prot · GR0936 · 2003-11-26 00:00:00 — Vi har nästan inga socialdemokratiska eller socialistiska tidningar i det här landet som kan bedriva lobbyarbete och diskussioner på ledarplats utifrån det perspektiv som jag bekänner mig till. Vi socialdemokrater tvingas tvärtom att leva i den borgerliga struktur som vi har ärvt och som fortfarande genomsyrar större delen av det svenska samhället, . Den genomsyrar dock icke denna kammare, och det är jag oerhört tacksam för. 134 () replik: Jag vill börja med att tacka för att hon tog upp diskussionen om feminism, jämställdhet och tillväxt. Det är en mycket viktig diskussion. Om man har ett samhälle som diskriminerar, som vi är överens om att vi har, handlar det rent konkret om att , halva mänskligheten, har hinder för att kunna utvecklas. Det handlar om att kunna ta till vara alla kunskaper och så vidare som kvinnor har. När man lyssnar till debatten rent allmänt saknas det här perspektivet helt. Jag tänker bland annat på regeringsförklaringen. Statsministern pratade mer om bolagsskatt, och han vände sig till och sådant. Då blir nästa fråga: Hur går det med mainstreaming? När får vi höra och regeringen prata om tillväxt och feminism? 135 () replik: Regeringen och har pratat både om tillväxt och om feminism. Jag vet naturligtvis inte vad statsrådet kommer att säga här , men Socialdemokraterna är ett feministiskt parti, och det kommer att genomsyra också den här diskussionen. Själv arbetar jag som vanlig socialdemokratisk medlem för att se till att partiets program på tillväxtområdet kommer att genomsyras av dessa idéer. Jag är ganska övertygad om att kommer att få höra det som hon efterlyser . 136 () replik: Jag ser fram emot det. Jag menar att det rent konkret handlar om ett helt annat tänkesätt än det som dominerar i debatten . Man pratar gärna utifrån ett manligt borgerligt perspektiv om bolagsskatt, generationsskiften och så vidare. Man pratar väldigt lite om att det faktiskt är ett hinder för tillväxt om man har diskriminerande strukturer, oavsett om det gäller klass, kön eller etnicitet, eftersom det, som sagt, då finns hinder. Jag menar också att det handlar om synen på offentlig sektor, som man ofta beskriver som lite tärande. Man ser alltså inte att kvinnors arbete på dagis med att förbereda den kommande arbetskraften och arbetet med rehabilitering samt utbildning, forskning och så vidare är en ytterst viktig drivkraft också i en tillväxtdiskussion. Jag förstår fullt och fast att jag och har ungefär samma ingång här, men jag är inte lika optimistisk när det gäller att vi ska få genomslag i den här diskussionen. Det handlar om att bryta ett traditionellt borgerligt tänkande och komma in mer med ett vänsterperspektiv, arbetarrörelseperspektiv. Men det handlar också om att bryta en manlig dominans och komma in med ett feministiskt perspektiv. Men låt oss försöka! 137 () replik: Jag behöver egentligen inte tillägga någonting förutom på en punkt. nämnde någonting om att vi beskriver den offentliga sektorn som tärande. Jag tror att det är andra aktörer som gör det. 138 () replik: Jag kan inte annat än hålla med flera av de tidigare talarna, som tycker att har en mycket tydlig bild av tingens ordning, hur sorgligt det är ställt. Domedagsbilden över demografin och ekonomins utveckling stämmer väl med allas våra insikter. Jag kan då inte heller låta bli att reflektera över att inte sitter i opposition, utan hon är i regeringsställning. Man behöver kanske påminna om det, för det lät lite tveksamt . Vi får väldigt ofta anspelningar på den gamla goda, trygga tiden när allting var så väl, när kommunerna var stora och starka, hade gott om pengar och kunde anställa kvinnor. Anställningarna varade tills de fick en guldklocka eller motsvarande och så vidare. Vi vet alla att så är det inte . Kommunerna lever ständigt under bilan. har jag en budgetdebatt i kommunen. Jag vet att man har vänt på varenda sten. Varenda krona och vartenda öre har synats i sömmarna. Där har vi inte mycket att hoppas på. Vi vet också varför kommunerna har det så taskigt. De får ständigt nya pålagor från regeringen, och kostnader läggs då på dem. Vi har alltså inte mycket att hoppas på när det gäller att den kommunala sektorn ska kunna blomstra igen och anställa kvinnor. Precis som föregående talare har sagt verkar det som att det är i den kommunala sektorn och i som kvinnorna ska hållas. Där är de trygga. Där kan vi få jämställdhet, bara de har en anställning där. Men vi kan ju nu vara överens om att kommunerna inte är starka längre. Kommunerna har inte det kapitalet. Vilken lösning vill se? Hur ska vi lösa kommunernas problem? Hur ska vi få kvinnorna att få anställning? Det är inte så att kommunerna inte vill ha heltidsanställda. De har inte råd. 139 () replik: hade jag en diskussion med LO-facken i om just de problem som de ser med att få deras medlemmar att få heltidsanställningar och fasta jobb. De säger att det är kortsiktigheten som driver kommunala arbetsgivare till att agera som de gör. Men de kan också visa på solskenshistorier när de har lyckats övertala kommunala arbetsgivare att se lite mer långsiktigt på ekonomin och fått dem att inse att de kostnader som de har för ohälsan minskar om de ger arbetstagarna trygga, goda och utvecklande arbetsförhållanden. Jag kan ge ett exempel. Det gäller kommun, strax utanför . Man slänger av den kommunala budgeten i slasken därför att det handlar om kostnader för ohälsa hos den egna personalen. har man en mängd människor som inte har trygga anställningar. Om man vänder på kuttingen kan man tänka så här: Okej, vi tar en något ökad kostnad för arbetskraften just , men vi hämtar hem det på i form av minskade utgifter för sjukskrivningar. Det kan vara ett sätt att få en bättre tingens ordning. 140 () replik: Jag är lite förundrad över att man tycker att lösningen kan vara så enkel, men om tror det får det stå för henne. Kommunerna är inte kortsiktiga för skojs skull. De har en budget som de är ålagda att ha i balans. De lever under trycket att deras budget ska vara i balans. De är inte kortsiktiga för att de tycker att det är kul. Vi pratar ofta om jämställda löner som något väldigt viktigt. Det är det. Det vill jag på inget sätt förringa. Det slåss vi alla för. Men tänk om vi i stället skulle börja diskutera låga löner och hur vi ska höja de låga lönerna. sade tidigare att det hade med attityder och värderingar att göra. Det är också så att det är män som förhandlar. LO är allra värst av fackförbunden. De har flest manliga chefer och avtalschefer. Det har förbättrats, men där kan man se något om man nu ska börja ana ugglor i mossen. Låga löner måste väl också handla om yrkessektorer? Du sade tidigare att det bästa man kan göra är att välja att bli född till man. Då har man automatiskt ett 8-procentigt påslag. Det allra bästa du kan göra som kvinna är att aldrig ge dig in i ett kvinnoyrke över huvud taget. Löneskillnaden mellan män och kvinnor i ett mansdominerat yrke är så mycket mindre än i ett typiskt kvinnodominerat yrke. Det skulle vara väldigt intressant att få höra tankar kring det. Hur ska vi se till att höja hela statusen på yrkeskåren kvinnor, om vi nu pratar om kvinnoyrkena? Kan det vara så att det är kommunernas betalningsmöjlighet som har tvingat kvinnolönerna att hållas på så låg nivå? Kan man inte se att monopolets upplösande skulle kunna ha en god effekt och få bättre betalningsmöjligheter för de traditionella kvinnoyrkena? 141 () replik: Det enklaste vore väl om alla kvinnor genast slutade att ha män och barn och gjorde de val som efterlyser, om de bara gav sig in i branscher och yrken där det redan finns massor med män. Varför är det alltid kvinnorna som ska ändra på sig? Varför är det alltid kvinnornas fel att saker och ting ser ut som de gör? Varför kan vi inte se att överallt, oavsett om det är offentligt eller privat och oavsett bransch, så värderas kvinnors arbete lägre? Det är som min kära riksdagskollega säger, att det kostar att vara kvinna. Jag tror tyvärr inte heller på kortsiktiga enkla lösningar. Exemplet med var bara ett exempel. Jag tror att man ibland av kortsiktiga skäl, som jag också är medveten om är på grund av tvång och inte av vilja, gör felaktiga val. Det gäller att luckra upp monopolen, säger , och det har ni ofta fört fram, att ge alternativa arbetsgivare i offentlig verksamhet. Av det skäl som jag tidigare nämnde, att det ser lika illa ut i privat sektor, tror jag inte att det är vägen till framgång. Visst är det bra med alternativa arbetsgivare av många skäl, för den enskilde arbetstagaren och för branschen. Det håller jag med om. Men om de offentliga monopolen luckras upp och ger utrymme för firmor och entreprenörer att stoppa pengarna i egen ficka i form av övervinster tror jag inte att pengar blir över till att höja lönerna för de lågavlönade i . 142 (): Skrivelsen Jämt och ständigt innefattar en handlingsplan för ökad jämställdhet som har utarbetats av regeringen, de gröna och Vänstern tillsammans. Jag har därför inte lämnat några reservationer utan yrkar bifall till förslaget i betänkandet. Målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter inom alla områden i livet. Det kan tyckas vara en självklarhet, men så är det inte tyvärr. För mig och handlar frågan ytterst om rättvisa och demokrati. Trots en lång historia av aktivt jämställdhetsarbete präglas vårt samhälle fortfarande av en skev könsmaktsordning. Det är mannens behov, perspektiv och värderingar som alltjämt sätter dagordningen och är styrande i samhället. Arbetet måste därför ges en mer feministisk riktning. Det innebär att vi måste medvetandegöras om att det alltjämt råder en könsmaktsordning, att kvinnor är underordnade och männen överordnade. Denna ordning gäller såväl i samhället som på det privata personliga planet . Det är denna utgångspunkt för arbetet som sätter dagordningen för den handlingsplan som Socialdemokraterna, nu har lagt fram. Vi har gått igenom område för område, identifierat olika frågor och lagt förslag på vad som behöver göras under den här mandatperioden. Såvitt jag vet har en så grundlig genomgång skett av alla politikområden. En framgångsrik jämställdhetspolitik måste vara integrerad i all politik och forma samhället och människors vardag. Det gäller allt från ekonomisk politik och utbildningspolitik till arbetsmarknadspolitik. Men vi måste prioritera. Så är det tyvärr. Därför har vi tre samarbetspartier lagt fram fem fokusområden. Jag tror att det var som nämnde det tidigare. Jag tycker att det är viktigt att vi också nämner vilka fem det är. Jag tycker att de är väldigt bra och rätt prioriterade i den ordning som finns. Det första handlar om representation, att det ska vara jämn fördelning av makt och inflytande. Det andra är lika lön för lika och likvärdigt arbete. Det tredje handlar om mäns våld mot kvinnor, prostitution och handel med kvinnor för sexuella ändamål. Det fjärde handlar om män och jämställdheten. Punkt nummer fem är sexualiseringen av det offentliga rummet. Dessa fem områden är viktiga och sätter dagordningen för den mandatperiod som pågår just . Det är ett ganska omfattande arbete som ligger framför oss, men handlingsplanen ger en väldigt bra grund att stå på. Det är några punkter som jag ytterligare vill trycka på utifrån mitt miljöpartistiska perspektiv. Det är ett faktum att vi män och kvinnor på grund av könsrollerna i samhället behandlas olika från den dag vi föds. I ett jämställt samhälle ska män och kvinnor i första hand ses som människor och i den meningen vara lika inför varandra. Vi anser att både kvinnor och män tjänar på ökad jämställdhet och att bristen på jämställdhet är ett resultat av den patriarkala struktur som format samhället. Den mest användbara definitionen av feminism är att feminism är insikten om att patriarkatet är den rådande könsmaktsordningen samt en vilja att förändra detta. I den bemärkelsen har alltid varit en del av den feministiska rörelsen. Den omfattande lagstiftning om jämställdhet som finns i kan ge sken av att det patriarkala förtrycket är borta. Så är det inte. Trots många goda lagar påverkar fortfarande könstillhörigheten våra möjligheter och val och det bemötande vi får i samhället. Arbetsmarknaden är ett bra exempel på detta. Den är fortfarande till stor del segregerad med kvinnor klart överrepresenterade i låglöneyrken. har lagens möjligheter inte utvecklats tillräckligt, trots att har anslutit sig till . Det måste vi givetvis ändra på. Det är viktigt för mig och att jämställdhetsarbetet förs av både kvinnor och män. Under hela jämställdhetens historia har kampen för jämställdhet mellan könen förts nästan uteslutande av kvinnor. Männens deltagande i jämställdhetsarbetet har varit undantag snarare än regel. Ofta är det kvinnor som med kraft reagerar mot det tydliga uttrycket för kvinnoförtryck som våldspornografi, sexhandel och kvinnomisshandel. Men mäns våld mot kvinnor är inte enbart en kvinnofråga, utan i högsta grad en mansfråga. Det räcker inte att kvinnor diskuterar jämställdhet och könsroller när det är mansrollen och dess schabloner som är det största problemet. Självfallet måste utgångspunkten för en debatt om mansrollen vara att vi alla är individer. Men vi är alla påverkade av schabloner, allt från att unga pojkar får en bild av den manliga rollen genom att läsa så kallade herrtidningar, där kvinnan är till för att köpas, utnyttjas och förnedras, över lumpartidens mer groteska jargong till den manliga vuxenvärldens acceptans, tystnad eller till och med medlöperi. Män liksom kvinnor underställs föreskrivna normer om hur de ska bete sig som man respektive kvinna. Därför är det av största vikt att männens roll undersöks, analyseras och förändras. En tvärpolitisk utredning bör tillsättas för att analysera en ny mansroll och hur det ska föras ut till allmänheten. Regeringen bör också ta initiativ till nationella manskonferenser, där frågan om mansrollen kan debatteras. Kring detta krav har jag lämnat ett särskilt yttrande med anledning av detta betänkande. 143 () replik: Jag har en enkel och svårbesvarad fråga: Vilka konkreta åtgärder vill vidta för att man ska få förändringen av mansrollen att komma till stånd? 144 () replik: Det var en enkel fråga, men det är inte lika enkelt att svara. Det krävs framför allt diskussioner. Det sades tidigare i debatten att man verkar utgå från att jämställdhetsdiskussionen är ett kvinnoproblem. Men det är lika mycket mannens problem. Man pratar bland annat om våldtäkter. var det en rättegång där det ifrågasattes hur kvinnan hade betett sig. Det är en fullständigt oacceptabel utgångspunkt för en sådan diskussion. Sådana frågor ställs aldrig till en man. Det är sådana punkter vi måste konkret förändra. Det finns förslag i handlingsplanen som gäller dessa frågor och som vi måste arbeta med . Det är inget kortsiktigt arbete utan tvärtom långsiktigt. 145 () replik: Jag håller med om att det här måste bli ett långsiktigt arbete. Det har hållit på i något hundratal år. Visst har vi kommit en bit på väg, men det har varit kvinnornas ansvar. Männen har tyckt att nu har kvinnorna fått det lite bättre, så nu kan väl de acceptera att det är så. Jag tror att försöker ta sitt ansvar, men hur får vi andra män att också ta sitt ansvar för jämställdhetsfrågorna? Jag tror inte att vi kvinnor kan komma så mycket längre. Det är klart att vi kan föra diskussioner, men ibland betraktas vi som tjatiga, det vill säga att vi har fått så mycket att vi inte behöver tjata längre. Hur får man i gång diskussionen bland män? 146 () replik: Man måste våga ta diskussionerna på arbetsplatserna. Att införa att varje arbetsplats ska ha en jämställdhetsplan är ett utmärkt tillfälle att påbörja en diskussion där männen också måste vara med. De ska inte komma undan med ursäkter om att de måste gå på möte. Det är vanligt för oss män att säga att vi inte hinner eftersom vi måste i väg till ett viktigt möte. Det är ett konkret exempel, nämligen att delta i diskussioner och börja tänka efter själv hur saker och ting ska förändras. Det går att lagstiftningsvägen tvinga fram en viss förändring. Kvotering är ett vanligt exempel. Vi män ska tvingas bort från bolagsstyrelser, och i stället ska kvinnor in. Jag är beredd till detta. Den förändring som är på väg går så fruktansvärt sakta. Visst går den i rätt riktning. Sakta men säkert kommer fler kvinnor in i bolagsstyrelser också i de statligt ägda företagen. Det går sakta, och det måste snabbas på. Uppenbarligen vill inte vi män frivilligt lämna ifrån oss någonting. Det tror jag att vi tydligare måste göra. Annars blir det fråga om en lagstiftning. Vi i är beredda på att det kan komma en tvingande kvoteringslag. 147 () replik: Jag har lite funderingar. Jag har läst i utskottets betänkande och ert ställningstagande tillsammans med majoriteten när det gäller de strukturella löneskillnaderna. Det står att det finns strukturella löneskillnader mellan kvinnodominerade yrkesgrupper i den offentliga sektorn och mansdominerade grupper i den privata sektorn. Men då tänker jag att i fråga om skolpolitiken har varit för friskolor, att öppna upp för initiativ från ideella organisationer och mångfald. Varför vill ni inte att detta ska gälla även i vården? håller ni med majoriteten om att för den offentliga sektorn och vården, där kvinnorna ofta jobbar, ska man inte vara lika aktiv i fråga om mångfalden. I flera kommuner, bland annat , återtas flera verksamheter som har drivits av ideella organisationer i regi. Hur ser ni i på kvinnors inflytande över sitt arbete och hur det ska gå att förändra de strukturer som gör att kvinnor hamnar i låglönegrupper? 148 () replik: Om du menar att mångfald är detsamma som privata företag är jag inte beredd till detta inom vårdyrkena. Vi håller på med ett arbete att försöka ta fram en företagsform som inte är så kallat vinstgivande. Det är där jag har min stora invändning. Jag vill inte ha ett aktiebolag i vården som ska tjäna pengar på att människor är sjuka eller gamla. Om vi kan hitta en företagsform som ger inflytande till dem som arbetar, som inte har som första fokus att tjäna pengar, kan det vara ett bra alternativ. Jag vet inte eftersom den företagsformen inte finns i . Men det är någonting vi jobbar på. I finns sådana företagsformer, som jag gärna plockar hit till . Sedan var det frågan om inflytande över arbetet. Jag vet inte om det är en direkt kvinnofråga. Jag tror att det är ett allmänt problem i arbetslivet att varken män eller kvinnor har tillräckligt stort inflytande över sina arbeten. Det gäller att kunna sätta scheman som passar olika förutsättningar och så vidare. Där ska vi jobba betydligt mer, det vill säga ge större friheter att göra de olika valen. Men frågan är om det här är en fråga för mig som riksdagsledamot. Jag tror faktiskt att ett stort ansvar här ligger på arbetsmarknadens parter. Arbetsgivare och facken måste vara mer aktiva och se med nya ögon på det arbetsliv som finns där arbete ska förenas med fritid och familj. Det är det systemet som inte finns i tillräckligt stor utsträckning . Det finns alternativ. Jag tror att 33-systemet passar många människor. Det utvecklas mer och mer. Det finns säkert andra förslag också, men det kan arbetsmarknadens parter ta tag i själv. Alla beslut måste inte fattas i . 149 () replik: Med mångfald menar vi kristdemokrater inte bara privat verksamhet. Jag tycker hellre att man kan ta över i egen regi, vilket sker på många förskolor. Även olika vårdteam tar över i egen regi. I bemanningsföretagen finns sjuksköterskor som ofta har jobbat länge i vården. De ser själva till att göra ett bra jobb med en bra bemanning. Det är kvinnor som får större inflytande över sin arbetstid och ofta högre löner. Det här förändras när resurserna till kommuner och landsting dras in. Varför vill ni inte stötta utvecklingen så att kvinnor får flera alternativa arbetsgivare och kan få mer makt och inflytande över sin arbetssituation? 150 () replik: Eftersom jag vill att den offentliga sektorn till överväganden delen ska vara offentligt finansierad undrar jag varför inte den ordningen kan gälla i den offentliga sektorn att man ska kunna ha större inflytande på sin arbetsplats. Det grundläggande felet är att den offentliga sektorn inte förmår att anpassa sig till dagens arbetsliv. Det är det som är det stora problemet, inte hur den är finansierad. Man försöker i olika landsting och kommuner att komma till rätta med detta. Det verkar vara ett trögt arbete. Det är någonting som sker på kommunal- och landstingsnivå. Jag har inget konkret exempel på en bra kommun, men det måste finnas i hela detta stora land någon kommun som faktiskt har hittat nya arbetsformer även i den offentliga sektorn utan att behöva sälja av, skära ned och ta in bemanningsföretag. Jag är rent personligen mycket kritisk mot bemanningsföretag. Jag gillar dem inte alls, av flera orsaker som jag inte behöver gå in på här. Jag ser dem inte som ett verkligt alternativ. Men jag kan vara i minoritet i . Jag vet faktiskt inte. Vi ska inte gå in på den frågan. 151 () replik: lyfter in männens ansvar i jämställdhetsarbetet, och gör ofta det. Det har självfallet en poäng. Visst har alla kvinnor och män ett ansvar för att vi ska komma till rätta med problemen. Men det är också viktigt att det görs en gränsdragning, att det är kvinnors organisering och erfarenhet som utgör grunden. När jag lyssnar på låter det så gemytligt. Män och kvinnor, sida vid sida alla tjänar på jämställdhet. Något konfliktperspektiv kan jag inte ens skymta i anförande. Jag ser en liten fara i det, och jag skulle vilja att utvecklade detta. Är det verkligen så konfliktfritt? Om det nu är så gemytligt och att alla tjänar på jämställdhet, hur kommer det sig att vi inte har kommit längre än vad vi har gjort? 152 () replik: Ja, det var den bästa frågan . Varför tar det så förbaskat ? Det finns en lång historia bakom detta. Jag tycker rent allmänt att det pratas mycket, men det är lite handling. I det ingår det också en viss självkritik. Varför har vi inte kommit längre i ? Det bästa exemplet är detta med kvotering till bolagsstyrelser som jag personligen gärna vill ska gå igenom, helst . Det finns ett motstånd framför allt från manliga kolleger, men en del kvinnor tycker också att det är fel väg. Jag vill snabba på processen. Om det innebär en konflikt eller om jag vill göra det på ett positivt sätt överlåter jag till dig att bedöma. Jag tycker inte att man måste skapa konflikter i onödan. är ett relativt ungt parti. Redan när vi startade var jämställdheten viktig för oss. Det är därför som vi har två språkrör. Det är därför som vi från början med detsamma när vi startade partiet införde varannan kvinna, varannan man på valsedlarna. Det har aldrig varit någon sådan konfliktgrund i vårt parti, utan vi har sett det mer som en självklarhet. Det är kanske mysigt och gemytligt, men i så fall är det väl bra. 153 () replik: känner jag rätt väl i dessa frågor eftersom Socialdemokraterna, och jobbar med dem inom ramen för samarbetet. Jag tycker att vi gör ett konstruktivt arbete och för frågor framåt, även om vi inte är överens på alla punkter. Jag är inte bekymrad över det. Men det som gör mig lite bekymrad är när man inte låtsas om att det finns en konflikt. Jag är inte bekymrad över Socialdemokraterna och som vi samarbetar med. Däremot undrar jag hur överens vi egentligen är om vad det är vi pratar om i diskussionen i övrigt. Min bild är att en av orsakerna till att vi inte har kommit längre är att det finns en konflikt, och den konflikten består i att hur man än vänder på det finns det en begränsad mängd makt och en begränsad mängd resurser. Ska kvinnor kunna komma fram och ta åt sig halva makten, halva lönen bygger det på att någon måste stå tillbaka. Det är där som jag menar att konfliktperspektivet finns. Även när vi ska formulera de politiska verktygen måste vi se denna konflikt. Vi ska inte bara tro att alla tjänar på jämställdhet.