prot · GR0935 · 2003-11-25 00:00:00 — Jag vill inte utesluta att det som kan komma ut av de utredningarna också kan vara någonting som handlar om fasta stöd för kulturverksamheten. 12 (): Jag tror att när kulturministern har sett den här videon så får hon verkligen en känsla för vad kultur kan betyda för dem som är dövblinda. Det är ett sätt att kanske skapa ett eget språk, att kunna kommunicera, så kultur kanske betyder ännu mer för dem som har funktionshinder, speciellt detta funktionshinder där man har flera handikapp, som kulturministern pratar om. När det gäller Mo Gård tror jag tyvärr att det inte gäller alla åldrar. Det finns åldersgränser på Mo Gård. Det hjälper nog inte i alla fall. Så är det. Vi ska inte ta den debatten, men regeringen har ju tyvärr varit med om att lägga ned , som också kunde vara en del i att hjälpa dem som har flera funktionshinder. Men den debatten behöver vi inte ta . Den viktiga frågan som var kvar kulturministern har delvis svarat på den gäller att det kanske inte är helt omöjligt att hitta en fast finansieringsform för den verksamhet som för dövblindfödda bedriver. Då kan man naturligtvis fråga sig: När kommer detta? Det verkar handla om ett antal utredningar, och vi vet hur de tar. Jag kan säga att har man fått säga nej till deltagare i olika kurser för att pengarna inte har räckt. Ändå är man ute och söker bidrag. Man får från , Allmänna arvsfonden och olika stiftelser, men pengarna räcker inte. Det här är ganska angeläget om man nu har som ambition att kulturen ska vara tillgänglig för alla. Ser man då dessutom de här olika kurserna och sakerna man gör som ett steg mot att kommunicera blir det ännu mera angeläget. Jag tycker att vi har kommit en bit på väg i den här debatten när ministern säger att det inte är helt omöjligt, men min fråga är nu: När kan det här tänkas bli verklighet? Vi vet hur det kan ta: fyra . Då kanske den här verksamheten redan har börjat rinna ut i sanden. Visserligen är det olika personer som är med på de här kurserna då och då, men många behöver också en kontinuitet för att man ska kunna uppnå någonting. Min fråga är alltså: När kan man tänka sig att det kommer något permanent stöd? 13 (): Det gläder mig att ministern verkar engagera sig i de dövblindas situation. Men jag är lite oroad för tempot när det gäller teckenspråkets ställning. beslöt man här i kammaren i politisk enighet att teckenspråkets ställning skulle ses över. Sedan överlämnades frågan till , och har det gått . Är det den utredningen som bereder? Då måste jag säga att den rikspolitiska processen i vissa frågor verkligen går i snigelfart. tänker vi oss att det kommer direktiv , sedan tar utredningen tid, och sedan ska besluten fattas. Hur länge ska de dövblinda och de andra döva behöva vänta på ett lagförslag? I finns teckenspråkets ställning reglerad . Ska vi ha ett samhälle där alla får tillgång till den livsviktiga kulturen tror jag att det behövs mera handling än vackra ord. Kultur för dövblinda är absolut ett område som borde prioriteras mera än vad som är fallet. 14 Kulturminister (): Jag tycker att jag i mitt svar på interpellantens fråga redogjorde rätt tydligt för den typ av stödordningar och regelverk, lagstiftning till och med, som faktiskt existerar och som innebär att ett eventuellt uppskjutet beslut om ytterligare stödformer inte gör att det inte händer någonting på det här området. De dövblinda har alltså möjlighet att via till exempel kommuner, landsting och stat få stöd för sin verksamhet. Många får det också. Vi har dessutom hela folkbildningen, som ju har ett årligt anslag på 2 ½ miljarder kronor och som har i sitt uppdrag att sätta just funktionshindrade bland de mest prioriterade grupperna. Folkhögskolorna och deras verksamhet betyder väldigt mycket för kulturutövande och möte med kultur också bland dövblinda. Det är alltså inte så att om en utredning från låter vänta på sig ett eller ligger verksamheten nere, utan det sker saker , och det blir faktiskt mer av kulturutbud. Men det betyder ju inte att vi är nöjda, utan just de allra svagaste grupperna i samhället har vi alla ett kolossalt stort ansvar för, alla vi som har förtroendeuppdrag och är i det offentligas tjänst. Det här är ju ingenting som kommersiella krafter hanterar, utan där behövs vi. 15 (): Jag tror inte heller att finansieringen fryses inne medan man utreder för att hitta en permanent finansiering. Den finns fortfarande. Men det råder en osäkerhet och en brist på framförhållning. Framförhållning behövs kanske ännu mer om man har ett funktionshinder. Så är det bara. Vi har alla insett betydelsen av kultur för dövblinda, förutom själva kulturupplevelsen i sig, och att det är ett sätt att kommunicera och nå fram. Därför hoppas jag, för de dövblindas skull, att det snart kommer fram ett förslag som gör att de kan planera sin verksamhet, att de vet att de har bidrag för att ha olika kurser för att uppnå ett bra sätt att kommunicera men också få en kulturupplevelse. Jag vill avsluta med det. Vi kommer att bevaka frågan och se om kulturministern uppfyller det hon har sagt här . Jag lovar att vi är flera från handikappforum som kommer att göra det. Vi tycker att det är viktigt. Vi brukar ha olika arrangemang för att sprida kunskap om olika funktionshinder. I det här sammanhanget visste vi att det skulle sändas på TV. Därför gjorde vi inte något bredare. För många andra grupper av funktionshindrade har vi olika arrangemang. har kulturministern förmånen att få en egen video, så att hon kan titta på denna film. 16 Kulturminister (): Jag vill egentligen bara tacka för den video jag har fått. Jag ska titta på den. Jag är väl förtrogen med olika typer av handikapp och handikappade. Jag är själv uppväxt i en handikappfamilj. Jag är tacksam för att ni engagerar er i dessa frågor. Jag tror att vi har en viktig uppgift att fylla där. Det är därför det är viktigt att vi har en stark offentlig sektor och en stark offentligt finansierad kultur. Det är skönt att känna att jag har det stödet även från er. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2003/04:97 om föräldraförsäkringen och könsdiskrimineringen 17 Statsrådet (): har frågat mig om jag delar hennes beskrivning av föräldraförsäkringen, det vill säga att den nuvarande utformningen av föräldraförsäkringen bidrar till att permanenta, och till och med förstärka en ordning på arbetsmarknaden som försvagar och lönediskriminerar kvinnor. Föräldraförsäkring, god förskoleverksamhet och barnbidrag till alla barn har varit och är hörnstenar i regeringens familjepolitik. Utgångspunkten för familjepolitiken är barnens bästa och jämställdhet mellan kvinnor och män, en politik där förvärvsarbete utgör basen för barnfamiljernas ekonomi. Kvinnor och män i kan kombinera förvärvsarbete med familj. En grundläggande strävan är att skapa förutsättningar för trygga och jämlika uppväxtvillkor för alla barn. Det kan åstadkommas dels genom att stödja föräldrarna att klara de ekonomiska åtaganden som är viktiga för barnens välfärd under deras uppväxttid, dels genom att erbjuda möjligheter att kombinera föräldraskap med förvärvsarbete eller studier. Barn mår bra av att växa upp i en familj där föräldrarna kan dela lika på ansvaret för familj och arbete. Det ger bra förutsättningar för att leva jämställt i vuxenlivet. Den svenska föräldraförsäkringen är unik. Den sätter barnet i centrum och ger genom sin flexibilitet familjer med olika villkor möjlighet till tid med barnen efter vars och ens behov. Föräldraförsäkringen har som mål att stödja båda föräldrarnas möjligheter att förena förvärvsarbete med föräldraskap och framhåller särskilt männens ansvar för sina barn. Det är ett effektivt instrument för att utforma stöd som syftar till att förbättra småbarnsföräldrarnas situation. Försäkringens konstruktion med ersättning för inkomstbortfall och att reservera tid för båda föräldrarna är viktig i regeringens arbete för jämställdhet. Det är viktigt för barnen att båda föräldrarna utnyttjar sina möjligheter att vara föräldralediga. Föräldraförsäkringen är fördelad med hälften till mamman och hälften till pappan. är reserverade för mamman respektive pappan. Utöver detta kan man överlåta dagar. De reserverade månaderna i föräldraförsäkringen markerar vikten av att pappor är hemma med sina barn. De ger pappan ett lagstadgat stöd att kunna hävda barnets behov av att han är hemma. Reserverade månader är däremot inte en garanti för att pappor faktiskt tar ut sin del av försäkringen. Därför är det viktigt att behålla flexibiliteten i föräldraförsäkringen så att vi inte hamnar i en situation där vissa barn får hemma med sina föräldrar. Då har vi förlorat barnperspektivet. En av orsakerna till att männen inte tar ut mer i föräldrapenning kan vara att män i regel har högre lön än kvinnor och inkomstbortfallet blir därför större när mannen är hemma med föräldrapenning. I takt med att det ekonomiska utrymmet ger möjlighet är det därför vår avsikt att höja inkomsttaket inom föräldraförsäkringen. Regeringen avser att tillsätta en utredning om föräldraförsäkringen i enlighet med den överenskommelse som har träffats mellan den socialdemokratiska regeringen, och , det så kallade 121-punktsprogrammet. Syftet med utredningen är att se över hur föräldraförsäkringen bättre kan bidra till att barnen får tillgång till bägge sina föräldrar och hur den kan bli mer flexibel utifrån nya samhällsstrukturer. Attitydpåverkan är en annan viktig del i arbetet med att få fler män att ta utföräldrapenning. Det kan konstateras ett tydligt samband mellan de informationsinsatser som försäkringskassorna vidtar och resultatutvecklingen av männens ökade uttag av föräldrapenning. Det är enligt min mening en viktig del i en politik för tillväxt att stärka kvinnors ställning i arbetslivet och att främja jämställdheten mellan kvinnor och män i samhället. Det skapar fria och starka individer och stärker kvinnors position i samhället. Ska familjepolitiken ha ett värde, måste jämställdhetsperspektivet slå igenom i hela samhället. De ekonomiska familjestöden, skattesystemen och arbetsrätten måste genomsyras av ett jämställdhetsperspektiv. Självklart måste lönesättningen och arbetsvillkoren vara lika mellan könen. Men, vi kan inte använda föräldraförsäkringen för att korrigera en skev lönesättning. Vi ska värna om den föräldraförsäkring vi har . Föräldraförsäkringen finns till för barnen och deras behov. 18 (): Jag ska naturligtvis be att få tacka för svaret på interpellationen. Jag tycker att det är ett motsägelsefullt svar. Det är å ena sidan och å andra sidan. Det är som om statsrådet har ställt barnens behov mot jämställdheten, som om detta skulle vara en motsättning. Jag kan inte se att det är det i realiteten. I början av svaret står det också att familjepolitiken handlar om barnens bästa och jämställdhet. Sedan står det i nästa stycke att barn mår bra av att växa upp i en familj där föräldrarna kan dela lika på ansvaret för familj och arbete. Det måste innebär att barn inte mår bra av att växa upp i familjeförhållanden där föräldrarna inte delar lika, och så är det i majoriteten av familjerna . Där står också att det ger bra förutsättningar för att leva jämställt i vuxenlivet om man växer upp i en familj där man delar lika. Jag håller med om det. Det innebär att majoriteten av barnen som växer upp inte ges de förutsättningarna, eftersom majoriteten av familjerna inte delar lika. Då är det problem, om vi har ett jämställdhetsperspektiv. Det är uppenbarligen ett problem om vi menar oss vilja barns bästa, eller hur? Jag tycker att det är motsägelsefullt. Statsrådet säger i svaret att föräldraförsäkringen är unik det är den visst och att den sätter barnet i centrum. Jag är inte så säker på det sista. Jag tycker nog att det handlar om att sätta en patriarkal familjebild i centrum, att det får överväga i det som man uppfattar eller beskriver som någon form av motsättning. Det står i interpellationssvaret att de reserverade månaderna i föräldraförsäkringen markerar vikten av att pappor är hemma med sina barn. Så kan man naturligtvis beskriva det. Man kan också beskriva det så att det markerar att pappan faktiskt är en perifer person när man säger att här finns reserverade. Det finns inget självklart i att både mamma och pappa ska dela på detta. Jag är alltså bekymrad över att föräldraförsäkringen i sina jämställdhetssträvanden underställs de patriarkala tänkesätten om vad en familj är och ska vara. Därför tycker jag naturligtvis att vi måste ändra på föräldraförsäkringen. Jag tycker inte att det är hållbart att som statsrådet säga att vi inte ska använda föräldraförsäkringen för att korrigera en skev lönesättning. Nej, det ska vi inte göra. Det är ju inte det enda skälet. Men en bidragande orsak till varför vi ska ändra på den är att den av många utmålas som nyckeln till att vi kommer till rätta med problemet. Framför allt ska vi emellertid ändra på den för att ge barnen möjligheter att växa upp i jämställda familjer, eftersom det tillhör det som barn mår bra av det hoppas jag att vi är överens om och som ger dem förutsättningar att själva forma ett liv som styrs av deras egna val och inte av förutbestämda könsroller. Jag undrar naturligtvis om statsrådet är överens med mig om att det behövs en förändring av föräldraförsäkringen som innebär en individualisering precis som inom alla våra andra försäkringssystem. 19 (): Jag får nästan rysningar i kroppen när jag hör tala om att det är vi politiker som vet bäst hur en familj egentligen vill ha sitt liv. När det gäller föräldraförsäkringen som sådan är den en ganska bra illustration till det gällande svenska systemet och hur det på sitt sätt bidrar till att vi har en ojämställd ordning. Det allmänna tänkandet som finns att unga pappor inte vill ta ut sin ledighet på grund av det låga taket i föräldraförsäkringen är ju inte bara en allmän mening utan det har också gjorts undersökningar om det. Men det beror på flera andra saker också inte bara på taket. För många familjer är det mycket månad kvar i slutet av lönen, och då är det pengarna som i sista hand styr. Det är lite intressant att ministern över huvud taget inte tar ett resonemang om skattesystemet och att det kanske vore bättre för familjerna att ha något lägre skatt och därmed kunna klara sin familjeekonomi. är det inte de unga akademikermännen som bromsar utvecklingen, utan det är föräldraförsäkringen. På sätt och vis medför hela systemet med skatter och föräldraförsäkring att familjen får en signal från samhället om vem som egentligen borde vara hemma. Det är heller inte konstigt eftersom kvinnor har andra arbetsplatser än män. Kvinnorna finns i mycket högre grad än männen i offentlig sektor. De finns i vård, skola och omsorg. Jag läser från ett dokument att fått kritik från för att vi har en så starkt könssegregerad arbetsmarknad. När den är så styrd som den är blir den naturligtvis inte annorlunda. Jag ser det som en paradox att det i vårt land finns en så stark motvilja mot att säga ja till en tjänstesektor som tar hand om de uppgifter som kvinnorna av tradition obetalt och obeskattat utfört i hemmet. En utveckling av den sektorn är en ren jämställdhetsfråga för att familjen ska kunna klara av sitt livspussel. Det gäller särskilt om man anser att kvinnan ska ha chansen att vara ute på arbetsmarknaden på samma sätt som männen. Vår uppgift som politiker måste vara att försöka underlätta för familjerna inte att styra dem och tala om för dem hur de ska leva sina liv. I stället ska vi underlätta för dem att leva de liv som de själva väljer. Det vore intressant att höra ministern utveckla detta med hushållsnära tjänster. Vi måste se ett vitt betalt hushållsnära arbete som den tillgång det egentligen är. 20 (): Vi moderater vill att alla människor ska ha frihet. Vi anser att både män och kvinnor är kapabla att fatta egna beslut och bestämma vad de vill göra med sina liv. Deras beslut måste också mötas med respekt. Vi anser att alla människor har rätt att betraktas som individer och inte som delar av en grupp som godtyckligt tillskrivs vissa egenskaper. Jag reagerar starkt på anförande där hon beskriver alla kvinnor som i princip osjälvständiga inte starka utan svaga. Så är det inte. Vi moderater tilltror individen förmågan att fatta egna beslut och att veta sitt och sin familjs bästa. Jag är i och för sig inte förvånad över det som säger, men ibland undrar jag om hon inte blir så förblindad av sitt mål att hon är beredd att använda vilka medel som helst för att uppnå det målet. Och vad är det som gör att vet bättre än föräldrarna vad som är bra för just deras familj och deras barn? Varför ställa och styra över våra liv på det sättet? Vet inte föräldrarna vad som är bäst när vi pratar om barnets bästa? Det tycks bara vara som vet vad som är bäst. Som politiker ska vi ge förutsättningar, men den enskilda individen måste få välja själv. Vi ska inte ställa och styra. Mycket av det som framför handlar om att ställa och styra i människors liv. Jag tycker att det som står i slutet av statsrådets svar, nämligen att föräldraförsäkringen finns till för barnen och deras behov, är väldigt bra. Och vad som är barnens behov vet föräldrarna bäst. Det vet varken statsrådet, jag eller . Det vet bara föräldrarna i den enskilda familjen. 21 Statsrådet (): Det är lite svårt för mig att debattera med tre personer eftersom jag har begränsad tid till mitt förfogande. Jag vill säga det till dem som lyssnar. säger att detta är motsägelsefullt, att de står i motsättning till varandra. Jag ser det inte så. Jag tycker att mitt svar problematiserar frågeställningen. Jag ställer inte barnets behov mot jämställdheten mellan kvinnor och män, utan den föräldraförsäkring som vi har är i grunden delad. Den är från början lika mellan föräldrarna. Det frågan egentligen handlar om är om vi , när vi har möjlighet till det, ska reservera fler månader. Ja, jag tycker det. Men frågan som kanske också ska ställa sig är om vi ska förbjuda den överlåtelserätt mellan föräldrarna som finns i föräldraförsäkringen. Nej, jag tycker inte det. Den möjligheten ska finnas eftersom detta är en mycket fin försäkring. Den är till för att skapa så goda, jämlika och trygga uppväxtvillkor som möjligt för våra barn. Det handlar också om att vi kvinnor för det är framför allt kvinnor som utnyttjar huvuddelen av föräldraförsäkringen tillsammans med den familjepolitik som vi i övrigt har, kan stärka föräldrarna i deras föräldraskap och kan kombinera arbete med familj. Vi ser att man inte lyckas särskilt bra med det ute i . Vi kvinnor har en oerhört stark ställning i det svenska samhället. Mycket hänger ihop med att vi har en barnomsorg som fungerar, att vi inte behöver ställas inför det val som många kvinnor ute i ställs inför, nämligen att välja arbete eller barn. Vi har möjlighet att göra den här kombinationen. Det är en av våra nyaste socialförsäkringar som vi pratar om, som vi successivt har haft möjlighet att bygga ut genom årens lopp. Därutöver har vi reserverat månader. Jag är som sagt var öppen för att gå vidare på den linjen. Men låt oss komma ihåg att den är flexibel, den gör det möjligt att anpassa sig till den verklighet som vi lever i. Livet är icke perfekt för oss alla, utan det är mycket som spelar in. Det måste vi ta hänsyn till, tycker jag faktiskt. Det ska tillsättas en utredning. Jag håller precis på att skriva på direktiven. De har sin grund i att vi naturligtvis vill öka pappornas uttag av föräldraförsäkringen. Jag tror att vi successivt ska gå den vägen. De här direktiven bygger på den överenskommelse som vi har mellan socialdemokratin, och . De syftar just till att diskutera hur vi kan öka pappornas uttag, men också till hur vi kan öka flexibiliteten i förhållande till att vi faktiskt lever i ett samhälle som förändras, utvecklas och får nya strukturer. Det tycker jag är viktigt. Jag tycker att det är rätt. Jag hoppas också att jag får möjlighet att höja taket i föräldraförsäkringen om vi har pengarna till det. Det är på det sättet att föräldraförsäkringen är delad. Frågan är om vi ska förbjuda överlåtelse. Nej, det tycker jag inte. Låt mig bara säga det också, som ett svar till , att vi har en könssegregerad arbetsmarknad. Men det beror väldigt mycket på att vi i har förvandlat oavlönat arbete till avlönat arbete. Vi har en stor gemensam sektor, och vi gör stora ansträngningar för att bryta upp den könssegregerade arbetsmarknaden. Men låt oss komma ihåg vad som är grunden till att det ser ut som det gör. För hemhjälp eller hushållsnära tjänster finns inga hinder. Men min fråga till är: Vem är det som ska städa hemma hos städerskan? 22 (): Med den begränsade tid som råder här väljer jag att koncentrera mig på statsrådet. Den andra debatten får vi väl ta vid något annat tillfälle. Jag tror att det blir ett till exempel. Föräldraförsäkringen är utmärkt som just det den ska vara till för, nämligen att möjliggöra att både vara förälder och att förvärvsarbeta. Om detta är vi fullständigt, fullkomligt överens. Det jag diskuterar är att den har möjlighet att användas på ett sådant sätt och också i den praktiska verkligheten används på ett sådant sätt att den förstärker och permanentar den maktordning som vi har i samhället som är en könsmaktsordning, den patriarkala ordningen. Jag utgår från att statsrådet och jag är överens om det, eftersom vi bägge två är medlemmar i feministiska partier som har gjort den här analysen som talar om att det finns en könsmaktsordning i samhället. Och den nästlar sig in på ett mycket effektivt sätt i den här försäkringen, just för att försäkringen vänder sig till ett familjebegrepp som den patriarkala strukturen vilar på. Det är därför det är viktigt att diskutera den här frågan. Visst är svaret problematiserande, men det tar inte ställning. Visst, försäkringen är i praktiken delad. Men den kan överlåtas. Och den möjligheten utnyttjas just på det sätt som vi alla vet, nämligen att det är kvinnor som tar ut den absolut övervägande delen av föräldraförsäkringen. Jag tror att det handlar om som männen tar ut, och det är dessutom korta tider. Varför ska man ha den möjligheten? Vad finns det för skäl? Jag skulle vilja vända på det. Jag vill inte, säger statsrådet, ändra på det här. Jag vill inte förbjuda möjligheten att överlåta. Då vill jag i stället ställa frågan: Varför har vi möjligheten att överlåta, när vi inte har det i någon annan försäkring inom socialförsäkringsområdet? Där har vi gått in för att renodla och individualisera. Det gäller både skatter och försäkringar. Vi är individer. Vi står på egna ben, oavsett om vi är män eller kvinnor. Det borde vara så också när vi är föräldrar. Vad finns det för skäl till att just föräldraförsäkringen har den konstruktionen att den vänder sig till ett familjebegrepp i stället för till en förälder eller två föräldrar, i de fall det finns det? Statsrådet säger att hon vill ha den här möjligheten, att vi ska kunna anpassa oss genom den här flexibiliteten och överlåtelsemöjligheten. Anpassa oss till vad då? Mitt svar är: Jo, till den patriarkala maktstrukturen, till den föreställning som så väldigt många har och som går ut på att det är kvinnorna som har ansvar för barnen. Det är det som vi sedan ser avspegla sig i kvinnors sämre situation på arbetsmarknaden i form av otryggare anställningar och lägre löner som fortplantar sig i samtliga socialförsäkringssystem, varav du och jag snart ska diskutera ett till. Jag menar att det här är en väldigt kraftfull struktur som man måste vara medveten om. Om man på allvar menar att man ska motarbeta den måste man göra det , annars är den där och permanentar. Därför kvarstår min kritik mot den här delen av föräldraförsäkringen, absolut inte mot föräldraförsäkringen som tanke och idé. Vi kan gärna utöka den och allt möjligt, men idén om att koppla den till en familjetyp som vi inte längre har eller vill ha många av oss i alla fall är det som gör att den permanentar och reproducerar den här maktordningen som jag ju tror att vi är överens om att vi ska bryta ned. 23 ():