prot · GR0913 · 2003-10-15 00:00:00 — Vi politiker har ett ansvar för offentlig sektor, för att barnomsorgen ska fungera, för sjukvården och kollektivtrafiken, för att nämna några områden. Individen har givetvis också ett ansvar. Just därför kan lösningen på ohälsoproblematiken inte reduceras till en budgetfråga som handlar om att höja eller sänka sjukersättningen, som vissa borgerliga partier föreslår. Det handlar inte om att införa karensdagar eller privatisera delar av sjukförsäkringen. Frågan är mer komplex och kräver redskap på flera områden. Inom ramen för EU har flyktingpolitiken flyttats från det mellanstatliga samarbetet i tredje pelaren till överstatlighet i första pelaren. var motståndare till detta. Den och garanterade att även i fortsättningen skulle föra en human och solidarisk flyktingpolitik trots förändringen. har vi haft möjlighet att följa arbetet med harmoniseringen av flyktingpolitiken under de år som har gått. Vi kan nu se att EU ägnar sig åt att bygga allt högre murar runt i stället för att genom mellanstatligt samarbete ta ansvar för de flyktingar som söker skydd undan förföljelse. I stället för att använda sig av den vetorätt som varje regering har, har den medverkat till att sätta ur spel genom till exempel transportörsansvaret och genom att acceptera att asylansökningar från EU-medborgare ska anses uppenbart ogrundade. De direktiv som antas inom unionen är minimidirektiv, vilket faktiskt innebär att medlemsstaterna om de har mer generösa bestämmelser kan bibehålla dem. Det står också medlemsstaterna fritt att upprätta fler och generösare bestämmelser. Vi är fortsatt kritiska till EU:s flyktingpolitik eftersom den är så uppenbart inhuman och mycket restriktiv. Vi är också fortsatt starkt kritiska till regeringens flyktingpolitik. Vi varnade för att ett system med minimiregler skulle kunna innebära en dragning mot en harmonisering nedåt, i riktning mot den sämsta tillåtna nivån på rättssäkerhet och behandling. Regeringen påstod motsatsen, att vi hade fel då. kan vi med sorg konstatera att vi hade rätt och regeringen fel. De orosmoln som finns handlar om den nya konstitution i Europeiska unionen som diskuteras. När kommissionären besökte oss i fick vi höra att flykting- och asylpolitiken kommer att hårdna och möjligheten för ett land att bedriva en mer rättssäker asylpolitik kommer att försvinna genom att flyktingpolitiken blir gemensam. Det är nu uppgift, och förhoppningsvis också en uppgift för andra partier i den här , att gemensamt se till att den flyktingpolitiken inte sjösätts. Där har jag faktiskt stora förhoppningar på , och också delar av . Låt oss göra gemensam sak kring detta! Medan vi bygger muren runt Fästning allt högre fortsätter byggandet av en apartheidmur på . Det sker i strid med internationell rätt. Muren kommer att bli , dels som ett högt stängsel med taggtråd och övervakad säkerhetszon, dels som betongmur, en betongmur som i vissa delar har byggts dubbelt så hög som var en gång. Muren har inneburit att mer än 100 hus har förstörts och att palestinsk mark har konfiskerats av den israeliska staten. Det här är en mur som måste bekämpas. Vi hörde att än en gång har inlagt veto när FN försöker uttala sig. Min uppmaning till och till är att ta starka internationella initiativ i frågan. Jag hoppas att statsministern ger någon kommentar runt den nya apartheidmur som håller på att byggas upp i . Det är en fråga som inte kan förminskas utan måste drivas med kraft av den . 41 () replik: När man lyssnar till skulle man, om man kom utifrån, kunna tro att det är ett oppositionsparti som står i talarstolen. Sanningen är den att haft inflytande, när alla de besvärligheter uppträtt som pratar om. Vi har fått höga ohälsotal, som i första hand drabbar kvinnor. Vi har fått ökade löneklyftor. Vi har fått problem i den offentliga sektorn. Vi har fått minskat nyföretagande bland kvinnor, och så vidare. Detta har skett som ni haft inflytande. Då kan man inte stå och säga att det är någon annans fel. Det är ert eget fel att det är på det här sättet. Varsågod och ta ansvar för det! Om ni inte vill ta ansvar för det ska ni gå i opposition. Den andra delen handlar om kvinnors möjlighet att leva på sin lön. Där pratar man om att sänkta skatter löser inga problem. Men det beror ju på vilka skatter man sänker. Vad är det för fel att sänka skatten för dem med låga och normala inkomster? Vilka har de låga och normala inkomsterna? Jo, det är kvinnorna. Om vi sänkte skatterna för den gruppen skulle de kunna leva på sin lön. De skulle inte behöva leva på stöd och bidrag av olika slag. Vi har världens högsta skatter för dem med låga och normala inkomster, och det tycker är bra. Vad finns det för ideologiskt i att ha höga skatter för dem med låga och normala inkomster? Det intressanta är ju vad man får kvar i börsen. Sedan kan man konstatera att som ni haft inflytande har den offentliga sektorns möjligheter att höja löner för just dessa grupper minimerats eftersom ni lagt nya pålagor på kommuner och landsting, och dessa ska genomföras trots att ni inte skickat med några pengar. Just detta undergräver kommuners och landstings möjligheter att höja lönerna för de kvinnor som vi alla värnar om. Mitt råd är: Ta ansvar för politiken, och ställ er inte i opposition när ni har makten. Om ni inte är nöjda med utfallet, byt då till någon annan samarbetspartner vem det nu skulle kunna vara. 42 () replik: Jag tror inte att det är aktuellt att byta samarbetspartner. har haft ett inflytande över politiken. Det har resulterat i att kommuner och landsting fått mer pengar. Detta har dock inte skett i den utsträckning vi önskat, och därför kommer vi att fortsätta att både ha inflytande och driva de kraven. Vi kommer dessutom att säga det offentligt. Vi kommer inte att säga att de samtalen ska föras i slutna rum, vilket andra partier väljer att göra. Varför ska vi inte sänka skatter i ? Därför att vi vet att det är den generella välfärden som bär upp livsvillkoren särskilt för kvinnor. Det handlar alltså om att ha pengar att skicka in i offentlig sektor och därigenom behålla den generella välfärden. Det finns hur mycket forskning som helst som visar att det just är det stora flertalet kvinnor som tjänar på detta. Om man minskar den offentliga välfärden, minskar de generella systemen, och sedan plockar in pengar i fickorna för privat konsumtion blir kvinnor förlorarna. De förlorar arbetsplatser och kvalitet i barnomsorgen. Detta ska sedan köpas för en plånbok som, även med sänkta skatter för flertalet, innebär mindre pengar för kvinnor i ett kvinnodominerat yrke jämfört med dem som har de stora plånböckerna. Vi för en politik som gynnar kvinnor. 43 () replik: Sanningen är den att alla skatter inte är vare sig av godo eller av ondo, utan det beror på vilka skatter man talar om. Är medvetet om att kommunalskatten drabbar just dem med låga och normala inkomster? De skatterna är de mest bekymmersamma. Det kan väl ändå inte vara så att låginkomsttagarna, de som har svårast att klara sig på sin lön, ska bära upp välfärden? Det måste finnas några andra grupper. Den andra delen av frågan är: Varifrån ska vi få pengar? Ni är av åsikten att frågan om tillväxt är av underordnad betydelse och att det i stället bara handlar om att fördela de pengar vi har. Precis som du säger har ni haft ansvaret för den politik som förts i . Vi ser resultatet. Resultatet är att kvinnor med låga inkomster inte kan leva på sin lön, ohälsotalen ökar särskilt bland kvinnor, löneskillnaderna mellan kvinnor och män ökar och nyföretagandet bland kvinnor minskar. Det är ni som har formulerat politiken. Stå då inte och säg att ni hade önskat mer. Det är ni som har drivit politiken åt det hållet, och ser vi resultatet. Jag tror att kvinnor tydligt kan se vad som väntar om ni får fortsätta att styra. Ta i stället ansvar och redovisa också varifrån ni ska ta alla pengar. Varför ska just låginkomsttagarna betala den offentliga välfärden? 44 () replik: kvar av talartiden ska jag bara säga att har tagit ansvar. Kommunen som organisation är viktig när det gäller kvinnors möjligheter till arbete och till att bygga välfärd. 45 () replik: När kvinnor talar med kvinnor verkar det handla om kvinnofrågor. Jag tänkte tala om någonting annat. Det som tog upp om asyl- och flyktingpolitiken var mycket bra. Jag delar förhoppningen att vi i ska kunna ingå breda allianser för att komma till rätta med en del av de problemen. Jag ser det samarbete som vi inlett med som en del i detta. Det kommer att vara ett öppet samarbete. Vi kommer att organisera seminarier och hoppas att även andra partier är intresserade av att arbeta med dessa frågor. Jag vet att är det. har stått upp för en generös asyl- och flyktingpolitik. Vi har också en annan fråga som vi tillsammans med valt att initiera. Den handlar om att stärka medborgarnas rättigheter vid konsumtion av offentligt finansierade tjänster. Det kanske låter lite svårbegripligt, men det handlar om att många människor känner sig oerhört frustrerade över att den service som de erbjuds från det offentliga plötsligt kan förändras. Det kanske inte alls längre är fråga om den service som man trodde att man gjort upp om att få. Det kan handla om eller färdtjänsten, om studenter på universiteten som inte tycker att de får den utbildning de vill ha, om handikappades rättigheter i kommunerna och så vidare. Eftersom har lite talartid kvar skulle jag vilja ha ett kort svar om hur ser på frågan att även diskutera detta i ett bredare perspektiv. Det handlar alltså om att stärka individernas rättigheter i förhållande till det offentliga, att stärka individens roll gentemot offentligt finansierade tjänster av olika slag. 46 () replik: har jag kvar av talartiden, och därför kan jag bara kort säga att förordar den generella välfärden och den generella utbyggnaden av offentlig sektor. Jag har dock en fråga till . pågår ett samarbete kring flyktigfrågorna mellan sex partier. Det är tvärpolitiskt. Varför drar och nu ned samarbetet till att omfatta endast två partier? Varför inte använda den redan existerande samarbetsgruppen där sex partier aktivt deltar? Vi vill gärna delta i det här arbetet. Låt oss göra det genom den tvärpolitiska gruppen. Eller finns det behov av att förminska det arbete som redan pågår? 47 () replik: Jag är glad att vill delta i det arbete som vi har inlett. Anledningen till att vi har gjort det är att vi tycker att det behövs ytterligare och ännu starkare initiativ i fråga om asyl- och flyktingpolitiken, trots att den har diskuterats . Kritiken har också varit stark framför allt i många enskilda fall. Vi har gjort tvärpolitiska överenskommelser i vissa frågor. Det gäller exempelvis frågan om att lägga ned , vilket regeringen tydligen inte tänker genomföra trots att den fått det uppdraget. Det behöver tas initiativ på många områden inom asyl- och flyktingpolitiken. Vi vill jobba med att ta fram de initiativen, de konkreta förslagen, och bilda breda allianser i för att kunna genomföra dem. Det är mycket bra att den tvärpolitiska grupp där man diskuterar asyl- och flyktingpolitik finns, men vi menar att det krävs ytterligare arbete. Därför har vi tagit det här initiativet. Det är tråkigt om man ser negativt på det. Man borde se positivt på att det tas initiativ från , i stället för att bara vänta på att regeringen ska ta initiativen, och sedan hoppas att det ska bli bra i alla fall. 48 (): För en månad sedan röstade svenska folket nej till euron som valuta. Man kan analysera resultatet på väldigt många olika sätt. Man kan diskutera hur kampanjen fördes och varför det gick som det gick. Jag tänker ta kampanjen och folkomröstningen som utgångspunkt för två viktiga lärdomar . Jag vill diskutera tillväxten och demokratin. Vi börjar med tillväxten för en hel del det lite tråkiga, ekonomistiska och otäcka ordet för någonting som egentligen handlar om vår välfärd. Det är genom tillväxt och större ekonomiska resurser som vi får råd med vård och omsorg när vi behöver det, en bra skola för barnen, en fungerande polisverksamhet, vägar i hela landet och så vidare. Allt detta måste betalas. Det betalas med att många har arbete och också kan betala skatt. Om vi tittar ser vi att tillväxten i har varit lägre än i omvärlden. Det gäller många länder som , , och runtomkring oss. Det är också så att många svenska löntagare har tappat i köpkraft jämfört med många andra länder. Vi är helt enkelt fattigare än vad vi skulle behöva vara. Senast 2002 diskuterades tillväxten ganska flitigt. Både och andra partier krävde bättre villkor för landets småföretagare: lägre skatter, enklare regler och bättre bemötande från myndigheter. Vi krävde det för att vi tycker att företagarna ska få koncentrera sig på att driva företag och skaffa jobb och pengar också till snarare än att huvudet blodigt mot stelbent byråkrati. Då låtsades regeringen inte om detta. Man hade fullt sjå med att åka land och rike runt och lova olika kostsamma vallöften. Var pengarna skulle tas ifrån var det väldigt lite diskussion om i det socialdemokratiska partiet. Folkomröstningskampanjen var en välkommen förändring vad gäller dessa frågor. Plötsligt började både statsministern och andra i regeringen att tala om tillväxt: Vi ska inte längre halka efter övriga . Svenska företag, inklusive landets jordbrukare, behöver bättre villkor för att skapa jobb och utveckling i . Så lät det från landets talarstolar runtom i hela . hävdade då att svenska företags möjligheter inte avgörs av euron. Villkoren avgörs av vilken politik vi för här hemma. Vår linje då och vår linje nu är att behöver en ny regering, inte en ny valuta. Och verkligheten, menar jag, ger oss rätt. Vi behöver verkligen en ny regering om vi ska få fram ekonomiska resurser till välfärden. De krav som företagen ställer är välkända och finns listade på väldigt många ställen. Många säger sig också vilja stödja företagens krav. I regeringsförklaringen fortsätter statsministern i och för sig att upprepa ordet tillväxt. Men mantrat blir allt ihåligare när det visar sig att det inte omsätts i verklig politik i den budget som sedan presenteras. Ord, mina vänner, mättar inga munnar. Politiska löften utan politisk handling skapar heller ingen tillväxt. Det intressanta blir när regeringen ska förbättra tillväxtmöjligheterna, som statsministern berättade om i regeringsförklaringen. Då lyser företagens krav med sin totala frånvaro. I stället för att göra någonting åt tredje sjuklöneveckan, i stället för att minska regelbördan, i stället för att sänka skatterna i allmänhet vill regeringen sänka bolagsskatten. Det är en skattesänkning som få om ens några har frågat efter, inte ens storföretagen. Efter den invit som vi har fått om överläggningar om tillväxtpolitiken undrar jag vad statsministern tänker. Detta är ett fantastiskt bra tillfälle, eftersom statsministern dessutom har ganska gott om talartid kvar, att tala om det. Vad tänker statsministern göra för att stimulera småföretagen? Vi från den borgerliga sidan har presenterat en lång rad förslag som vi vill diskutera med regeringen. Kanske kan statsministern ge en liten hint om vilka av de förslagen som statsministern kan tänka sig att gå till mötes för att vi ska kunna göra denna överenskommelse om en bättre tillväxt i vårt land. talade en gång om småföretagarna som vår tids hjältar. Det är möjligt att de måste vara det för att stå ut med all den misstro, all den byråkrati och allt det krångel som de drabbas av. Men det kan inte vara så att man måste vara hjälte för att kunna driva småföretag i . Man ska inte tvingas att kämpa som många småföretag gör . Tvärtom ska det vara naturligt för alla dem som bär på en idé att också prova på att förverkliga den. Vi behöver verkligen uppmuntra varenda individ i långa land att ta till vara de eventuella affärsidéer som kan finnas. Vi behöver den tillväxten i den privata sektorn, och då är ingen idé för liten. I ska entreprenörerna kunna ägna sig åt sitt företag. Man ska inte behöva vara superbyråkrat eller skattejurist för att driva företag. Man ska kunna ägna sig åt att utveckla sin idé, skapa jobb och göra rikare. Den andra frågan som jag vill ta upp handlar om demokratin. På en punkt tycker jag att folkomröstningen lämnar en bitter eftersmak. Det handlar om de demokratiska klyftorna i vårt samhälle. Jag lyssnade till analysen av folkomröstningen. En hel del talare efter folkomröstningen avfärdade den och sade att de som röstat nej var lågutbildade kvinnor i glesbygd, som om det skulle vara något fel i sig att vara det. Det antyddes också att människor var inskränkta och lata. Vi var bidragsberoende, och vi röstade mot förändring. Den här analysen görs utan någon som helst insikt om att den typen av arroganta kommentarer bara förstärker de demokratiska klyftor vi har i vårt samhälle. Vi har sociala klyftor och regionala klyftor, och de leder också till demokratiska klyftor. Jag har sagt det i debatten och inte minst här i kammaren. Om man inte inser att dessa sociala och regionala klyftor också leder till demokratiska klyftor har man faktiskt ingenting lärt. Jag vet att många av dem som röstade nej gjorde det mycket medvetet. De köpte inte ja-sidans argument om guld och gröna skogar. Det var väldigt många som ansträngde sig till det yttersta för att sätta sig in i frågan och fatta ett klokt beslut. Jag tycker att vi ska visa dem en stor respekt. Utmaningen ligger i stället i att fundera över: Hur ska vi stärka medborgarnas roll i och också i Europasamarbetet? Kampanjen har visat väldigt tydligt att vi måste fortsätta att ta med våra medborgare i diskussionen om hur vi vill att framtidens EU ska se ut. Demokratin börjar i det lilla, i det vardagliga samarbetet i familjen, i skolan, i byalaget och i idrottsföreningen. Där utövar man praktisk demokrati med människor som man träffar på ICA och . Där finns de förtroendevalda nära medborgarna för att kunna ha en bra dialog. Det är också i den lokala demokratin som den politiska makten tar sin början. Om man anförtror människor mer ansvar över sin vardag genom självförvaltning i skolan och omsorgen, ekonomiska resurser till byalagen och stöd till frivilliga sociala verksamheter stärker man också människorna och den lokala demokratin. Vi måste gå mot en ordning där just den civila gemenskapen, det civila samhället, blir starkare för att genom det kunna stärka demokratin. Att bygga demokratin underifrån innebär att man vill stärka den lokala demokratin. har de socialdemokratiska regeringarna försökt att visa handlingskraft genom att utlova reformer och driva igenom lagar som har inskränkt just den lokala demokratin och det kommunala självstyret. Man har underkänt väljarnas rätt att bestämma över den lokala politiken. Maxtaxor i barn- och äldreomsorg, förbud mot alternativ i sjukvården, förbud att sälja kommunala bostäder som står tomma, bibliotekslag, skattestopp uppåt och skattestopp nedåt jag skulle kunna ta ganska många exempel. I grund och botten handlar det om att man vill att alla kommuner ska bedriva samma socialdemokratiska politik, bestämd och formulerad i , oavsett vad befolkningen i de olika kommunerna har tyckt. Men handen på hjärtat, , om det är så här vi ska bedriva politik, är det då inte bättre att ersätta de kommunpolitiker som vi har runtom i vårt land med statliga tjänstemän som förvaltar den politik som ni vill föra från det här huset och från ? Låtsas inte att det här är kommunalt självstyre! Låtsas inte att det är demokrati när av den kommunala budgeten bestäms utifrån centrala beslut. Jag tycker att det är hög tid att börja stärka individens makt och inflytande, både över sig själv och lokalt. Var och en som är sjukskriven ska också kunna bestämma över sin egen rehabilitering. En självklarhet, tycker många, men så är det inte . Varje familj ska kunna bestämma om hur man tar hand om barnen. Också låginkomsttagare ska kunna ha ett eget självbestämmande och inte vara i händerna på stöd och bidrag av olika slag. Vi vill också stärka den lokala nivån genom att låta kommunerna behålla en större del av den egna skattekraften. På det sättet ökar vi kommunernas möjlighet att faktiskt ha en bra välfärd för kommunens medborgare. Med de maktdelningsförslag som vi har presenterat blir det mycket tydligt. Vi sänker skatten för vanliga inkomsttagare med , vi gör kommunerna oberoende av statsbidrag och vi ger medborgarna rätten att bestämma hur den egna kommunens intäkter ska användas, utan möjlighet till statlig inblandning och statliga pekpinnar. Vi tar från systemen och ger till medborgarna. Vi tar från staten och ger till kommunerna. På det sättet vill vi jobba vidare efter de federalistiska principerna och tydliggöra vilken nivå som ska göra vad i vårt samhälle. Det tycker vi också ska skrivas in tydligt i en kommande grundlag. Makten ska delegeras underifrån och inte sippra ned ovanifrån. Vårt synsätt är också konsekvent när vi går vidare. Vi bygger enligt federalismens principer, men vi vill också att samma principer ska gälla för EU. EU måste ägna sig åt de frågor som vi inte kan lösa nationellt, och här ska EU vara starkt. När jag pratar med människor runtom i vårt land om vad de vill ha EU till nämner många miljöpolitiken, kampen mot kriminalitet och våld, sunda och säkra livsmedel, hur vi ska kunna skapa fred och säkerhet i och även hur vi ska kunna öka handeln. Där tror jag att vi har ett antal områden som de allra flesta medborgare säger att vi måste samarbeta på inom EU för att klara. Då tycker jag också att vi ska kraftsamla just där. Men låt oss reagera också när EU tar på sig uppgifter som man inte har med att göra, som kan vara nationella men också lokala. Om vi ska få ett väl förankrat EU-medlemskap måste vi lyssna mer på vad medborgare tycker och göra Europasamarbetet både smalare och effektivare så att EU verkligen gör skillnad när man är ansvarig. Det är därför också viktigt att i grundlagen avgränsa vad EU ska ägna sig åt. Vi ska också bygga upp institutioner som går att avkräva ansvar. Diskussionen inom EU ska föras i öppna rum och ska vara möjlig att följa för alla dem som vill göra det. Vi kommer att driva på för att de folkvalda i ska få och även tvingas till att ta ansvar för besluten. Vi kommer att kräva att beslut som påverkar alla medborgare i också ska fattas i enlighet med demokratiska principer. Den grundlag som diskuteras måste också få en större allmän debatt. har det varit mycket dåligt med det. Men jag tycker att det som har pågått i EU inom demokratikonventet har varit intressant. Det är en intressant arbetsmetod. När nu statsministern har inbjudit till överläggningar kring den svenska grundlagen föreslår vi att man genomför ett liknande arrangemang här i . Varför inte ha ett demokratikonvent dit vi bjuder in fackföreningsrörelsen, företagen, organisationer, kommuner, regioner och även riksdagsledamöter och andra för att diskutera den framtida demokratin? Uppdraget är för mig mycket tydligt: Hur bygger vi en stark demokrati med ett starkt medborgarinflytande och delaktighet underifrån? Jag vill ge orden i regeringsformens första paragraf ett konkret innehåll: All offentlig makt utgår från folket. Därför vill jag bygga underifrån. Därför vill jag också inbjuda till en sådan diskussion. Det tror jag vore ett välkommet bidrag efter den folkomröstningskampanj som vi har haft här i . Ge besked statsministern! Är ni beredda att ta ett sådant initiativ? 49 Statsminister () replik: Det är en viktig diskussion om tillväxt som tar upp. Jag kommer att komma tillbaka till den i mitt anförande. Dock skulle det vara intressant att veta hur bedömer läget i landet. Under folkomröstningskampanjen var det på det viset att den svenska ekonomin var av sådant snitt att vi klarade oss bättre utanför eurosamarbetet. Det åberopades också från sida som motiv för att vi skulle rösta nej. Dessutom sade man att vi har bättre tillväxtförutsättningar i än vad har. Jag kan delvis köpa det argumentet. Det är nog sant. För oss var det inte enbart en fråga om ekonomi, utan det var också politik.