prot · GR0921 · 2003-10-29 00:00:00 — När vi nu genom denna lag får ett medel att försöka minska denna ökande brottslighet är jag övertygad om att det i vårt demokratiska samhälle är ett godtagbart skäl att göra ett undantag från grundlagsskyddet. Visst måste man göra en avvägning mellan intresset av att motverka skadegörelse och intresset av att skydda den personliga integriteten. Jag måste ändå få ställa en fråga till . Om jag som 17-årig yngling är på väg att begå ett brott och jag på ett värdigt och respektfullt sätt får genomgå en kroppsvisitation, vilket gör då mest ont, tror : Att jag begår mitt brott och får betala ett skadestånd på , vilket inte alls är omöjligt, eller att genomgå en kroppsvisitation? Vilket gör mest ont i själen på denna unga människa? 84 () replik: Med en sådan debatteknik och utifrån argumentationen om vilket som skulle göra mest ont att man hamnar i kriminalitet och får betala skadestånd eller att man blir kroppsvisiterad skulle man kunna vidta vilka åtgärder som helst för att förhindra att unga begår brott. Jag är helt övertygad om att man måste bemöta ungdomar med respekt. Man måste försöka hitta åtgärder som inte kränker och marginaliserar de här ungdomarna, så att man inte kriminaliserar dem ännu mer än . Det tror vi snarare skulle kunna ge ökade möjligheter att faktiskt få en dialog med dessa grupper och få in dem i samhället. riskerar vi snarare att skjuta dem ifrån oss ännu mer med det här lagförslaget, vilket vi ser som problematiskt. Jag tror att vi är helt överens om att man ska bekämpa detta. Återigen vill jag ta upp frågan utifrån vilka analyser och på vilken grund man säger att inga andra åtgärder är möjliga. Det krävs faktiskt en grund för att man ska få gå ifrån regeringsformen. I propositionen säger regeringen själv att man inte vet. Man säger att antalet anmälda brott har ökat och att kostnaden har ökat, men man konstaterar vidare att man inte vet huruvida antalet anmälda brott är ett resultat av ökad anmälningsbenägenhet eller en faktisk ökning av brottsligheten. Om regeringen själv beskriver det på det sättet finns det ingen glasklar analys av detta. Vi anser att det här förslaget saknar många av de grundläggande saker som måste finnas för att man ska få frångå regeringsformen och använda tvångsmedel. Uppenbarligen är man inte lika noga med analysen bara för att det till större delen är unga människor som träffas av detta. Jag hoppas att de debattörer som var kritiska i det förra ärendet och såg till den personliga integriteten när det handlade om grov brottslighet också kan se det när det gäller det här. 85 () replik: Det var mycket på en gång. Vad gäller det brottsförebyggande arbetet, , tror jag att vi är fullständigt överens om att vi kan göra betydligt mer i kommunerna. Vi hoppas att vi får lite underlag för det så att vi kan gå vidare i det arbetet. Men behövs det tydliga signaler från samhället om att detta är något oacceptabelt. Jag har full respekt för våra barn och ungdomar . Fattas bara annat! På något vis får du det att låta som om vi inte har respekt. Tvärtom vill jag inte att de ska hamna på kriminalitetens väg. Jag vill inte att en enda ska hamna där. Kan denna lagstiftning hindra en enda ung människa från att begå ett brott, som den människan sedan har med sig långt in , tycker jag att mycket är vunnet. Ingen vet effekterna av denna lagstiftning. Därför är det viktigt att vi utvärderar den. Därför ska vi också se på hur polisen kommer att använda den. Men låt oss vänta och se och göra allt som står i vår makt för att hitta olika vägar att förebygga skadegörelse. Det är ju ändå så, , att ingen har lov att utan lov klottra på någon annans egendom, oavsett om det är privat egendom eller vår gemensamma egendom. Så är det. Man har heller inte rätt att göra annan skadegörelse, krossa fönster eller slå sönder lekplatser. Det måste vi väl ändå vara överens om. Om vi genom denna lagstiftning kan ge polisen ett verktyg att försöka förhindra skadegörelse, så låt oss pröva det. Det är en väg bland alla i det brottsförebyggande arbetet. 86 (): Först vill jag bara säga något om kroppsvisitation. Det är ju betydande värden som går förlorade. Det är inte bara fråga om att den unge ska skyddas. Det är också fråga om att kunna beivra brott och få personer lagförda för brott. Jag tycker att själva ordet klotter för tanken fel. Klotter låter nästan lite oskyldigt något spännande och lite kul och så är det ju absolut inte. fanns det en helsida som handlade om klottret i . Det är tyvärr inte bara i som klottret har blivit ett mycket större och allvarligare problem utan överallt i vårt samhälle. Det finns uppgifter i tidningen och på andra håll som talar om att de här klottrarna, de som förstör, dokumenterar skadegörelsen på film och i böcker och tidningar som säljs och marknadsförs på Internet. Där kan man läsa ett reklamerbjudande som säger vad en film handlar om: Mycket bra målningar på både tunnelbana och pendel, samt ett par schyssta actions gör ingen graffitiintresserad besviken. En annan film som marknadsförs lockar med artister som visar att pendeltågen inte på något sätt är omöjliga att måla. Artister jag skulle snarare vilja kalla dem för vandaler. Den här verksamheten innebär, förutom att den skadar på många sätt, också att man tjänar pengar på själva skadegörelsen genom att sälja dokumentationen, vilket är allvarligt. Vi ser att skadegörelsen och klottret ökar väsentligt, både på privat och allmän egendom. Om man sätter på sig klotterglasögonen och verkligen ser sig omkring upptäcker man att nästan inga ytor är förskonade från denna förstörelse. Ja, det skulle vara i det här huset, för här har jag aldrig upptäckt något klotter, och det är väl välgörande det, men det är inte bara i som man har rätt att slippa se det här eländet. Det har alla medborgare rätt till, både utomhus, i sin arbetsmiljö och runtom i samhället. Att få vistas i en miljö på bussar, tåg och stationsområden utan förstörelse, förslumning och nedsmutsning är viktigt för alla, bland annat för att öka tryggheten. En orsak till den ökade förstörelsen är bland annat att det finns en väldigt liten risk för upptäckt. Polisen har tvingats nedprioritera denna brottsbekämpning på grund av bristande resurser. Inom till exempel har man tvingats lägga ned den grupp inom tunnelbanepolisen som ägnat sig åt det här eftersom man inte har resurser. Men om en person ändå så att säga har oturen att bli haffad är milda straff i form av böter det man kan förvänta sig att få, förutom att betala för det man har gjort. Bara i kostar klotter och skadegörelse skattebetalarna mer än , alltså mer än . Det är ofattbara summor som kunde användas på ett betydligt bättre sätt. Och det här är bara i . Då kan ni tänka er vad det handlar om om man räknar ihop kostnaderna för förstörelse i hela landet. Förutom att förslumma ett område skapar klottret otrygghet och otrivsel. När man inte sanerar direkt verkar det som om det är fritt fram att förstöra ännu mer, och vem vill bo eller vistas i ett otrivsamt område? Det tycker inte jag att någon ska behöva göra. Jag själv fick en väldigt stark upplevelse av det negativa slaget när jag tillbringade med tunnelbanepolisen här i och SL. Vi var några politiker som åkte runt på en så kallad klottersafari i innerstaden och förorterna. Det vi upplevde var en skrämmande förslumning i form av skadegörelse på husfasader, brofundament, gång- och vägtunnlar, trafikmärken ja, allt man över huvud taget kan tänka sig var nedsprejat. De allra värsta exemplen fanns i områden i södra förorter som jag tror att kanske väldigt få i den här kammaren har besökt. Det såg helt enkelt bedrövligt ut. En del fastighetsägare hade uppenbarligen gett upp och avstått från att sanera. Förutom att det ser bedrövligt ut innebär nedsprejningen av brofundament och annat att betongen eroderar fortare och att hållfastheten sjunker, vilket också innebär att stora samhällsvärden står på spel. Poliserna vi pratade med vittnade om den vanmakt som finns när de inte har effektiva verktyg att möta och bekämpa brotten med. När poliserna patrullerar i en tågtunnel och ser ett gäng kända klottrare stå med sprejburkar i händerna kan de med nuvarande lagstiftning inte göra särskilt mycket. har polisen inga möjligheter att ingripa innan ett brott är fullbordat. Polisen måste ta klottraren på bar gärning, vilket sällan är fallet. I den här propositionen tar regeringen ett initiativ mot klottret som vi tycker är bra. Något måste definitivt göras, och vi tror att det här kan vara ett effektivt verktyg bland andra. Självklart löser inte en ändrad lagstiftning alla problem som finns, men det är ändå en viktig signal att straffet för skadegörelse höjs till fängelse. Vi har sett väldigt många milda domar på det här området. I skadegörelsens och klottrets kölvatten har det växt fram en stor mängd företag: Clean-Up, Klotter Off, , Klottrets fiende No 1 med flera, och klottersanering utförs ofta av frivilligorganisationer som Länkarna och Bastakollektivet. Jag skulle vilja säga att det är väldigt sällan som vi moderater säger nej till ökad tillväxt, men vad gäller den här branschen vågar jag påstå att vi inte på något sätt vill att den ska expandera! Det får inte bli på samma sätt som med väktarbranschen, det vill säga att väktare och ordningsvakter ersätter en fungerande polisverksamhet. Vi moderater accepterar aldrig att det blir bara de som har gott om pengar som kan skydda sig själva och sin egendom mot brott, som klottret är ett exempel på. Det finns numera så kallade gör-det-själv-kit mot klotter, som man kan köpa för plus moms och frakt. Man kanske till och med har råd att anlita ett företag som har certifierade klottersanerare med särskild utbildning i materialkunskap, färgkunskap med mera. Sedan kan man klotterskydda en fastighet eller en vägtunnel med en särskild behandling som gör att färgen i ett senare skede är lättare att ta bort, eller man kan teckna klotteravtal mot en viss kostnad eller varför inte en klotterförsäkring som innebär att klottret tas bort mot betalning, förstås. Har man ännu mer pengar kan man anlita speciella företag som erbjuder klotterpatrullering. Då åker företagets personal runt och besiktar fastigheten och sanerar på löpande räkning. Det inte bara klotter som är ett problem. Det finns ett nytt påfund som heter scratchitti, och det innebär att man repar eller ristar i glas för att förstöra så mycket som möjligt, vilket också är väldigt dyrbart att sanera. Antingen väljer vi att ingenting göra det är bra som det är eller också ser vi förslagen till den här förändrade lagstiftningen som en möjlighet att tillsammans med andra åtgärder försöka få bukt med skadegörelsen. I propositionen finns ju också skrivningar om att effekterna ska utvärderas när lagen har varit i kraft ett tag. Det är också viktigt att understryka de regler som gäller för kroppsvisitation och de inskränkningar som finns. Den här lagändringen innebär ju inte att polisen får en godtycklig rätt att visitera oskyldiga personer. Om till exempel har köpt sprejfärg för att måla om någonting hemma löper hon ju ingen risk att bli kroppsvisiterad eller att bli ställd till ansvar. Nej, en sådan här tvångsåtgärd är viktig, och den måste hanteras varsamt av polisen och dokumenteras. Jag litar på att polisen kan hantera det här på ett professionellt och rättssäkert sätt. Som jag tidigare sade räcker inte den förbättrade lagstiftningen, utan det fordras också att det finns poliser som faktiskt kan arbeta mot klottret. Vi moderater är inte nöjda förrän det finns fler poliser ute på gator och torg som kan ingripa mot den här verksamheten. 87 (): Vi i justitieutskottet får till och från sopa upp där andra åtgärder har gått bet. När andra insatser har misslyckats blir det tyvärr så att det som återstår är lagstiftning där man tycker att annat borde ha hjälpt. Jag håller verkligen med som tidigare talade om att det är det brottsförebyggande arbetet i övrigt som så trist har misslyckats. Hon tog upp orättvisor och integration. Jag skulle gärna lägga till skolan och inte minst föräldraansvar. Det är någonting som saknas och inte har satts in mot de ungdomar som har hamnat så snett. Tyvärr tycker jag att regeringen är något av ett sammelsurium av åsikter på det här området. får vi det här från . På annat håll har vi en barn- och ungdomsminister som är rätt ny som heter . Hon säger att det man har gjort i i form av en klotterkommission och så vidare är dåligt, och det finns minsann inga samband mellan klotter och övrig brottslighet. Det är för mig ett mysterium hur man kan komma fram till det. tvingas vi skärpa lagstiftningen för att andra misslyckats, för att vi tror att poliser kan förebygga brott på ett bra sätt, vilket flera har lyft fram tidigare. Man får inte försöka göra skada. Man får inte ägna sig åt försök till skadegörelse. Det är ett steg framåt. Däremot kriminaliserar vi inte förberedelse. Vi vill att den människa som har okloka tankar ska kunna komma på kloka tankar och avbryta detta. Det ska vara lätt att stiga tillbaka och vid eftertanke förstå att det man gör är fel. Vi gör det också möjligt för poliser att plocka bort sprejburkar som med all sannolikhet skulle användas för brott, då det finns starka misstankar. Det är riktigt att vi pratar mycket om ungdomar. Vi pratar om unga människors behov, behov som alla ungdomar har och som vi ska bejaka, som bygger ett bra samhälle. Det handlar om ungdomars längtan efter uppmärksamhet, ungdomars behov av spänning och deras skaparlust. Det är något vi ska bejaka. Vi ska se till att alla ungdomar får utlopp för detta på ett vettigt sätt. Men klotter, skadegörelse, är inte ett bra sätt att få utlopp för det. Det är i mycket en social fråga, något som inte är frikopplat från annan brottslighet som egendomsbrott i övrigt, drogmissbruk och så vidare. Det var jag också inne på tidigare. Dessa saker hänger faktiskt ihop, och det är ganska tydligt. Effekterna är brutala. Bara i kostar den totala klottersaneringen 200 miljoner . Det är pengar som skulle kunna användas betydligt bättre än . Jag har en stor tilltro till svensk polis. Den enskilde polismannen som jag möter ute i vardagen har i regel ett mycket bra omdöme. Det är en person som har stor empati och vill att unga människor inte ska komma tillbaka på gatan igen i olika former av kriminalitet. Man vill göra insatser för att det ska upphöra. Jag har ett stort förtroende för att man kan tillämpa den nya regeln på ett bra sätt. Man har ju i propositionen ändrat sitt ursprungliga förslag, att det ska finnas en särskild anledning att misstänka förberedelse för brott. Annars är det som att vi underkänner alla poliser, att vi inte tror att de kan göra någonting. Om de inte kan göra det här borde vi också tro att det finns mycket annat som den enskilda polismannen eller patrullen inte heller skulle kunna göra. Man ska komma ihåg att straffskärpningen gör det möjligt att anhålla och häkta. Det kan vara viktigt för att markera allvaret i brottsligheten. Det blir också lättare att rulla upp omfattande klotterhärvor. Avslutningsvis vill jag understryka att det krävs en sammanhållen politik inte minst från regeringen. Vi har här kommit till det yttersta, att vi måste använda straffrätten. Det finns så mycket som ska användas innan, som inte fungerar. Det är en vädjan till er, mina kolleger från framför allt Socialdemokraterna, att tala med regeringen och se till så att det som sägs från olika ministrar hänger ihop, när till exempel justitieministern kommer med tuffare förslag för att bekämpa brotten. Tidiga reaktioner är mycket viktigt. Det är tråkigt att se att regeringen är så splittrad. 88 (): Jag känner inte någon överdriven glädje över att stå här och hålla med det som sägs i en socialdemokratisk proposition. Det tar emot lite, men det går. Varför går det då? Jo, det här är saker som har motionerat om . Det gör saker och ting lite lättare. Man ska ju förbereda sig för sådana här övningar. 1998 var det en debatt här i kammaren. Det är rätt länge sedan. Det var en debatt mellan för och , numera statsråd, där de diskuterade just klotter. Då sade ungefär så här: Vi kan fortfarande inte rycka på axlarna åt detta klottret, alltså utan vi tycker att det är viktigt att klottret ska stävjas. fanns det alltså en stor sympati från för att försöka stävja klotter och skadegörelse. svarade då: Vi är alltid öppna för att diskutera lagparagrafer och för att ändra på någonting om det behövs. Men i det här fallet är jag inte säker på att det behövs. Jag har bara ryckt ut lite ur debatten. Jag återger inte alltsammans, för då hade min tid varit ute för länge sedan. Sedan fick det gå , och så behövs det plötsligt. Då tycker vi kristdemokrater att det hade varit bättre om man lyssnat redan då, så hade det sluppit ta , i det här sammanhanget till mindre nytta. Vad är då poängen med detta? Det har framgått från flera håll här att polisen ska få möjlighet att i förebyggande syfte kroppsvisitera personer för att söka efter föremål som är ägnade att användas som hjälpmedel vid brott som innefattar skada på egendom och så vidare. Det är alltså en förebyggande åtgärd. Det får man inte släppa. Sedan vill man höja straffmaximum för normalgraden, från till fängelse. Försök till skadegörelse ska dessutom kriminaliseras det sades fel någonstans. Skadegörelse är ett jätteproblem. Det sprutas färg överallt. Jag försvarade en konstnär som sprutade färg på därför att han inte fick ställa ut där. I den processen försökte jag säga att om det i stället hade varit Miró som hade målat på er fasad så kanske ni hade tyckt att det var jättefint. togs det i domstolen inte riktigt på det sätt som jag hade hoppats, utan han blev fälld för skadegörelse till ett ganska stort belopp. Detta är något som ligger mycket varmt om hjärtat, att försöka få stopp på klotter och skadegörelse i övrigt. artikel 8 ger skydd för de mänskliga rättigheterna när det gäller den enskildes rätt till respekt för privatlivet. Det är en viktig del. Sedan finns undantag om det finns lagstöd och det är nödvändigt i ett demokratiskt samhälle för att förebygga brott. Jag ska inte gå in på en massa siffror, för det har redan gjorts. Men jag såg en siffra, att 43 000 klotterbrott polisanmäldes 2002. Ni kan ju räkna själva. Det är oerhört mycket. Dessutom konstateras en ökning. En tiondel, alltså av alla brottsanmälningar utgör skadegörelse. Då måste man göra någonting för att komma till rätta med situationen. När det gäller kroppsvisitation är det viktigt att man verkligen är försiktig. Det ska användas med oerhört gott omdöme och stor försiktighet. Bakgrunden har lästs upp av tidigare, att man först ska försöka med alla andra möjligheter. Det är viktigt att man gör det och inte bara kastar sig över gamla som ska hem och spreja köket och länsar henne på sprejburkarna. Det är inte säkert att det är poängen med själva lagstiftningen. Det ska göras väldigt försiktigt. Jag har stort förtroende och respekt för polisen. Men det finns ägg där också, som kan utnyttja detta. Man får vara väldigt vaksam. Men, och det är en av poängerna, det gäller i stor utsträckning ungdomar. Då kan det vara bra att försöka stoppa dem innan de har begått något brott. Det är en stor poäng. Det är förebyggande arbete, i den svåra balansakten mellan integriteten och att minska skadegörelsen. Man måste vara försiktig i den balansakten. Det kan i slutändan vara så att vi visar respekt för ungdomar genom att förhindra dem att begå brott. Jag ska avsluta detta med att säga att jag i mångt och mycket ser det här som en kristdemokratisk proposition även om jag förstår att det inte är så eftersom det i botten finns idéer från oss. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 89 (): Den här frågan har debatterats förr inte bara i detta utskott utan även i andra. Trots att propositionen talar om klotter och annan skadegörelse handlar det också mycket om graffiti. Klotter och graffiti är varandras förutsättningar. Inte alla klottrare målar graffiti, men alla graffitimålare har klottrat. Frågan är inte särskilt enkel i alla fall inte för mig som kommer från ett parti som brukar framhålla friheten och den personliga integriteten. Jag gillar konstnärligt nytänkande, och jag förstår ungdomar inte minst deras behov av spänning och uppmärksamhet. Som journalist, och som politiker, har jag försökt förstå detta. Jag har träffat dem som kallar sig graffitikonstnärer. Jag har intervjuat redaktören för . Jag har gått på utställningar. Jag har läst böcker som den som jag håller upp för kammaren. Ni får gärna låna den av mig. Boken heter och handlar om nio nordiska graffitimålare. Detta är, som sagt, inte enkelt. De som för debatten är inte alltid de personer vars verk, om jag får kalla dem så, upprör människor. Flera av även de mest entusiastiska målarna medger också mellan skål och vägg att det finns en hel del sociala problem förknippade med det vi kallar graffiti eller klotter. Om vi ska kunna leva tillsammans, fru talman, måste vi respektera vissa regler. Om en majoritet av svenskarna tyckte om att se klotter på väggar, skyltar, parkbänkar, bussar och tåg skulle detta inte vara något problem. Men det är inte så. De flesta människor blir väldigt upprörda när de ska åka till jobbet i en nedbombad tunnelbanevagn, stå i en busskur som är nedslagen eller försöka se ut genom ristade rutor, eller för den delen får se sin husfasad nedklottrad. Jag vet inte om ni känner till det, men man håller på att bygga om på baksidan av . På planket hade någon skrivit med stora bokstäver: Graffiti är inte ett brott det är en livsstil. Bara fascister kan förbjuda ett sätt att leva. Det var förmodligen riktat till oss här. Förvisso är det en livsstil, och den är lika stark som en drog, vilket också framkommer av i stort sett alla intervjuer som görs med graffitimålare eller klottrare. talade om den lite kluvna inställning som finns i regeringen. Det kan jag understryka efter att ha haft en del diskussioner med som, senast i olika debattartiklar, sagt att graffiti är god ungdomskultur. Jag håller inte riktigt med om det. En bekant till mig berättade att i hans bostadsrättsförening på i har klottret ökat markant, och sanerade de för . Det är mycket pengar för de boende, för det är de som får betala detta. Jag är inte så säker på att han skulle vilja beteckna sig som fascist när han inte tycker att det är särskilt roligt att ha klotter på väggarna. På Söder finns många bostadshus, liksom på i och i alla andra svenska städer. Många har fått sina fasader nedklottrade eller prydda av denna icke önskade konst. Seriösa konstnärer ger sig inte på andra konstnärers verk. Vi har sett många exempel på sådan skadegörelse. Andra i kammaren har talat om de ekonomiska och juridiska aspekterna på graffiti, och jag tänker därför tala om de sociala. Det är ganska få personer som klottrar, men de som gör det är desto mer aktiva. I en helt färsk rapport från klotterkommission skriver forskaren , en mycket erfaren person, att av eleverna i årskurs 9 och av eleverna i gymnasiets årskurs 2 har klottrat mer än tio gånger. Rapporten är nu ute på remiss. Av slutsatserna i rapporten framgår också att klottrarna som grupp är avsevärt mer kriminella än övriga elever. Det gäller alla typer av brott, mängden brott, andel som debuterar tidigt med brottslighet och andel som åker fast för polisen. Klottrarna är också en grupp som själva ofta är offer för brottslighet. De är dessutom i högre utsträckning än andra högkonsumenter av tobak, alkohol, lösningsmedel, narkotika och dopning. De har på grund av sitt missbruk i högre utsträckning än andra haft professionella kontakter med , , ungdomsmottagningarna och sjukvården. De trivs något sämre i skolan, upplever sig ha mindre kontroll över sin situation i skolan, har mindre uthållighet, är oftare arga och irriterade, skolkar och fuskar oftare i skolan samt mobbar andra och blir själva ofta mobbade. Tror någon här i salen, eller möjligen på läktaren, att det här kan lösas med legala väggar? Jag tror inte det.