prot · GR0934 · 2003-11-24 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Meddelande om val av justitieombudsmän vid vice talmannen meddelade att val av justitieombudsmän vid skulle äga rum . 3 § Meddelande om frågestund vice talmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande statsråd närvara: Statsrådet , kulturminister , utrikesminister , statsrådet och statsrådet . 4 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2003/04:124 Till Interpellation 2003/04:124 av Axel Darvik om stads förhållande till kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresa. 5 § Svar på interpellationerna 2003/04:79 och 82 om ambassadörers roll 1 Utrikesminister (): frågar om vilka åtgärder statsministern är beredd att vidta i syfte att se till att principerna för regeringens utnämningspolitik står i bättre samklang med grundlagens bestämmelser. Interpellationen har överlämnats till mig för besvarande. frågar mig om jag avser att vidta några åtgärder för att se till att nyutnämnda svenska ambassadörer utan diplomatbakgrund får en grundläggande utbildning i vad som är deras roll som utsända. har också frågat mig om jag verkar för eller avser att verka för en förändring av den svenska Kubapolitiken. Jag har valt att besvara dessa frågor i ett sammanhang. Vår värld genomgår ständigt omfattande förändringar. För att kunna möta dessa förändringar på ett sätt som främjar och stärker roll på den internationella arenan har kraven på våra företrädare inom utrikesförvaltningen alltid varit högt ställda. Utnämningar av utlandsmyndighetschefer sker på sakliga grunder och föregås av ett gediget förberedelsearbete där avseende fästs vid förtjänst och skicklighet. Urvalet görs bland annat med stöd i utrikesförvaltningens chefspolicy, i vilken kraven och förväntningarna på cheferna klargörs. Det är självklart viktigt att alla myndighetschefer förbereds för det ansvar som följer med uppdraget att vara chef för en svensk utlandsmyndighet. Varje nyutnämnd chef får därför före tillträdet ett individuellt introduktionsprogram utformat utifrån hans eller hennes tidigare kunskaper och erfarenheter. Introduktionsprogrammet syftar till att förbereda den tillträdande chefen på de krav och förväntningar som ställs och att ge de verktyg som är nödvändiga för att kunna utföra uppdraget. I introduktionsprogrammet ingår bland annat möten med berörda enheter inom och övriga , studiebesök på relevanta myndigheter och institutioner, besök hos näringslivsrepresentanter, språkutbildning samt chefs- och ledarskapsutbildning. Den tillträdande chefen får numera även ett tydligt formulerat uppdrag från den politiska ledningen. fäster stor vikt vid att även erbjuda cheferna utvecklingsmöjligheter och systematisk återföring under pågående uppdragsperiod. Denna återföring sker fortlöpande både från kolleger och från överordnade. Vad beträffar fråga om den svenska Kubapolitiken vill jag framhålla att denna ligger fast i enlighet med den gemensamma ståndpunkt som EU:s medlemsstater tillsammans har utformat. Det innebär fortsatta krav på respekt för mänskliga rättigheter och friheter, samt uppmuntran till transition mot ett pluralistiskt demokratiskt samhälle med syftet att förbättra levnadsvillkoren för den kubanska befolkningen. Detta är den Kubapolitik som jag avser att verka för. 2 (): Låt mig inledningsvis tacka utrikesministern för svaret. Bakgrunden till den här interpellationen är en intervju i med vår nyutnämnda ambassadör i , . I den intervjun gav uttryck för en Castrobeundran som jag trodde försvann från i samband med att lämnade svensk politik. Denna Castrobeundran är ett hån mot dem som sitter fängslade på , dem som drabbades av massarresteringar , partikamrater till och partikamrater till mig som har blivit dömda till fängelse enbart på grund av att de arbetar för att människor ska få leva i fred och frihet även på . Det där må vara hänt. Man kan från oppositionen tycka, vilket jag tycker, att regeringen ibland glider i viktiga frågor. Vad som är allvarligare med uttalande är egentligen att det är ett fullständigt brott mot svensk Kubapolitik. Det är ett brott mot den politik som vi har en gemensam ståndpunkt om på EU-nivå. Det är ett brott mot den politik som formulerades av . Och det är ett brott mot den biståndspolitik som formulerades av . Både och öppnade för att ska ha ett högnivåbesök på för att mycket tydligt ta ställning för demomkrati och mänskliga rättigheter. och har öppnat för att ge ett direkt stöd till demokratirörelsen på just därför att är en diktator som inte har folkets stöd. Det är klart att det är svårt för utrikesministern att gå ut och kommentera en enstaka myndighetschef, men det här är tyvärr ett mönster. Det finns fler myndighetschefer som har gjort på samma sätt. gick ut mot regeringens linje och pläderade starkt mot ett EMU-medlemskap. Han har gått ut mot regeringens linje vad gäller Israelpolitiken. Och jag är rädd för att kommer att storma ut igen fullständigt på tvärs mot den utrikespolitik som bedriver. Då är det väl så, som också framgår av svaret, att det inte har skett några förändringar av Kubapolitiken utan att vi har råkat få en ambassadör som har missuppfattat sin roll. Hon säger även i intervjun i : Till min glädje är jag inte längre någon partist i den här snäva meningen. Det känns som en stor frihet. kan jag säga vad jag vill. Det är klart att en utsänd representant för , speciellt den högsta utsända, ibland inte kan säga vad hon vill. En utsänd representant i kan inte skriva debattartiklar i som får påverkan på inställningen till i det land som han verkar i. Det häpnadsväckande i dessa sammanhang är att det framför allt är personer som har politisk bakgrund som inte förstår sin roll som tjänstemän när de ska representera . I svaret säger utrikesministern: av utlandsmyndighetschefer sker på sakliga grunder och föregås av ett gediget förberedelsearbete. Det där är väl inte riktigt sant? Enligt de medieuppgifter som finns om hur det gick till när utsågs var det väl egentligen så att ville sparka , att de träffades på hans tjänsterum och att han sade att hon hade tre ambassader att välja på? För mig framstår detta inte som ett gediget förberedelsearbete. Men min uppföljningsfråga till utrikesministern blir: Stämmer det att det sker ett gediget förberedelsearbete vid varje utnämning av chef till en utlandsmyndighet? I svaret kan man också läsa: Den tillträdande chefen får numera även ett tydligt formulerat uppdrag från den politiska ledningen. Vad ingår i detta uppdrag avseende myndighetschenfen i vad gäller Kubapolitiken? Vilket uppdrag har myndighetschefen i fått med sig att verka för avseende Kubapolitiken? är, som utrikesministern vet, ett mycket viktigt land för . Allra sist ska jag återigen citera ur svaret: Detta är den Kubapolitik som jag avser att verka för. Det är mycket bra. Avser utrikesministern att på något sätt verka för att vår chef för utlandsmyndigheten i också kommer att driva samma utrikespolitik som utrikesministern? 3 (): Det hör till artigheten att tacka för svaret. Den här gången har jag tyvärr inte fått något svar att tacka för. Utrikesministern berör inte med ett ord det som är min fråga när hon får chansen att ta till orda här i kammaren. På liknande sätt är det med den nonchalans som jag upplever från utrikesministern när det gäller att statsministern, som är den högst ansvarige för regeringens utnämningspolitik och den som jag har ställt interpellationen till, inte vågar sig hit till kammaren när denna viktiga fråga ska diskuteras. Utnämningen av är tyvärr bara det senaste exemplet på en, som jag upplever det, utnämningspolitik i förfall. Det första exemplet, som vi redan berört här, är , som upprepade gånger har visat sig olämplig för sitt uppdrag som ambassadör i , bland annat genom sina uttalanden om euron och . utnämndes till ambassadör i . Det är, åtminstone för en utomstående, svårt att se hur en av dem som var minst lyckade i den dåvarande regeringen helt plötsligt kunde bli den mest lämpade för att bli ambassadör i ett av våra absolut viktigaste biståndsländer på den afrikanska kontinenten. har vi alltså också utnämningen av , som öppet hyllar i en artikel i . Detta visar inte bara i vad mån de här tre personerna är lämpliga för sina uppdrag och vilket omdöme de har, utan det är också en fråga som ytterst faller tillbaka på regeringen. Det är ju regeringen som har utnämnt alla dessa personer. Den svenska grundlagen är tydlig i fråga om hur utnämningar ska gå till. Regeringsformen 11 kap. 9 § säger: Vid tillsättning av statlig tjänst skall avseende fästas endast vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. Jag tycker att det är uppenbart att regeringens nuvarande utnämningspolitik strider mot både bokstav och anda i den svenska grundlagen. Regeringen missbrukar utnämningsmakten. Den använder utnämningsmakten till att utnämna gamla avdankade socialdemokratiska ministrar och ordna reträttposter till människor som man inte längre tycker passar i regeringen. Vi har sett . Vi har sett . Vi har sett utnämningen av . Den fråga jag vill ha svar på av här , i statsministerns frånvaro, är den fråga jag ställde i min interpellation: Hur ska vi få en utnämningspolitik från regeringen som står i bättre samklang med de regler och bestämmelser som faktiskt står i grundlagen att avseende ska fästas enbart vid sakliga grunder som förtjänst och skicklighet? Eller menar att dessa tre utnämningar faktiskt står i överensstämmelse med detta, att det är de tre mest lämpliga personerna till de här uppdragen som regeringen har utnämnt? Kan inte nu i efterhand inse och förstå att det i åtminstone två av de här fallen har skett allvarliga fel? Hur tänker i så fall och regeringen se till att de här misstagen inte upprepas ? Jag kan leva med att den och Socialdemokraterna hamnar illa till i opinionen och får skämmas. Men jag har som svensk väldigt svårt att acceptera att ska behöva skämmas utomlands för ambassadörer som den har utnämnt. Det är nämligen det vi får göra . Vi får skämmas för och för eftersom de fläckar ned rykte. Vad tänker regeringen göra för att se till att det inte händer igen? 4 Utrikesminister (): Det sker naturligtvis en gedigen förberedelse innan vi utser nya ambassadörer på våra utlandsmyndigheter. Det sker en utlysning av kommande lediga tjänster året innan, och sedan bereds frågan i särskild ordning. Det finns fastslaget i vilken ordning det ska ske. Det blir till slut en kortlista där man för upp olika namn, och den bedömningen sker naturligtvis på sakliga grunder och med hänsyn till just förtjänst och skicklighet. På den listan förekommer inte sällan personer som har politisk verksamhet bakom sig. Framstående personer från alla partier förekommer. När det slutliga beslutet tas är det helt och hållet utifrån bedömningen av förtjänst och skicklighet som utnämningen sker. Ett hänsynstagande som också görs i sammanhanget är att vi eftersträvar en balans vad gäller kön i utnämningarna. har vi inte balans. Vi har kvinnor på våra ambassader. Allt detta är naturligtvis helt i överensstämmelse med de regler som finns i grundlagen om hur utnämnandet bör ske. När det gäller den svenska synen på kommer detta naturligtvis att ingå i uppdraget till nytillträdda ambassadörer. Ingen ändring i den svenska Kubapolitiken har avsetts. 5 (): Utrikesministern säger att det sker ett gediget förberedelsearbete. Jag känner till hur kortlistan upprättas. Ingen ska dock få mig att tro, inte heller utrikesministern, att fanns med på kortlistan för tre utlandsmyndigheter när hon fick frågan av . Det var väl så, precis som säger, att hon ville sitta kvar i regeringen. Men hon fick sparken, och så tittade efter: Vilka utlandsmyndigheter har vi lediga? Vilka jobb har vi lediga så att vi kan ordna en reträttpost till ? Att eller juni skulle ha funnits med på listan för och nu minns jag inte det tredje viktiga land hon blev erbjuden har jag mycket svårt att tänka mig. Jag har inget emot politiska utnämningar. De kan vara mycket bra. Det kan vara alldeles utmärkt att en före detta vice statsminister blir ambassadör i ett land. Men det gäller då att se till vilka man utser och att de personer man utser faktiskt vet vad det innebär att gå från rollen att vara politiker till rollen att vara tjänsteman. Jag ber om ursäkt, utrikesministern, men just i den här delen tror jag faktiskt inte att det var ett gediget förberedelsearbete som ledde till att blev ambassadör i . Det berodde helt enkelt på att ville sparka en minister. Så enkelt var det nog. Vi tar ju som riksdagsledamöter ofta emot utländska delegationer ett intressant och spännande uppdrag. En sak jag brukar berätta för delegationer från länder i transition, till exempel länder på , länder som har gått från diktatur till demokrati, är att jag är tjänstledig från . Trots att jag är medlem i och aktiv i har jag alltså arbetat för en socialdemokratisk regering. Detta tycker många utländska delegationer är ganska konstigt. Då för vi en diskussion om vikten av att skilja på rollen som tjänsteman och rollen som politiker. kan det bli ganska bra samtal där man funderar kring om man klarar detta som individ eller om man inte klarar det. Det gäller alltså att klara av detta. Det är det som bekymrar mig med , och det är det som bekymrar mig med . Uttalanden om att man äntligen får säga vad man vill när man lämnar politiken och att man känner att man har munkavle när man är vice statsminister i men att man kan vara allmän proffstyckare när man är ambassadör och ska representera svenska intressen är ändå rätt häpnadsväckande. Jag fick ett par goda svar från . Jag hoppas att kommer att följa den instruktion hon får för sitt uppdrag i . Vad jag inte fick svar på var ifall utrikesministern tänker vidta några åtgärder mot bakgrund av uttalande. är ju ett mycket viktigt land för . är en av de få personer som fortfarande stöder . Det var i det sammanhanget sade att hon personligen gärna också skulle vilja träffa då hon inte tror att den bild av som förmedlas i svenska medier är sann. Jag kan hålla med om det. Ofta är den osann i den meningen att man hyllar , som arkebuserade människor på borggården i . Ofta är den osann därför att man ger ett allmänt romantiskt porträtt av , som fängslar människor för deras åsikters skull. Har utrikesministern några planer på att vidta åtgärder mot bakgrund av vad den nytillträdande ambassadören i har uttalat om sina åsikter om ? 6 (): Utrikesministern undviker den diskussion som jag vill föra här i kammare. Hon svarar inte på mina frågor om de övergripande linjerna i regeringens utnämningspolitik. Utrikesministern säger att det är klart att man ska kunna utnämna också politiker till den här typen av tjänster och att det sker på sakliga grunder som förtjänst och skicklighet. Men hur kommer sig då den otroligt kraftiga övervikten av utnämningar av människor med socialdemokratisk partibok? Utrikesministern kan läsa ett kommande betänkande från som påvisar just detta: Det finns en tydlig övervikt för människor med socialdemokratisk partibok på tjänster i den statliga förvaltningen, både i utrikesförvaltningen och i den förvaltning som vi har i . När vi tittar på de uttalanden som och har gjort, kan då inte utrikesministern åtminstone nu i efterhand erkänna att det är rätt pinsamt? Det är rätt pinsamt att vi har en ambassadör i som hyllar . Det är rätt pinsamt att vi har en ambassadör i som kräver bojkott av israeliska varor, som kräver att EU:s handelsavtal med ska sägas upp. Kan inte åtminstone utrikesministern erkänna i efterhand att detta är pinsamt och bidrar till att svärta ned anseende i omvärlden? Och bör i så fall inte utrikesministern fundera på om de procedurer, regler, bestämmelser och interna rutiner som regeringen har behöver förändras? När kräver att handelsavtalet med ska sägas upp, eller när uttalar sig positivt om , stämmer det inte överens med regeringens politik. Då måste det uppenbarligen vara något fel i det sätt som regeringen bereder sina utnämningar på. Det måste vara uppenbart. Då är frågan vad vi ska göra för att se till att vi får en utnämningspolitik i som stämmer överens med det som står i grundlagen, att vi ska ha de mest kompetenta personerna på de tjänster som ska tillsättas, så att vi slipper den här typen av pinsamma utnämningar och andra pinsamheter för ? Där har jag ett konkret förslag till utrikesministern. Låt oss se till att alla personer som föreslås till viktiga utnämningar i den statliga förvaltningen, det gäller statliga myndighetschefer i och myndighetschefer som ska vara chefer på våra utländska ambassader, får komma till , får komma till sina respektive fackutskott och tala om: Det här står jag för. Det här är min roll. Sedan kan olika riksdagsledamöter faktiskt ställa frågor till de tilltänkta ambassadörerna, de tilltänkta myndighetscheferna. Då kan exempelvis riksdagsledamöter fråga om det som både jag och nu i efterhand kritiserar och för. Man kan ställa frågan i förväg: Inser vad det innebär att vara ambassadör i stället för att vara minister eller proffstyckare? Inser vad det innebär att vara ambassadör i stället för att vara minister eller proffstyckare? Då kan man reda ut detta i förväg. Det slipper bli de här pinsamheterna i hur , som i de här fallen, representeras utomlands. Mina frågor till utrikesministern, som jag vill ställa återigen, är för det första: Kan inte utrikesministern åtminstone i efterhand erkänna att de två uttalanden som och har gjort är pinsamma och att de måste leda till någon förändring i regeringens utnämningspolitik? Och för det andra: Kan inte utrikesministern tänka sig, kan inte regeringen tänka sig, att vi får ett annat utnämningsförfarande med ökad öppenhet innan ambassadörer och andra myndighetschefer utnämns? 7 (): Det här är intressant egentligen. Det är ofta ett ganska effektivt grepp att tiga och låtsas som att nu är allt sagt. Men lite grann tror jag det beror på att det finns en brist, att utrikesministern faktiskt har svårt att svara på de här frågorna. Det är klart att det för de allra flesta måste ses som ganska märkligt att när hon är vice statsminister säger att hon inte får uttala sig om eurofrågan, för hon har munkavle. Det kan man förstå. Det finns kollektivt beslutsfattande i regeringen och man ska vara lojal. Men de allra flesta säger: Jag röstar på , jag röstar på eller jag röstar på och jag inbillar mig ändå att de säger vad de tycker. Kontrastera det mot en ambassadör i som heter ! Han tycker som ambassadör och svensk utsänd att det är helt okej att skriva artiklar mot euron. Han tycker att det är helt okej att engagera sig mot Israelpolitik. Han tycker att det är helt rimligt att inte ha munkavle. Någonstans hoppas jag, trots utrikesministerns tystnad, ibland finns det ju tyst diplomati, att den här debatten tas med till , att man funderar över vilken skada det kan ställa till om fortsätter att driva en politik som går stick i stäv med svensk Kubapolitik och att man funderar över på vilket sätt riskerar att använda en som åker dit och blir charmad av . Det sade hon i tidningen att hon ville göra, alltså resa till . Sedan är det så, återigen, att jag inte har något emot politiska utnämningar. Vad jag däremot är mycket bekymrad över är när man gör politiska utnämningar och det inte fungerar. Gör man det innebär det ett ringaktande av hela den professionella diplomatkåren. Man säger: Ja, den här personen som vi sparkade och som inte riktigt fungerade, henne eller honom skickar vi till en av de viktigaste amabassadörsposterna. Dessutom innebär det att svenska folket i förlängningen inte kommer att lita på någon av dem som är politiskt utnämnda eftersom man gjort felaktiga val. 8 (): Återigen vill jag för protokollet peka på att jag har ställt två avgörande frågor till utrikesministern. Dels gäller det om inte utrikesministern i efterhand kan erkänna att de två utnämningar som har skett, av och , är pinsamma och har skadat anseende utomlands. Jag noterar att jag inte har fått ett svar på den frågan. Dels har jag också ställt en fråga mer generellt till utrikesministern i hennes egenskap av representant för regeringen gällande om inte regeringen kan tänka sig ett nytt system för hur utnämningar av statliga toppchefer ska gå till, det vill säga att det ska vara ett öppet förfarande så att de här frågorna kan redas ut i förhand så att det inte behöver bli pinsamheter i efterhand. Det ska vara öppna utskottsutfrågningar, öppna utskottsförhör. Jag noterar att jag inte heller har fått svar på den frågan. Precis som säger är tystnaden från utrikesministerns sida talande. Man brukar ju säga att tala är silver men att tiga är guld. Jag skulle önska att utrikesministern kastade om den ordningen och talade i stället för att tiga åtminstone när hon är i kammare. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2003/04:78 om EU-konventets konstitutionsförslag jämfört med de svenska grundlagarna 9 Utrikesminister (): har frågat mig på vilka grunder jag bedömer att grundlagen inte behöver ändras med anledning av konventets förslag till konstitutionellt fördrag. Särskilt pekas på problem avseende vissa delar av förslaget, såsom principen om unionsrättens företräde, flexibilitetsklausulen, röstreglerna i rådet, de så kallade passerellerna och införandet av rättighetsstadgan. har också frågat hur jag ser på remissförfarande i allmänhet och remissförfarandet avseende Ds 2003:36 i synnerhet. Som mycket riktigt framhåller har regeringen gjort bedömningen att konventets förslag, om det genomförs, inte föranleder någon ändring av regeringsformens bestämmelser om överlåtelse av beslutanderätt. har också rätt när han säger att alla inte delar den uppfattningen. Det har från vissa håll hävdats att konventets förslag skulle förutsätta överlåtelse av beslutanderätt som rör principerna för statsskicket. Därmed skulle förslaget gå längre än vad regeringsformen tillåter. Jag menar dock att dessa påståenden bygger på en skev läsning av konventets förslag. Flera av konventets förslag är i själva verket inte alls så nyskapande som de först kan te sig. Exempelvis är det fast etablerat genom praxis att gemenskapsrätten har företräde framför nationell rätt. Konventets förslag är inte avsett att ändra rättsläget, utan bara att kodifiera redan gällande praxis. På liknande sätt finns det redan i dagens fördrag en så kallad flexibilitetsklausul. Den har använts när det funnits enighet om att vidta en åtgärd inom unionens ram men där fördraget inte uttryckligen angivit att gemenskapen har behörighet. Även om tillämpningsområdet för klausulen utvidgas genom det nya förslaget, rör det sig alltså inte om någon principiell nyhet. Beslut ska dessutom alltid fattas med enhällighet, vilket innebär att genom regeringen kan kontrollera tillämpningen av bestämmelsen. Vad gäller förändringen av röstreglerna i rådet är inte heller den så långtgående som den kan ge intryck av. har vi ett system där olika medlemsstater tilldelas olika många röster. Därigenom kan de större länderna tillsammans blockera beslut som andra medlemsstater vill ha till stånd. Innebörden av de förändringar som konventets förslag medför bör alltså inte överdrivas. Men visst innehåller det nya fördraget nyheter som det finns skäl att ifrågasätta. Exempelvis ogillar regeringen konventets förslag om passerellerna, som i sin nuvarande utformning skulle ge möjlighet att ändra fördragen utan tillfredsställande medverkan av nationella parlament. Det är dock en missuppfattning att man genom detta förslag skulle överlåta beslutanderätt. Passerellerna ger endast en möjlighet att ändra beslutsregler på vissa områden där EU redan har beslutanderätt. De kan inte användas för att tilldela EU beslutanderätt på nya områden. En annan förändring är att stadgan om grundläggande rättigheter förs in i fördraget och därmed blir rättsligt bindande. Men införandet av rättighetsstadgan medför enligt konventets förslag inte någon ny befogenhet eller uppgift för unionen.