prot · GR0932 · 2003-11-20 00:00:00 — Den största förändringen är att beslut inom det rättsliga området ska kunna tas med kvalificerad majoritet, detta för att det krävs ett effektivare beslutsfattande, särskilt eftersom EU snart har 25 medlemsstater. Konventets förslag innebär också att det blir svårare att hitta frizoner för brottslingar. Genom att medlemsstaternas lagstiftning, straff och rättsprocesser görs mer lika gör vi det svårare för grova brottslingar att gömma sig undan rättsskipning. bedrivs det inom EU ett omfattande arbete för att underlätta för de nationella polis- och åklagarmyndigheterna att bekämpa brott över gränserna. En åklagare som jag talade med vittnade om att det är mycket lättare att hantera och bekämpa brott om brottet och brottslingen kan härledas till ett EU-land. Han hävdade att om brottslingen kommer från ett land utanför EU blir det enormt mycket svårare att hantera ärendet. I konventets förslag kan vi läsa att det europeiska polissamarbetet Europol och åklagarsamarbetet Eurojust kommer att ha ungefär samma uppgifter som tidigare, det vill säga informationsutbyte, samordning och stöd till nationella myndigheter för att detta arbete ska bedrivas effektivt. De operativa polisiära insatser som kan genomföras kommer att ske tillsammans med nationella myndigheter. Den liberala förhoppningen är att Europol och Eurojust inom givna områden kan intensifiera sin verksamhet. Konventet föreslår att det ska finnas en paragraf som tillåter att det genom enhälligt beslut är möjligt att skapa en europeisk åklagarmyndighet. Tanken med myndigheten är att den vid grova brott som påverkar flera medlemsstater skulle kunna utreda, lagföra och väcka åtal vid nationella domstolar. Vi liberaler tycker att det är bra att paragrafen finns då den ger oss en rättslig grund om vi skulle se ett framtida behov, men vi anser att inrättandet måste avgöras mot bakgrund av brottslighetens utveckling och hur vi klarar av att bekämpa brottsligheten utan myndigheten. som brottsbekämpningen ska ske effektivt måste rättssäkerheten vara stor i hela unionen. I vår kamp mot brottsligheten får vi inte ge vika när det gäller kravet på att ingen oskyldig döms eller onödigtvis kränks. Det är viktigt att det finns minimistandarder för enskilda personers rättigheter i rättsliga processer. Och det har även konventsdeltagarna hävdat i det föreliggande förslaget. Jag kan alltså konstatera att från liberal synvinkel är den del i konventets förslag som behandlar brottsbekämpning en framgång. I samma kapitel, kap. 4, behandlas också politik gällande asyl och invandring. Här vill jag uppmärksamma något som gjort oss liberaler och flera frivilligorganisationer bekymrade. I ser vi en trend mot ett mindre generöst mottagande av människor på flykt. Länder vill stänga sina gränser. Detta kommer till uttryck i EU-sammanhang där ministrar från olika håll hittar på det ena märkliga förslaget efter det andra och vill skuffa över ansvaret för flyktingarna till någon annan. Vi liberaler ser att det behövs ett europeiskt samarbete för flyktingpolitiken detta bland annat för att sätta press så att alla EU-länder tar ansvar, det vill säga att de tar emot ett visst antal människor och ger dem en rimlig levnadsnivå. Det som i föreliggande förslag oroar mig är att minimiregler för mottagandet av flyktingar tagits bort. I stället föreslås en fullständig harmonisering inom asyl- och flyktingområdet. Vad kommer då det här att leda till? Ja, antagligen blir det svårt att stifta lagar inom det här området. En mer restriktiv politik kommer att dominera. Det vore bättre att ha kvar möjligheterna att bygga golv. Den som vill minst kan då lägga sig på miniminivån, och den som vill mer gör mer. Vi i vill att ska kunna bedriva en generös och human flyktingpolitik. Det kan bli svårare vid en totalharmonisering. Därför kräver vi att regeringen arbetar för att minimiregler införs. Men som det ser ut verkar regeringen planera att hålla tyst när ärendet kommer upp till behandling. Jag beklagar detta och noterar att i så fall har svängt i frågan. Regeringens företrädare lämnade nämligen i konventet in förslag om tillägg av minimistandard. Migrationsminister , som var generaldirektör på , har undertecknat verkets remissvar där det sägs att den svenska asylpolitiken har grundats på att inte hindrat ett enskilt medlemsland från att tillämpa generösare regler och att en sådan politik kan vara svår att förena med konventets förslag. Jag undrar därför om regeringen verkligen kan stå för de konsekvenser som det kan innebära att låta bli att vid förhandlingsbordet ta upp frågan om minimistandarder när asyl- och flyktingpolitiken ska behandlas. Avslutningsvis vill jag säga att konventets förslag i sin helhet är bra och att det utgör ett gott underlag för att möta framtidens utmaningar. 156 (): Framtidskonventet i sig är en stor framgång och markerar en historisk händelse när unionen nu utökas till 25 medlemsstater. Konventet har lyckats med utmaningen att ta fram ett utkast till en nya, enade . efter Europeiska unionens tillkomst närmar sig en brytpunkt. Unionens absolut största enskilda utvidgning är ett faktum om . Därför känner jag både respekt och ödmjukhet när jag deltar i den här nästan historiska debatten i riksdag. vänder blad och lämnar en dyster historia med och det bakom sig. Det var ju utrikes- och säkerhetspolitiken som var den utlösande faktorn när det gäller det Europasamarbete som växt fram sedan . Det som kallas Europeiska unionen tillskapades för att förhindra återkommande förödande krig i . Fredstanken är det bärande argumentet i EU, även om samarbete inom olika områden i sig är av värde. Visst kan många frågor i konstitutionen kännas stora och svåra att ta ställning till. är det väl så att man fastnar i vissa frågor eller delar. Uppmärksamheten riktas dit i stället för att riktas på det som kanske skulle vara mer väsentligt. Det är väl också ganska typiskt för politiker att gärna kasta sig över vartenda kommatecken och över mindre genomtänkta detaljer. Vi målar upp stora politiska motsättningar kring förslaget i stället för att se till helheten. kan vi i alla fall notera att vi har kommit till slutdebatten. visar det sig att vi ändå har en ganska stor samsyn kring vad som är viktigt. Detta tycker jag bådar gott . Det förslag som överlämnas till regeringen finns det en stor enighet om. Därför är det också mycket viktigt att regeringen behandlar detta förslag från med respekt och med en helhetssyn. Framtidskonventets uppdrag var att förbereda det framtida samarbetet i ett utvidgat genom att öka EU:s effektivitet och öppenhet och finna åtgärder för att få en bättre demokratisk förankring av EU bland unionens medlemsländer. Vi kristdemokrater delar uppfattningen om en enhetlig uppbyggnad av unionen så att man slipper tudelningen mellan EG och EU och därmed också avvecklar pelarsystemet. Det är därför också rimligt att EU blir den juridiska personen för samarbetet . För mig är en ökad tillämpning av subsidiaritetsprincipen i praktiken nödvändig för att förbättra EU:s duglighet och funktionssätt. Konventet har kommit med en rad förslag om hur en förstärkning av principen praktiskt kan uppnås inom de olika institutionerna, vilket jag också välkomnar. Subsidiaritetsprincipen ger oss hjälp då man ska fördela kompetens mellan olika gemenskaper och nivåer. välkomnar förslaget till ett tidigt varningssystem där de nationella parlamenten får en möjlighet att agera med utgångspunkt i principen. Utifrån mitt arbete i justitieutskottet tycker jag att det är mycket positivt med de närmanden som görs i lagstiftningen för att bekämpa miljöbrott och organiserad brottslighet. Polisens samarbete kommer att utökas, och detta kommer att ske genom Europol. Europol ska ges möjligheter att underlätta och stödja förberedelse samt främja samordning och utförande av utredningsinsatser av medlemsstaternas polis. Operativa insatser ska ledas av de berörda medlemsstaternas egna myndigheter. Rådet ska uppmuntra till att samarbete sker genom Eurojust samarbetsorganet för medlemsstaternas nationella åklagarmyndigheter och bland annat möjliggöra för Eurojust att underlätta en god samordning mellan de nationella myndigheterna. Eurojust ska stödja brottsutredningar som gäller grov gränsöverskridande brottslighet, i synnerhet den organiserade brottsligheten. Konventet föreslår också en rättslig grund som möjliggör samarbete kring brottsförebyggande frågor. Men förslaget är begränsat till stödjande och uppmuntrande åtgärder. En av de absolut största utmaningarna för framtidskonventet var just att föreslå reformer av det rättsliga samarbetet och av inrikessamarbetet. Här har frågorna om polissamarbete och straffrättsligt samarbete haft stor betydelse. Bakgrunden till detta är att det finns ett egenvärde i att vidta gemensamma åtgärder för att bekämpa kriminaliteten. Kampen mot den organiserade brottsligheten har en central betydelse för möjligheterna att inom EU förverkliga ett område av frihet, säkerhet och rättvisa. För att vi ska kunna fördjupa den europeiska integrationen måste medlemsstaterna ha förtroende för varandras kapacitet att hantera allvarliga brott och grova brottslingar. och omvärlden utmanas av historiens mest välorganiserade kriminalitet. Den har utvecklats på internationell nivå i en högst oroande takt både i omfattning och i komplexitet och utgör ett allvarligt hot mot både samhälle och individer. som en rad brottssyndikat, från sina baser i tredjeland, bygger upp verksamhet inom EU ökar det gränsöverskridande samarbetet mellan de här grupperna och nationellt baserade kriminella grupper i medlemsländerna. Denna internationella brottslighet är modernt utrustad. Man förfogar över stora resurser och opererar gränslöst, medan våra brottsbekämpande myndigheter är hänvisade till att bedriva sitt arbete nationalstatligt. Därför tycker vi att det rättsliga samarbetet är nödvändigt. Vi är positiva till ett intensifierat sådant och menar som jag sagt att avskaffandet av pelarsystemet kommer att ge ett enklare sammanhang och förfarande. Den grova gränsöverskridande brottsligheten måste nämligen bekämpas även på ett gränsöverskridande sätt. Däremot får rättssäkerheten aldrig riskeras, varför beslutsprocessen har stor betydelse. När det gäller harmonisering av straff- och straffprocessrätten menar vi att det straffrättsliga samarbetet måste vidareutvecklas. Även med ett effektivt straffrättsligt samarbete är det svårt att hantera sådana komplexa problem som den organiserade brottsligheten och terrorismen om det inte sker en tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning på området och en förenkling av de procedurer som tillämpas. Detta innebär konkret att brottsliga handlingar i princip bör bemötas på samma sätt i hela unionen. När man talar om brottsbekämpningen får man inte glömma den roll som det rättsliga samarbetet spelar. När polisens och tullens arbete är klart ska åklagarna, advokaterna och domstolarna ta vid. Alla instansers arbete påverkas och försvåras av att brottsligheten blir alltmer gränsöverskridande. Polis, åklagare och domstolar behöver moderna och effektiva verktyg för att kunna samarbeta med kollegerna i andra medlemsländer. Jag tror att alla vi som debatterar i denna kammare är medvetna om att de framtida beslutsformerna för det straffrättsliga samarbetet innehåller en hel rad komplicerade problemställningar. Därför krävs det också ett engagerat och ödmjukt förhållningssätt när vi ska besluta och debattera fortsättningsvis i den här frågan. Jag vill understryka att frågan om hur vi organiserar vårt rättsväsende är en fråga för riksdag och inte för EU. vill jag bara säga något om den debatt som har förts . När jag har lyssnat på och representanter har jag osökt påmints om en man som jag mötte en gång i min ungdom. Han kunde inte se någonting positivt. Det var fel på allting jag sade och allting jag gjorde. frågade jag honom: Men kära du, vad jobbar du med egentligen? Då sade han: Jag är felsökare på . Han var alltså arbetsskadad. Det fanns inte en rimlig chans att få honom att se någonting positivt med allt det som jag representerade. Jag tycker att det är precis på samma sätt med det jag hört av dessa gnällspikar och . Det har inte funnits en enda positiv rad. Jag skulle också vilja deklarera att jag tar avstånd från det som här anförde om att alla beslut i EU fattas av bara medelålders, gråhåriga, rika män med fina kostymer. Jämställdhet handlar väl ändå om respekt både för män och för kvinnor; i alla fall har jag uppfattat det så. Jag tycker att vi i vårt underlag har väldigt bra texter som är ett steg i rätt riktning när det gäller jämställdheten. När man hör hur och läser remissyttranden får man säga att det är ungefär som när fan läser . Det är så vinklat och så misstolkat. var också inne på det. Självfallet måste alla beslut om förändringar tas med största försiktighet och noggranna överväganden. Men precis som sade är oerhört positiv och vill intensifiera och effektivisera polissamarbetet. Man ser detta som den enda och nödvändiga räddningen för att klara framtidens brottslighet. Jag tror att det är angeläget att vi har en viss ödmjukhet i de här frågorna och inser att det finns problem men att problem är till för att lösas. Jag tror att det här samarbetet är någonting fantastiskt för . Vi kan inte vara så unika att vi kan tycka att vi kan stå utanför och klara oss utan gemenskap. Jag behöver den i alla fall. 157 (): Låt mig först få påminna om det fruktansvärda illdåd som har skett i . som utrikesminister befinner sig här i riksdag och samtalar med utrikesutskottet och om sitt lands förberedelser för att bli medlem av den europeiska unionen begår terrorister detta fruktansvärda illdåd i . Jag säger detta därför att jag vet att vi alla enas i fördömandet av detta fruktansvärda illdåd. Men jag säger det också som en påminnelse om hur nära vi är varandra i och hur beroende vi är av varandra. Det är min personliga tillfredsställelse att kunna se på konventsförslaget som någonting väldigt positivt. När jag som ung satt med i och föll fick jag uppdraget av förbundsstyrelsen att åka ut i för att bilda socialdemokratiska ungdomsorganisationer. Det var inte lätt, kan jag säga. Allting som började på ordet social var ganska avskytt i . Jag reste runt i , i , i , i de baltiska länderna, i och i . Det var svårt att bilda socialdemokratiska organisationer. Men det var däremot inte svårt att nå kontakt med människor som inte ville något annat än att tillhöra , att äntligen få bli européer och inte leva under den kommunistiska diktaturens ok. Det var en enorm glädje. Varför säger jag då detta? Jo, för att den huvudsakliga uppgiften för den här regeringskonferensen är att se till att få ett konstitutionellt fördrag för den europeiska unionen som fungerar med 25 medlemsländer. I många stycken är det regelverk som EU arbetar med gjort för sex medlemsländer. Det blir bra mycket svårare efter att ta beslut i den europeiska unionen med 25 medlemsländer. Jag vill poängtera detta, för om vi inte i regeringskonferensen lyckas få till ett bra konstitutionellt fördrag kan det leda till en katastrof för den europeiska unionen. Jag blir lite orolig när jag ser och hör de signaler som ges om hur länderna redan har positionerat sig i regeringskonferensen. Vi får helt enkelt inte misslyckas med att ta fram ett konstitutionellt fördrag som gör det möjligt för den europeiska unionen att fortsätta att utvecklas, dock med hela 25 länder. Dessutom måste det vara så bra att vi kan fortsätta utvidgningen även i fortsättningen. Jag är väldigt glad över konventsförslaget. Jag tycker att det i väldigt många stycken är många steg framåt. Vi ska nu diskutera den europeiska unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Låt mig först säga att jag har noterat att det i debatten om EU:s utrikespolitik finns två grupper av politiker. Först har vi dem som ser den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken som en tvångströja som tvingar in alla länder i någonting. Man får inte sticka ut och inte säga vad man egentligen tycker. Det är alltid någon annan som bestämmer och förtrycker de andra ländernas åsikter. Detta uttrycks främst av och i riksdag. Sedan har vi andra, däribland den grupp jag tillhör, som ser den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken som en språngbräda. Det betyder helt enkelt att om vi gör saker tillsammans med andra så når vi lite högre och lite längre. Och lägg märke till, vilket alla ni som har hoppat på en språngbräda vet, att om man är flera stycken som ska hoppa på en språngbräda så gäller det att försöka hoppa för att nå upp. Gör man inte det utan hoppar vid olika tillfällen, ja, då kommer man inte speciellt högt. Det är just det som är poängen med EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik: att den är enhällig. Det krävs att länderna faktiskt sätter sig ned, förhandlar och diskuterar och kommer fram till gemensamma positioner så att alla kan ta ett gemensamt avstamp på språngbrädan och på det sättet få ett större inflytande i politiken i världen. Tyvärr har vi sett exempel där länder inte hoppat på den här språngbrädan. Ta Bosnien, där EU:s olika länder drog i olika riktningar och absolut inte hoppade på språngbrädan. Vi har sett det resultatet. Vi har också sett hur svårt det var för den europeiska unionen att nå fram när det gällde inställningen till konflikten i . Allt detta är farligt för den europeiska unionen. Vi måste inse att vi måste arbeta och arbeta för att nå fram till gemensamma resultat. Det får ta den tid det tar, men det är viktigt att EU har en gemensam position. Själv tycker jag att det är en katastrof när i presskonferenser och deklarationer faktiskt lyckas flytta tillbaka positionerna när det gäller relationerna till ett utmärkt exempel på att vi måste stå fast vid en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik och att det ibland har sina nackdelar att ha det roterande ordförandeskapet i den europeiska unionen. Styrkan är alltså enhälligheten. Jag har sett i en del av de borgerligas reservationer att man talar om att man borde ha kvalificerad majoritet på utrikespolitikens område. Jag delar uppfattningen att det är viktigt att ha en förstärkt utrikes- och säkerhetspolitik i EU, men jag tror ärligt talat att det skulle försvaga den europeiska unionens utrikespolitik att gå från enhällighet till kvalificerad majoritet. Det är bättre att hoppa på språngbrädan än att göra sig mottaglig för sådana försök som faktiskt har gjort när det gäller Europeiska unionen, att slå in kilar mellan olika länders inställning. Det är bra att konventet föreslår en utrikesminister. Europeiska unionen behöver ett ansikte för att föra ut denna gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Och det finns väldigt många förslag i konventet som alla gillar, som faktiskt stärker möjligheterna för en bra politik, en sammanhållen politik där biståndspolitiken, handelspolitiken och säkerhetspolitiken går i gemensam riktning. Vi har sett alltför mycket av att handelspolitiken inverkar menligt på biståndspolitiken och tvärtom. Det behövs en mer koherent politik i EU. Och avskaffandet av pelarstrukturen gör det faktiskt möjligt att vinna dessa fördelar. Det finns också saker i konventets förslag som vi djupt ogillar, bland annat möjligheten till det strukturerade samarbete på försvarspolitikens område som skulle ge vissa länder en möjlighet att springa vidare framåt och tillsammans sätta kriterier och standard för hur man ska samarbeta i Europeiska unionen. Det skulle absolut leda till att den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken skulle splittras upp på ett A- och ett B-lag. Man skulle kunna springa i väg före oss och göra en del operationer i EU:s namn som faktiskt en del EU-länder inte skulle kunna tänka sig att vara med på. Det är fel. behöver säga klart stopp och belägg för detta förslag. Dessutom föreslås att en del länder skulle kunna ge varandra försvarsgarantier inom Europeiska unionen. Det leder till exakt samma sak, att vi delar upp oss i ett A- och ett B-lag. Detta är någonting som vi alla faktiskt behöver bekämpa. Det är inte bara det att det är dåligt för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken i EU. Det skulle också skada den transatlantiska länken. Glöm inte att väldigt många av de länder som är med redan är Natomedlemmar och sätter stort värde på att är närvarande på den europeiska kontinenten. tillhör inte de länder som är medlemmar i och har inte heller för avsikt att bli medlem av Nato, men vi tycker att det är väsentligt med en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik i EU, och vi tycker att det är väsentligt att ha en transatlantisk länk. Därför säger vi nej till dessa försök att faktiskt förstöra den transatlantiska länken. Dessutom, varför ska vi bygga upp dubbla militära strukturer? Ska vi verkligen ödsla våra skattepengar på att bygga upp dubbla militära staber och strukturer när det faktiskt redan finns en organisation i som tar detta ansvar? Jag vill yrka bifall till reservation nr 33. Den handlar om den valda ordföranden i . Som ni väl känner till är det den enda reservationen vi socialdemokrater har. Jag vill som ordförande i detta utskott säga att jag tycker att det har varit ett bra arbete med det här betänkandet. Vi har, som väldigt många andra talare har sagt, klargjort riktlinjerna och direktiven för den i de fortsatta förhandlingarna. På vissa områden har vi skärpt skrivningarna, och på andra områden har vi fått fram tydligare klargöranden än regeringen hade i sin skrivelse. Det är en bra produkt som vi fattar beslut om i kammare. Jag är ledsen över att en del journalister verkar tro att den svenska inte har arbetat ordentligt med regeringskonferensen. Ingenting kunde vara mer felaktigt. arbetade vi fram tre betänkanden i det sammansatta utskottet. Vi har haft en som har arbetat. Vi har haft mängder av debatter i kammaren. Regeringen har skickat ut konventsförslaget och sina egna synpunkter på remiss. är det enda landet som har gjort detta. Och vi har kanske det bästa materialet som något europeiskt parlament har i detta betänkande. Jag vill tacka utskottets ledamöter för ett bra arbete. 158 (): Det är en stor sak att nu debattera, diskutera och ange den svenska positionen vad gäller ett framtida konstitutionellt fördrag för Europeiska unionen. Det är stort därför att det handlar om den framtida utvecklingen på större delen av vår kontinent. Vi ska komma ihåg att aldrig har haft ett mindre demokratiskt underskott än . Ser vi tillbaka på historia upptäcker vi att den har präglats av rejäla demokratiska underskott. Det har varit stormakterna som har bestämt. Små länder har fått anpassa sig. Kontinenten har farit väldigt illa. Hela idén med detta samarbete är ju att finna former för att länder ska kunna samarbeta med varandra och där även små länder ska kunna ha inflytande. Vi har 25 medlemmar i unionen från , och ytterligare 11 länder har medlemskapsperspektiv. Det vi egentligen talar om är att när det här konstitutionella fördraget eventuellt kommer att träda i kraft har vi säkert uppemot 30, kanske 35 medlemsländer i Europeiska unionen. Det är då inte längre bara ett västeuropeiskt samarbete utan ett i stort sett alleuropeiskt samarbete. Den som har problem med det demokratiska underskottet är inte EU:s medlemmar utan det är de som icke är medlemmar. Om vi reser till , som i stor utsträckning har att anpassa sig efter EU:s inre marknad, Schengenregler och annat, ser vi att de upplever det demokratiska underskottet. Man finns inte med utan har att anpassa sig till regler som andra har bestämt. Därför är det så viktigt att vara med i den europeiska unionen. Konventets centrala del har ju handlat om att bekräfta EU:s grundstruktur, nämligen hur vi bygger upp detta samarbete. Man kan säga att en av de mest fantastiska slutsatserna i konventet egentligen är att man bekräftar att vi inte ska bygga en stat, utan vi ska bygga ett samarbete på just den unika grund som Europeiska unionen är, självständiga stater som bestämmer sig för att samarbeta på områden där vi avger tydlig kompetens.