prot · GQ0944 · 2003-01-22 00:00:00 — Dehär framgångarna når vi därför att vi faktiskt ser tillatt så många som möjligt av dem som har förutsätt-ningar att studera också stimuleras till detta.Ingen i den här församlingen önskar en grund-skola där man inte kommer igenom verksamheten,studerar färdigt med godkända betyg. Det är själv-klart, det är vi alla överens om. Det vore befängt attpåstå något annat.Men måste vi se hur svår uppgiften ärför många av de killar och tjejer som tycker att skolanär pest och pina, och som tycker att skolan kanske ärjust det värsta som finns. Inte är det Folkpartietskvarsittning som är svaret på deras problem. Inte ärdet hårdare tag och den typen av lösningar som löserde här utomordentligt svåra situationerna, utan det äratt se ungdomarna sådana som de är, hjälpa demigenom den här perioden och se till att de får studeradet som de vill studera. Sedan ställer man successivtallt ökande krav på dem vartefter de orkar bära dessa.Då får vi med fler. Vi kanske inte får med alla, menmålsättningen är att få med alla. Och vi ser nu hurden politiken också resulterar i alltfler som studerarvid universitet och högskolor. Därmed får vi också enminskad social snedrekrytering. Det hänger ihop.Det är som är isolerat i den här politi-ken, därför att man har valt att slagordsmässigt sökasig tillbaka till ett 50-tal som inte längre existerar. Detbeklagar jag, därför att var en gång i tidenen progressiv kraft i skolpolitiken.(Applåder)Anf. 10 () replik:Herr talman! Såvitt jag förstår är det bekant förstatsministern att i sitter ochlyssnar eller tittar på oss . När hanhörde statsministerns inledning måste han väl trott attdet var en beskrivning av landet Gosen eller någon-ting sådant som presenterades. Det skulle inte förvånamig om tänkte eller kanskesade högt: Jag har hört det . Han kanske ocksåtänkte såsom att det är om andra han talar, för allakan inte ha känt igen sig i denna beskrivning av ettland som flyter av mjölk och honung, vilket ju stats-ministern får att framstå som.Vi vet, både , jag och vi alla atthundratusentals inte orkar höra eller sepå den här debatten.I går var det ett program i TV som inte jag alls skafästa mig vid precis. Men vi vet att hundratusentals lider av vätskebrist. Vi vet att många intefår en chans att, om de så hade velat, komma ut ifriska luften.Vi vet att många känner anonymitet och ensam-het. Vi har en diskrimineringsombudsman. Men ärdet någon grupp i vårt svenska samhälle som jagtycker att vi - och jag säger "vi" - inte behandlar medvärdighet, så är det våra äldre.Statsministern sade att ohälsan ska minska - fattasbara! 114 miljarder kostade den . Men detfinns en mycket stor grupp, och den blir större ochstörre, för vilka ohälsan inte kommer att minska. Denska dock lindras, och man ska ha värdighet.I en debatt som den som vi har tycker jag attstatsministern, inte bara med ord utan med konkre-tion, måste tala om: Vad vi gör för den stora gruppsom lever i omsorgen och som de facto inte värdighet som de har rätt till.(Applåder)Anf. 11 Statsminister ()replik:Herr talman! Vi får väl försöka söka upp Zetter-lund och höra vad han tycker om resonemanget.Alf tar upp en viktig fråga, de äldressituation. Där hamnar vi alla om vårt liv blir långt ochgott. Då får vi bli äldre, gamla. Då blir man skröplig.Ibland behöver man ha stöd av andra.Det här är en av vårt välfärdssamhälles absolutstörsta utmaningar. Jag ser inga genvägar. Yttersthandlar det här om att det finns en människa somkommer till mig, någon som arbetar för mig, någonsom känner kärlek och respekt för mig. Det ska varanågon som i sin tur har vettiga arbetsvillkor där hon -för det är ofta en hon - arbetar.Då är vi inne på väldigt hårda politiska frågeställ-ningar. Hur klarar vi rekryteringen, , förframtida anställningar i kommunernas vård och om-sorg? Hur ska vi få fram mer pengar till löner fördetta så att det här blir ett arbete som upplevs somattraktivt också i den meningen? Det är ju detta dethandlar om.Då är det två vägar vi måste gå. Dels håller jaghelt med om att vi måste pressa tillbaka kostnadernaför sjukförsäkringen, för de äter ur de resurser som viborde använda till detta. presenterade ett omfattande program för att göra det. Jag hop-pas på stöd för den här saken. av dessa förslag kommer inte att vara populära.Och det handlar inte om att jaga folk som fuskar. Dethandlar om att se till att rehabiliteringen blir bättre.Den andra vägen är att vi klarar att ha en ekonomisom växer så att vi får nya resurser som vi kan styrahit. Och jag skröt inte, . Jag erinradestillsamt om alla dem som har sagt att det inte går attkombinera ett högt skatteuttag med en god ekono-misk tillväxt. Det har vi gjort i , och det är jagstolt över. Men jag är definitivt inte nöjd.(Applåder)Anf. 12 () replik:Herr talman! Jag är övertygad om att det här ock-så finns anledning att stryka under att det handlar omen mentalitet. Jag tror inte att det finns en medveten-het, vilket det kanske ibland framställs som, om attdiskriminera och fösa våra äldre åt sidan. Men jagtror att det behövs en uppryckning, i alla partier fak-tiskt, när det gäller att bry sig om våra äldre, som inte har den uppmärksamhet, den värdighet, dehar rätt till.Självklart ska vi kristdemokrater gå igenom HansKarlssons förslag mycket noga. 114 miljarder i ohäl-sokostnader - det är klart att regeringen skulle ha satti gång mycket tidigare med att pressa ned de kostna-derna i stället för att börja lägga fram förslag nu.Blir det fler höftledsoperationer? Det frågade tidigare. Blir det fler höftledsoperationerom företagen inte vågar anställa? Blir det fler höft-ledsoperationer om företag flyttar utomlands och omohälsan kräver 114 miljarder?Jag tror faktiskt att ni fixerar er alldeles för myck-et vid skatteinstrumentet. Då skulle det vara så att juhögre skatter desto bättre på alla de områden. Men avoch till sänker ni ju också skatter. Det är bara det attnär ni gör det är det rätt. När andra pläderar för det ärdet alltid fel.Jag tycker att statsministern skulle se till att vifick en minister för äldrefrågor som man kunde vändasig till. Det finns äldreombudsmän i en del kommu-ner, men långt ifrån i alla. Det här är, precis somstatsministern sade, ett tilltagande och ytterst angelä-get problem, en stor fråga.Men det räcker inte med att säga att jag "tar uppen viktig fråga", som statsministern sade, utan detmåste faktiskt till konkreta insatser för att ändra pådagens förhållanden för våra äldre.(Applåder)Anf. 13 Statsminister ()replik:Herr talman! Det är möjligt att det är en mentali-tetsfråga. Jag törs inte värdera det påståendet. Men låtoss pröva det. Det kan vara så att vi har fel attityder.Å andra sidan har jag nog en känsla av att vi är väl-digt många i som funderar väldigt mycket påvår ålderdom, på hur den ska bli. Människor försökergardera sig ekonomiskt. De sparar i pensionsförsäk-ringar. Människor oroar sig för hur de ska bo och alltsådant. Men okej, låt oss diskutera den saken öppetoch förutsättningslöst.Jag tror att alla äldre också inser att deras storatrygghet är att det finns en människa som är till justför dem när de behöver den hjälpen. Det finns ingetsom gör en mer utsatt än att inte till exempel klarasina toalettbestyr själv. Det finns inget svårare än atthamna i ett läge där man inte klarar att äta sin frukostsjälv. Det ska finnas någon som hjälper till med alltdetta. Den personen ska vara välavlönad och upp-skattad, och då krävs det nog att vi solidariskt betalarskatt för att hjälpa till att ta det gemensamma ansva-ret.(Applåder)Anf. 14 () replik:Herr talman! I den beskrivning som gjorde över vardagen i saknade jagen väldigt viktig fråga. Det handlar om det samtalsom väldigt många människor för - hemma vid köks-bordet, till frukosten eller till middagen, i skolan, medskolkamraterna och i fikarummet på jobbet. Det gäll-er samtalet om läget i världen. tog uppdet på slutet, om krigshotet och krigshetsen, men påett mycket passivt sätt, som om detta bara vore enfråga för de internationella sällskapen och för denpolitiska eliten.Det här är en fråga som berör oss alla, som berörmänniskor i vardagen och som finns med isamtalen - men inte i de termer som : En orolig väntan. Visst finns det oro. Mende flesta människor sätter sig inte ned och väntar. Deflesta människor uttrycker sig och talar just om hurdetta ska gå till. Vad kan vi göra? Hur kan vi påver-ka? Hur kan vi förhindra att det blir ett krig? De flestasitter inte och säger: Jag hoppas att det inte blir ettkrig.De talar till sig själva: Vad kan jag göra för att detinte ska bli ett krig? De kräver av en regering att denska ha en åsikt i frågan och kräver av en regering attden ska handla. Stå upp för att försvara freden motkriget! Den svenska rösten iden internationella politiken har tystnat. Det här ärbeklämmande. Kan jag få ett besked från ?(Applåder)Anf. 15 Statsminister ()replik:Herr talman! Beskedet var klart. Vi står bakomFN-besluten. Det måstejag fråga mig efter detta inlägg. FN har varit utomor-dentligt klart i sitt ställningstagande, med ett enhälligtbeslut i säkerhetsrådet, det som är de minsta staternasbästa skydd: skickar vi vapeninspektörerna tillIrak, en regim som ju lämnar allt övrigt att önskaomkring mänskliga rättigheter och demokratiskt bete-ende. skickar vi vapeninspektörerna dit och kräverav regimen att den ska samarbeta med FN.Om det inte blir ett samarbete och om vi intekommer till ett gott resultat har FN helt enhälligt sagtatt man är beredd att också insätta en militär aktionefter ytterligare beslut i säkerhetsrådet. På detta stårvi. Om står på någon annan grund,så tala om det! I så fall är det i utrikespolitiskt hänse-ende en oerhört stor förändring av en svensk linje.(Applåder)Anf. 16 () replik:Herr talman! Då kan jag tala om att jag står påprecis samma grund som till exempel den tyska mi-nistern, som säger helt andra saker: Vi ska inte hanågot krig, vi kommer aldrig att gå ut i en militärattack, vi tror inte på kriget som lösning på de härproblemen. utrikesminister har uttalatsamma sak. utrikesminister sade sammasak i säkerhetsrådet i går: Vi måste stoppa kriget - numåste kriget mot kriget börja. Så uttryckte han sig.Det är vad som finns i medierna i andra länder.Där finns det statsministrar och utrikesministrarsom vågar stå upp för den kraftfulla opinion som nuväxer runtom i världen och som går ut på gator ochtorg i manifestationer. Hundratusentals människor,, världen över - i , i , i deeuropeiska länderna och i länder i andra världsdelar.Inget krig, det är vad man kräver. Det finns ett myck-et stort folkligt engagemang i denna fråga.Detta kan väl inte rimligen vara den högsta rättenoavsett vad säkerhetsrådet beslutar. Vi har folkrätt.Det finns skrivningar om vad FN har möjlighet ochmandat att göra. Menar att om säker-hetsrådet skulle vilja göra om FN till en organisationsom ska utföra preventiv krigföring så skulle dettastämma med folkrätten? Jag är av en annan uppfatt-ning.Jag menar att har ett stort ansvar att varaen röst i världen som talar för freden och inte läggersig för krigshets.(Applåder)Anf. 17 Statsminister ()replik:Herr talman! Ingen vill ha ett krig. Jag tror att inteens amerikanerna vill ha ett krig. Det är befängt atttro något annat. Det är det första.Det andra är att vi har vapeninspektörer på platsmed uppdrag från världssamfundet att finna ut vadsom sker i . De har vårt stöd för detta, och vi harsatt press på den irakiske diktatorn att samarbeta.Ytterst har världssamfundet hotat med militär insats.När det här jobbet, som är svårt nog, pågår, börjaren del säga att de inte står fast vid den andra delen avFN-beslutet, om militär insats. Vem tror då att manöver huvud taget har några möjligheter att kommafram i sin vapeninspektion?Sedan, , vill jag säga att det FNbeslutar följer vi i . Det FN uttolkar i form avinternationell rätt tycker vi är riktigt. Vi kan diskuteradet, men vi följer besluten. Var hamnar vi som litetland om vi plötsligt säger att vi struntar i vad FNfattar för beslut? Vem kommer då att ensam bestäm-ma i världen? Det är naturligtvis ,USA.Vi kan vara kritiska mot på många punkter,och det är vi. Men visst vore det märkligt om denenda riktigt effektiva motvikt vi har till amerikaner-nas dominans globalt, FN, skulle så totalt urholkasoch förlora sin kraft genom att vi börjar säga att vistruntar i vad FN beslutar och väljer vår egen linje.Det finns ingen bättre vän till den amerikanska stor-maktsdrömmen än ett försvagat FN. Att det skulleuttryckas av ledare i denna kammaretycker jag är en sensation.(Applåder)Anf. 18 () replik:Herr talman! Oraklet i har pratat. Hanhar talat om för oss vilka länder som kommer att gåmed i och när. Det är rätt skönt att ha en stats-minister som är så himla förutsägbar och som på ettså fantastiskt bra sätt kan förutse hur framtiden kom-mer att se ut. Vi andra känner en lite större osäkerhetinför vad , och många andraländer kommer att göra. I många av de länderna ärnog det sista ordet inte sagt.EMU är en viktig fråga. Det har statsministernsagt, och det tycker också vi i . Men detfinns många stora ekonomiska realiteter som talaremot ett medlemskap. Vi ser också diskussionen omhur vi behöver inrätta buffertfonder och förändraskattenivåer och annat för att klara ett medlemskapframöver.Statsministern sade i en intervju i julhelgen atthan gärna ser att regeringen skulle ta över ansvaretför skattesänkningar, eller mer troligt skattehöjningar,det vill säga momsen. Jag undrar: Vad är regeringensoch starka argument för att ta bort detfolkvalda parlamentets roll, som historiskt alltid harvarit att sig själv beskatta - att folket ska sig självtbeskatta via det svenska parlamentet? Vad är det somär så viktigt att vi är beredda att ta från parlamentetdet ansvaret i beskattningen?Min nästa fråga är: I vilket läge skulle det vara såbråttom att inte statsministern och regeringen skullekunna vänta på att få ett beslut omeventuella momshöjningar eller momssänkningarutan regeringen skulle behöva fatta det beslutet själv?Jag skulle vilja få en förklaring på i vilket läge det ärså bråttom.Anf. 19 Statsminister ()replik:Herr talman! Vilka länder som går med eller intefår vi se. Det här är min bedömning. Om hon lyssnarrunt får höra vad andratänker, tycker och drömmer om. Det är en väldigtannorlunda debatt jämfört med Sverige.Idén om att besluta om en momshöjning ellermomssänkning i förväg i för attsedan bekräfta den i är inget annat än enidé från för att ytterligare vässa finans-politiken i ett läge då vi har en gemensam penning-politik i . Jag tycker att det är ett intressantförslag. Om det genomförs återstår att se, men visst ärdet värt att diskutera. Det skapar också för den härkammaren ett väldigt starkt inflytande över den eko-nomiska politiken. Sådant som förut i praktiken låg ien riksbank som man aldrig kunde påverka blir nuplötsligt tillgängligt för en demokratiskt vald försam-ling.Det tillhör de märkliga inslagen i EMU-debattenatt , som förut angreps av så många, inteminst sådana som själva anser sig progressiva, nuplötsligt betraktas som demokratins bålverk i landet.Så är det ju inte. spelar en roll i den nu-varande ekonomiska politiken. Den rollen tas över aven annan riksbank, som kommer att vara ungefär likasvår att påverka som vår nuvarande.Vad vi nu diskuterar är att göra starkareoch regeringen starkare - de folkvalda. Jag tycker attdet är en intressant debatt. Det är ännu för tidigt attsäga om det blir på så sätt, men debatten är intressant.(Applåder)Anf. 20 () replik:Herr talman! Jag tycker att statsministern blandarbort korten. Är det en intressant fråga att ta från par-lamentet beskattningsrätten för svenska folket? Vadär det för intressant i det? Jag har inte fått svar påfrågan i vilket läge detta skulle vara så intressant.I vilket läge har statsministern inte tid att vänta på att fattar beslut om eventuellaskattehöjningar eller skattesänkningar? I vilket lägegäller detta?Snarare är det på grund av vårt eventuella med-lemskap i EMU som vi behöver denna diskussion,därför att man inser att makten över den ekonomiskapolitiken förminskas när vi går med i . Vi tapparen del av de viktiga instrumenten, nämligen maktenöver räntepolitiken.Man gör starkare. Är det någon av ersom sitter här som tycker att ni får ett starkare mandatom ni inte har möjlighet att fatta beslut om beskatt-ningen? Och vad är nästa steg att plocka bort frånriksdagen? Ska vi ta bort lagstiftningen också?Jag förstår maktambitioner. Hanär en maktpolitiker. Men jag vill nog hävda att riks-dagen, som det folkvalda organ man är, ska fattabeslut om beskattning och lagstiftning trots ett even-tuellt EMU-medlemskap.Statsministern sade också att det finns risk för etttudelat . Men det finns också risk för ett tude-lat . Vi har redan ett tudelat , och detkommer att förstärkas ytterligare med ett EMU-medlemskap. Det är därför som man är så orolig frånfackföreningsrörelsen. Och det är därför som man ärså orolig från de regioner som har bekymmer med sinekonomi. Med en gemensam räntepolitik kommer viinte att klara av att hålla samma nivåer i alla våraregioner. Det här är ett mycket oroande tecken. Omde demokratiska fundamenten dessutom håller på attförsvinna från är jag mycket oro-lig för ett EMU-medlemskap.(Applåder)Anf. 21 Statsminister ()replik:Herr talman! Om jag vore säker på att vi skullekunna lagstifta om skatteförändring iSveriges riksdag skulle jag aldrig någonsin ha tycktatt detta hade varit ett intressant förslag. Min erfaren-het är lite avvikande från detta, om jag uttrycker migförsiktigt. Det är det första.Inse en sak: Med en gemensam penningpolitik iEuropa blir det som vi sysslar med i riksdag och iregering mycket mer kraftfullt och mycket viktigare.Jag ser det faktiskt som en förstärkning av möjlighe-terna att bedriva politik från denna kammare.Tala sedan inte om tudelning, ,därför att måste bestämma sig. Anting-en ska ni jobba ihop med som börjadedebatten här genom att tala om att skatteutjäm-ningssystemet är det värsta som tycks ha drabbat inteminst tillväxtregionerna i . Men vad blir dåkvar av utjämning, om vi följer den linjen? Det gårinte att stå och angripa regeringen för tudelning ochsedan säga att man vill ersätta den regeringen med enhögerregering som driver en annan politik. Det går atträkna ut kommun för kommun i hur dettaslår. Och jag kan försäkra att tudel-ningen skulle bli som starkast i om Centernfick som vill, att fick en högerreger-ing. Det hoppas jag att vi slipper.(Applåder)Anf. 22 ()replik:Herr talman! Jag hoppas att statsministern har nå-gon tid kvar att svara på några frågor.Med risk för att många som lyssnar på den härdebatten inte alls förstår vad jag talar om, eller snara-re kanske just för att många som lyssnar på den härdebatten inte förstår vad jag talar om, tänkte jag ställaen fråga som handlar om EU:s framtidskonvent. Detär nämligen så att just nu förs en ganska het debatt imånga andra länder som är medlemmar i som handlar om EU:s framtid. Det handlarexempelvis om hur mycket beslutsrätt som ska liggapå EU-nivå, hur mycket beslutsrätt som ska ligga i denationella parlamenten, hur den så kallade subsidia-ritetsprincipen, det vill säga principen om att beslutenska fattas så nära som möjligt, införlivas i EU, omman ska ha en gemensam president, om man ska haen gemensam regering och så vidare. Detta är viktigabeslut som ska fattas och som faktiskt kommer attpåverka och den svenska demokratin i väldigtstor utsträckning.I är det som vanligt så att det svenska fol-ket knappt är involverat i dessa debatter. Och mankan tycka vad man vill om EU, men så länge vi ärmed i EU måste det demokratiska samtalet i samhäl-let följa efter. Detta är ett väldigt stort problem i Sve-rige. I den politiska debatten verkar det ibland somom vi inte ens var medlemmar. I diskuterasfrågorna mycket sällan. I de samtal som GudrunSchyman hänvisade till, vid köksborden, diskuterassällan dessa stora och övergripande frågor som ändåpåverkar oss in i minsta detalj.Jag skulle väldigt gärna vilja höra statsministernskommentar till hur vi ska få upp den politiska debat-ten i , i och ute bland folket, om dethär framtidskonventet inom EU innan det är för sentoch allting redan är beslutat.(Applåder)Anf. 23 Statsminister ()replik:Herr talman! Det är en oerhört viktig fråga, ochjag har inget bra svar. Om jag hade haft det skulle jagnaturligtvis ha försökt åstadkomma något redan. Kan-ske rymmer problemet en del också av svaret, nämli-gen att väldigt många tycker att är mycketlångt bort och känner att man inte kan påverka. Ändåvet vi om att det kommer att påverka oss i vår vardag.Men de har rätt också. Det är långt bort. Det finns ettdemokratiskt underskott. Det finns en svårighet attpåverka. Därför hamnar regeringen och socialdemo-kratin i ståndpunkten att vi inte vill ha en federalutveckling av EU. Vi vill inte ha en sådan utveckling.Det är också viktigt att försöka föra en annan dis-kussion, nämligen att om man inte vill ha en federalutveckling därför att det kommer för långt bort frånmänniskor i deras beslutsfattande, hur ska man då setill att man undviker det? Då måste vi stärka det endaorgan som finns i EU och som lyfter fram det mellan-statliga samarbetet, nämligen det . Ikonventet, som talar om, kommerdet att finnas fullt med folk som säger att kommissio-nen ska ha mer att säga till om. Det kommer att finnasfullt med folk som kommer att säga att parlamentetska ha mer att säga till om. Ingen parlamentarikeråker hit till riksdag för att hämta synpunkterpå vilka beslut som man ska ta. Ingen kommissionärstår inför ett riksdagsutskott och hämtar in synpunkterpå vilka beslut som man ska ta. Den enda som kom-mer till riksdag för att hämta in direktivinnan man åker till är en ledamot i ett euro-peiskt råd eller i ett ministerråd. Det är det som ut-märker det mellanstatliga samarbetet. Därför ska detstärkas. Och det är därför som vi driver kravet på attrådet ska ha en ordförande som är mer permanent, såatt rådet kan hävda sig gentemot kommissionen somannars kommer utvecklas till en regering i Europasom har ett stöd framför allt i , ochså får vi bakvägen en federal utveckling som är precisdet problem som fångar i sinfråga.Ungefär på det sättet skulle man kunna resoneraomkring detta, och där tror jag att vi i huvudsak äröverens.Anf. 24 ()replik:Herr talman! Det var ett intressant första steg att ialla fall få veta vilka uppfattningar som statsministernhar om frågan om EU:s framtidskonvent och varstörre delen av makten ska ligga. Med det besvararinte frågan: Hur ska vi få ett demokratiskt samtal iSverige om vad som sker i Europeiska unionen justnu och som i allra högsta grad kommer att påverkabåde oss som sitter här i naturligtvis ochvåra beslutandemöjligheter men även folkets vardagkanske in i minsta detalj?Det är på det sättet i att EU-politiken iriksdagen hanteras av . EU-nämndensdiskussioner kommer i princip aldrig in i den härkammaren över huvud taget. har ingenbeslutanderätt, utan beslutanderätten finns hos reger-ingen om vad uppfattningar ska vara. är endast ett rådgivande organ.Om dessa debatter kunde komma in i dennakammare och föras här skulle det naturligtvis blibetydligt mera liv när det gäller de frågor som hand-lar om EU för att det skulle finnas helt andra möjlig-heter till en offentlig diskussion.Miljöpartiet har drivit att ärenden ska komma till denna kammarevia riksdagsutskotten. Vi vill ha en demokratisk de-batt. Vi vill ha parlamentariska beslut i somska styra vad uppfattningar ska vara inomEU. Vi tror att det skulle kunna vara ett sätt att främjaden demokratiska debatten som skulle vara mycketfördelaktigt och som också skulle göra att det svenskafolket och inte bara alla andra medborgare i EU-länderna skulle kunna bli involverade i betydligtstörre utsträckning i vad som händer i den europeiskaunion där vi, trots att jag kanske inte har slitit så hårtför det, är medlemmar.Anf. 25 Statsminister ()replik:Herr talman! Hur väljer att organiserasitt arbete ska nog inte jag ha synpunkter på, även omjag tycker att den tanke som förfram kan vara värd att pröva.Anf. 26 BO ():Herr talman!