prot · GQ0973 · 2003-03-18 00:00:00 — Det är därför som jag efterlyser handlingsför-måga från regeringen. Ingen student borde behövakänna sig rädd för att uttrycka synpunkter på utbild-ningen. Ingen borde behöva vänta så länge på sittexamensbevis att chanserna att få jobb försämras. Detborde vara självklart, men det fungerar inte i dag.Vi kristdemokrater har när det gäller våra mo-tionsyrkanden i sett detta och därför lyftfrågan om studenternas rättssäkerhet. I november2001 presenterade också en rad för-slag för regeringen för att stärka studenters rättssä-kerhet. Det handlade om att lösa frågan om anony-miteten vid kursutvärderingar, om att reglera hand-läggningen av examensbevis, om att tydligare infor-mera om gällande regler och så vidare. På punkt efterpunkt föreslogs nya regler, tydligare regler och tydli-gare information.Självklart borde det vara viktigt att våra studenterkänner till vad som gäller och vilka rättigheter de har.Det kan knappast finnas något skäl för den passivitetsom kännetecknat regeringens agerande i frågan.Efter förslag har det nämligen gåttnära , och ännu har regeringen inteagerat.I sitt svar säger ministern att frågan om studentersrättssäkerhet är viktig för honom. Det låter bra. Jaghar ingen anledning att tvivla på ministerns godaintentioner. Men varför dröjer då ministern? Varför ärregeringen passiv? Regeringens passivitet i fråganslår hårt mot våra strävsamma studenter, de som görså gott de kan. Därför, herr talman, kvarstår min frågaom vad ministern egentligen tänker göra och när. Denfrågan står fortfarande obesvarad. Vad säger minis-tern?Anf. 36 Utbildningsminister ():Herr talman! Svaret är redan lämnat. Jag kommeratt fortsätta med det arbete som jag har ägnat storkraft åt. Det handlar om att stärka studenters rättsligaskydd, rättssäkerhet men också demokratiska infly-tande över högskolan. Det är en av de frågor somregeringen verkligen har profilerat och lagt framförslag om till , och man arbetar med attförverkliga detta ute på lärosätena.I det här arbetet ingår också att bereda det tjugotalsynpunkter som hade på förändring-ar, förordningar och annat. När den beredningen ärfärdig återkommer vi också i detta fall med förslagtill förändringar.Anf. 37 ():Herr talman! Utbildningsministern framstår plöts-ligt som ett slags sheriffernas som skabekämpa det laglösa landet. Det hjälper dock intemed ord för att lösa den problematik som verkligenfinns , som många studenter upplever. Dethandlar om den brist på tydliga regler och tydliginformation som finns. Så länge regeringen bara för-mår producera, i och för sig lovvärda, ord består detlaglösa landet och osäkerheten för våra studenter.Herr talman! Utbildningsministern talar om deinitiativ som regeringen har tagit. Jag har, återigen,ingen anledning att tvivla på de goda intentionerna,men det hjälper inte med goda intentioner om det inteblir så mycket av dem.När det verkligen bränner till, som i de förslagsom till exempel presenterade för ettoch , är regeringen inte beredd att tainitiativen och förelägga förslag, utan detdrar ut . När det verkligen bränner till, tillexempel i de propositioner som regeringen tidigarehar förelagt , har regeringen inte velat löpalinan ut när det gäller att garantera studenter repre-sentation till exempel i de myndigheter som berörstudenterna.Jag vidhåller att det känns som att det är ett slagspassivitetens anda i denna fråga hos regeringen. Minförhoppning kvarstår dock, att den beslutsamhet somutbildningsministern så gärna vill frammana hos sigsjälv leder till förslag.Herr talman! Man ska i och för sig aldrig ge upphoppet, men det finns ju en tidsgräns för regeringenspropositioner till , och den är på torsdagdenna vecka. Så det kanske inte kommer någon pro-positionen under det här , men min förhopp-ning är att utbildningsministerns så kallade beslut-samhet också ska resultera i tydliga och bra förslagsom han kan förelägga riksdagen.Anf. 38 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag ska bara göra ett förtydligande.Inte ens om jag var beredd att lägga fram förslagen ieftermiddag tror jag att skulle bli inblan-dad, kanske inte på någon av punkterna. Det handlarnämligen om förordningsförändringar, och de hante-rar regeringen själv. Det var inte den typen av förslagsom lade fram. Däremot har natur-ligtvis när det gäller stora och viktiga re-former, som till exempel diskrimineringslagstiftning-en i Högskolan, haft möjlighet att ha synpunkter pådem och fatta beslut om dem.Anf. 39 ():Herr talman! Jag ska då göra ett förtydligande.Det är just den typen av initiativ som jag efterlyserfrån regeringens sida. Det skulle då vara glädjandeom utbildningsministern i kommande debatter i denhär frågan verkligen kan påvisa att regeringen hartagit nödvändiga initiativ för att stärka studenternasrättssäkerhet. Ord måste följas av handling.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 2002/03:227 omperioden efter doktorsexamenAnf. 40 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat migdels vad jag avser att göra för att utreda grundutbild-ningens resurstilldelningssystem innan systemet im-plementeras i forskarutbildningen, dels vad jag avseratt göra för att värna återväxten av lektorer inomuniversitet och högskolor.Torsten börjar med att säga att forskar-utbildningen lägger en kvalificerad grund för såväl enlärar- och forskarkarriär inom universitet och hög-skola som för kvalificerade arbetsuppgifter inomnäringsliv och den offentliga sektorn. Båda dessauppgifter anser interpellanten vara centrala för sam-hället. Detta håller jag givetvis med om. iinterpellationen menar dock att detär olyckligt att den utredning som granskar fors-karutbildningen och perioden efter doktorsexamenbland annat ska analysera huruvida forskarutbild-ningen även är utformad till att förbereda för ett ar-bete och en karriär utanför högskolorna. Dessa tvåpåståenden torde gå stick i stäv med varandra.Vi lever i ett kunskapssamhälle. Kunskaperär det moderna samhällets viktigaste byggstenar.Forskarutbildningen är en strategisk utbildning i dettakunskapssamhälle. En väl fungerande forskarutbild-ning är en av de viktigaste förutsättningarna för att ettland ska befästa och utveckla sin ställning som fram-gångsrik kunskapsnation.Av dem som disputerar går till en an-ställning utanför högskolesektorn. Som regeringenframhöll i den forskningspolitiska propositionen börforskarutbildningen i ökad utsträckning utformas såatt den även förbereder för ett arbete och en karriärutanför högskolan, något som också in-stämde i. Detta är viktigt inte minst därför att åtskilli-ga av de svenska företagens framgångar och möjlig-heter till vidare expansion är direkt kopplade till till-gången på högutbildad personal. De nya företag somväxer fram och som förväntas bidra till Sverigesframtida tillväxt är ofta kunskapsintensiva och byggerinte sällan sin verksamhet på stora forskningsinsatser.Det innebär att forskning utgör en av de vikti-gaste tillväxtfaktorerna.Regeringen har tillkallat en utredare som ska utre-da vissa frågor rörande forskarutbildningen och peri-oden efter doktorsexamen och då bland annat titta påoch analysera möjligheten att införa ett mål- ochresurstilldelningssystem inom forskarutbildningen.Detta betyder dock inte att regeringen är på gång attexakt kopiera och implementera grundutbildningensresurstilldelningssystem i forskarutbildningen. Visstfinns det likheter mellan grundutbildningen och fors-karutbildningen, men det finns även åtskilliga ochfundamentala skillnader som måste beaktas vid eneventuell förändring av resurstilldelningssystemet.Vad gäller grundutbildningens resurstilldelnings-system granskades detta system bland annat i betän-kandet Högskolans styrning. Remissinstanserna dela-de utredarens uppfattning att mål- och resultatsyste-met bör ligga fast. Denna utredning behandlades ipropositionen Den öppna högskolan. Utifrån dennaproposition beslutade att nuvarande mål-styrning för den grundläggande högskoleutbildningeni huvudsak skulle bibehållas.Torsten undrar även vad jag avser attgöra för att värna återväxten av lektorer. I interpella-tionen ger själv en del av svaret, nämligenatt regering och riksdag satt upp kvantitativa mål förforskarutbildningen och också inrättat 16 nya natio-nella forskarskolor. Därutöver kan bland annat näm-nas de som anslagits till för en ökad satsning på unga forskare.Dessa medel ska användas till dels rekryteringsan-ställningar, dels en särskild satsning på framståendeunga forskare.Regeringen har dock inte nöjt sig med detta. An-talet examina inom forskarutbildningen har fördubb-lats och regeringen arbetar nu föratt detta återigen ska ske. Regeringen har tillsatt enutredning, som jag tidigare nämnde, som bland annatska föreslå hur de nydisputerades möjligheter tillmeritering och karriär kan förbättras och givit i uppdrag att närmare utreda det framtidabehovet av lärare vid landets högskolor. Dessa rapp-orter, bland många andra, kommer att tjäna som un-derlag för den kommande forskningspolitiska propo-sitionen.Anf. 41 ():Herr talman! Allra först vill jag tacka utbild-ningsministern för svaret på min interpellation. Grun-den för ett samhälles välfärd ligger i hög grad i kun-skapsnivån. Därom talar utbildningsministern väl.Där kan ministern och jag vara fullständigt överens.Det är ju därför högskolan är så viktig.Men grundutbildningen lider av en mängdproblem på grund av den förda regeringspolitiken. Påalltför många lärosäten finns överfulla studiesalar ochlärare som går på knäna dignande under den växandearbetsbördan. Kvaliteten är svår att upprätthålla. Densenaste statistiken från visar att sedanmitten av har antalet helårsstudenter ökatmed medan antalet lärare bara ökat med 13 %.Högskolans verksamhet bygger och måste byggapå vetenskaplig grund, på forskning. Forskning be-hövs självklart också för att hävda som väl-färdsnation. Därför är signalerna om att forskarut-bildningen är i kris allvarliga. Vi ser faktiskt en stadigminskning av antalet forskarstuderande i humaniora,samhällsvetenskap och medicin, för att inte tala omantalet forskarassistenter, den vanliga meriteringsvä-gen för nya doktorer. Där har det skett en minskningoch nedrustning i alla vetenskapsområden de senasteåren. Det är onekligen fara å färde.Efter den socialdemokratiska så kallade Thamre-formen, där krav ställdes att en doktorand måste hafullfjädrad finansiering redan från början av sin ut-bildning, har antalet doktorander minskat drastiskt imånga ämnen eller näst intill helt försvunnit. Framförallt är det humanistiska, teologiska ämnen och språk-ämnen som drabbats, just de ämnen som kan ha svårtatt hitta en extern finansiering och därför är särskiltberoende av en fungerande offentlig finansiering.Grundproblemet är givetvis i hög grad att det intefinns tillräckligt med medel anslagna till forskningen.Det är ju därför som vi kristdemokrater anslagit merpengar till forskningen och grundutbildningen i vårtbudgetförslag än socialdemokratin ochderas stödpartier klarat av. Det är en viktig signal frånoss kristdemokrater att vi tar problemen med forsk-ningsfinansieringen på allvar. Det är inte till-räckligt många som genomgår och avslutar forskarut-bildning för att vi ska klara behoven.Herr talman! Ministern säger plötsligt i sitt svarhär i kammaren apropå den tillsatta utredningen attdet faktiskt finns fundamentala skillnader mellangrund- och forskarutbildningen och att regeringeninte tänker kopiera det dåliga systemet för grundut-bildningen till forskarutbildningen. Det är bra. Detbeskedet välkomnar jag. Det är bra att ministern inseratt man inte kan kopiera dåliga system.När det gäller forskarskolorna blir jag dock ensmula förvånad över ministerns brösttoner. Enligtregeringens proposition ska varje forskarskola produ-cera 25 doktorer. Sammantaget kommer de 16 fors-karskolorna att ge 400 doktorer. Det är att jämföramed det mål på 12 000 forskare som regeringen sattupp för perioden. Det handlar om välkomna menändå tämligen marginella tillskott. Så ministern be-höver kanske inte ta i på den punkten.Herr talman! Själva kärnfrågan kvarstår trots mi-nisterns svar. Hur klarar vi av att få fler till forskarut-bildningen? Vad avser ministern egentligen att göraför att värna återväxten av lektorer? Vad gör reger-ingen när dessa alarmsignaler kommer?Anf. 42 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag undrar om tittat närmare på forskarutbildningen i Sverige.För det första är och de två länder ivärlden som har flest som disputerar och somhar högst andel med forskarutbildning i befolkningen.Det är ingenting man kan slå sig till ro med, men detär ingen dålig startpunkt att ligga allra först när manska mäta sig med omvärlden.För det andra har utvecklingen varit mycket snabbde . Vi har fördubblat antaletsom examineras i forskarutbildningen. Det går inte atthitta många länder i världen som har haft en sådansnabb utveckling som vi har haft de senaste tio åren.Om man tittar på det behov vi har är det naturligt-vis lätt att se att vi har ett mycket stort behov av hög-skolelärare och forskare . Det är lätt att seom man tittar på åldersstrukturen på våra anställda ihögskolan. har vi mycketstora pensionsavgångar framför oss. Det är viktigt nunär vi har två utredningar som tittar över dels behovetav framtida lärare, dels hur framtidens forskarutbild-ning ska organiseras, att den bedömningen görs, blickar framåt. Räcker det med att vara världs-bäst, eller ska vi fortsätta att öka antalet i forskarut-bildningen? Min bedömning är att vi kommer attbehöva fortsätta att öka. Därför har regeringen sattupp ett högt mål för den kommande tioårsperioden.De som har tittat på det redan nu visar på att detkanske inte är helt oöverstigliga problem som vi harframför oss. SULF hade en mycket intressant bilaga isin tidning härommånaden underrubriken . De gav en relativt ljus bildefter att ha tittat på hur stora pensionsavgångarna äroch hur många vi har som disputerar nu och fram-över. De kommer fram till, och går nästan för långt ipositiv beskrivning, tycker jag, att det ser ganska braut.Men vi har bedömt att vi ändå behöver den här ut-redningen för att riktigt gräva i detta. Min bedömningär att vi behöver öka antalet i forskarutbildning kraf-tigt också . Då är det inte bara antaletpersoner i forskarutbildning utan det är också antaletpersoner som disputerar och tar en licentiatexamensom är viktigt.Det var huvudskälet till att den förra socialdemo-kratiska regeringen genomförde en forskarutbild-ningsreform. Inom humaniora och samhällsvetenskapvar faktum det att en mycket liten andel, och jagmenar mycket liten andel, av dem som fanns i fors-karutbildning någonsin tog någon examen. Därför harvi nu färre personer men fortfarande en stigande ex-aminationsfrekvens, det vill säga fler som disputerar.Och glädjande nog ser vi nu också en ökning i antaletsom blir antagna efter en reform som natur-ligtvis var lite jobbig att genomföra inledningsvis.Också där tror jag att vi har en positiv utvecklingframför oss.Det kommer att kräva fortsatta insatser. Kristde-mokraterna har under de år som jag har jobbat medutbildnings- och forskningspolitik inte bidragit till attse till att sektorn får mer resurser, snarare tvärtom. Ärdet en tillnyktring som är på gång inom det kristde-mokratiska partiet är det välkommet.Anf. 43 ():Herr talman! Tack för det! Jag noterar att utbild-ningsministern talar om den politik som den förrasocialdemokratiska regeringen förde. Utbildningsmi-nistern är faktiskt också ansvarig för den politik somhans partivänner har bedrivit. Som utbildningsminis-tern mycket riktigt påpekar ingick han i regeringen,om än på en annan statsrådspost, så han har i höggrad ansvar för detta och kan inte smita ifrån det.Herr talman! Mindre än hälften av våra doktoran-der i har anställning som doktorander.Resten är tvungna att hanka sig fram genom olikaplötsliga lösningar. Den senaste statistiken visardrastiskt sjunkande antal forskarstuderande inom dethumanistisk-samhällsvetenskapliga vetenskapsområ-det. Den senaste statistiken visar att det finns färreoch färre forskarassistenter, den naturliga karriärvä-gen för väldigt många nyblivna doktorer. Den senastestatistiken visar att det i synnerhet är inom det huma-nistisk-samhällsvetenskapliga området som det blirfärre och färre forskarassistenter. Om utbildningsmi-nistern inte har noterat denna statistik ska jag medglädje delge honom den efter debatten.Samtidigt, herr talman, ser vi hur grundutbild-ningen i högskolan lider av denna obalans av kvanti-tativ utbyggnad och brist på resurser. Det finns enrisk med att regeringen, som det låter på ministern,tycker att allting är bara bra och slår sig till ro ochförblir passiv. Då blir inte problemen lösta. Då bliringen av dessa utmaningar bemötta på ett bra och förSverige nödvändigt sätt. Och , herr talman, inger dedirektiv som utbildningsministern och regeringen getttill den nytillsatta utredningen en hel del skäl till oro.Herr talman! Forskarutbildningen lägger ju denkvalificerade grunden för både en lärar- och forskar-karriär inom högskolan och ett kvalificerat arbeteinom andra sektorer. Eftersom båda dessa uppgifter ärså centrala är forskarutbildningen en helt grund-läggande pelare i vårt framtida och redan komnakunskapssamhälle.Med detta sagt tycker jag inte att utbildningsmi-nistern har gett kammaren de exakta svar som efter-frågats här . Vad är utbildningsministerns förslagför att se till att vi får ännu fler till forskarutbildning?Hur ska vi möta de behoven? Det räcker inte att bara,som utbildningsministern vill göra, slå sig till ro ochtycka att allt är frid och fröjd. Det är det inte.Herr talman! Jag efterlyser fler konkreta åtgärderfrån regeringens sida.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 2002/03:219 omengelskans ställning som världsspråkAnf. 44 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat mig om jagämnar vidta några åtgärder för att ge elever som inteläst engelska innan de kommit till förbättrademöjligheter att nå målen.Skolverkets sammanfattande kommentar om ele-vernas resultat på det nationella provet för årskurs 9 iengelska är att de allra flesta elever lyckadesväl, i likhet . Svenska ungdomarskunskaper i engelska står sig också väl i internatio-nella jämförelser. Med andra ord kan konstateras attden svenska skolan lyckas bra i sin undervisning närdet gäller ämnet engelska. Det är dock ytterst viktigtatt inte slå sig till ro med de generellt goda resultaten.Allra viktigast är, som påpekar, attuppmärksamma de ungdomar som av olika anled-ningar inte når upp till kursplanens mål. Detta innebäratt deras språkfärdighet knappast räcker till för att deska kunna ta till sig information på engelska ochsjälva använda språket aktivt för kommunikation,vilket är av avgörande betydelse i vår alltmer interna-tionaliserade värld.När det gäller ungdomar med utländsk bakgrundär bilden varierande. De kunskaper eleven har medsig till den svenska skolan har avgörande betydelseför hur eleven lyckas i studierna såväl i engelska somi andra ämnen.I likhet med anser jag att den svenskaskolan måste ha stor beredskap och kompetens för attkunna ordna undervisning som utgår från varje elevsbehov och förutsättningar. Åtgärderna kan och måstevariera mellan olika skolor och kommuner utifrån deförutsättningar som eleven, skolan eller kommunenhar. I vissa skolor och för vissa elever kan en särskildgrupp vara en bra lösning, medan man i andra skolorföredrar andra lösningar.Vissa elever, som kommit till sent undergrundskoletiden, kan för att komplettera sina betygfölja ett programinriktat individuellt program, PRIV, igymnasieskolan. Det är ett bra sätt att ge elevernaökad motivation för sina studier som för-kunskapskraven till de nationella programmen liggerfast. Behörighetskraven bör inte användas för attutestänga elever från kurser på nationella och special-utformade program som de egentligen har kapacitetatt klara.Staten har i detta sammanhang ett stort ansvar.Därför kommer sammanlagt 17 ½ miljarder kronor attsatsas för att kommunerna och sko-lorna ska kunna anställa fler vuxna i skolan. Det kanhandla om till exempel specialpedagoger och andraexperter. Positiva resultat av denna satsning har redankunnat skönjas och i slutändan betyder satsningen attca 15 000 fler lärare och andra specialister kan an-ställas i skolan. För att stärka den specialpedagogiskakompetensen i skolan får dessutom alla blivandelärare kunskaper i specialpedagogik inom den nyalärarutbildningen.Jag avser dessutom attta ytterligare steg för att se till att alla barn och ung-domar får tillgång till en likvärdig utbildning ochökade möjligheter att nå målen. Genom en rad insat-ser kommer fokus att sättas på skolans kvalitetsarbe-te. Bland sådana insatser kan nämnas ökad individan-passning av undervisningen, stärkt rätt till informa-tion om elevens studieutveckling och att alla elever igrundskolan får en individuell utvecklingsplan.I syfte att höja kvaliteten i skolan har Skolverketbland annat fått i uppdrag att ge ett antal grundskolorresurser för att utveckla och dokumentera formernaför individuell planering och dokumentation. Därut-över har en ny myndighet inrättats, Myndigheten förskolutveckling, som startade sin verksamhet den 1mars 2003. I regeringens utvecklingsplan aviseras attdet första viktiga uppdraget för den nya myndighetenblir att arbeta för förbättrade utbildningsvillkor isocialt och etniskt segregerade områden.På detta sätt vill regeringen att bra utbildning skage alla barn och i synnerhet utsatta barn och ungaökade framtida möjligheter.Anf. 45 ():Herr talman! Låt mig börja med att tacka utbild-ningsministern för det snabba och välvilliga svaret.Jag är själv lärare i engelska på en gymnasieskola ochmöter i min dagliga gärning de elever som jag talarom i interpellationen. Det ska bli med stor glädje somjag efter den korta sejour som jag harvarit här i - detta är min debut i kammarenoch kanske enda gången jag talar - får berätta förmina elever att det problem som ärderas stora sorg har tagits upp och behandlats. Såfungerar demokratin i Sverige.Det gläder mig att vi har samma uppfattning vadgäller vikten av att uppmärksamma de ungdomar somav olika anledningar inte når upp till kursplanens mål.Att utbildningsministern dessutom anser att densvenska skolan måste ha stor beredskap och kompe-tens för att kunna ordna en undervisning som utgårfrån varje elevs behov och förutsättningar är natur-ligtvis också gott och väl.Behoven i den svenska skolan är stora. Den ökadeindividanpassningen av undervisningen som avisera-des i interpellationssvaret är välkommen. I densvenska skolan, såväl som gymnasie-skolan, råder en skriande brist på speciallärare.Det har vi hört talas om från Folkparti-ets sida. Med speciallärare menar jag särskilt utbilda-de lärare med speciell kompetens att hjälpa elevermed särskilda behov. Vi har på och i vissmån gymnasieskolan fått tillgång till specialpedago-ger. Men deras huvudsakliga uppgift är inte att arbetamed eleverna individuellt eller i grupp utan derasarbete är mer administrativt. Deras arbete är viktigtoch behövligt, men vad skolan och eleverna i dagefterfrågar är speciallärare med genomgripande ut-bildning i såväl ett specialpedagogiskt förhållnings-sätt som för stadiet anpassade ämneskunskaper. Ensådan utbildning gavs tidigare vid universitet ochhögskolor och avslutades - tyvärr.Jag vet inte varför. Kanske utbildningsministern vet.Folkpartiet kräver som bekant att en speciallärarut-bildning ska inrättas.Min interpellation handlar emellertid mest om degymnasielever med utländsk bakgrund som harkommit sent till och vars kunskaper i engels-ka är otillräckliga. De har i de flesta fall gått i förbe-redelseklass , men eftersom engelska ärett färdighetsämne räcker inte deras kunskaper till föratt uppnå godkänt betyg - i första hand engelska A-kurs. Skillnaden mellan dem och de elever som harvuxit upp i och omgivits av engelska sedanbarnsben blir alltför stor. Engelska är på väg att blivårt andra språk här i landet. Vi lever i en anglosaxiskkultursfär. Engelska är ett högstatusspråk.