prot · GQ0947 · 2003-01-28 00:00:00 — Vi måste alltså få stöd ochhjälp nu för att förhindra att fler blir dåliga.Jag tror att både ministern och jag skulle tycka attden här föreningsverksamheten vore himla viktig omvi själva hamnade i den här gruppen. Jag har träffatmånga av de yngre män och kvinnor som har fåttden här sjukdomen. De är förskräckta, för ingen avdem trodde att de skulle få den. Benskörhet har sedanlänge varit en sjukdom för gamla kvinnor, har mantyckt. drabbar den allt yngre, i åldrarna ålder. Då börjar vi inse: Hoppsan! Vi måste göranågot, och det snabbt! Det är det jag är inne på.Anf. 94 Statsrådet ():Herr talman! Jag ifrågasätter på intet sätt viktenav att vi får ett förebyggande arbete när det gällerbenskörhet. Det är en oroväckande utveckling somYvonne beskriver, och jag är väl medve-ten om detta.Däremot anser jag att de regler som trädde i kraftså sent som på intet vis är förlegade. Jag kannotera att den uppfattningen delas också av handi-kapprörelsen. De är inte förlegade. De upplevs somrättvisa och skapar också möjligheter för nya organi-sationer att komma in och få bidrag. Detta är ingen-ting som gynnar de etablerade.Det som har skett sedan de nya bidragen infördesär ju en ökning med ytterligare tio nya organisationersom har fått bidrag. är det 53 organisationersom får detta bidrag. Men vi har lagt fast vissa krite-rier för att man ska kunna komma i fråga för dessabidrag. De är klara och tydliga. Jag förstod också attYvonne egentligen inte hade så mycketemot de kriterier som är fastlagda.Som sagt var upplevs det i alla fall av dem somkommer ifråga för bidragen och av handikapprörelseni dess helhet att detta är rättvisa villkor. Då är det baraatt konstatera att den förening som nu lyfter fram inte möter de villkor som läggs fasti denna förordning.Mot bakgrund av att det är ganska somdessa villkor lades fast i den här förordningen är jaginte beredd att nu ompröva detta.Anf. 95 ():Herr talman! Jag kommer naturligtvis att ihärdigtvädja till ministern att ändå ompröva detta. Det här ärinte en patientförening som ingår i den traditionellahandikapporganisationen. Man har inte ens fått sjuk-domen definierad som att det kanske är ett handikapputan det kanske är ett funktionsproblem. Det är na-turligtvis också en problematik att människor vi mö-ter i samhället har samma problem med en sjukdomsom tilltar men inte når fram därför att man inte harde möjligheterna.I det samhälle som vi har där mycket händer,inte minst inom ohälsoområdet, tror jag att vi får varaöppna för att vara flexibla i regelsystemet när detgäller skapandet av nya rörelser, skapandet av nyaföreningar. Det är just på den punkten som det upp-står en problematik. Handikappet är sådant att detutvecklas så gravt att man inser att man inte kommeratt orka med, och vill man ha den förebyggandehjälpen.Jag skulle ändå slutligen vilja vädja till ministernatt återigen se över detta och undersöka om inte den-na förening skulle kunna få finnas under rubriken. Därmed skulle den kunna prövasmed tanke på att sjukdomen just nu växer så mycket.Vi skulle behöva hitta förebyggande åtgärder, åtmin-stone närma oss det som sker i inom området.Anf. 96 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig bara säga att det är Social-styrelsen som beviljar de här bidragen, inte jag.Jag har också tidigare i debatten hänvisat till attdet nya system som vi nu har för hur bidragen förde-las och de kriterier som är satta upplevs som rättvisaoch mycket bättre än hur det fungerade tidigare. Detfinns en flexibilitet. Det ger utrymme för att stimuleranya handikapporganisationer, och det har fungeratbra.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på interpellation 2002/03:104 ommord på barnAnf. 97 Statsrådet ():Herr talman! har frågat justitieminis-tern vilka åtgärder han avser vidta för att införa en"" som kan utföra dödsorsaksut-redningar när man misstänker att misshandel ellervanvård av barn är dödsorsaken. Arbetet i regeringenär så fördelat att det är jag som ska besvara frågan.Våld mot barn är allvarliga brott. Om våldet ledertill att barnet dör är det än allvarligare. Vi måste an-stränga oss till det yttersta för att förebygga att barnutsätts för våld.Kommittén mot barnmisshandel som arbetade un-der tillsattes bland annat mot bak-grunden att antalet anmälningar om barnmisshandelhade ökat , och regeringen bedömdedet som angeläget att analysera olika aspekter avproblemet och se över hur arbetet inom olika berördaområden kunde förbättras. I slutbetänkandet Barn-misshandel - att förebygga och åtgärda, lämnadekommittén en rad förslag som syftar till att stärkaskyddet för barn i utsatta situationer.Ett av utredningens förslag berör den angelägnafrågan om utredningar vid barns död. Av betänkandetframgår, precis som konstaterar, attforskningen och statistiken om dödligt våld mot barnär en av de minst utforskade brottstyperna i ,trots att det är det grövsta brott som förekommer isamhället.Kommittén mot barnmisshandel redovisar tvåsvenska undersökningar om dödligt våld mot barn avvilka den 1990-1996. Underden perioden dödades ungefär 12 barn , medstora variationer mellan åren. Enligt undersökningenvar flertalet förövare föräldrar och det rörde sig oftaom så kallade utvidgade självmord där en förälderdödar familjen och därefter tar eller försöker ta sitteget liv. Majoriteten av barnen var förskolebarn, ochde flesta var barn under ett år.Regeringen beslutade den 19 december förra åretom en lagrådsremiss Stärkt skydd för barn i utsattasituationer m.m. som bland annat bygger på Kom-mittén mot barnmisshandels förslag. Regeringenlägger förslag om att ska få i uppdragatt utreda och analysera förutsättningarna för att ut-forma ett system för dödsfallsutredningar när barnavlidit på grund av mord, dråp eller misshandel, blandannat med avseende på sekretesshinder och organisa-tion. kommer också att få i uppdragatt utifrån skade- och dödsorsaksregistret vart femteår redovisa avsiktligt våld mot barn. Båda dessa upp-drag kommer att öka våra kunskaper om dödligt våldmot barn i syfte att förbättra våra insatser inom områ-det.Dödsfallsutredningar är inte exakt detsamma somde dödsorsaksutredningar som efterfrå-gar. Dödsorsaksutredningar är en rättsmedicinskundersökning kompletterad med annan medicinsk,social och psykologisk expertis och syftar till attfastställa dödsorsaken. I förekommer detredan att man genomför rättsmedicinska utredningarpå liknande sätt även om arbetssättet inte formalise-rats. Dödsfallsutredningar är mer omfattande ochkommer att ge oss bättre kunskaper för att åstad-komma ett förbättrat skydd för de utsatta barnen.Dödsfallsutredningar, som görs i ,, och , handlar om att utifrånett helhetsperspektiv försöka förstå vad som hänt närett barn dödats och hur det kunde hända. De harsamma syfte som det som efterfrågar.Dödsfallsutredningar genomförs oftast på lokalnivå av de verksamheter som varit involverade i fal-let. Till sin hjälp har de centralt utfärdade riktlinjer.Rapporterna sammanställs och analyseras på regionaleller nationell nivå. Dödsfallsutredningar ger infor-mation om hur samhällets skyddsnät fungerar för demest utsatta barnen, och utifrån detta kan man draslutsatser om vilka förbättringar som behöver görasinom olika områden. Det kan handla om lagändring-ar, metodutveckling, forskning och utbildning. Såda-na förändringar kommer inte bara de mest utsattabarnen till godo utan alla barn. Kunskap samman-ställs som kan användas i hela det sociala barnavårds-arbetet till exempel om förebyggande insatser, risk-bedömningar, sociala, medicinska och psykologiskautredningar och inte minst den viktiga samverkansom bör förekomma mellan myndigheter som arbetarmed barn.När nu får det uppdrag som jagnyss nämnde är målet att åstadkomma just de förbätt-ringar vi är överens om är nödvändiga.Anf. 98 ():Herr talman! Jag får tacka statsrådet försvaret på interpellationen angående mord på barn.Justitieministern har i en tidigare interpellationsdebattframfört intresse för en och döds-orsaksutredning, men han ville sätta sig in i frågan.Herr talman! Barnens bästa ska sättas i främstarummet, men trots detta begås mord på barn.Barn har rätt att utvecklas i den bästa trygghetsom vuxenvärlden kan åstadkomma, men ändå skerdet mest otänkbara - mord på barn. Det är en med-mänsklig rättighet att få en trygg uppväxt, men debarn vi talar om får inte ens växa upp. De har ide flesta fall inte ens kunnat tala för sig.Tillsammans med min partikollega har jag i ett flertal motioner kämpat för attdetta viktiga område ska belysas från alla håll ochkanter. fortsätter vi med att interpellera. Deträcker inte med ord, statsrådet . För alla utsatta barns skull får och kan viinte vänta på nästa mord.Herr talman! Skyddsnätet runt barn är för glest.Våld mot barn uppmärksammas inte tillräckligt, ochvåldsbrott mot barn är den minst utforskade brottsty-pen i vårt land - trots att det dödas minst 12 barn perår. Mörkertalet är dessutom stort.Vårt land lever inte upp till FN:s barnkon-vention om barns rättigheter och har därför fått kritikför detta, och barnombudsmannen i ber osspolitiker använda ett starkare språk med mer hand-lingskraft när det gäller våld mot barn.Herr talman! Vi interpellanter har föreslagit vid barnamord. Detta kräver ävenLars H , som har lång erfarenhet av attarbeta med utsatta barn. Enligt denna barn- och sko-löverläkare ska kommissionen kunna pröva alla tänk-bara förklaringar till att det har gått så fel och granskaom myndigheterna hade kunnat ingripa tidigare - inteför att hitta syndabockar utan för att få fram bättrekunskap.Herr talman! För varje barn - jag säger varje barn- som bragts om livet har samhället ett ansvar att tareda på om man hade kunnat göra något mer för attförhindra det "haveri" som har skett, inte för att fast-ställa skuldfrågan utan med målet att förhindra att flerbarn dödas.I dödsorsaksutredningar ingår en rättsmedicinskundersökning kompletterad med annan medicinsk,social och psykologisk expertis. I vårt land förekom-mer det att man genomför rättsmedicinska utredning-ar på liknande sätt, men arbetet har inte formaliserats- som statsrådet säger. Varför?Herr talman! Helhetsperspektivet är viktigt. Menvarför inte börja med den så viktiga diagnosen för attkunna fastställa varför barnet dog? Det måste varalättare att förebygga brott om man vet varför, och detunderlättar även för den juridiska bedömningen.Herr talman! föreslogatt frågan om dödsfallsutredning skulle prövas, men ilagrådsremissen föreslås endast en utredning. beredd att gå från ord till handling? Medvetskap om orsaken till barnets död kan de mest kun-niga av våra experter fortsätta sitt arbete, vilket skullehjälpa de utsatta barnen.Om vi är överens om att allt våld mot barn är all-varliga brott, måste vi anstränga oss till det ytterstaför att förebygga att fler barn utsätts för våld och attalltfler barn dödas.Anf. 99 ():Herr talman! Det här är en synnerligen viktigsamhällsfråga. Brottet att döda ett barn är det mestavskyvärda en vuxen människa kan begå. Uttryckt iord verkar det som att faktisktinstämmer i detta. I handling har vi faktiskt inte settnågot av detta. Det är därför vi är så angelägna attdiskutera frågan.Anledningen till att interpellationen har fram-ställts är att justitieministern för rike inte haren aning om vad dödsorsaksutredningar är, trots attdet är en inarbetad arbetsmetod i många länderruntom i världen. Goda resultat har uppvisats vadgäller de länder där man har inrättat dödsorsaksutred-ningar - eller vad jag väljer att kalla dem, vid barndödsfall.Sverige har varit, och kanske är, detland som har den lägsta frekvensen av skador ochdödsfall bland barn. Men harinte mindre än åtta länder haft en snabbare utvecklingän . Framför allt på detta område tycker jag attdet är oacceptabelt att samhället slår sig för bröstetoch låter bli att vidta nödvändiga åtgärder.I har dödsorsaksutredningarnas resultat givitupphov till många lagändringar, till exempel den somstadgar att 16-åriga barn med körkort får köra endast idagsljus och utan passagerare. När de är får deha passagerare, men fortfarande bara i dagsljus.Många fler goda exempel finns. Om man undermånga år kontinuerligt följer upp alla dödsfall blandbarn kan det bli underlag för nya lagar, regleringaroch arbetsinstruktioner till yrkesverksamma med barnoch även föräldrar. I finns inte en tillstym-melse till detta. Ministern har tyvärr fel när han pratarom de rättsmedicinska undersökningarna. De är inteens i närheten av vad man gör vid dödsorsaksutred-ningar.Det är också synd att statsrådet slår sigför bröstet om den lagrådsremiss som har lagts framoch där vi hoppas att svaret kommer . Minkollega har förutsagt att man inte ens tarmed det som utredningen faktiskt föreslog. Man vå-gar inte ens gå så långt. Det mest anmärkningsvärdaär att det faktiskt har gått sedanutredningen kom med sitt betänkande, och man vågarinte ens gå så långt som Barnmisshandelskommitténföreslog.Jag vill verkligen ha ett helhetsperspektiv. Det fårvi genom dödsorsaksutredningar eftersom de börjarfrån början, det vill säga med dödsorsaken. På vilket sätt?I dag dör ett barn i på grund avskador. När det gäller dödsfall på grund av våld bru-kar man uppskatta dem till ett barn åretrunt. I länder med dödsorsaksutredningar har mankonstaterat många fler dödsfall på grund av våldbland övriga döda som från början var kategoriseradesom dödsfall på grund av skador. Mörkertalet kanvara omfattande även i denna lilla population.Jag har två frågor till statsrådet.Nummer 1: Varför har regeringen låst sig viddödsfallsutredningar, trots att ni vet att en viktig pus-selbit saknas med att förebygga dödsfall bland barn?Nummer 2: Avser statsrådet att se tillatt det dels finns kompetens i landet för att lokaltkunna göra dessa dödsfallsutredningar, dels att desom ingår i teamen får tillräcklig kontinuitet för attkunna göra dessa utredningar med den dödsfallsfre-kvens vi har i ?Anf. 100 ():Herr talman! Jag tror att alla vi är överens om attvarje barn som misshandlats eller som bragts om livetär absolut ett barn för mycket. Det som slog mig närjag läste interpellationen om denna viktiga fråga är attdet fortfarande fattas något viktigt i , nämli-gen att alla som är inblandade i barns och ungdomarsliv och utveckling inte samarbetar tillräckligt. Dethandlar just om dödsfallsutredningarna.När ett barn skadas eller till och med avlider ärdet många som säger att det har funnits tecken. Manhar sett vissa tecken i förskolan, och lärare har gjortvissa noteringar. Det har funnits känslor hos perso-nalen inom mödravården och barnhälsovården. Mendet finns inget systematiserat system som gör att allaenheter i samhället hjälps åt och aktivt förebygger attdet inte ska gå på tok.Jag har själv lång erfarenhet som våldsbrottsutre-dare. Det som har slagit mig är att man inte har blivitförvånad när man har utrett ett grovt brott. När manhar pratat med personer i ett barns närhet har detframkommit att det har funnits tecken.Jag tycker att det är förödande och oacceptabeltatt det inte snabbt görs något i förebyggande syfte såatt sådant här inte händer igen. Jag tror också att manmåste titta på regler kring sekretesslagstiftningen föratt mycket mer kunna samarbeta mellan olika enheter.Vad hade man tidigt kunnat göra? Hur ska man und-vika att sådant här händer igen?Man måste sluta med att bara utreda, utan detgäller att gå från ord till handling. Det här är alldelesför viktiga frågor för att få vänta till. Jagtycker alltså att frågan är väldigt angelägen.Anf. 101 Statsrådet ():Herr talman! Till en början var jag lite förvånadöver att få den här interpellationen. Det som efterfrå-gas i interpellationen är ju precis det som vi faktisktredan har levererat och som vi redan har beslutat om.Det underliga är att vi när interpellationen skrevshade fattat regeringsbeslut. Det gjorde vi den 19 de-cember. Och inte nog med det, i en Ekointervju precisinnan hade jag sagt att vi var på väg fram med det härmed dödsfallsutredningar. När interpellationen skrevsvar det alltså känt att regeringen skulle komma attfatta ett sådant här beslut. Ändå väljer man att ställaen interpellation och försöka skapa ett intryck av attingenting händer, av att ingenting görs. Jag tycker attdet är ett ganska fult sätt att bedriva politik.Ännu värre är vad jag läser i en artikel i undertecknad av publicerad . Hon säger där att re-geringen inte har kommit med några förslag medanledning av förslag.Detta sägs när vi faktiskt har fattat beslut omen lagrådsremiss som var känd för och också för interpellanten.För alltså diskussionen med blanka vapen och för-sök inte skapa intryck av att ingenting händer när viär på väg fram med precis det som ni efterfrågar! Detgynnar inte saken ett enda dugg att vi bygger debattenpå avsiktliga missförstånd.Jag fick ett par frågor. En fråga är vad vi egentli-gen har gjort. Ja, vi har beslutat om en lagrådsremissdär vi säger att vi ska ge i uppdrag attutreda och analysera förutsättningarna för att utformaett system med dödsfallsutredningar. Vi vill ocksågärna ha det på plats. Det räcker inte att bara utredadödsorsakerna - vad det är som ligger bakom självabrottet, hur barnet dött - utan det gäller också det somefterfrågas av , nämligen vad det varsom gick fel, om vi kunde ha samverkat bättre påannat sätt och om vi kunde ha upptäckt det hela inomsocialtjänsten, skolan eller så och tränga lite längre ini detta. Det är precis detta som vi nu är på väg att gåfram med.Vidare ifrågasätter om den härkompetensen finns på området. Det vet jag ännu inte,för det är en av de frågor som skabelysa. Där ska man också ta upp om sekretessen.För alltså diskussionen med lite ordning! Jag troratt det egentligen inte finns några meningsskiljaktig-heter om vilken väg vi ska beträda. Vi ska införa enordning med dödsfallsutredningar också i Sverige.Det är därför som vi har fattat beslut om den lagråds-remiss som finns. Sedan ska vi göra en propositionav den. Vi fick Lagrådets betänkande . Det göratt vi kommer att kunna vara ganska snabba med attleverera en proposition, förhoppningsvis redan undernästa månad.Anf. 102 ():Herr talman! Vad vi talar om är en rå verk-lighet - det tror jag att vi är överens om.· : En kvinna erkänner att hon vållatsin gamla dotters död.· : En man döms för att ha hug-git ihjäl sin gamla dotter.· : En kvinna erkänner att hon dödattvå spädbarn.· : En man döms för att hamisshandlat ett spädbarn såilla att barnet stannat i växten.· : Ett spädbarn hittas dött i ettbuskage.· : Ett nyfött barn hittas dött ien gångtunnel.Sedan har vi alla andra drabbade barn som jag interäknat upp. Min röst har svårt att bära när det sominte får ske har skett. Vi talar om en verklighet därförövarna är föräldrarna, vilket gör dessabarn ännu mer värnlösa.Att skada och döda ett närstående barn är ettohyggligt brott. Vi är överens om att det inte längreräcker att vilja göra en insats. Vi måste visa hand-lingskraft och hjälpa de barn som inte kan ta för sigoch som inte kan tala för sig.Dödsmisshandel sker i det dolda utan att andra fåren chans att gripa in. Gång på gång visar det sig attdet svenska samhället brustit när det borde ha skyddatutsatta barn. Barnet dör, och hjälpen kommer för sent.Herr talman! Det är inte lätt att vara barn i dag.Barn är inte föräldrars rättighet. Men möjligheten attfå barn ses av de allra flesta som en central del i ettgott liv, och föräldraansvaret är stort. Även om vän-ner, grannar, föräldrar och släktingar bör stötta ny-blivna föräldrar kan inte all barnmisshandel utbildasbort. Alla måste bli bättre på att upptäcka signaler omnågot inte stämmer. Då minskar risken att fler barnskadas eller, i värsta fall, dödas.Herr talman! Våldsbrott mot barn med dödlig ut-gång är, precis som sagts förut här, den minst utfors-kade brottstypen i vårt land. Detta faktum är en skamför samhället. Vi måste prioritera detta viktiga områ-de. Forskning är ju en av de viktigaste pelarna för attkunna gå vidare och undvika de katastrofer som mordpå barn innebär. Statsrådet har inte nämnt någontingsärskilt om forskning i sitt svar. Men delar statsrådetmin uppfattning om vikten av forskning, särskilt pådet här området?Herr talman! För att få svar när det gäller ett barnsdödsfall och för att kunna komma till rätta med mör-kertalen vill vi inrätta en "" vidvarje konstaterat dödsfall bland barn. Denna kommis-sions uppgift ska bland annat vara att göra en dödsor-saksutredning. Rättsmedicinsk expertis, utredare frånpolisen, åklagare, socialarbetare, sjukvårdspersonalliksom dagispersonal med flera kan ingå.I vårt förslag säger vi att vi vill att det inrättas ensådan central grupp för att få så hög kompetens sommöjligt på experterna. En lokal sådan grupp kommerinte att få den erfarenhet som behövs för att kunnagöra en så bra bedömning som möjligt. Men med alltkunnande som finns hos landets experter samlade i enenda grupp blir "en för barn" enmycket viktig resurs. Därmed kan utsatta barn fåbättre skydd . Här samlas erfarenheternatill det helhetsperspektiv som är så viktigt.Herr talman! Bakom varje dödsfall kan döljas ettbrott som inte kan upptäckas . Den rutin saknassom krävs för att fastställa dödsorsaken när det gällerbarn. En korrekt bedömning av en rättsmedicinarekan ge den diagnos som behövs för det fortsatta ut-redningsarbetet.Anser inte statsrådet att detta med diagnos är vik-tigt? Är det inte viktigt att bedöma alla dödsfall? Hurtänker statsrådet att vi ska kunna minskamörkertalen?Anf. 103 ():Herr talman! Med all respekt för statsrådet men varken , jag själv var med på regeringssammanträdet den19 december. Vi hade alltså inte kunskap om dettabeslut. Egentligen fick vi inte det förrän man på nätetkunde läsa lagrådsremissen.När det gäller det som står i lagrådsremissen harremissinstanserna också haft synpunkter. Till exem-pel har rättsmedicinen haft synpunkter på detta mendet har regeringen inte tagit hänsyn till. Därför anservi att och hela regeringen - det ärju regeringen som har tagit beslut om detta - inte harsett till helheten.Morgan nämnde om översikten överdödsfallsregistren. Men om man inte med säkerhetvet vad barnen dött av och det är stora mörkertal -nämnde om mörkertalen - är det välingen idé att göra en uppföljning . Jagskulle vilja ha svar på de frågor som jag har ställt.Varför har ni låst er vid detta med dödsorsaksut-redningar när ni känner till de goda resultaten avdödsorsaksutredningar i och andra länder somtillämpar denna ordning? Man skulle väl kunna göraen god mix av detta. I har man klarat av det härmed dödsorsaksutredningar, även om man har bådadelarna.Sedan till min andra fråga: Hur ska kompetensentas till vara och spridas över hela landet - är det intebättre med centrala enheter?Anf. 104 Statsrådet ():Herr talman! Det är en del frågor som hänger iluften. Till att börja med vill jag säga att det var välkänt att regeringen hade fattat detta beslut. Man kanläsa det på hemsidan och i det pressmeddelande somgick ut som regeringen fattade beslut, detvill säga innan interpellationen skrevs. Men det kanske har missats hos ,framför allt när ni nu försöker göra en samfälld attackoch skriver artiklar i tidningar där ni påstår att vi intehar lagt fram några förslag när vi faktiskt har gjortdet.Vi släpper det. Vi behöver inte hålla på och trätaom vem som har gjort vad först. Jag tycker att man ifortsättningen ska ha ordning på vilka förslag reger-ingen lägger fram. Då kan man dämpa sig lite närman sedan kritiserar regeringen.Nu ska vi inte blanda ihop dödsorsaksutredningaroch dödsfallsutredningar. Kommittén mot barnmiss-handel lyfte i sitt betänkande fram dödsfallsutred-ningar. Det var det man ville gå till botten med. Dethar vi varit inne på. Det handlar om att kontrolleravad som gick fel hos myndigheterna, hur skolan ochsocialtjänsten har klarat fallet. Det är där jag tror attde stora bristerna finns.Finns det brister, som menar,det vill säga att en massa barn dör till följd av våldutan att vi känner till det? Om det skulle vara på detsättet åligger det nog att ta framen källa till det.