prot · GQ0979 · 2003-03-26 00:00:00 — Inte heller på denpunkten finns det därför anledning för attvidta några ytterligare åtgärder.En annan sak som jag vill ta upp gäller kärnan iden kritik som finns från , beträffande det försvarsbeslutvi har. De står inte bakom vårt val att moderniseraförsvaret och föra in förmågan att delta i internatio-nell krishantering. Det hanteras till viss del nu inomförsvarsbudgeten.Vi har tidigare i debatten hört yrkanden, eller ialla fall åsiktsyttringar, om att anslagen skulle delasupp och därmed bli tydligare. Jag vänder mig mot detstelbenta synsättet eftersom vi, när vi fastställer bud-get, rimligtvis inte med säkerhet kan veta det exaktabehovet och den exakta resursåtgången för vårakommande internationella engagemang.Det är viktigt att vi har en flexibilitet. Därför villjag påpeka att det som , ochKristdemokraterna framför på den punkten för migkänns som en lite gammaldags och stelbent syn påhur den verksamheten ska hanteras.Avslutningsvis, fru talman, vill jag yrka bifall tillförslaget i utrikesutskottets betänkande 5.Anf. 82 () replik:Fru talman! Jag undrar om ärsolidarisk. Vill flytta tillbakamakten till så att vi i kammaren tar de be-slut som gäller budgeten? Det förefaller inte så.Kenneth G säger att åtgärder har vidta-gits och lutar sig tillbaka och tycker att det är bra. Dettycker definitivt inte jag. Varför inte samla allt somgäller fredsinsatser till en budgetpost? Det vi föreslårär ju inte fråga om att slå isär, utan vi vill i ställetsamla detta till en budgetpost. Vi tycker inte att manska kunna använda försvarsanslaget som något slagsdragspelsregulator, utan det ska finnas tydliga ochklara direktiv och riktlinjer för vad som gäller inomförsvaret.Däremot delar jag uppfatt-ning att man behöver ha flexibilitet just när det gällerde internationella fredsinsatserna. Då är det ocksåmycket bättre att hantera dem separat och kanske hanågot slags buffertpost i det systemet så att det inteinkräktar på den ordinarie förbandsverksamheten. Jagförstår inte detta och skulle gärna vilja ha en förkla-ring från varför han tycker attdet är bättre att vi har dragspelseffekten inom försvar-sanslaget än att vi har kontroll över det i riksdagen.Anf. 83 () re-plik:Fru talman! Jag är definitivt solidarisk. Beslut omrikets budget ska självfallet fattas i kammaren, mendet vi måste fundera över är på vilken nivå vi skafatta de besluten. Hur långt ned på detaljnivå ska vigå i våra beslut här? Och vilken frihet och flexibilitetska finnas i de verksamheter som genomför de beslutsom vi rimligen sätter upp mål för och ger anslagsra-mar till? Därför tycker jag att det är viktigt och riktigtmed den ordning vi har med det nu gällande försvars-beslutet.Jag anar en öppning när säger attäven han tycker att det är viktigt med flexibilitet.Kanske kan vi i framtida diskussioner, både här ochsenare, närma oss varandra. Vad vet jag.Anf. 84 () replik:Fru talman! Till det sista kan jag bara säga att detvore alldeles utmärkt om vi kunde nå en samsyn i enså viktig fråga som den som gäller internationellafredsbevarande insatser. Definitivt är det viktigt. Videlar också uppfattningen om flexibiliteten, men vihar alldeles olika uppfattningar om var den ska upp-nås.Det är för mig fullständigt obegripligt att KennethG anser att det är detaljreglering om vi flyt-tar pengar till en för det här ändamålet speciell bud-getpost jämfört med om vi har det oöverskådligtbland de övriga försvarsutgifterna. Det måste varabetydligt bättre att denna kammare kan fatta beslut ivarje ärende, utan att gå ned på detaljnivå, än att låtadet hela bli ad hoc i den stora försvarsbudgeten.Anf. 85 () re-plik:Fru talman! Jag är oroad över att ha den ordningsom föreslår dels för att jag inte delaruppfattningen om på vilken nivå vi ska fatta beslut ikammaren, dels för att jag kan känna en oro för hursnabbt sådana beslut i så fall kan fattas.Jag tycker att det är bra med den flexibilitet vi harinom försvarsbudgeten. Den är också kopplad tillförsvarsmaktens förmåga att delta i internationellkrishantering.Anf. 86 () re-plik:Fru talman! var lite yvig närhan sade att , ochFolkpartiets förslag är gammalmodiga. Jag vill be-möta det.Vad det från vår sida handlar om är frågan omöppenhet i budgetarbetet. Regeringens agerande justnu är inget annat än en skuggning, en slutenhet, därman kan manövrera inom sina egna ramar. Vi vill talar om vad som är utlandsverksamhet, vad somär svensk verksamhet, när drar man ned på det ena,när satsar man på det andra.Vi tycker att det är viktigt att svenska folket kanse att säkerhetspolitiken internationellt växer i dag.Det är bra och rätt, och det ska också synas i riksda-gens budget. Därför är det viktigt att på något sättflagga för detta. Det vi talar för är alltså öppenhet ochtydlighet gentemot svenska folket.Alldeles för många svenska medborgare tror attSverige är neutralt. Vi pular med liteförsvar hemma. Man vet inte särskilt mycket om hurlångt ute i vi egentligen är. Denna öppenhetskulle hjälpa många att se hur läget är och var detväxer och var det avtar.Anf. 87 () re-plik:Fru talman! Jag vill inte på något vis motsätta migöppenhet och tydlighet. Det kan finnas bra sätt attåstadkomma det, säkerligen också utifrån det somrevisorerna pekar på om behovet av en förbättradresultatuppföljning.Anf. 88 () re-plik:Fru talman! Jag skulle bara vilja säga: Välkom-men med på den öppna vagnen så åker vi vidare.Anf. 89 () replik:Fru talman! Det är naturligtvis viktigt att stärkaden internationella krishanteringsverksamheten. Vidett sådant genomförande möter man förstås på svå-righeter. När det gäller revisorers gransk-ning av detta säger att det pågåren rad förbättringar i linje med reservationernas för-slag. Det är väl bra att det är så.Vi har skjutit in oss på proportionaliteten mellanprojektens storlek och insatserna på utvärderingen.Kenneth G berörde inte det i sitt anförande.Vår motion är avstyrkt. Jag undrar om det görs nå-gonting på det här området. Jag tror nämligen att detär viktigt för att få mer pengar till den operativa verk-samheten. Det var det ena.Min andra fundering är: Var står majoriteten igenderarbetet och jämställdhetsarbetet? Det har inteberörts av revisorerna. Vår motion från Centerpartiethar behandlats parallellt i betänkandet. Det finns ickenågon kommentar i det fallet. Är vi överens om attarbetet måste gå vidare och att vi får ett omtänkandepå den här punkten? Varför har man i så fall avstyrktett självklart krav?Anf. 90 () re-plik:Fru talman! När det gäller proportionalitet i utvär-deringen är jag av den uppfattningen att det är viktigtatt utvärdera projekt inte enbart utifrån deras storlekutan också utifrån deras inriktning och vad man avolika skäl kan känna intresse att utvärdera och fördju-pa sig i. Det kan vara både positiva och negativa skäl.Om jag förstått motionsyrkandet rätt menar manatt ett litet projekt ska ha en liten utvärdering och ettstort projekt ska ha en stor utvärdering. Det är enautomatik som jag - om jag har förstått den rätt, jagförbehåller mig det - inte håller med om.Jag tror att vi i sak har samma uppfattning omgenderperspektivet. Däremot kan det möjligen varaskillnader i hur vi värderar det som gjorts och görsoch takten i det. Men i sak ser jag inte några skillna-der mellan oss.Anf. 91 () replik:Fru talman! Det måste naturligtvis finnas flexibi-litet också för utvärderingarna. Det är inte entydigt.Självklart gäller inte alltid proportionaliteten.Jag hoppas verkligen inte att jag uppfattar Ken-neth G så att han menar att man ska användaden omvända proportionaliteten, det vill säga att ettstort projekt ska ha en liten utvärdering och ett litetprojekt ska ha jättestora utvärderingar. Det är vadsom har skett ibland, och det är vad vi ställer ossfrågande till.Jag noterar att vi inte har några skiljelinjer när detgäller jämställdhetsarbetet. Då förstår jag inte varförvi inte också kan samlas kring motionskravet.Anf. 92 () re-plik:Fru talman! Det är absolut inte så att jag tycker attstora projekt ska slippa lätt undan i utvärderingsar-betet. Det är viktigt att man sätter in utvärderingsåt-gärder där man känner att de av en eller annan positiveller negativ anledning kan ge intressanta resultat ochkunskaper om den verksamhet som genomförts ellergenomförs.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §)9 § betänkande 2002/03:SfU7Integrationspolitik.Anf. 93 ():Fru talman! Förutsättningen för att kunna brytautanförskap och ofrivillig segregation är att se detsom en social situation och inte som en ursprungsfrå-ga. Variablerna som styr utanförskap är gemensammaför hela samhället: arbetslöshet, liten eller ingen egeninkomst, bidragsberoende, fastlåsningseffekter, bris-tande kunskaper, maktlöshet och isolering. Härutöverkommer också förekomsten av negativ särbehandling.Vi har alla ansvar i samhället för att försörja osssjälva. kommer längre fram atttala särskilt om arbetsmarknadsfrågorna i det pers-pektivet. Vi har ansvar för att ta hand om oss självaoch våra närstående, demokratin och dess grundläg-gande värden, att respektera lagar och andra männi-skors lika värde och rättigheter.För att människor snabbt ska kunna komma ut ijobb och bli delaktiga i samhället krävs en rad föränd-ringar.För det första måste kvalitetskraven på det kom-munala mottagandet öka. är statens enda kravpå kommunerna för utbetalning av ersättning förflyktingmottagning att de gör individuella planer förintroduktionen. Inga krav ställs däremot på planernasinnehåll eller på resultaten varför kvaliteten varierarstarkt.Riksrevisionsverket har underkänt systemet ochmenar att: "Det finns all anledning att misstänka attintroduktionsplanerna i stor utsträckning har blivit ettslags alibi för kommunerna att få rätt till schabloner-sättning". Det är mycket allvarlig kritik. Staten måsteöka kvalitetskraven på den kommunala introduktio-nen.Det gäller inte minst att människor har alltför liteatt säga till om själva i introduktionen. Många kom-muner har kvar ett omhändertagandeperspektiv. har även här lyft fram att introduktio-nen i många fall präglas av brist på variation. Verk-samheten fortskrider i stort sett identiskt lika för del av individerna, oavsett deras förutsättningar.Grunden för en bra integrationspolitik är motsatsen.Där sätter man självförsörjning och mänsklig tillväxti fokus.Riksrevisionsverket har också sagt att utveckling-en varit positiv i kommuner där egen försörjning ochtilltro till individernas egen förmåga står i fokus på ettsjälvklart sätt. Visst är det på det sättet. Passiva bi-drag måste ersättas med ersättning för deltagande ipraktik eller språkutbildning. Alltfler kommuner görockså detta.Det andra som måste förändras är att ersättningentill kommunerna för mottagningen bör ge full kost-nadstäckning. Flyktingpolitiken är en del av statensutrikespolitiska ansvar. Därför är det också ett statligtansvar att finansiera mottagandet. Ersättningen bördärför ses över. kommer kostnaderna totaltsett förmodligen ändå att minska genom ett förbättratmottagande trots att staten erlägger full kostnadser-sättning.För det tredje måste kraven på samverkan inomolika delar av den så kallade integrationskedjan stär-kas. Vi vet att informationen från Migrationsverkettill kommunerna om människors bakgrund och vad delärt sig i den organiserade verksamheten har brister.Man har inte vidarebefordrat vilka kunskaper i svens-ka människor har med sig. I stället har alla fått börjaom från början igen när de kommit ut i en kommun.Det upplevs som orimligt och minskar människorsmotivation. har en process för att samordna kurs-planerna påbörjats, och det är bra. Introduktionenmåste vara en sammanhållen helhet och inledas direktvid ankomsten.För det fjärde får människors rörlighet inom lan-det inte bromsas. I stället för att ta bestämmanderättfrån människor bör självtillit uppmuntras och deoffentliga insatserna inriktas på att ge stöd för det.Eget ansvar ger drivkraft. Det gäller även valet avbostadsort. Därför är jag mycket oroad över de sig-naler som har kommit från en rad socialdemokratiskakommunföreträdare om olika former av flyttförbudinom . Det är inte rimligt med ett system somkan stänga ute en grupp människor från delar av lan-dets kommuner.Fru talman! Språktest har varit en av de mest om-diskuterade åtgärderna i integrationspolitiken. Jag ärkritisk mot att gjort detta med språktesttill något slags integrationspolitikens huvudnummerså till den grad att man lägger fram en särskild rap-port i frågan. När andra folkpartister sedan skriver itidningen och kritiserar det egna partiets förslag anarman en begynnande splittring.Det måste vara fråga om att språktest är en del aven helhet, en hel integrationspolitik, och ett medeloch inte ett mål. Språkkunskaper är, som vi skrev ivår reservation, främst viktiga för den enskilde. Detmåste vara grunden och utgångspunkten. Det är vik-tigt för att få jobb och sociala kontakter och för att blisjälvgående i samhället.Dessutom är språket en viktig förutsättning för attföräldrar fullt ut ska kunna upprätthålla föräldrarol-len. Annars blir det så att föräldrar blir beroende avbarnen som tolkar av språk och samhälle i stället föratt föräldrar kan fungera som barnens vägvisare ilivet.Vi moderater har sagt att kunskaper isvenska språket normalt ska krävas vid medborgar-skap. Vi säger också att nivån bör motsvara genom-gången sfi. Lär man sig svenska på annat sätt är dettautmärkt, till exempel via arbete. Ett språkkrav är inteminst ett medel för att stärka sfi för att fler ska deltaaktivt och för att kvaliteten ska höjas.Om människor lämnar sfi för ett arbete är det gottoch väl. Det förbättrar möjligheterna till att lära språkoch att bli delaktig. Men om de lämnar för att utbild-ningen är för dålig eller för att motivationen saknashar vi ett problem.Vi vet att det bara är en minoritet av kommunernasom har särskild utbildning i svenska för högskole-och universitetsutbildade. Vi vet att anpassning efteryrkesbakgrund sker alltför sällan trots att vi vet - detär en självklarhet - att de som deltar i sfi har väldigtolika studievana och olika behov. Vi vet också attpraktik i kombination med svenskutbildning före-kommer allt oftare, men långt ifrån alltid.Tillsammans med en ökad individualisering avutbildningen, alternativa anordnare av svenskunder-visning och en sfi-check som ger valfrihet skullekvaliteten kunna stärkas.Det är naturligtvis, fru talman, fullständigt själv-klart att undantag från språkkrav ska kunna göras omsökandes ålder eller andra omständigheter gör attkravet är orimligt.Låt mig byta område, fru talman. För drygt någonmånad sedan uppmärksammade jag på en presskonfe-rens i uppgifter om att det förekom attsomaliska barn - svenska somaliska barn - skickadesutomlands till koranskolor för att med eller mot sinvilja gå i skola eller uppfostras. Det mötte olika reak-tioner. En del tog det på stort allvar. Ekoredaktionenbörjade gräva och hittade ett 70-tal fall . , senast i en artikel i , har det visat sig att problemet finns. Mendet är få som har förmått förhålla sig till det. Vi vetatt det inom ramen för återresorna finns en skala avsituationer. Det kan vara allt ifrån att barnen reserfrivilligt till en god och rimlig skolverksamhet till attbarn skickas i väg mot sin vilja till omständighetersom aldrig skulle accepteras för andra svenska barn. Ivissa fall har det varit fråga om rena extrema uppfost-ringssituationer. Det har förekommit att barn på sko-lorna har fängslats, kedjats fast, utsatts för kropps-straff eller nekats läkarvård.Vi begär att kunskapen om hur vanligt det är attsvenska barn sänds utomlands till den här typen avutsatthet och de omständigheter som de hamnar imåste inventeras av regeringen. Kommunernas soci-alförvaltningar måste tillfrågas om vad de känner tillom de medverkar till finansieringen av barnens resor.De måste också redovisa vilket ansvar de då tar för attkontrollera och följa upp den verksamhet som barnenhamnar i. Vi och jag tror att lagstiftningen som gällerhär behöver ses över. Det finns en blind fläck i lag-stiftningen. Skolplikten upphör när barnen är utom-lands som det är oklart vilket uppföljnings-ansvar har. Det är också oklart vadsvenska beskickningar kan göra för att hjälpa barnenatt komma hem, eftersom det i regel kräver föräldrar-nas medgivande och man inte alltid får kontakt meddem. Vi vet att resultatet har blivit stor utsatthet förmånga barn.Jag hoppas att frågan kan föras vidare i diskussio-nen, inte minst inom socialförsäkringsutskottet, så attbarns rättssäkerhet i det här avseendet kan stärkas.Jag vill avsluta, fru talman, med att yrka bifall tillden moderata reservationen 1 till betänkandet.Anf. 94 ():Fru talman! står självfallet bakom allavåra reservationer, men för tids vinnande nöjer jagmig med att yrka bifall till reservation nr 8.Vad gör du, pappa? Den frågan ställs i rätt mångahem oavsett var människor är födda. I rätt många hemi där den frågan kommer att ställas i kvällkommer pappan att svara: Jag är arkitekt! eller: Jag ärtandläkare! Sonen eller dottern ställer följdfrågan:Men det var ju hemma i - vad gör du här? Ja, härhar jag inget jobb, blir svaret.För mig är detta den tydligaste känslan av vadutanförskapet för med sig. Människor får inför sinfamilj säga att de inte försörjer sig själva, utan levervia bidrag. Det är lika problematiskt oavsett om manhar utländsk bakgrund eller har levt i i gene-rationer. Men vi kan se att det ser riktigt bedrövligt utruntom i utsatta områden i . De som framförallt drabbas av detta är människor med utländsk bak-grund.I i var sysselsättningsgraden49,. I i varden , och i i . Mankan jämföra det med förra gången vi gick ut ur enhögkonjunktur, det vill säga 1990. Då var sysselsätt-ningen i och i . Någon-ting dramatiskt har skett . Knappt 80 %av de elever som har utländsk bakgrund och somlämnar årskurs 9 går ut med behörighet att söka in pågymnasieskolan. undersökningar visar attelever med utländsk bakgrund är mer utsatta förkränkande handlingar och mer negativ behandling iskolorna än elever med svensk bakgrund.Vi har också en utvandring från av aka-demiker med utländsk bakgrund, alldeles oavsett omde har fått sin utbildning i ett annat land eller i Sveri-ge. Det är människor som har sökt jobb efter jobb iSverige och som har satsat ganska mycket tid ochpengar på sin utbildning. De får inte jobb, och delämnar för där de får jobbmycket snart. Vi måste - och där hoppas jag att Soci-aldemokraterna i den här debatten för en gångs skullerkänner att integrationspolitiken fullständigt harmisslyckats i - ha detta som utgångspunkt fördiskussionen om en av de absolut viktigaste framtids-frågorna om vi över huvud taget ska komma vidare.Vi måste ställa oss frågan: Hur kommer det sig atten mycket stor andel av de människor som kommerfrån , från och från hela världen,som är fulla av drivkraft och som har klarat att ta sigtill andra sidan jordklotet, fastnar i passivitet ochutanförskap? Från vår sida är vi övertygade om att detsystem av omhändertagandementalitet som harbyggts upp gör att människor inte kan ta ansvar försin egen tillvaro eller inte tillåts göra det. Det är inteså att människor självmant väljer utanförskapet, utandet skapas av det svenska systemet.Det ser inte likadant ut runtom i . Det serbättre ut i och det ser bättre ut i andraländer. Där måste vi lära oss en hel del.Jag tänker nämna fyra punkter som är centrala förFolkpartiet.För det första handlar det om hur den iSverige ser ut. Människor väntar i månader eller imånga fall på att få besked om ifall de får stannaeller inte. Människor slits sönder av ett misslyckatflyktingmottagande som gör att det skapas så omfat-tande problem och passivitet att det sedan blir svårtatt verkligen ta sig in i samhället. Handläggningsti-derna i mottagningssystemet är extremt centrala omvi ska lyckas med integrationen. Vi måste också setill att den som väntar på besked om huruvida haneller hon får stanna i får möjlighet att arbetaoch sysselsätta sig själv . Socialdemokra-terna och regeringen svarar alltid: Den möjlighetenfinns! Javisst, men det är 1 ½ % av de asylsökandesom är sysselsatta och som väntar på besked.98 ½ % arbetar inte under den tiden.För det andra har vi huvudfrågan - jobb och till-träde till arbetsmarknaden. Vi måste se till att skapasystem där människor med utländsk utbildning harmöjlighet att tenta upp sina kunskaper i föratt få ett svenskt papper på sina kunskaper. Det är envalidering som handlar om att människor gör en in-sats och då får ett kvalitetsgodkännande på sin utbild-ning snarare än en validering som handlar om attbyråkrater sitter på något statligt verk och jämför enutbildning från med en utbildning från Boråshögskola och ska försöka sätta likhetstecken där-emellan. För att ge folk redskapen måste vi få enkraftig individualisering av svenskundervisningenoch en kraftig satsning på språkundervisningen. Förmånga kan det vara nyckeln in. För de människorsom står helt utanför och som är fast i socialbidrags-beroende vill vi införa en jobb- och utvecklingsga-ranti som gör att de genom en praktikplats eller annatsamhällsnyttigt arbete i alla fall kan komma in ochvara sysselsatta. Det blir ett steg mot ett arbete på enordinarie arbetsmarknad i stället för passivt bidrags-beroende.För det tredje vill vi skapa en positiv spiral i deutsatta områdena. Det handlar om att bygga uppmagnetskolor. En hel del sådant spännande sker runt-om i . Vi ska ha magnetskolor och extra resur-ser till skolor i utsatta områden, som i sig kan varamotorn till utveckling. De kan i sig göra att männi-skor kan lockas att bosätta sig i eller i Gottsun-da i min hemstad . Det kan handla om renapolitiska åtgärder som att utlokalisera statliga verk föratt se till att man får i gång servicenäring och annat ide här områdena.För det fjärde är språket en nyckel, vilket jag ock-så var inne på när det gällde jobb. Det är oerhörtcentralt att se till att människor får lära sig på sitt sättoch i sin takt. För någon kan det handla om åtta tim-mars språkundervisning . För någon annankan det handla om att vara ute i praktik eller ha ettarbete och läsa . Man måste inseatt det behövs en kraftig individualisering.Vi vill ersätta en integrationspolitik som byggerpå omhändertagande, som bygger på att man tror attmänniskor som har kommit till är svaga indi-vider per definition. Det är så svensk integrationspo-litik har varit uppbyggd . När man nuser det totala misslyckande som integrationspolitiken,och en hel del andra politikområden, har lett till ärsvaret från en del ledande socialdemokrater inte enomprövning av politiken utan ytterligare pekpinnaruppifrån. Kommunalråd i och sä-ger: Okej, då ser vi också till att de här människornainte får flytta vart de vill. Det gör att de fastnar ytter-ligare i utanförskapet.För att vi ska kunna föra en meningsfull debatt ärhuvudfrågan trots allt om vi är överens om verklig-heten. syn är tyvärr ganska klar. Vi harmisslyckats med integrationspolitiken. Vi har oerhörtmycket att göra. Det här är ett av de mest spännandepolitiska områdena och den kanske viktigaste fram-tidsfrågan för Sverige.Anf. 95 ():Fru talman! Jag börjar med att yrka bifall till re-servation nr 17 i betänkandet.Varje människa, oavsett ursprung, borde få kännasig sedd och behövd i gemenskap med andra. Männi-skovärde handlar om delaktighet. Det här har inte densvenska integrationspolitiken förmått åstadkomma förde nya svenskarna. Det finns en lång rad hinder, allt-för många, som möter de nya svenskar som villkomma in i den svenska samhällsgemenskapen.När man betraktar den verkligheten blir manskrämd. Där ser man att var femte utlandsfödd ärberoende av socialbidrag och att nästan varannansaknar ett arbete. Bara en tiondel av flyktingarna ärsjälvförsörjande . Bara fyra av tio utlands-födda akademiker har ett arbete som motsvarar derasutbildningsnivå. Det kan jämföras med åtta av tiosvenskfödda. Kan vi känna oss stolta över detta? Nej,knappast. Bakom varje sådan här siffra döljer det signämligen en människa som har fråntagits sin värdig-het. Bakom de här siffrorna finns det människor somvill men inte kan försörja sig.