten så att de verkligen blir motionsbara. Naturligtvis finns dock alltid möjligheten att skissa på olika uppgifter. Det är också vad vi den här gången har fått i utskottet. Vi har nämligen fått en PM där det redovisas hur det är tänkt att anslagen ska kunna fördelas. Men det är, som sagt, en framräkning som Sida har gjort. Vi vet inte om det blir så i verkligheten eftersom vi av praktiska skäl har frånhänt oss den beslutsmakten och flyttat över den till regeringen. var det så att om vi inte gjorde det skapade vi problem, exempelvis för Sida, därför att det rör sig så mycket i fråga om biståndet. Plötsligt kan det vara så att pengar som ska gå till ett visst land inte kan gå dit. Då har inte Sida, och inte ens regeringen, kunnat flytta över de pengarna till ett annat land. har vi en sådan ordning att till och med Sida kan flytta pengar till ett annat land. På det sättet har det blivit en större effektivitet. Vi måste således hitta en form för hur denna tydliga information ska kunna återkomma i budgetpropositionen detta trots att regeringen alltså inte känner till siffrorna. Det är en svår ekvation. Men, som vi nämner i betänkandet, förväntar vi oss att regeringen ändå försöker hitta en sådan form av redovisningsteknik att det blir möjligt att sköta den demokratiska processen, exempelvis via motioner, för att få veta vart regeringens politik är tänkt att bära hän och för att kunna följa upp de beslut som vi fattar här. Vi förväntar oss alltså en bättre redovisning . Det är också vad som tas upp i reservationen. På ett sätt tycker jag att den är onödig. Det brukar vara på det sättet att vi i vårt utskott först talar om för regeringen vad vi förväntar oss. Det är först om regeringen inte uppfyller det som det brukar komma reservationer. Men har reservationen väckts direkt. Jag yrkar naturligtvis avslag på den reservationen eftersom jag tycker att den är överflödig. Jag tillstyrker utskottets förslag in dess helhet. Med det stannar jag där. 158 () replik: Först kan jag hålla med om att reservationen kan vara onödig. Det fanns en stark skrivning, men eftersom vi är skilda partier väcktes den. finns den där, och då får vi hantera den på sedvanligt sätt. Jag hoppas att informationen har gått fram till . Sedan vill jag understryka vikten av att satsa på hiv/aids. Klarar vi inte målsättningen att hejda det till 2015 är vi illa ute. Det är kanske den viktigaste biståndsfrågan vi har att hantera just . Skuldsaneringen har diskuterats, så jag går inte närmare in på den. Där har och som jag sade i den förra debatten en viktig roll att spela. Vad jag ville ta upp var detta exercerande med enprocentsmålet som vi av och till håller på med. säger att regeringen vill nå enprocentsmålet eller fatta beslut om det . Jag vill att närmare klarar ut om det ska fattas ett beslut eller om enprocentsmålet bara ska verkställas. I så fall undrar jag om ni verkligen inser de enorma problem det innebär att satsa så mycket att det blir möjligt. Vad är det som gäller i den delen? Det var väldigt många om, men jag förstår naturligtvis att det är viktigt att det statsfinansiella läget medger en sådan satsning. Om man ska verkställa beslutet i realiteten innebär det ganska mycket pengar. Hur ser samarbetspartierna på det? 159 () replik: Samarbetspartierna får svara för sig själva. Utskottsmajoriteten skriver följande: En höjning av biståndet till av BNI bör därför genomföras om det statsfinansiella läget så medger. Det är normal svenska som jag anser bara kan tolkas på ett sätt, att pengar ska finnas senast i budgeten 2006 så att det motsvarar . Annars är det ju bara ett tricksande med språket. spelar det inte så stor roll eftersom problemet kvarstår. Det måste göras en bedömning för att se om vi verkligen har råd med enprocentsmålet. Läget är ju inte sådant att det inte är så alldeles lätt att uppnå det. Precis som sade rör det sig om väldigt mycket pengar. Jag har inte haft tid att räkna på det, men det handlar i alla fall om flera miljarder. Men intentionen och målsättningen är klar. Så långt jag vet är detta mer eller mindre ordagrannt vad som står i den uppgörelse som vi har med och , och den står vi fast vid. Dessutom har Socialdemokraterna en kongress bakom sig som har uttolkat det hela på det här sättet. Det är mitt svar på den frågan. När det gäller hiv/aids gör vi ju en större satsning. 160 () replik: I och för sig tycker jag att det är en väldigt god ambition som regeringen har. Vi vill också att enprocentsmålet ska nås . Det är därför som vi under några har satsat lite mera än regeringen. Vi är medvetna om den tröskel som ligger framför oss. Precis som säger är det fråga om väldigt mycket pengar. Men har det skett en förändring i synen hos Socialdemokraterna? I regeringsdeklarationen och i propositionen står det att beslut om enprocentsmålet ska fattas .