prot · GR0950 · 2003-12-16 00:00:00 — Jag ska peka på några, som är ett evigt problem, nämligen att ge bistånd. När vi interagerar eller träffar uppgörelser med ett annat land gör vi det med ett annat lands regering. Eftersom vi naivt antog att regeringar i andra länder är ungefär som vi, att de har befolkningens bästa för sina ögon, gjorde vi en lång rad misstag till dess vi upptäckte att de i många fall inte hade sin egen befolknings bästa för ögonen, utan de utplundrade, mördade och rensade etniskt. Vi har Ujamaarörelsen i , som många i tyckte var föredömlig. I själva verket var det tvångsförflyttningar och övergrepp. De fick stöd. Vi hade ett mål om self-reliance. Det var egentligen att man tog avstånd från internationell integration. har vi ungefär rakt motsatt linje. Det är ganska viktigt att göra upp med historien på många sätt. Biståndsministern och några andra har här tagit upp målkonflikter, framför allt på handelspolitikens område. Biståndsministern talade om jordbrukspolitik å ena sidan och handelspolitik å andra sidan. I själva verket är det två sidor av samma mynt. Jag tror alltså att det finns en stor risk för hyckleri från många av oss här i kammaren på denna punkt. Jag börjar med WTO. De är för icke-diskriminering. De är för nationell lika behandling av allas produkter, vare sig de är gjorda i eller i andra länder. Det är strikta regler, som ska följas, och det finns ett domstolsliknande förfarande. var till min stora glädje för icke-diskriminering tidigare. Han kritiserade för att inte utveckla icke-diskriminerande handel. Jag tycker att det var bra. Jag blev positivt överraskad av hans uttalanden. var däremot emot uniforma regler på handelspolitikens område och ville att WTO ska ha diskriminerande regler. Jag tror att det är väldigt viktigt att man har icke-diskriminerande regler, att man inte ständigt eftersträvar att ha förmåner för . I slutändan blir det att man öppnar dörren för de starka och de rika länderna att breda ut sig och få ett större inflytande. Uniforma regler är bra. Strikt tillämpning är ännu bättre. Det är det som de fattiga länderna tjänar på. Det är de som tjänar på ett starkt regelsystem. Det är de rika och de starka länderna som tjänar på luddiga regler. Hyckleriet, som jag talade om, är när man säger det sade , som tyvärr inte är här nu att det råder en bred enighet i riksdag om att vi ska reformera EU:s jordbrukspolitik. Ja, det gör det ju. Men jag tror inte alls att det finns en bred enighet om att dra konsekvensen av denna slutsats. Det innebär att vi ska producera mindre i , och kanske också i . Det ska vara färre bönder och mindre produktion. Hur många är det som sitter till exempel i som har hört argumentation i den riktningen? Ingen enda, skulle jag vilja säga. Det finns alltså ett hyckleri på denna punkt från kristdemokrater, från centerpartister, från moderater, kanske från alla partier, även från en del folkpartister skulle jag vilja tillstå så här dags. Om vi ska ta detta på allvar måste vi också, som vi säger att vi ska reformera EU:s jordbrukspolitik och därmed lägga ned vårt eget jordbruk, börja diskutera vilka åtgärder som man ska vidta på landsbygd för att möjliggöra nedläggning av jordbruk. Man kan inte bara säga: ska vi minska vår jordbruksproduktion. Man måste också tala om hur dessa människor ska försörja sig på landsbygden. Det måste gå hand i hand, annars blir denna inställning inte trovärdig. Låt mig avsluta med en fråga som tog upp. Han sade att han inte förstår inställning att man kan ha demokratin som ett mål för biståndspolitiken. Demokratin är både ett mål och ett medel. Det är väldigt tydligt att den är ett medel i fattigdomsbekämpningen. Vi vet att hungersnöd inte uppträder i demokratier. Vi vet också att demokratier inte startar krig med varandra. Det finns inbördeskrig i demokratier, och en demokrati kan angripa en icke-demokrati och vice versa, men demokratier är så att säga fredsskapande internationellt. Därför är det ett mål i sig med demokrati. Men jag tror också att man ska vara klar över att demokratiska stater är effektivare i fråga om fattigdomsbekämpning därför att de styrande där har den egna befolkningens väl och ve framför ögonen. Sedan blev jag lite förvånad över pacifistiska anslag. Är och pacifister? Det var ju helt och hållet en fokusering på vapenexport. Annars är ju frånvaro av våld och pacifism inte det som man i första hand sammankopplar med till exempel en kommunist. 138 () replik: Jag vill bara lyfta fram en fråga. Det är inte så att hela består av hycklare, utom . När det gäller svensk jordbrukspolitik har sagt att exportstöden ska bort ur EU:s jordbrukspolitik. De är förödande för biståndsländerna därför att man lyfter in livsmedel i dessa länder till så låga priser att de inte själva kan producera för sin egen marknad. Man förstör marknaden för dem. Men att gå därifrån till att vi skulle lägga ned svensk jordbrukspolitik tror jag inte är av något intresse vare sig för eller för oss själva och att vi så till den milda grad skulle krypa ned till bottennivån. Det är exportstöden som gäller, och vi har sagt att de ska bort. Faktum är att även LRF har den uppfattningen . 139 () replik: LRF måste naturligtvis ta till vara sina medlemmars, de svenska böndernas, intressen. Det är väl ingenting att säga någonting om. Men detta handlar inte bara om exportstöden utan om det faktum att vi utestänger import av jordbruksprodukter från från starka stora marknader. De får inte exportera hit. Därmed kan de inte heller förtjäna pengar på det som de är jämförelsevis bra på, nämligen produktion av olika typer av jordbruksprodukter. Det är det som är det grundläggande problemet. Det är inte bara exportsubventionerna som dumpar världsmarknadspriserna, utan det är också att vi stänger våra egna marknader och därmed berövar dem inkomster. 140 () replik: Problemet är att dessa fattiga länder inte har något att exportera. Vi har nämligen redan från början förstört deras marknad med exportstöden. Jag vill till LRF:s fromma säga att man här inte är ute efter medlemmarnas intressen. Det kostar nämligen medlemmarna enorma pengar om man tar bort dessa exportstöd. Då är bönderna inte längre garanterade att få fullt pris för sina produkter. Det kostar jättemycket. Det är därför ett stort steg för LRF. går i spetsen för detta. Då får man i gång produktionen. Det viktigaste tycker vi är att dessa länder faktiskt får i gång en produktion inte för marknader utan i första hand det är ett bra första steg för sin egen produktion och för sin egen försörjning. Det är ändå det som vi är ute efter när vi diskuterar utvecklingsverksamhet och bistånd. 141 () replik: Jag tror inte att vi nödvändigtvis ska sikta på att varje u-land ska vara självförsörjande av livsmedel lika lite som de ska vara självförsörjande av tekoprodukter, bildäck eller något sådant. Precis som ska dessa länder få specialisera sig på det som de är bra på. Många är bra på jordbruksproduktion. Jag kan som exempel ta en stor del av , delar av södra och delar av . De kommer att vara utmärkta exportörer av kött, fläsk, mejeriprodukter, spannmål och så vidare. Det tror katten att de inte är stora exportörer eftersom de inte har möjlighet att exportera. Det är precis som när man sade att inte kan exportera annat än enkla T-shirtar på tekoområdet. producerar de sofistikerade konfektionsvaror, skor och alltmer sofistikerade livsmedel till , och till några få länder som de får exportera till. Man måste öppna gränserna. Vårt förslag är att , då FN:s millenniemål ska vara uppfyllda, ska ha tagit bort alla stöd till jordbruksproduktion både vid gränsen och inom landet. För att kunna uppfylla detta måste vi också ha en strategi för hur man ska stödja människor som bor på landsbygden och som är knutna till jordbrukssektorn. Jag är inte så naiv att jag tror att man kan få igenom detta om man inte gör något på den punkten. 142 () replik: Nej, jag tycker inte att vi ska ge upp om diskussion om demokrati. Jag tycker att ni är inne på rätt väg när det gäller inriktningen av politiken men att ni är inne på fel väg när ni talar om det som ett mål i sig. Vi kan konstatera även om det handlar om länder som är vad man kallar utvecklingsländer att människor i svälter, och får väl betecknas som en demokrati. Det har inte ett skvatt med demokratin att göra. Det har att göra med en dålig makroekonomisk politik, dåliga internationella relationer och därmed en dålig ekonomisk tillväxt och kanske också en bristande föreningspolitik. har i alla fall varit ett u-land och har stora grupper människor som kanske lever på gränsen till svält. De är i alla fall fattiga. Demokratin är alltså ingen som helst garant i detta sammanhang. Men demokratin är naturligtvis ett medel för att hjälpa oss att hantera en sådan situation. Målet för livet måste vara att ha någon mening med livet, att det finns ett sammanhang och att man finns till för att det är någon mening med det och att man mår väl. Det måste, såvitt jag förstår, på något sätt vara det yttersta målet med det mänskliga livet. Om vi då talar om dessa utvecklingsländer kan man säga att fattigdomsinriktningen blir någon form av operationalisering av känslan med livet, att man måste ta sig ur sin fattigdom, inte bara den materiella fattigdomen utan också känslan av att man inte har någon mening och så vidare. Då blir demokratin ett sätt att organisera samhället, en samhällsform som gör det enklare och som ger större varaktighet när man ska ta sig ur fattigdomen. Där blir demokratin en oerhört viktig drivkraft. Och det är bra att har tjatat om detta och också har fått utdelning för det successivt. Men jag har väldigt svårt att se demokratin som ett mål. 143 () replik: Jag hoppas att kan hålla med om det som jag har sagt om akut hungersnöd och att man kommer undan den. Är vi överens om det? Då är det ett mål i sig. Det som säger om är riktigt. Det är en demokrati, och det har gått åt skogen där. Det beror på dålig makroekonomi, på en lång rad händelser och på en dålig politik. Men då kan man vända på det och säga: Om man nu befinner sig i en djup kris, vilket land har störst möjlighet att ta sig ur denna kris, är det ett land som har någorlunda väl fungerande demokratiska institutioner, eller är det ett land som saknar detta? Jag tror att man också ska se det på ett sådant sätt att bland länder som mer eller mindre är i permanent kris, vilket många fattiga länder är, har de länder som är demokratiskt styrda lättare att ta sig tillbaka och förbättra sin situation. Sedan finns det många skugglägen i demokratin i dessa sammanhang, det är jag den förste att erkänna. Men jag tror att mediefrihet är väldigt centralt. Jag tror att det är det som är en viktig förklaring till att en del länder ändå relativt snabbt kom tillbaka till exempel efter Asienkrisen. Det var ju de länder som hade starka demokratiska inslag som snabbare än andra länder, till exempel , kom ur den krisen. 144 () replik: Jag håller med dig, , när du vrider angreppssättet på det viset och mer så att säga gör demokratin till en metod som man bör använda sig av för att skapa det goda samhället. Det råder ingen tvekan här. Det är inte bara vi i västvärlden som har erfarenhet av att det är ett sätt att lösa konflikter och att komma sams om uppfattningar som borde vara applicerbart om än inte med läskpapper men i princip i andra delar av världen, särskilt i , där vi vet att det inte fungerar på det sättet. Jag tycker alltså att det finns all anledning att slåss för demokratin som ett mycket grundläggande villkor för att man ska komma någon vart och också för att bibehålla det man har uppnått kanske ännu mer det . Där kan vi tala om . För att de ska bibehålla vad de har uppnått måste de förr eller senare hamna i demokratin. Det kan annars inte fungera med marknadsekonomin. För att komma vidare och ta sig ur låsningar skulle det, tycker jag, vara väldigt skönt om efter det att vi nu kommit så långt som vi gjort här kunde säga okej, och alltså gilla läget och konstatera: Det här blir bra. Demokratin har fått en framskjuten placering. kommer vi inte igen och kräver att demokratin ska vara målet. Vad ska det tjäna till att sig blodig? Ni får ju liksom inget stöd för det. Det är bättre att vara lite pragmatisk, vilket jag tror att är detta sagt som en rekommendation i all välvilja. 145 () replik: Med den inställningen, , skulle oppositionen lägga av om man inte fick igenom sina förslag . Vi siktar dock in oss på valet . Vi hoppas då få igenom en borgerlig regeringspolitik. Jag hoppas att då fungerar som opposition och inte överger sina ståndpunkter. 146 (): Denna timme är det mesta sagt om global utveckling. Jag vill dock lyfta fram fyra områden i betänkandet politik för global utveckling. Det handlar då om FN-resolution , om , om samarbetet med och, , lite grann om barnrättsperspektivet om barnens rätt i utvecklingsarbetet. Kvinnliga riksdagsledamöter och medlemmar i , Sällskapet kvinnor mot krig, har i motioner bland annat krävt att i EU och i bilateralt och multilateralt samarbete ska arbeta för att FN:s resolution implementeras i allt FN-arbete och i enskilda länder, liksom att i utvecklingssamarbetet och i arbetet med millenniemålen talar klarspråk om mäns våld mot och diskriminering av kvinnor och, slutligen, att ska arbeta för att en uppföljningsmekanism inrättas angående FN-resolution . I det här sammanhanget vill jag påpeka att representanter för alla sju riksdagspartierna finns med som motionärer, så här kan man verkligen tala om enighet i riksdag. FN-resolution antogs av säkerhetsrådet . Den handlar om nödvändigheten för alla berörda att i både ord och handling säkra kvinnors och flickors speciella behov. FN ska genom resolutionen bland annat driva medlemsstaterna att säkra en ökad representation av kvinnor på alla beslutsnivåer i nationella, regionala och internationella institutioner och även inom arbete som handlar om utveckling, konfliktlösning och fredsarbete. är en stark kraft i fredsfrämjande, i konfliktförebyggande och i utvecklingsarbete i världen. Det är bra. Men när det gäller att lyfta fram kvinnorna i det här arbetet kunde vi vara bättre. Det finns stora skillnader mellan kvinnor och män och mellan flickor och pojkar. Kampen för fred är en del av kvinnors självförsvar mot förtryckande förhållanden och maktstrukturer i världen. Kvinnor måste ges större möjligheter att spela en roll i samhället. Vi behöver metoder som är sådana att kvinnors perspektiv och kvinnors behov tillvaratas. Vi måste också skapa bättre förutsättningar för att fullt ut integrera könsperspektivet i utvecklingsarbetet, i fredsarbetet och i det konfliktförebyggande arbetet. Vi i utskottet skriver att vi menar att internationellt är pådrivare i genderfrågor. Alla vet vi att är oerhört duktigt. Men det finns områden som bättre måste uppmärksammas. Ett sådant område är just detta med representationen i fredsarbete och konfliktförebyggande och även i utvecklingssamarbete. Dessutom anser vi i utskottet att detta med en uppföljningsmekanism verkligen behövs för resolution . Det skulle öppna upp för en bättre bevakning och rapportering liksom för möjligheten att utse speciella rapportörer och att ta hänsyn till klagomål. I det här fallet kommer vi i utskottet att noga följa regeringens arbete just när det gäller resolution . Sedan ska jag säga några ord om . Enligt regeringens proposition ska fortsatt verka för att de multilaterala organens verksamhet blir effektivare och förstärks och för att ett ökat samarbete sker mellan de olika organen samt, slutligen, för att utvecklingsländernas inflytande ska öka i de internationella finansiella institutionerna. Detta är mycket bra. Men för att riksdag ska kunna vara med i det arbetet och påverka utvecklingen krävs det bättre förutsättningar för oss parlamentariker. är insynen i arbetet minimal. Därmed är också vårt inflytande litet. har initierat ett flertal möten för oss parlamentariker både för att öka intresset för och för att öka möjligheten till inflytande. Men det räcker inte, utan vi i den svenska måste få bättre information från regeringen för att på rätt sätt kunna påverka bankernas arbete. Detta gäller naturligtvis också IMF och de regionala bankerna. Regeringen måste regelbundet i en särskild skrivelse redovisa arbetet i de här institutionerna och vilka ståndpunkter man haft. På det sättet kan vi parlamentariker delge våra synpunkter när det gäller regeringens arbete. Därför är jag glad över att vi i utskottet har kunnat enas om att tillkännage regeringen den här ståndpunkten. ingår , som vi har hört, i det internationella utvecklingssamarbetet detta därför att många av de östeuropeiska länderna nu står på egna ben genom det stundande EU-medlemskapet. Den övriga delen av öst kan man likna vid övriga världens utvecklingsländer, så målet för det internationella utvecklingsarbetet att skapa större förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor blir också målet för samarbetet med . Naturligtvis kommer demokrati, säkerhet, social trygghet, hälsa, miljö, utbildning och så vidare att finnas med i samarbetet. Självfallet ska både jämställdheten och barnperspektivet prägla samarbetet. Som sista punkt tänkte jag ta upp barnen. har varit väldigt aktiva för att påverka oss parlamentariker i alla partigrupper för att få in barnrättsperspektivet i det här betänkandet. Man kan säga att de har lyckats väl. Barnen intar en central roll i svenskt utvecklingsarbete. Ett barnrättsperspektiv i internationellt utvecklingsarbete har vunnits tack vare de ansträngningar som har gjort i sitt tidigare arbete. har verkligen försökt att skapa förutsättningar för att förverkliga de rättigheter som varje barn har enligt FN:s konvention om barnens rättigheter. De som har läst detta betänkande från pärm till pärm har kunnat se att barnen särskilt har uppmärksammats när det gäller utbildning, hälsa, demokrati och social trygghet. Min talartid är ute. Jag vill avslutningsvis säga några korta ord om eftersom det har varit uppe i diskussionen. Det program som vi har haft när det gäller och som har handlat mycket om demokratiutveckling kommer att fortsätta. Jag har inte på något sätt kunnat få fram något annat. Vi tycker att det är jätteviktigt att det här programmet får fortsätta. Och som också var inne på det är naturligtvis viktigt att erfarenheterna från tas till vara när det gäller andra områden. Det finns ingen oenighet om det. Därför förvånar det mig lite grann att det finns två reservationer kring detta. Men arbetet kommer att fortsätta. 147 (): Jag ska göra vad jag kan för att hålla mig ganska kort. sade att det vore bra om olika ministrar gick upp i talarstolen och vittnade om att de ställer upp på den här politiken. Det kan vi kanske inte åstadkomma , men olika socialdemokrater kan i alla fall träda fram och vittna om sitt engagemang inom olika områden, och det ska jag försöka att göra . Det här betänkandet handlar om en politik för global utveckling. Som flera här har påpekat är detta någonting historiskt och någonting nytt. Vi har följt en linje i dessa frågor , och vi kommer förhoppningsvis att förändra den linjen. Vi ska sätta fokus på fattiga människor, på fattiga länder och på att ha en sammanhållen och samstämmig politik i dessa frågor. Det här är strukturerat i olika mål, olika perspektiv, olika huvuddrag och riktlinjer. Innan jag går in på detaljer tycker jag att det är viktigt att räkna upp målen. Även om vi har hållit på länge kan i alla fall något av dem ha fallit i glömska. Det övergripande målet är en global utveckling. Den ska vara både rättvis och hållbar. Det har inte sagts så mycket om det hållbara , men om rättvisa har det sagts en hel del. Det mål som gäller är de fattiga människornas mänskliga rättigheter. Det är det som det hela egentligen går ut på. Det perspektiv som ska vara prioriterande för all politik är rättvisa och de fattigas situation. Med rättvisa menar vi mänskliga rättigheter, demokrati, jämställdhet och barnens rätt. Det här är logiken. Vi ska försöka att skapa förutsättningar för att fattiga människor ska kunna förbättra sina villkor. Då kommer jag in på de olika områden som jag kort tänkte beröra. Till att börja med tänkte jag konkurrera lite med , eftersom jag ska tala om de funktionshindrade. Ett uttryck som man brukar använda i det sammanhanget är att de funktionshindrade är de fattigaste av de fattiga. Om nu någon vill protestera mot det kan jag säga att jag tror att det håller. Men lägger man till genderperspektivet blir det samma sak. Det är de funktionshindrade kvinnorna som är de fattigaste av de fattigaste. Så det håller väl bägge delarna. Vad är det viktigaste inom det här området? Ja, det är mänskliga rättigheter. Eftersom det ska vara en samstämmig politik och finnas en logisk linje i vår egen inrikespolitik vill jag bara erinra mina ärade kolleger om ett program som styr den här politiken i och som har rubriken till medborgare. Som jag ser det anknyter detta till en modern definition av fattigdomsbegreppet som pekar ut problemen för den grupp som jag talar om. Det handlar om brist på makt, brist på kontroll, brist på inflytande över den egna situationen, brist på möjligheter och brist på styrka för att utnyttja de förutsättningar som finns. Den här gruppen, funktionshindrade i den fattiga världen, är ofta utsatt för en ganska hård diskriminering. Man respekterar inte alltid ens de grundläggande mänskliga rättigheterna. Dessa människor utsätts för en hel del våldsövergrepp. De behandlas på ett oerhört nedlåtande sätt. Det är inte ens säkert att de kan vara övertygade om att de ska få leva på ett normalt sätt som andra människor. Dessa grupper påverkas väldigt starkt av krig och konflikter. Krig skapar handikappade, och de människor som hade ett handikapp innan påverkas också väldigt negativt. Det är på samma sätt med katastrofer. Det är inte de här grupperna som först får den hjälp som finns att tillgå. Jag tycker att detta är viktigt för oss att peka på. Att attackera den fattigdomsdefinition som jag tidigare nämnde bristen på makt, kontroll och inflytande måste ju vara målsättningen. Den svenska politiken i det sammanhanget heter, som sagt, Från patient till medborgare. Samma sak borde gälla i de fattiga länderna när det är fråga om utveckling. Det handlar om att förstärka de enskilda människornas möjligheter till inflytande över den egna situationen, om att stärka deras organisationer, om att skapa demokratiska rättigheter för dessa människor och om att vi från svensk sida inte bara ska lämna en begränsad hjälp till dessa grupper. Detta ska inkluderas i alla biståndsinsatser. Bygger man en skola ska den skolan fungera. Bygger man ett hus ska det huset fungera. Bygger man en väg ska den fungera. Bygger man ett torg ska det fungera. Att det ska fungera är inte alltid en självklarhet. Men inför vi den principen i bör vi se till att den gäller i EU och även i andra länder. Jag tänkte också snabbt nämna några ytterligare områden. Grundperspektivet är detsamma. Man måste stärka individen. Så tänkte jag kort säga några meningar om migrationsfrågor. Vi är naturligtvis för den fria migrationen som är en del av utvecklingen. Människor som flyttar på sig för att skaffa sig arbete, för att studera, för att forska och för att hjälpa människor hemmavid är någonting som bidrar till en faktisk utveckling. Väsentligt i de sammanhangen är att skapa regler så att människors rättigheter respekteras och att vi har former för migration som faktiskt är legala, där man kan lita på givna besked. Vi satsar ju på den här verksamheten inom FN, där är aktiv. Jag tänker inte veckla ut mig mycket mer kring det. Det har varit uppe både hos biståndsministern och hos . På samma sätt finns det ett annat område som har betydelse i de här sammanhangen. Det är konsumentfrågor. Det har nämnts . Vi måste arbeta för en hållbar produktion och konsumtion. Man ska inte bara göra saker till lägsta möjliga pris utan några som helst andra hänsyn.