prot · GQ09111 · 2003-05-26 00:00:00 — Problemet beskrivs kanske bäst avSven interpellation - man får bestämma sig förvad det är vi diskuterar.När säger att det inte är olagligt att dis-kriminera låter det nästan som att det är tillåtet, mendet är det inte. Det är ganska viktigt att skilja på saker- det svenska samhället tillåter inte någon diskrimine-ring. Det intressanta är att det i diskrimineringslag-stiftningen inte har funnits en speciell hänvis-ning till ålder och att det således inte finns någonsärskild lagstiftning när det gäller diskrimineringberoende på ålder.Det som tar upp - det har gjort att vifunderat på vad egentligen vill diskutera -är hela diskussionen om de äldres situation i samhäl-let, något som vi hoppas väldigt mycket kommer attdiskuteras efter Äldreberedningens betänkande i höst.Det gäller då hela frågan om vad det krävs för föränd-rade attityder, förhållningssätt, i det svenska samhäl-let som en följd av att många blir äldre.Men ska vi bara diskutera lagstiftningsfrågan ärdet nog en ganska rimlig hantering att, precis somregeringen har gjort, uppdra åt Diskrimineringskom-mittén att utreda hur denna lagstiftning ska se ut samtatt vi, vilket blir den verkliga utmaningen, får ensammanhållen diskrimineringslagstiftning som"vetter mot" principen om mänskliga rättigheter därvarje form av diskriminering behandlas i ett samman-hang, med gemensamma värderingar och med engemensam utgångspunkt.Vårt ombudsmannasystem - vi har ju där delat inproblemen i samhället på lite olika sätt - är kanskeinte vad vi ska ha. Kanske behöver vi enmer sammanhållen lagstiftning, som i sin tur påverkarhur vi använder våra ombudsmannainstitutioner.Detta är en komplicerad fråga, och det finns alla skälatt utreda den. väntar vi på Diskrimineringskom-mitténs förslag. Det kommer sedan att ligga till grundför beslutet.Det som har hänt, och som är viktigast, är att det iregeringsformen nu är infört en skrivning om diskri-minering på grund av ålder. Det gör att ålder somgrund för diskriminering faktiskt ilagstiftningssammanhang är infört. I och med detdirektiv som har fått vän-tar vi nu på ett förslag. Jag tycker inte att det är såproblematiskt att vi låter en parlamentarisk utredningtitta särskilt på detta därför att det är komplicerat.Anf. 87 ():Herr talman! Det är gott och väl att detta finnsmed i regeringsformen där det föreskrivs att det all-männa ska motverka diskriminering på grund avålder.Men, statsrådet , för att det ska vara enpoäng med att över huvud taget införa en lagstiftningpå det här området måste den betyda något. Annarskan vi ju bortse från det hela.Lars säger här att det inte är tillåtet attdiskriminera äldre. Nej, det är klart att det inte är. Detär fullständigt orimligt att ett samhälle skulle tillåtanågonting sådant. Men för att det ska vara en poängmed att vi stiftar lagar om det måste lagarna ocksåbetyda något. Då är det inte bara lagstiftningen somvi talar om, utan självklart sätter vi in det här i ettstörre sammanhang.Egentligen är och jag nog inte spe-ciellt oeniga här - detsamma gäller jag med tanke på det som sades för ett och etthalvt år sedan. Vi kristdemokrater har samma inrikt-ning.Vi diskuterar också om en sammanhållen diskri-mineringslagstiftning, om en gemensam ombuds-mannafunktion. Vi är ganska överens i sak. Vad jagfunderar över är den ambitionsnivå, den arbetstaktsom statsrådet gav uttryck för i november2001. Någonting har hänt under resans gång som hargjort att det har gått grus i processen. Enligt den dis-kussion som vi hade då skulle vi nu ha varit frammevid att ha ett förslag till en sådan lagstiftning. Att detfinns behov av den är alldeles uppenbart.Vi talar mycket om arbetslivet när vi talar omdiskriminering. Men det här inte bara en fråga omarbetslivet. De köer som vi har i vården tillexempel drabbar speciellt de äldre. Sedan 1980-talethar vi minskat antalet vårdplatser med mer än hälfteni landet utan att de äldres vårdbehov har minskat. Denhär platsbristen leder ofta till att landstingen skickaräldre svårt sjuka till omsorg, som saknarbåde resurser och kompetens för den tunga vården.Om det inte är diskriminering av äldre, svårt utsattamänniskor vet jag inte vad diskriminering är.Nu säger att regeringen menar attskyddet mot diskrimineringen i princip ska vara likaför de olika diskrimineringsgrunderna, dock, sägerstatsrådet, med beaktande av de speciella förutsätt-ningar som gäller för olika samhällsområden. Jagskulle gärna vilja att utvecklar vad despeciella förutsättningarna för de olika samhällsom-rådena innebär. Det känns som ett något lite oroandeförbehåll. Jag menar att diskrimineringslagstiftningenmåste vara heltäckande, den måste gälla arbetslivet,den måste gälla alla de andra områdena i samhälletdär våra äldre människor rör sig.Vad menas egentligen med de speciella förutsätt-ningar som gäller för olika samhällsområden?Anf. 88 Socialminister ():Fru talman! är inne på, utan att egentli-gen tänka så mycket på det, den typ av problematise-ring som är viktig i det här sammanhanget. När SvenBrus säger att äldre diskrimineras i sjukvården är detegentligen ett ganska banalt konstaterande bakomdetta. av svensk sjukvård går till människor somär , helt enkelt beroende på att det i huvud-sak är när vi blir äldre som vi behöver sjukvård. Omvi har tillgänglighetsproblem i svensk sjukvård är detett rimligt konstaterande att det i hög grad gäller demsom faktiskt är patienter i sjukvården. Men frågan är:Är detta ett utslag av diskriminering eller ett utslag avallmänna brister i sjukvården, tillgänglighetsproblemi den moderna sjukvården? Då är det viktigt att vireflekterar på hur vi ska definieradiskrimineringen så att det blir en meningsfull lag-stiftning, inte bara en allmän välvilja.Det finns säkerligen skäl att reflektera över vad endiskrimineringslagstiftning faktiskt ska innebära, vaddet är för någonting vi ska kunna processa om när detgäller diskriminering. Detta är grunden till att kom-mittén har fått uppdraget att reflektera över det. Detär möjligt att man måste, precis som det står i svaret,beakta speciella förutsättningar som gäller inom olikasamhällsområden. Men det är viktigt att det är kom-mittén som reflekterar över detta.Vi får inte förväxla allmänna politiska ambitionerom att samhällsservice ska fungerar likvärdigt för allamedborgare med diskrimineringslagstiftningen i dethär fallet. Om äldrevården inte fungerar är det allde-les självklart att det är de äldre som drabbas eftersomdet är äldrevård. Sjukvården är i väldigt stor utsträck-ning en samhällelig service och en samhällelig tjänstför de äldre. Om sjukvården inte fungerar är det ettmisslyckande för samhället men behöver nödvändigt-vis inte vara ett utslag av diskriminering.Sådana här reflexioner finns det anledning attfundera djupare på. Det är därför vi har gett etttilläggsdirektiv till kommittén. I vilken mån MonaSahlin hade ambitionen att det skulle gå fortare kän-ner jag inte till. Jag tycker att det här sättet att hanterafrågan är fullt acceptabelt, och det kommer att ta siktepå att vi äntligen får en fungerande diskriminerings-lagstiftning.Anf. 89 ():Fru talman! Jag vet inte om äldre patienter ilandstingsvården som har behov av olika klinikersvård men hänvisas till den kommunala äldreomsorgentycker att det här är ett banalt problem, som statsrådetuttrycker det. Det tror jag knappast att någon är be-redd att ställa upp på. Man upplever sig kränkt ochdiskriminerad genom att man blir hänvisad bort frånden mera kvalificerade vården till den kommunalaomsorgen, som saknar de resurser som egentligenbehövs för att ta itu med problemen. Det upplevssäkert inte banalt.Målsättningen är vi nog trots allt överens om, attha en svensk diskrimineringslagstiftning som ärsammanhållen och som också inkluderar ålder somdiskrimineringsgrund. Vi ser det behovet både frånregeringens sida och från oss kristdemokrater som hardrivit den frågan.Men handlar det om takten i arbetet. Det är påden punkten som jag är undrande. Det är anledningentill att jag har ställt den här interpellationen. Inom EUhar åldersdiskriminering satts högt upp på dagord-ningen. Det är antogs en stadga i redan i decem-ber 2000 där det uttryckligen sägs att diskrimineringpå grund av ålder ska vara förbjuden. anslötsig till den stadgan. Därför tycker jag fortfarande attdet känns minst sagt besvärande att det trots regering-ens i ord uttalade ambition och trots politisk enighet,som jag upplever det i den svenska , är enleveranstid på mellan fem och för att uppfylladet som är rimligt och det som gäller i de allra flestaeuropeiska länder. Frågan kvarstår, statsrådet : Varför denna tröga takt i denna fråga?Anf. 90 Socialminister ():Fru talman! Men citeringskonst kandebatten bli problematisk. Jag talade inte om ettbanalt problem, jag pratade om ett banalt konstate-rande. Sjukvården vänder sig till till medborga-re . Om det innebär att vi har problem isjukvården är det ett allmänt samhällsproblem, ettsocialt problem, ett sjukvårdspolitiskt problem ellerett utslag av diskriminering? Om vi ska kunna föra enmeningsfull diskussion om behovet av diskrimine-ringslagstiftning måste vi vara otroligt precisa så attvi vet det faktiskt handlar om, vad det är vi kan pro-cessa om. Det här är en fråga som verkligen kräver attvi reflekterar över den, så att vi inte använder endiskrimineringslagstiftning som grund för en allmändebatt om samhället över huvud taget. Den debattenbör föras, det är inget banalt problem att människorinte får den vård som de har rätt till. Men det är ettbanalt konstaterande att brister i äldreomsorgen ellerbrister i delar av sjukvården i första hand gäller deäldre. Det är det jag försökte påpeka.Vi behöver en sammanhållen diskrimineringslag-stiftning. Avsikten med det uppdrag som vi har getttill kommittén är att vi skulle få en sammanhållendiskrimineringslagstiftning som omfattar alla grunderför diskriminering, också diskriminering på grund avålder. Som en följd av det skulle vi också få en sam-hällelig organisation, en ombudsmannainstitution,som skulle pröva alla former av diskriminering.När vi får den lagstiftningen har vi fått en lagstift-ning som och jag förmodligen önskar osslika mycket båda två. Frågan är bara hur mycket denska utredas. Jag tycker att det är rimligt att får möjlighet att utreda detta ochatt man nu också vet om att det förslag till ny lagstift-ning som den ska komma med också ska täckadiskriminering på grund av ålder. Därmed hoppas vifaktiskt under den här mandatperioden kunna ha löstden fråga som har varit föremål för diskussioner imånga år.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på interpellationerna 2002/03:398och 401 om den nationella vårdgarantinAnf. 91 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig omjag kommer att verka för att den utlovade vårdgaran-tin inte bara blir en målsättning - utan en verkliggaranti för att vård ska ges i tid.Cristina Husmark har frågat mig medvilken säkerhet jag kommer att verka för en vårdga-ranti under 2004.Då interpellationerna berör samma frågeställning,nämligen den om införande av en utökad nationellvårdgaranti, och ska besvaras vid samma tillfällelämnar jag härmed detta samlade svar.Redan i 1997 års överenskommelse om vissa er-sättningar till hälso- och sjukvården, den så kalladeDagmaröverenskommelsen, infördes en vårdgarantisom syftar till att tillförsäkra alla patienter snabbkontakt med vården. Garantin omfattar kontakt medprimärvården, besök hos läkare i primärvården ochbesök hos läkare i den specialiserade vården.Mot bakgrund av de olika insatser som vidtagits för att komma till rätta med vänte-tidsproblemen - den nationella handlingsplanen,tillgänglighetssatsningen, det fria vårdvalet, utveck-lingen av väntetidsdatabasen och Socialstyrelsensarbete med riktlinjer för prioriteringar - kom statenoch i samband med Dagmar-överenskommelsen överens om att det finnsen god grund för att fortsättadet långsiktiga arbetet med att successivt komma tillrätta med väntetidsproblemen.Staten och har därför kom-mit överens om att en utökad vårdgaranti, som ocksåinnefattar behandling, ska införas. , det villsäga , 2003, sker förberedelser med sikte på attden utökade vårdgarantin ska kunna träda i krafttidigast den 1 januari 2004.När det gäller fråga om jagkommer att verka för att den utlovade vårdgarantininte bara blir en målsättning utan en verklig garantiför att vård ska ges , vill jag framhålla att statenoch , i Dagmaröverenskommel-sen, slagit fast att den utökade nationella vårdgarantininnebär ett åtagande från landstingen att erbjuda be-handling från det att beslut om be-handling fattats.Utgångspunkten är hälso- och sjukvårdslagenskrav på att beslut om behandling ska tas i samråd medpatienten. Vårdgarantin tydliggör vårdens åtagandegentemot patienten i samband med sådan överens-kommen behandling.Det handlar om att vid beslutstillfället ge patien-ten tydliga besked. Det centrala är dock att patientoch behandlande läkare kommer överens om en tidför behandling. Detta innebär att det är förenligt meden vårdgaranti att väntetiden till behandling kanöverstiga om patient och behandlande läkarekommer överens om detta.Vad gäller fråga ommed vilken säkerhet jag kommer att verka för envårdgaranti , kan jag meddela att det ärmin bestämda avsikt att fortsätta att verka för att denutökade nationella vårdgarantin ska införas i enlighetmed Dagmaröverenskommelsen.Det förberedande arbetet har redan påbörjats. Förnärvarande förs diskussioner mellan staten ochLandstingsförbundet om hur införandet av den utöka-de vårdgarantin ska ske. Med hjälp av satsningarnainom den nationella handlingsplanen för hälso- ochsjukvården samt med hjälp av tillgänglighetspengarnapågår ett intensivt förändringsarbete ilandstingen. Satsningar sker på att förbättra tillgäng-ligheten och på att förbättra informationen till pati-enterna om väntetider och valmöjligheter. Man satsarbland annat på nya effektivare organisationsformer,på att rekrytera och utbilda personal, och på nya ad-ministrativa rutiner med till exempel IT-system förkartläggning av patientflöden med mera. Alla dessaåtgärder bidrar samlat till att effektivisera vården ochlägger, i kombination med det fria vårdval som inför-des , grunden för att den utökade vård-garantin ska kunna införas i avsedd tid, det vill sägastidigast den 1 januari 2004.Då , som framställt interpellation398, anmält att hon var förhindrad att närvara vidsammanträdet medgav tredje vice talmannen att UlrikLindgren i stället fick delta i överläggningen.Anf. 92 (m):Fru talman! Tack så mycket för svaret, socialmi-nistern. Jag har med intresse tagit del av det anföran-de som socialministern hade på kon-gress . Där säger socialministern: ska ga-rantera patienter rätt vård i rätt tid. Han tillägger attsjukvården måste vara tillgänglig och att behandlingska kunna erbjudas inom 90 dagar.Sedan tog den meningen slut. Socialministernsatte punkt där. Jag undrar om det bara är jag somundrar när detta ska införas.Samtidigt vet jag att i den överenskommelse somstaten har gjort med om ersätt-ning till hälso- och sjukvården stod just ska börja förberedelserna för att införa en utökadvårdgaranti. Detta ska ske tidigast , ochdet ska finnas en kontrollstation senast februari 2004.Då kan det ju inte bli en vårdgaranti . Såmåste jag tolka detta, socialministern. 2004 används idebatten som om det vore dags för en vårdgaranti då.På samma konferens skickade socialministernockså med en brasklapp om ekonomins utveckling.Det var underförstått att ser det lika illa ut med eko-nomin som det gör , kommer vi att få se i stjär-norna efter en vårdgaranti 2004. Är det så jag skatolka det?Förra året röstade också socialdemokraterna idenna kammare nej till att införa en vårdgaranti. Ochman röstade nej till de borgerligas 3 ½ miljarder kro-nor för att säkerställa en vårdgaranti.Numera säger och socialmi-nistern ja ungefär lika som man sadenej, det vill säga 12-13 gånger. Men det händer ing-enting. Det är snarare en löfteskarusell som jag serdet.Låt oss se lite grann på de väntetider som finns ivården . Jag är väl medveten om att väntetider inte är exakta, men det ger ändåen väldigt tydlig vägledning om hur det ser ut i lan-det. Beroende på var man bor i landet är väntetidernaför· höftledsplastik mellan och ,· godartad prostataförstoring mellan fyra veckoroch ,· utprovning av hörapparater mellan ,· knäledsplastik mellan och två och etthalvt år och· grå starr mellan och två och ett halvtår.De som bor i de landsting som har tre-fyra veck-ors väntetid är att gratulera. Jag beklagar verkligendem som bor i de landsting som har vän-tetid innan man blir behandlad, och det är främst desocialdemokratiskt styrda landstingen i Norrland.De bolagiserade sjukhusen, bland annat i Helsing-borg och , som fortfarande ägs av lands-tingen men som tillåts byta ut sina politiska styrelsermot kanske mer kompetenta professionella styrelser,har en betydligt kortare väntetid än de flesta lands-tingsdrivna sjukhus. Jag undrar fortfarande, socialmi-nistern, om det inte är en väg att gå för att få en ef-fektivare vård att bolagisera sjukhusen eller införaprivat vård och ge dem mer pengar så verkligen kan införa en vårdgaranti i tid.Anf. 93 ():Fru talman! Tack för svaret. Detlåter som om socialminister säger derätta sakerna, nämligen att det är hans bestämda av-sikt med mera att införa vårdgarantin. Men det är intehelt lätt att känna sig trygg med de socialdemokratis-ka utfästelserna. Det vet vi från valrörelsen kontravad som har hänt efteråt. I synnerhet är det inte lätt attkänna sig trygg med de socialdemokratiska utfästel-serna om vårdgarantin. Vi har historia av mot-stånd mot den typen av utfästelser från överheten.Under den borgerliga regeringstiden 1991-1994infördes en vårdgaranti som omfattade de vanligastediagnoserna. Den gav kortare vårdköer. Efter 1994med Socialdemokraternas återkomst till makten för-föll reformen och upphörde i praktiken. I stället har vihaft en räcka år med motstånd.Tvivlen grundar sig också för min del på att vifick ett helt annat budskap mitt under brinnande val-rörelse. Plötsligt fick vi en helomvändning. Det somtidigare varit förkastligt blev då rätt. Landstingspoli-tiker för Socialdemokraterna i hela riket fick på ettdygn praktiskt taget byta uppfattning i frågan. Fråganär om det betyder att ni faktiskt också erövrat en hetvilja att genomföra en nationell vårdgaranti. Den bildministern ger innebär ett införande om cirka ett år.Men till saken hör ju också att det inte tillförsnågra nya pengar. Allt kostar förvisso inte pengar.Det finns vårdcentraler som klarar sin del avvårdgarantin. Det finns vårdcentraler som ger ensmidig kontakt praktiskt taget . De kankanske inte erbjuda en läkarkontakt inom ,men de kan erbjuda kontakt på vårdcentralen med densom behövs. Det kan vara diabetessjuksköterskan,prästen, psykologen eller doktorn. I och med att manhar ett större lag som tar emot patienterna på ett välgenomtänkt sätt nås också doktorn snabbare än an-nars när allt fokus ligger på doktorn, som det gör påså många vårdcentraler.Det här har uppnåtts genom det som själv beskriver, till exempel tekniska hjälpme-del, klok rekrytering och framför allt genom en välgenompratad organisation och ett genomtänkt arbets-ätt. Mycket kan förvisso åstadkommas utan pengar,men det är ju oundvikligt att det också kostar pengar.Kristdemokraterna anslår i sitt budgetalternativ750 för det här ändamålet utöver deså kallade tillgänglighetspengarna som regeringen haranvisat. Som stöd för detta har vi också ett höjt gene-rellt statsbidrag i vår budget på 1,5 miljarder tillkommuner och landsting. Som bekant har vi också 1miljard i kompetenspengar för kommuner och lands-ting. De här två posterna utöver själva vårdgaranti-pengarna tror vi är väldigt viktiga som understödjan-de för att det här ska bli realistiskt. Socialdemokra-terna har inte preciserat om detta fordrar peng-ar.Det vi i stället hittar när det gäller vårdgarantinoch utfästelsen om när den ska genomföras är attunder 2004 ska vårdens resursbehov tas upp till be-handling. Då ska också vårdgarantin preciseras. Vivet genom rapporter att lands-tingen inte precis vadar i pengar. 16 miljardernetto redovisas totalt sett för kommun-och landstingssektorn i statsbidrag och 18 miljardernu i april.Frågan är nu: Är verkligen hjärta, hjärna och nju-rar med, , i engagemanget för att införaen nationell vårdgaranti värd namnet? Blir det enmålsättning igen, eller blir det något mer? Kommerdet ytterligare lagstiftning, och hur finansieringen ut?Anf. 94 BO ():Fru talman! Dessa två interpellationer gäller ett avde områden som är tydliga exempel på att de åtta, nioår som har gått sedan Socialdemokraterna vann valet1994 har varit förlorade år. Ett annat exempel är för-stås frågan om husläkarna, som Socialdemokraternasedan mitten motar-betade. Jag tror dock att ministern personligen harslagit in på en annan linje, och de uppgörelser somhar gjorts i den delen förefaller kunna bli steg påvägen mot en bättre lösning - tyvärr inte en liberallösning men ändå en lösning åt rätt håll vad gällersjälva husläkarkonstruktionen.Ett annat område, som kommer upp , är den finansiella samordningen, där en försöks-verksamhet blev färdig 1997. Kanske får vi om någraveckor en proposition till kammaren från denna sakt-färdiga regering.Ett tredje exempel är det som interpellationernagäller, nämligen frågan om vårdköerna. Där hade vi,som redan har nämnts i debatten, i början på 90-taleten vårdgaranti som ledde till att vi hade de kortaste vårdköerna i historia.Sedan har vi som sagt haft en socialdemokratisk peri-od om åtta, , där vårdköerna har varitavsevärt längre.Ett par av de här misslyckandena, möjligen allatre, har förstås också bidragit till den sjukskrivnings-kris som vi genomlider och där regering-en återigen är saktfärdig på ett sätt som påminner omsaktfärdigheten på sjukvårdsområdet.Om det inte vore för det djupt tragiska i att män-niskor som har åkommor som de skulle kunna fåhjälp med tvingas att vänta, är det närmast komiskthur sjukvårdsminister på sjukvårdsminister sedan1994 har förklarat att vårdköerna ska tas bort ,och . Av och till har man, somredan har nämnts i debatten, polemiserat mot idénmed vårdgarantin, men även på den punkten har manväl i likhet med vad gäller husläkarna gett upp självamotståndet mot idén. handlar det bara om attadministrera fördröjningen.Min enkla fråga till statsrådet - det ska bara bli en- är: Kommer köerna enligt statsrådet att blilika korta som de var 1993 och 1994?Anf. 95 Socialminister ():Fru talman! Det är en smula rörande att höra re-presentanterna för de tre partier som totalt missköttsjukvården i de stora landstingen i ,och tidigare - tills det dessbättre blev en bättreordning i början på förra mandatperioden - i VästraGötaland. handlar ju möjligheterna om att fåen tillgänglig sjukvård faktiskt om att ha en stabilekonomi för sjukvården, som kan ge alla som arbetari sjukvården en trygghet också för deras egen plane-ring.Detta är viktigt därför att en del av sjukvårdensproblem just nu är att de underskott på 16 miljardersom ni talar om faktiskt inte gäller hela Sjukvårdssve-rige utan är koncentrerade till ett par regioner, som nuska möta gigantiska underskott med någon form avbesparingar och inskränkningar.Jag är emellertid alldeles övertygad om att ni all-ihop innerst inne förstår att vårdgaranti som ska fun-gera bättre än den begränsade garanti som ni infördeoch som bara gällde ett par diagnoser - en vårdga-ranti som ska gälla alla behandlingar - förutsätter ensund sjukvårdsekonomi. Vad vi har att göra är därföratt långsiktigt planera för att hela den svenska sjuk-vården i dess helhet ska följa vad vi kallar 0-7-90-regeln. Det betyder att man ska komma i kontakt medvårdcentral eller motsvarande , man ska fåträffa som läkare eller ochman ska få behandling inom 90 dagar.För att vi ska komma dit krävs det ett långsiktigtarbete, ökade resurser och en inställning till tillgäng-lighet som kanske inte präglar alla delar av svensksjukvård.