prot · GQ09121 · 2003-06-12 00:00:00 — Jagtycker att det är väldigt intressant att notera att på nej-sidan - förutom goda krafter där jag i för sig undrarhur de riktigt har kommit till den slutsatsen - förenarsig de vänsterpopulister som i alla tiden har varitemot allt konkret internationellt samarbete, till ommed , med en bolagshöger som harvarit emot varenda social och demokratisk reformsedan den allmänna rösträtten och den allmänna pen-sionen. Jag tycker att det borde vara ett frågetecken ikanten hur det kommer sig att de krafterna lierar sigtill ett nej i stället för att som vi säga att vi måste setill att rusta den svenska ekonomiska politiken så attvi klarar oss starkt och bra i valutasamarbetet och setill att vi fullt ut kan utnyttja inte bara den europeiskaintegrationens utan hela globaliseringens möjligheter.Fru talman! Vi har lagt fram våra riktlinjer för denekonomiska politiken. De finns beskrivna i den ge-mensamma reservationen nr 1. Jag vill också yrkabifall till reservation nr 3 som gäller Folkpartietsriktlinjer för budgetpolitiken.Anf. 4 ():Fru talman! Vi diskuterar de långsiktigariktlinjerna för den ekonomiska politiken. Vi blickarbakåt, och vi blickar naturligtvis framför allt framåt.Då måste vi konstatera att med socialdemo-kratiska riktlinjer för politiken har urholkat välfärden.Man har passivt låtit sjukskrivningar explodera, sam-tidigt som ni socialdemokrater faktiskt har minskatantalet vårdplatser i landet . Ni har fåttrehabiliteringen att praktiskt taget upphöra att funge-ra. Vårdköerna fortsätter att vara långa. Äldreomsor-gen ropar efter resurser av socialdemo-kratiska riktlinjer för den ekonomiska politiken. Trotsjättestora skattehöjningar ute i kommunerna förväntasunderskotten i kommunsektorn öka.Fru talman! Ni socialdemokrater fortsätter alltsåatt beskatta svenska låginkomsttagare hårdast blandlåginkomsttagare i världen. Vi kan konstatera att nihar också lyckats pressa ned svenska industriarbetaresoch barnfamiljers köpkraft till bland de lägsta i indu-strivärlden. Men det socialdemokratiska regeringsma-skineriet har ingen vision. Regeringen presenterarinte heller i denna proposition någon strategi ellernågon långsiktig inriktning för den ekonomiska poli-tiken som förmår lyfta välfärden. Nej, den levererarblott och bart panikartade besparingar och ett snartsagt akrobatiskt budgettricksande. Företag och kapitalflyr landet, medan statsministern ser på och gratule-rar. Ni låter det svenska näringslivet successivt över-tas av utländska ägare, som svenskarnasdirektägande minskar. Den tragiska bakgrunden är attni straffbeskattar just svenskt ägande. Trots det väljerni socialdemokrater medvetet att låta både dubbelbe-skattningen och förmögenhetsskatten vara kvar. Bådaär lika förödande för välfärden i den globaliseradeekonomi som är en del av.Er konfiskatoriska arvs- och gåvoskatt gör det hartnär omöjligt för nästa generation att ta över fram-gångsrika familjeföretag. Samma arvsskatt mellanmakar i kombination med en drakonisk fastighetsskattfår tiotusentals inte minst pensionärer att gastkramasav oro inför tvånget att kanske behöva gå från husoch hem. Är det rättvisa och solidaritet? Ni socialde-mokrater tycks inte ha några planer på någon föränd-ring.Ovanpå detta bromsar ni och motarbetar valfrihetoch dynamik. Ni urholkar det kommunala självstyret.Ni lyckas pressa ned bostadsbyggandet till rekordlåganivåer, och ni har eftersatt vägnätet kraftigt på ettnästan ofattbart sätt.Den svenska visar allt sämre resultat.Andelen underkända elever har ökat ochuppgår nu till . Man undrar: Var ska det härsluta?Ni har minskat antalet poliser under dessa åtta årmed . Människor känner sig otrygga på gatoroch torg, butiksägare blir alltmer uppgivna. Ni lovadestort i valrörelsen. Eftersom ni struntat i tillväxtpoliti-ken tvingas ni nu dra tillbaka även de satsningar somtidigare var inräknade i statsbudgeten. Svikna vallöf-ten kantar rutschkanan i väljaropinionen.Budgettricksande i stället för tillväxtpolitik harblivit högsta mode i . Sverigekommer enligt både Socialdemokraternas egna ochOECD:s prognoser att fortsätta att halka efter. Sedangör ni socialdemokrater ert bästa för att bortförklarade självförvållade problemen med svagheter i om-världens ekonomier och med Irakkriget.Vi kristdemokrater vill i stället fokusera på destrukturproblem som regering och riksdag kan göranågonting åt. Det handlar i huvudsak om sådana pro-blem som har lett till att med Socialdemo-kraterna vid makten har sjunkit allt djupare i OECD:stillväxts- och välståndsliga.Sverige är inte en gång för alla dömt att utvecklassämre än omvärlden. är inte dömt att förbliNordens fattigaste land. Därför inriktar vi kristdemo-krater vårt ekonomiska alternativ på att stärka till-växtkraften så att inte minst resurserna till sjukvård,äldreomsorg och skolan ska kunna räcka till anstän-diga nivåer.Vi har lagt fram riktlinjer för den ekonomiska po-litiken som ger nya förutsättningar för en bättre väl-färdsutveckling genom strukturella reformer, strate-giska skattesänkningar på arbete, sparande och före-tagande. Men vi tror också att det krävs en störresatsning på forskning och på en kvalitetsinriktadskola och gymnasie- och högskoleutbildning. Vi villge förutsättningar för en uthållig ekonomisktillväxt på åtminstone . Annars klarar vi helt en-kelt inte utmaningarna med en åldrande befolkning ien globaliserad ekonomi.Fru talman! Vad de ekonomiska riktlinjerna måstehandla om är att det ska bli mödan värt att starta ochdriva företag. Det måste vara lönt att arbeta mer. Detmåste löna sig bättre med utbildning. Det handlarockså om att öka möjligheterna att påverka och kännatrygghet i vardagen.Det handlar om att få tiden att räcka till också förbarnen, att kunna leva på sin lön och slippa bidrags-beroendet, att kunna påverka sin arbetssituation, attkänna att man behövs, att sjukvården fungerar närman behöver den och att man får det självklara för-troendet och rätten att välja barnomsorg, skola elleräldreomsorg efter sina egna önskemål.Om det ska lyckas måste företagarklimatet för-bättras rejält liksom infrastrukturen och bostadspoli-tiken. Konkurrensen måste stärkas. Polisen och detövriga rättsväsendet måste få avsevärt bättre möjlig-heter att bekämpa brottsligheten. För att klara detkrävs det en politik som slår vakt om den statsfinan-siella stabiliteten genom lägre utgifter, lägre skatte-tryck, sänkt skuldkvot och minskad statsskuld. På såsätt minskar vi den svenska ekonomins sårbarhet.Vår politik ger bättre villkor för arbete och för fö-retagande genom konkurrenskraftiga skattenivåer, ettbättre utbildningssystem, en reformerad lönebildningoch krafttag mot ohälsa och sjukskrivningar. På såsätt kan den faktiska sysselsättning öka kraftigt ochminska de regionala och sociala obalanserna. Sedanär det naturligtvis också så att politiken måste ökavalfriheten och säkra både mäns och kvinnors kon-troll över den egna tillvaron.Fru talman! Det är sju politik- och budgetområdensom vi kristdemokrater prioriterar i den ekonomiskapolitiken. På samtliga de områdena behövs det refor-mer i ordets verkliga mening.· Det gäller att skapa långsikt goda tillväxtförut-sättningar genom ett bättre investerings- och fö-retagarklimat.· Det gäller skattepolitiken för låg- och medelin-komsttagare.· Det gäller valfriheten för barnfamiljer.· Det gäller pensionärernas ekonomiska situation.· Det gäller vården, omsorgen och skolan.· Det gäller ett återupprättat rättsväsende.· Det gäller en fungerande infrastruktur.Sedan finns ett antal reformer som knappast kos-tar någonting alls. Regelförenkling kostar till exempelinte mer än att man på Närings- och Finansdeparte-menten tar ut Småföretagardelegationens förslag urskrivbordslådorna och börjar genomföra detta. Gans-ka små satsningar på att förstärka Konkurrensverketoch att skärpa lagstiftningen är också exempel påviktiga reformer som kanske inte bäst beskrivs i bud-gettabeller.Det kan verka vara en dyster och mager samman-fattning eller bokslut över dessa år. En del ledamöterler. Jag tror kanske att jag skulle hålla inne med detom jag var i er situation. Väljarna har börjat upptäckadetta. Det framgår alltmer i vardagen.Fru talman! Det går inte längre att dölja att Soci-aldemokraterna har tappat greppet över den ekono-miska politiken och över den politiska agendan. Manregerar alltmer ur hand i mun. Den gamla finger-toppskänslan för konsten att regera verkar nu bort-blåst. Självmålen och slarvet med själva regerings-hantverket accelererar dag för dag.Situationen börjar alltmer likna situationen bådeföre valet och före valet ekonomiskt ochpolitiskt. Ni socialdemokrater börjar nog ändå innerstinne inse att det är landningsbanan för regerandet sombörjar synas därnere på marken.Om välfärden ska även krävs enny långsiktig tillväxtstrategi byggd på en etisk grunddär det lönar sig att arbeta, att utbilda sig, att sparaoch investera, att starta företag och där skattesystemettillåter och uppmuntrar nästa generation att också taöver.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationen 4.Anf. 5 ():Fru talman, ärade ledamöter och ärade åhörare! Vistår nu i där skolbarn sjunger Denblomstertid nu kommer och lärarna får små blom-buketter och där de unga studenterna sjunger att "denljusnande framtid är vår, hurra!". Det är en väldigthärlig stämning i . Dåblir den debatt som vi för en väldigt skarp kon-trast till det stämningsläget.Vi har av föregående talare hört en diagnos för detekonomiska läget i . Utan att gå in på detaljerkan jag konstatera att den ekonomiska politik som harförts har resulterat i att landet har problem. De pro-blemen landar hos alldeles vanliga medborgare.Det är dessutom så att de problemen är så stora attvi inte kommer att kunna reda ut dem inom de när-maste åren. Det innebär också att vi skjuter över an-svaret för betalningen av våra skulder - eller ska jagsäga betalningen för den soppa som regeringen harlagat till - på nästa generation.Det är de ungdomar som tar sin examen, kanskeslutar på och som ska börja sökajobb. De upptäcker att det inte är så lätt. Arbetsmark-naden är hårt ansträngd , och arbetslösheten harökat. Det är heller inte så lätt eftersom trygghetssy-stemen är hårt ansträngda. Där sker stora besparingar.Besparingsförslag kommer från alla partier, ocksåfrån . Men jag vill slå fast i den här de-batten att ansvaret för den situation vi nu står i liggerhos Socialdemokraterna, . Det är de som har stått bakom den ekonomis-ka politik som har förts de senaste åren.Det är de partier som inte kunde ta till vara för-delarna med den högkonjunktur som vi har haft ochsom inte kunde ta till vara fördelarna med den sane-ringspolitik som man kom överens om gemensamtmellan Socialdemokraterna och efterden förra stora krisen. Det är de som inte kunde hållalöftet: Så här ska vi inte göra igen. står vi härigen, och det är regeringens ansvar.Jag har suttit och lyssnat och sammanfattar denhittillsvarande debatten som den gamla historien omekonomichefen på det lilla företaget som sade: Ja,mina vänner och medarbetare, när jag redo-gjorde för bokslutet sade jag att vi stod vid ruinensbrant. är jag glad att kunna säga att vi har tagit ettstort steg framåt.Det är där vi står nu.Fru talman! behöver en ny ekonomisk-politisk inriktning. Den ekonomiska stabiliteten måsteöka. Vi måste skapa långsiktigt hållbara förutsätt-ningar för att öka framtidstron hos företagare ochmedborgare och minska statsfinansernas känslighet.Förutom att vi nu har en svår statsfinansiell situationkommer vi att möta en stor demografiskutmaning när pensionärsboomen kommer. Det ärjätteroligt för alla oss som får behålla våra föräldraroch generationen bakom, men det kommer att kostapengar. vore den rätta tiden att spara, ordna uppsaker och ting och genomföra de strukturreformersom behövs för att klara den oerhört stora utmaningsom står inför. Vi har att välja mellan att göranågonting nu eller att bli tvingade tillbaka till dennivå som fanns på 50- eller 60-talet och som vi troddeatt vi hade tagit oss förbi. Så stora kommer påfrest-ningarna att bli.I vårt arbete att förnya vårt parti har Centerpartietutpekat fyra reformområden. Det handlar om tillväxtoch självbestämmande, tillväxt genom företagande,tillväxt genom hälsa och tillväxt och miljö.När det gäller tillväxt och självbestämmande ärvårt största förslag en inkomstskattereform somskulle göra att vanliga människor kan leva på sinalldeles vanliga lön. Detta ska göras i en ansvarsfulloch balanserad takt som man också genom-för de reformer som behövs i socialförsäkringssyste-men.Den här inkomstskattereformen skulle innebära attskatten sänks för alla genom en skatterabatt. För enundersköterska med en vanlig inkomst som jobbar ien kommun skulle det innebära mer i måna-den efter skatt.Behövs det då? Ja, det behövs. Oerhört mångamänniskor i känner att de inte kan be-stämma över sitt eget liv och sin egen framtid. Ett sättatt kunna bestämma och styra över sitt eget liv ärfaktiskt att kunna leva på sin lön. Jag förstår dendesperation som har kommit till uttryck under den härvåren genom strejk. Jag förstår denmycket väl. Därför tycker jag att det är vågar fundera över hur vi alla kan bidra till attmänniskor med låga inkomster kan leva på sin lönoch själva bestämma över sitt eget liv.Vi lägger reformförslag för barnfamiljerna ochderas ekonomi. Vi vet att föräldrar i äroerhört pressade, inte minst ekonomiskt. Vi vill höjagrundnivån i föräldraförsäkringen till för attstuderande, arbetslösa och unga människor som intehar kommit i gång i yrkeslivet ska kunna klara sigockså om de skaffar barn och slippa gå till socialen.Vi lägger knappt 300 miljoner på att höja taken. Vitycker att solidariteten med de här systemen är oer-hört viktig. Det är också en jämställdhetsreform att setill att pappor, som fortfarande i generellt setthar högre inkomst än mammorna, också kan varahemma med sina barn.För att öka självbestämmandet lägger vi ocksåpengar till rättsväsendet. Man måste kunna vara tryggför att känna att man kan styra sitt eget liv.Vi lägger väldigt mycket kraft på att försöka hittaett reformpaket för företagande. Det är där jobbenskapas, och det är där tillväxten skapas. Med all re-spekt för det viktiga arbete som utförs i den offentligasektorn, blir man beklämd när man hör fi-nansminister i TV få frågan: Hur ska ni skapa ökadtillväxt? Och svaret blir: Genom fler jobb i offentligsektor.Det är väl den typiska inställning som regeringenoch majoritet visar gentemot företagandet.En företagare får två tredjedelar av föräldraersätt-ningen om han vill vara hemma med sitt barn jämförtmed en arbetstagare med samma lön. En företagaresom blir bestulen på sitt lager får betala moms på detsom tjuven har tagit. När man ska lösa det stora sam-hällsproblemet med de höga sjuktalen lägger manoproportionerligt stort ansvar på företagen.Det finns oändligt mycket att göra för att under-lätta för företagandet och därmed också underlätta förtillväxt. I går pressade majoritet igenomett förslag där arbetsgivarna får ta ansvar för en tredjevecka om arbetstagaren blir sjuk. De har inga möjlig-heter att hantera detta. Det finns inga pengar till reha-bilitering eller hjälp för att få den här människan islag igen och tillbaka på arbetet igen. Det är en typiskinställning.Man kunde höra finansutskottets ordförande,pressad av desperata småföretagare alldeles på riks-dagens trappa, säga: Nej, det är väl inte det mestidealiska förslaget.Nej, det är det inte. Det kan vi vara överens om.Vi lägger ett alternativt förslag byggt på företa-garnas, FR:s, eget förslag. Det handlar om att arbets-givarinträdet är anpassat efter antalet anställda medett tak och de sociala avgifterna på ennivå som motsvarar arbetsgivarinträdet. Det innebärett stöd till småföretagarna, det innebär att arbetsgi-varna får ta ansvar för den situation som finns och detinnebär också att vi inte slår ihjäl småföretagen. Nilägger ett förslag som alla protesterar emot, arbetsta-gare, arbetsgivare, funktionshindrades organisationermed mera. Vi har ett förslag som bygger på företa-garnas eget förslag och som når samma nytta menskyddar småföretagen utan att bryta mot tvingandeEU-reglering.Vi lägger fram förslag som handlar om tillväxtgenom hälsa och om tillväxt och miljö. genom-för nu sin tredje största tekniksatsning genom tidernapå alternativt bränsle. I riksdag bråkar vi omman kan ge dispens för tillverkning av bio-drivmedel. Det är ett exempel på fnuttigheten i re-geringens politik.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 9,Budgetpolitikens inriktning, som tar upp reformer påde fyra viktiga reformområden som jag här harnämnt.Anf. 6 ():Fru talman! Jag ska inledningsvis säga att jag intepå något sätt behöver försvara . Detkan han mycket väl göra själv. Jag kan upplysa om atthan faktiskt har regeringssammanträde på förmidda-gen. Jag har förstått att det är många av oppositionensföreträdare som också väldigt gärna skulle vilja varapå regeringssammanträde, men det är som är där just nu.I en liten blick bakåt kan vi se hur ekonomin harutvecklats. Där kan man ganska tydligt se att Sverigehar haft en väldigt bra utveckling ekonomiskt, syssel-sättningsmässigt, tillväxtmässigt och reallönemässigtunder perioden och fram tilloch med . Det är faktiskt en av de bättre perio-derna tillväxtmässigt i modern svensk historia. Manfår gå tillbaka till enskilda år för att hittabättre tillväxtperioder.När man hör oppositionens inlägg tidigare i dagkan man tro att man befinner sig på en annan en pla-net, eller åtminstone att oppositionen befinner sig påen annan planet när den gör sin avspark i den diskus-sion som har varit. Det har egentligen varit en ganskaretoriskt trist debatt. Jag tycker att man ibland kanbrygga över lite och erkänna att det faktiskt finnssaker som har varit bra som harvarit.Det här är en väldigt viktig del. Det har pratatsmycket om tillväxt och om förutsättningar för företagatt kunna växa, och visst är många regler väldigtviktiga. Jag kan peka på att det gjorts ett antal juster-ingar i regelförenklingar i den anda som företagenförespråkat. Men så fort en regelförändring är genom-förd är den glömd och nämns inte någonstans. I ställetfinns ett batteri av nya åtgärder som ska förbättraföretagsklimat och annat. Jag kan ha respekt för det.Det tillhör uppgiften att försöka sträva vidare mot nyamål. Men för att vara sanningsenlig kan man ändåpeka på att det faktiskt skett en del intressanta sakerpå regelförändringsområdet.Om vi ser framåt är det viktigaste att hålla ordningpå de offentliga finanserna. Det har också varit re-geringens och samverkanspartiernas mål, vilket LarsBäckström också nämnde i debatten i går. Det är ettviktigt statligt uppdrag för denna kammare att kunnagöra det. Det är viktigt för finansutskottet, som hardet yttersta ansvaret i för att det förs ensådan politik. Det är inte för att vi ska kunna säga attvi nu har en budget som är i ordning - det är ingetmål i sig - utan för att vi vet att om staten har ordningpå sina finanser medför det oerhört många dynamiskaoch positiva effekter för samhällsapparaten.Från det tidiga 90-talet, då de offentliga finanser-na var i fritt fall, vet vi på vilket sätt det påverkadesmåföretagen. Det spelar ingen roll om vi har skatte-lindringar och förenklingar, som i och för sig kan haeffekt om de faller ut, ifall företagen inte samtidigthar order från sådana som vill köpa varorna. Då sattföretagen med sina varor, men det fanns ingen somköpte dem. Det fanns ingen efterfrågan, ingen tilltro,och räntorna var skyhöga. Det skapar ett negativtföretagsklimat.En av de viktigaste uppgifter vi kan bidra medhärifrån är att hålla ordning på de offentliga finanser-na. Och finns, om vi ser på EU-området, treländer som har överskott i de offentliga finanserna.Det är , och Finland.Lena Ek säger att vi stod vid ruinens brant,och har hon tagit ytterligare ett steg framåt. Jag vet att har en svävande poli-tik, men att kunde sväva fritt i luften är merän jag faktiskt trodde var möjligt. Och hon är dessut-om glad för det.Det gör mig lite ledsen att är glad närhon konstaterar att finanserna är i fritt fall. Om detvore så skulle det vara ganska tragiskt, för oavsettvilken politisk inriktning vi har så har vi ändå ettansvar för att värna om vårt land och se till att vi fåren god utveckling.Dessbättre har fel. De offentliga finan-serna är inte i fritt fall. Bakgrunden är just den somjag nämnde tidigare, nämligen att , Finlandoch är de länder i EU som har överskott i deoffentliga finanserna.Hösten 2002 diskuterades det mycket varåt kon-junkturen lutade, om det var fråga om en uppgångeller nedgång och så vidare. Den här våren har imångt och mycket präglats av ekonomiska besser-wissrar av olika rang som sagt att det var väntat attdet skulle bli på det här sättet och att regeringen varför optimistisk . En tillbakablick på allade prognoser som gjordes visar att regeringen var densom var allra blygsammast i fråga om en positiv ut-veckling . och till ochmed bedömde då att tillväxtenskulle bli kraftigare än vad som faktiskt blivit fallet.Nu ser vi att världskonjunkturen inte vänt. Denhar planat ut, och vi kan i talande stund också se attdet inte finns några ordentliga signaler om en ome-delbar vändning av konjunkturen. Tvärtom tydersignalerna från och även på att kon-junkturuppgången dröjer längre än vad som skullevara önskvärt. Och det kan vi inte göra sär-skilt mycket åt.Irakkriget fördes ju fram som en faktor. När detväl var över skulle också konjunkturen vända. Detfanns dock de som sade att det kunde ta tid, och defick ju rätt.Vi vet inte heller hur den så kallade SARS-epidemin påverkar konjunkturen, men vi vet att män-niskor rör sig mindre, de flyger mindre och handels-kontakterna är förmodligen färre. Det påverkar ocksåden allmänna konjunkturen i världen. Och där befin-ner sig tillsammans med övriga EU-länder.Vi är inte på något sätt utmärkande genom att viskulle vara sämre än övriga länder i de här delarna.Vi diskuterade ju tilläggsbudgeten i går, och jagska därför inte gå in på den , men om vi tittar påden budget som är lagd ser vi att några saker ocksåhar bäring på budgeten . Ett problemområdesom diskuterats, och som vi på intet sätt har mörkat,är naturligtvis de höga ohälsotalen. Dem måste vigöra någonting åt.Jag konstaterar att mycket av det man säger i degemensamma inläggen från oppositionens sida hand-lar om färre sjukskrivningar, bättre tillväxt, ökadsysselsättning. Vem vill inte ha det! Jag har emeller-tid läst era reservationer och motioner. Inriktningenpå det man vill göra är ganska klar, men det sägsväldigt lite om hur man ska nå dit.Jag kan naturligtvis skönja skattesänkningar på enrad områden. De ska i de flesta fall betalas av sjuka,förtidspensionärer och arbetslösa genom högre egen-avgifter och lägre ersättningsnivåer. Man kan dåfundera över vad det blir för tillväxt, och på vilketsätt efterfrågan kommer att öka, om man straffar enganska stor grupp i samhället på det sätt som föreslåsi bland annat motion och reservation pådet här området. Det bekymrar mig lite grann.För att gå tillbaka till ohälsoproblematiken och detsom skett på det området vill jag säga att man inte fårförenkla situationen. Ohälsan har sin grund i en radolika faktorer. Jag tror att det har stor betydelse hurarbetslivet ser ut - vad det är för arbetsmiljö, vilkakrav som ställs och vad som fordras av den enskilde.Då är också arbetsplatsen väldigt viktig. Man kan inteförneka att privatlivet och det som sker utanför arbe-tet, liksom den allmänna bilden av hur familjen ser ut,naturligtvis spelar in. Men det är klart att miljön påarbetsplatserna har betydelse.Parterna har naturligtvis en roll i detta. Arbetsgi-varna förfogar över arbetsplatserna och är givetvismed i den här diskussionen, precis som arbetstagarnasorganisationer. Och om vi har ett jättebekymmer pådetta område kan det i det korta perspektivet inte varahelt galet att båda parter är med och tar ansvar för densituation som råder.