prot · GQ0950 · 2003-01-31 00:00:00 — Min företrädare debatterade dennafråga med , och jag villinledningsvis säga att jag ställer mig bakom de svarsom gav vid det tillfället.Riksdagen har beslutat att nollvisionen ska utgöradet långsiktiga målet för trafiksäkerheten. Med an-ledning av detta antog regeringen etthandlingsprogram med elva punkter för förbättradtrafiksäkerhet. En av punkterna i programmet är ensatsning på de farligaste vägarna i . Vägverkethar getts i uppdrag att genomföra kostnadseffektivaåtgärder på de vägar där det sker flest olyckor.Vägverket har sedan identifierat att vägar som är13 meter breda har hög olycksrisk. Mötes- och av-körningsolyckor svarar för drygt hälften av allaolyckor med döda och svårt skadade på vägar därhastigheten är . E 14har på det aktuella vägavsnittet utpekats av Vägverketsom en av de 100 farligaste vägarna i . Påsträckan har 47 trafikolyckor rappor-terats till polisen under den senaste tioårsperioden.Under samma period har antalet svårt skadade upp-gått till 45 och antalet dödade till fem.För att minska olycksrisken på och andraolycksdrabbade vägar bedriver sedan 1998ett utvecklingsprogram som går under benämningenUppföljning mötesfria vägar. Inom ramen för pro-grammet genomförs nu trafiksäkerhetshöjande åtgär-der på det statliga vägnätet. Det görs genom attmitträcken sätts upp för att skapa mötesfria vägar,som sidoområdena utformas för att varaavkörningsvänliga. Syftet med programmet är attsnabbt öka trafiksäkerheten på befintliga 13-metersvägar och motortrafikleder genom åtgärdersom ger väsentligt lägre investeringskostnader ochmindre markintrång än vid traditionella åtgärder.Min företrädare redogjorde i debatten utförligt förden planeringsprocess som föregår ett vägprojekt. Jaghar inte för avsikt att upprepa vad då sade, men jag vill klargöra några saker.Det finns i väglagen en lagstadgad planeringspro-cess med stark koppling till som skaföljas vid anläggande av ny väg, vid omläggning avväg i ny sträckning och vid ombyggnad av väg. Blandannat ska samråd hållas i olika skeden av planeringenmed myndigheter, kommuner och andra berörda. Detkan också nämnas att den övergripande principen vidplanering av vägprojekt är att ändamålet med vägenska nås med minsta intrång och olägenhet utan oskä-lig kostnad, och att hänsyn ska tas till stads- och land-skapsbilden och till natur- och kulturvärden.Ombyggnaden av på den aktuella sträckansker enligt den ordinarie planeringsprocessen. Ar-betsplanen har varit utställd , och arbetar nu med att ta hand om de synpunktersom framkommit. Arbetsplanen kommer sedan attfastställas av och kan slutligen överklagastill regeringen.Negativa effekter såsom markintrång kan upp-komma i de flesta infrastrukturprojekt. Dessa måstealltid vägas mot nyttan med åtgärden. Vi vet att om-byggnad med mitträcke ger en långsiktig förbättringav trafiksäkerheten. Som jag tidigare sade bedriverVägverket ett utvecklingsprogram för mötesfria vä-gar. Programmet har successivt utvidgats, och sats-ningen på att snabbt förbättra trafiksäkerheten fort-sätter. Inom ramen för programmet arbetar Vägverketockså med att hitta rätt nivå på åtgärder för att be-gränsa negativa effekter, som man försökerhålla kostnaderna nere. I arbetet är det de mål förtransportpolitiken som har satt upp som viföljer.Anf. 56 ():Herr talman! Tack för svaret.Trafiksäkerheten är väldigt viktig, och nollvisio-nen ska vi naturligtvis försöka uppnå. Det är därförpositivt att mitträcken sätts upp på fler och flerplatser i landet. Men ibland kan det leda till problemför dem som bor längs de vägsträckor som berörs.Hittills har man byggt mitträcken längs väg-sträckor där små byar och samhällen inte berörs. Mennär fler och fler mitträcken sätts upp börjar även desmå samhällena att drabbas. Den by som jag har hän-visat till, Nedansjö som ligger väster om ,lär enligt den information som jag har fått vara denförsta som drabbas. Vi behöver inte i den här debattenlåsa fast oss vid just den byn utan principiellt tala omfrågan och titta på det mönster som plane-ring av mitträcken utgör och som innebär att alltflersamhällen kommer att delas. Vilka effekter kommerdetta att få?Jo, det påverkar näringslivet. Utanför tätorternafinns det många jordbrukare som brukar sina marker.De behöver kunna komma till markerna på ett smidigtsätt. När det sätts upp mitträcken innebär det att jord-brukaren inte kan svänga av direkt till sin mark utanmåste köra långa omvägar för att komma dit, mångagånger längs Europavägar. Det här påverkar trafik-rytmen eftersom bilister inte kan köra om var somhelst på "2 + 1"-vägar, som är de vanligaste hittills.Hur reagerar bilisterna på detta? De kan få köra i 2-3kilometer bakom ett långsamgående fordon. Och hurpåverkar det miljön att man med traktorerna får köralånga omvägar till sina marker? I det aktuella falletsom jag nu har tagit upp till debatt är det en jordbru-kare som normalt har till sin mark somkommer att få köra flera kilometer, kanske upp tillöver , för att komma till sin mark. Hurlånga omvägar kan anses acceptabla? Jag tycker attdetta rimmar väldigt dåligt med kopplingen till miljö-balken som ministern hänvisar till.I svaret säger att den övergripandeprincipen vid planering av vägprojekt är att ändamå-let med vägen ska nås med minsta intrång och olä-genhet. Då är det värt att fundera över de frågor somjag ställde om miljön och om hur längre omvä-gar påverkar bilisterna.I ansvar ligger att uppfylla transport-sektorns sex delmål. Där står det bland annat om enpositiv regional utveckling. Hur klarar man detta målnär man försämrar för näringsidkarna på orten? Det ärinte bara jordbrukare som har näringsverksamhetutanför tätorten. Också många företag som är i behovav lastbilstransporter ligger i de små samhällena. by som jag har tagit som exempel finns ettpar mindre industrier som har just lastbilstransportertill och från sina verksamheter.Mitträcken som stänger av infarter innebär att endel av lastbilarna kommer att bli tvungna att köra påden gamla byvägen. Där bor flera barnfamiljer sommedvetet har valt att flytta från tätorten till den lugnamiljön i byn på landet. Den lugna byvägen blir då enotrygg miljö.Jag ser det som att ministern inte har svarat påmina frågor utan egentligen bara redogjort för hurVägverkets arbete fungerar, och det visste jag förut.Frågorna kvarstår alltså obesvarade, och jag kan inteannat än tolka ministens svar som att ministern villfly från frågorna. Förhoppningsvis kan jag få svar inästa anförande på hur det blir med den negativapåverkan, det splittrade samhället, målet att stödjaregional utveckling och bybornas trafiksäkerhet ochväghållning. Är beredd att lyfta uppde frågorna med ?Anf. 57 Statsrådet ():Herr talman! Det finns sex delmål uppsatta förtransportpolitiken. Alla de delmålen är lika viktiga.Det är ibland en grannlaga uppgift att balansera dem.Samtidigt vilar ett oerhört stort ansvar på mig somansvarig för kommunikation och infrastruktur att levaupp till högt satta mål om att halvera an-talet döda och svårt skadade i trafiken fram till år2007.Jag är oerhört ödmjuk inför det målet, och jag in-ser att jag inte ensam sitter på lösningen. Men jag ärövertygad om att den nationella plan som regeringenska fatta beslut om , där vi ska fördela364 miljarder kronor på järnvägar och vägar, är enviktig förutsättning för mig att verkligen ansträngamig så att vi också bygger bort de farligaste vägarnaoch de farligaste korsningarna i allt från det nationellavägnätet ned till den kommunala nivån, utanför dagisoch skolor.Det är därför vi har givit i uppdrag attockså kartlägga de hundra farligaste vägarna i vårtland där vi vet att vi genom till exempel nya på- ochavfarter eller genom nya vajerräcken kraftigt kanminska antalet dödade. På en del av de sträckor där vinu har påbörjat arbetet med vajerräcken har antaletdödade minskat med upp till 60 %.Det är inte möjligt för mig, , medde höga mål som har satt upp, att säga attjag inte är beredd att använda den kunskap vi har ochden forskning som vi känner till och att rått blundaför att ny teknik, nya vägsträckningar och nya vajer-räcken på allvar och kraftigt minskar antalet dödadeoch skadade i trafiken. Självklart måste jag användamig av det som ett sätt att nå målen.Det betyder inte att jag inte inser att det är svårt.Vid varje krona av de här 364 miljarderna, som vi skalägga fram en plan för , kommervi att stöta på problem, där enskilda markägare ochföretag har synpunkter på de nya planerna. Jag tyckeratt de ska få ha det. Det är oerhört viktigt att vi har enbred dialog när vi ska dra nya vägar eller göra omgamla vägsträckor. Vi måste anstränga oss så att vihittar lösningar på frågor om på- och avfarter, lös-ningar kring ersättningsfrågor och kanske till ochmed ibland får dra en ny parallell väg som underlättarför ett industriområde eller något annat.Jag är beredd att titta på alla de problemen, menjag är inte beredd att backa från den medvetenhet ochkunskap som vi har om att vajerräcken varje dagi vårt land räddar liv. Det är ett oerhört viktigt mål.Anf. 58 ():Herr talman! kom det i alla fall lite bättre svar,tycker jag, än vad jag fick tidigare. kom det i allafall lite tankar om hur ministern kan tänka sig attjobba vidare med det här. Det gläder mig. Som jagockså sade inledningsvis ska vi självklart leva upp tillnollvisionen. Det är ju jätteviktigt. Det är jag denförsta att intyga. Men jag tycker också att det är oer-hört viktigt att näringsidkare ska kunna fortsätta sinverksamhet och att familjer ska kunna känna sig tryg-ga i den miljö där de har valt att bo tillsammans medsina barn i stället för att man försämrar på det enahållet för att kunna förbättra på de där stora vägarna.Det borde finnas många olika lösningar.Ministern säger ju här att arbetar medatt hitta rätt nivå på åtgärder för att begränsa negativaeffekter som kostnaderna hålls nere. Dåkommer ju min spontana reaktion: Vad är det somväger tyngst? Är det kostnaderna eller de negativaeffekterna för de boende och för näringsidkarna? Detär dem jag värnar här.Jag hoppas att statsrådet inser att den situationsom uppstår i Nedansjö bara är en första början på denegativa effekterna för byar som kommer att delasgenom att mitträcken sätts upp.Ministern nämnde det här med sidovägar. Då kanman ju fundera: Vad kostar det jämfört med att bred-da befintlig väg och kanske ha en hastighetsbegräns-ning med kameraövervakning? Är det en fråga somministern kan tänka sig att titta på i stället för att baraha mitträcken överallt?Jag anser att det finns många olika lösningar somstatsrådet kan ta upp i diskussionen med Vägverket.Det känns ungefär som att man nu har kommit på enlösning. kör man med mitträcken, och då fortsät-ter man med det. Det är en trend som vi ofta ser iSverige, tycker jag. När man har börjat med en grejsom man tror är bra bara tutar och kör man. Det ärdärför jag önskar att ministern tittar även på andraalternativ som kan vara tänkbara.Jag har i flera olika interpellationsdebatter medministern upplevt att statsrådet är en väldigtengagerad minister. Jag har haft många lovord attsäga om ministern. Men kände jag mig väldigtbesviken, kan jag säga, när jag fick svaret. Inte enenda fråga kunde jag se att ministern var beredd att taett resonemang omkring och fundera runt.Jag hoppas alltså verkligen att det här kommer attleda till positiva resonemang som leder till lösningarruntom i landet när man splittrar upp bygderna. Detfår inte gå till på det sättet med risk för att näringsid-kare kanske säger: Vi vågar inte satsa, för på den därplatsen kommer det säker att bli mitträcken. Dåkommer det att påverka våra transporter. Speciellt förmig som kommer från är det oerhört viktigtatt ta alla möjligheter att se till att näringsidkare skakunna få det positivt. Varenda arbetsplats är guldvärd för att ska leva.Anf. 59 Statsrådet ():Herr talman! Visst är det så. Vägarna, järnvägarnaoch flyget är ju, alla tre, viktiga infrastrukturer förnäringslivet i inland som överallt annars.Det är därför jag också menar att det vilar ett stortansvar på oss att försöka förbättra de vägar som finnsockså i norra för att öka möjligheterna förnäringslivet där att expandera och att komma närmaresina marknader och sina kunder. Jag är övertygad omatt vi kan göra det.Jag tror inte heller att det bara är vägräcken somär lösningen på de svåra och stora problem som vipratar om. Som jag sade tidigare är jag oerhört öd-mjuk inför den målsättning som har sattupp. Ska vi nå den tror jag att vi måste pröva olikavägar. Jag är väldigt positiv till försöken med kame-raövervakning. Vi vet att det påverkar vårt förhållan-de till, eller vår attityd i, trafiken. Jag tycker att vi skaanvända automatisk kameraövervakning än mer ef-fektivt.Eftersom jag också är otroligt intresserad av ITser jag fram emot den dag då man inte ens behöveråka ut till kameran för att hämta bilderna utan kansitta vid sin dator på polisstationen och hämta hemdem direkt. Det är billigt. Det är ett effektivt sätt attövervaka trafiken, och vi vet att det påverkar attity-den hos trafikanterna.På samma sätt tycker jag att det som man försökeranvända inne i stadskärnorna, runt centrumen menkanske framför allt runt skolor och daghem, medautomatiska gummimattor som blåses upp om manåker fortare än den tillåtna hastigheten, är ett annatbra sätt att påminna oss som trafikanter om att vi körför fort och därigenom också påverka attityderna.Jag tror i slutändan att det är en kombination avallt det här som gör att vi når målet om trafiksäkerhet.Sedan inser jag att det kommer att bli svåra frågor vidvar och en av de sträckor som ska göras om. Men därvisar ju också erfarenheten att det till exempel ärmycket billigare att bygga vägräcken på en väg än attdra en helt ny väg. Då kan man också anstränga siglite extra för att se till att människorna i närmiljön,den by som man gör intrång i, blir nöjda med denlösning som kommer till stånd. Vägräcken är ändåbilligare än att dra helt nya vägar.Anf. 60 ():Herr talman! börjar jag känna igen ministern.Det känns riktigt roligt. ser jag att det finns idéeroch förutsättningar för att det kommer att bli en dis-kussion tillsammans med , och det ser jagverkligen fram emot. För mig är den stora frågan hurman kan klara av säkerheten längs vägarna samtidigtsom det inte ska bli en negativ utveckling på alla deområden som jag har tagit upp tidigare - miljön, detsociala och även det näringspolitiska.I fråga om det här med kameraövervakningenkänner vi nog igen oss allihop. När vi ser den därkameran så bromsar vi. Det är ett bra sätt att göra detpå. Jag tror också att det är viktigt att hitta lösningarpå hur man lättare kan hantera det. Vad är det somsäger att det är polisen som ska göra det? Man kanskeskulle konkurrensutsätta det här? Det är sådant somjag har funderat på och kanske kommer att motioneraom . Jag kan också fundera över detta medanslutningsvägarna. Varför inte bredda vägarnaibland? Det kan också vara en lösning. "2 + 1"-vägar är ofta rätt irriterande. kommer ju från en ort där en av de första sådanabyggdes, norr om . Jag känner att jag är enmycket dålig bilförare när jag åker på den vägen. Närjag hamnar bakom en långtradare och inte kan köraom blir jag irriterad. Så fort det blir dubbel fil tryckerman på gasen, och då är det inte säkert att man tittarpå hastighetsmätaren. Det är ett irritationsmomentsom många drabbas av i trafiken. Jag tror att det finnsoerhört många saker att titta på för att man både skauppnå nollvisionen och gynna näringsidkarna.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 2002/03:103 om bo-uppteckningsförfarandetAnf. 61 Justitieminister ():Herr talman! har frågat migvilka åtgärder jag tänker vidta för att boupptecknings-förfarandet ska kunna genomföras via ombud.Frågan är ställd mot bakgrund av det tänkta falletatt en man avlider och efterlämnar sin maka, meninga andra arvingar än syskon. Arvsordningen är dåsådan att den avlidnes syskon får ställning av efterar-vingar, vilket innebär att de kan få del av arvet efterden avlidne först sedan den efterlevande makan ocksåavlidit. Reglerna i medför dock att ävenefterarvingarna ska kallas till bouppteckningsförrätt-ningen efter den först avlidne.När bouppteckning förrättas efter en person somvar gift, ska även den efterlevande makens tillgångaroch skulder anges och värderas. att den efterlevande kan uppleva det som krän-kande att behöva redovisa sina tillgångar för denavlidne makens syskon och föreslår därför att förrätt-ningen ska kunna genomföras genom ombud.Redan med nuvarande regler är det möjligt attställa ombud för sig vid en bouppteckningsförrätt-ning. För en efterlevande make är detta dock sällan enpraktisk möjlighet. När den avlidne var gift är detoftast den efterlevande maken som har bäst känne-dom om boet och det ankommer då på honom ellerhenne att medverka som bouppgivare vid förrättning-en. Detta är en viktig uppgift. Andra personer somenligt lag ska kallas till förrättningen kan dock myck-et väl närvara genom ombud. Men det är inte möjligtatt tvinga någon att låta sig representeras av ombudoch således utestänga honom eller henne från möjlig-heten att personligen närvara vid förrättningen. I detfall som beskrivs i interpellationen har den avlidnessyskon såsom efterarvingar ett berättigat intresse att -om de så önskar - personligen följa förrättningen.Skälet till detta är att den bouppteckning som dåförrättas kommer att ha betydelse för den andelsbe-stämning som ska ske när också den efterlevandemakan har avlidit. Efterarvingarnas intresse bör härtillmätas större vikt än det obehag som den efterle-vande makan kan känna inför situationen.Men jag utgår ifrån att man använder sig av möjlig-heterna att praktiskt lägga upp förrättningen på ett sättsom minimerar de inslag som den efterlevande makankan uppleva som kränkande.Anf. 62 ():Herr talman! Tack för svaret, justitieministern.Detta är dock inget tänkt fall. Det är ett väldigtaktuellt fall där en kvinna har förlorat sin make efterett långt och barnlöst äktenskap. Eftersom paret iprincip inte hade någon kontakt med makens syskonoch relationerna inte var särskilt goda blev de väldigtsjälvständiga. Makan hade i det här fallet med sig endel ägodelar in i förhållandet som släkten i övrigt intekände till. När mannen helt hastigt avled blev det förhenne faktiskt en chockupplevelse att tvingas sittaoch inför mannens syskon redovisa också det hon iäktenskapet hade upplevt som sina egna ägodelar.Vad är det jag egentligen vill uppmärksamma medden här interpellationen? Jo, jag tycker att det finnsmånga lagar och förordningar som kanske har passatutmärkt i det samhälle vi har haft men som egentligeninte stämmer särskilt väl överens med de samlevnads-former som råder . Det finns väldigt många fa-miljebildningar och relationsbildningar av olika slag.Släkten har inte någon självklar nära betydelse förmånga människor som kommer upp i de högre åld-rarna.Jag undrar om ministern kunde se det som tänk-bart att man faktiskt vände på ordningen. Om maninte har haft nära relationer eller kanske inte ens kän-ner igen varandra kunde det finnas ett ombud, och ide fall där man har goda relationer kunde det varasjälvklart att arvtagarna var närvarande vid boupp-teckningen. Just när man har blivit ensam som i dethär fallet upplevs det som ett problem för självkäns-lan och för känslan för vad som är ens eget att sysko-nen är närvarande. Det blir ett inkräktande på denpersonliga integriteten.Vad har ministern för tankar kring detta?Anf. 63 Justitieminister ():Herr talman! Låt mig först säga att jag självklartförstår att sådant här kan upplevas som väldigt job-bigt i det fall som nämndes och säkert i andra fallockså. Däremot tycker jag att det är svårt att se någonannan ordning.Jag tar det från början: En förteckning måste upp-rättas, och den enda som kan göra det är makan ellermaken, för det är bara den personen som har tillräck-lig kunskap. Och det är den personen som ska göraupp den, för det ligger till grund för en eventuellfortsatt fördelning. Förteckningen kan däremot görasi förväg, så att man har en färdig förteckning ochslipper sitta och räkna upp allting personligen närman träffas.När man väl har förteckningen och ska träffaskommer nästa fråga: Ska de andra parterna inte fånärvara? De kan ju ha ett intresse av att närvara. Detintresset skulle inte kunna tillvaratas om man sade attde inte ska få komma dit.Om jag förstår saken rätt menar att man skulle låta ett ombud komma i stället.Men ett ombud har ju i så fall samma ställning ochkan ställa samma frågor. Jag undrar om det inte skulleställas fler frågor då än vad som kanske är nödvän-digt.Frågan är alltså om man skulle kunna stänga utede här personerna. Jag anser att det inte ska kunnagöras. Det finns förstås ett stort intresse av att dettakan genomföras på bästa sätt för alla inblandade par-ter, men att utestänga någon från den lagliga rätten attta tillvara sina intressen i en sådan här grundläggandefråga är jag inte beredd att medverka till.Anf. 64 ():Herr talman! Ministern talar om att man skulleutestänga människor som har ett intresse, och jag kanhålla med om den uppfattningen till fullo. Jag trorinte heller egentligen på utestängande, men jag trorpå att öppna möjligheten att använda ombud.I själva verket skulle man önska att bouppteck-ningsförfarandet ska vara en situation som alla parterär nöjda med. Det som min interpellation syftade tillvar att peka på den möjligheten. Om det tydligt angesatt möjligheten finns kanske båda parter väljer detta.Det detta jag uppmärksammade. Man kanske skullekunna informera och ge en ökad tillgänglighet för attlösa detta.Tyvärr blir det ofta konflikter och meningsskilj-aktigheter i samband med en närståendes bortgångjust på grund av ägodelarna. Det är sorgligt att det ärså. Det blir sår som aldrig kan repare-ras. Släktskap är ändå en viktig del av själva livet.Den här interpellationen ger uttryck för om vi somlagstiftare kan vara med och påverka så att vi minskarriskerna för konflikter så mycket som möjligt och såatt vi minskar antalet tillfällen då man tvingas attträffas för att ta ställning ansikte mot ansikte utan istället kan göra det genom ombud. Det är egentligensyftet med min interpellation - att minska risken förkonflikter och öka möjligheten för att på ett mer sak-ligt, logiskt och tydligt sätt förhandla om hur fördel-ning ska ske och arvegods ska hanteras.Anf. 65 Justitieminister ():Herr talman! Det förefaller som om vi är överensom att det inte går att göra något lagligt förbud.Jag vill återigen understryka att det kan vara obe-hagligt. Det är många som upplever det som obehag-ligt att komma till en rättegång där en gärningsmansitter i salen. Och det ligger förstås ett ansvar på allasom har möjlighet att se till att det blir på bästa sätt.När ombud efterfrågas vill jag understryka attdenna möjlighet finns . Men om detta skulleleda till en konflikt mellan flera olika personer skaman inte behöva dra detta hur långt som helst. Det är då som man har rätt att begäraen boutredningsman som ska ta över detta och ledadet vidare. Sedan kan det också bli en rättslig pröv-ning.Men, som sagt, jag tror inte att vi kan göra någraförändringar i själva lagstiftningen utan att kränkaden enes eller den andres rätt. Däremot ska vi förståskunna vara uppmärksamma på denna problematik,och i de enskilda fall där det finns möjlighet för varoch en att se till att detta ändå blir på bästa möjligaoch värdiga sätt.Anf. 66 ():Herr talman! Jag har inget annat att tillföra. Jaghar fått de klarlägganden som jag önskade och hoppasatt de uppmärksammas. Jag tackar ministern för sva-ret.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 2002/03:105 om rån-drabbade näringsidkareAnf. 67 Justitieminister ():Herr talman! har ställt ett flertalfrågor som rör butiksrån. Jag vill först och främstbetona hur allvarligt jag ser på denna typ av brottslig-het. Butiksrån innebär mycket allvarliga risker ochproblem för dem som blir utsatta.