prot · GQ09116 · 2003-06-04 00:00:00 — En sak är jag rik-tigt säker på, och det är att det inte är kvinnan somska straffas och tvingas att lämna sitt hem. Det är densom hotar och slår som ska tvingas ändra sitt beteen-de.Fru talman! jag står bakom samtliga mina reser-vationer, men för att spara lite tid, som vi brukarsäga, yrkar jag enbart bifall till reservation 9 punkt 10angående frihetsberövande vid upprepad överträdelseav besöksförbudet.Mycket viktigt och mycket bra har blivit sagt härredan, jag ska inte upprepa allting vad tidigare talarehar sagt. Men man ska väl också säga att det finnsmånga män som blivit belagda med besöksförbudsom är mycket ångestfyllda, som inte vid något en-skilt tillfälle överträder besöksförbud. De här männenär i sig inget större problem, och för dem skulle detinte behövas någon förändring av lagstiftningen. Mendet finns också män som reagerar precis tvärtom närde får ett besöksförbud. De bryr sig över huvud tagetinte om att de har fått ett besöksförbud, att de brytermot lagen är helt ointressant. Det enda som är viktigtär att hämnas för att kvinnan vågade anmäla honom.För de här männen krävs det en förändring av lag-stiftningen. Den förändring som föreslås är ettväldigt bra steg, det behövs att mannen ska få ettbesöksförbud. Det behövs att besöksförbudet utökastill att gälla ett större geografiskt område. Men för-slagen räcker inte. Mot den man som fullkomligtstruntar i om det finns ett besöksförbud eller inte, sominte är intresserad av att han bryter mot lagen, som ärute efter att hämnas hjälper inte de här förändringar-na. Att hjälpa kvinnorna att få större trygghet skulledet behövas andra åtgärder, till exempel ett elektro-niskt övervakningssystem, som vi har hört om tidiga-re.Jag skulle gärna vilja säga att det geografiska om-råde för vilket ett besöksförbud kan ges skulle utökasytterligare. Men vi får ta det där proppen ligger ,jag tror inte att det blir någon större förändring. Mendet är inte bra att regeringen i propositionen i och försig uttalar sig att det här skulle kunna tänkas vara bra,men vi väntar. För de här kvinnorna som är utsattafinns inget som heter "vi väntar lite". För dem ärdetta verklighet , och det är ingen tröst attregeringen tycker att det i och för sig kanske skullekunna vara bra, men vi väntar och ser.Slutligen vill jag påpeka att de här i och för sigmycket integritetskränkande åtgärderna inte vidtas föratt straffa någon människa. Det är egentligen inte föratt straffa den här mannen som gör överträdelsernasom vi ska ha nya regler och en ny lagstiftning. Det ärför att skydda kvinnan. Det är därför vi ska ändralagstiftningen. Tyvärr når inte propositionen ochförslagen ända fram.Anf. 257 ELISEBEHT ():Fru talman! Jag säger som jag har sagt tidigare härfrån talarstolen när vi har debatterat våld i nära rela-tion. Jag har arbetat som frivillig i enkvinnojour, och jag är jätteglad för det oerhört starkaengagemang som finns i dessa frågor. Det har intealltid varit på det sättet.Mycket av det som sägs här är det väldigt lätt atthålla med om. Vi är alla frustrerade. Vi vill att det skabli bättre, och vi vill att det ska gå fortare. Jag villebörja med att säga detta innan jag går in på mitt anfö-rande.Det första jag vill ta upp är att jag tycker att vi skaförsöka att lämna begreppet kvinnomisshandel där-hän. Det leder tankarna fel. Det handlar om våld inära relation. Just den här lagen som vi nu talar om ärkönsneutral. Det står inte talat om man respektivekvinna, utan lagen är tillämplig på alla typer av för-hållanden där man bor tillsammans på en gemensamadress.Det kan alltså röra sig om samkönade relationer,om barn som utsätter sina föräldrar för våld eller omföräldrar som utsätter sina barn för våld, men detvanligaste är en mans våld gentemot en kvinna. Jagtror att vi skulle tjäna på att byta ut det gamla begrep-pet familjevåld och kvinnomisshandel. Det säger intevad det är fråga om. Jag tänker använda begreppetvåld i nära relation.Frågan om att kunna utfärda besöksförbud för envåldsam man - för det är ju det som det oftast är frågaom - i det egna hemmet har länge varit ett önskemålbland annat hos kvinnojourerna, men också blandandra som arbetar med att stödja kvinnor och barnsom drabbas av våld i hemmet.Det som utskottet nu debatterar är ju ingen ny lag,utan det är en gammal lag. Vad vi talar om är föränd-ringar i besöksförbudslagen som kommer att ge möj-lighet att utfärda besöksförbud i det egna hemmet ochför ett större geografiskt område än . Det är deutsattas behov av rörelsefrihet som avgör hur mycketstörre detta område ska vara. Det är därför som detleder fel att säga att området bör utgöras av kommu-nen eller områden runtomkring kommunen. Manmåste utgå från brottsoffret eller den utsattas behovav rörelsefrihet, och det kan alltså vara ett annat om-råde än kommunen.Lagen är alltså könsneutral. Även om det vanligt-vis rör kvinnor - det kan inte nog understrykas -kommer den här lagen att gälla också för andra fa-miljebildningar och andra samboförhållanden.Förslaget har ett väldigt tydligt brottsofferper-spektiv i och med att vi slår fast att det är den våld-samma parten som får vara beredd att lämna hemmet,och inte som när den utsatta kvinnan eller dendrabbade parten får lov att fly hals över huvud.Det är viktigt att hålla i minnet att det ofta finnsbarn med i bilden. Därför måste de myndigheter somblir inblandade verkligen ingripa, följa upp och geden hjälp som inte bara kvinnan och mannen behöver,utan också den hjälp som barnen behöver. Social-tjänstlagen är tydlig på den punkten, och den gerkommunerna ett alldeles särskilt ansvar.Socialtjänsten ska underrättas om att besöksför-bud har utfärdats och hålla en viss beredskap för atthjälpa till. Det kan till exempel bli fråga om att ordnaen ersättningsbostad för mannen - i de fall somhandlar om en man - men det kan också behövas attnågon är med när den som är utestängd från det egnahemmet ska hämta personliga tillhörigheter under dentid som besöksförbudet gäller.Fru talman! Det är också viktigt att se dessa för-slag i ett sammanhang. Tanken är den att den utsattaparten under skyddade former ska kunna bo kvar ihemmet och kunna bryta upp ur ett våldsamt förhål-lande som beslutet gäller. Därför kom-mer det nu att ges möjlighet att fatta beslut om såkallat interimistisk kvarboenderätt sombesöksförbudet gäller och en eventuell separation kansättas i gång.Genom BRÅ:s uppföljning vet vi att besöksför-budslagen inte har fungerat särskilt bra, i synnerhetnär det har gällt våld i nära relation. Enligt BRÅ:s sättatt se är det bästa man kan säga att kvinnorna upple-ver en viss upprättelse genom att samhället trott pådem och mannan har ålagts ett besöksförbud.Men BRÅ konstaterar att tryggheten inte nämn-värt har ökat. Överträdelser har inte betraktats meddet allvar som de förtjänat, och polisen har inte ut-vecklat ett bra arbetssätt för just de här fallen.Det är bara 7 av 21 polismyndigheter som har ar-betat fram rutiner för att följa upp besöksförbud inomsitt område. Det är, som sagt, inget vidare gott betygöver hur en i sig bra lagstiftning fallit ut i verklighe-ten.Det är förstås jätteviktigt att polisen har utarbeta-de rutiner och vet vilka åtgärder som ska vidtas, hurdet ska ske och också att polisen med sin närvarovisar upp sig, både för den ska skyddas och för densom har fått ett besöksförbud, och meddelar att mantänker se till att besöksförbudet efterlevs.Nu finns det förstås undantag. harnämnts som ett gott exempel. Där har man gett hund-förarna ett särskilt ansvar för att visa sin närvarokring den kvinna som ska skyddas och för att ta kon-takt med den person som har fått ett besöksförbud.Jag vet också att det inom polisen pågår arbetemed att utveckla program för bättre hot- och riskbe-dömning vid partnervåld. Regeringen skriver ocksåatt nu bör engagera sig för att tafram riktlinjer för alla 21 polismyndigheter. En myn-dighetsgemensam grupp ska arbeta med alla de frågorsom hänger samman med besöksförbud.Frågan - som här har tagits upp - är då:Kommer detta att öka säkerheten för den drabbadeparten? Ja, visst är detta en tydlig signal om att sam-hället ser oerhört allvarligt på de brott som vi nu talarom och att det är berett att vidta långtgående åtgärder,som utestängning från det egna hemmet ändå fåranser vara.Men det kan inte nog understrykas att det bara ärmed snabba reaktioner på överträdelser som besöks-förbudet kan öka tryggheten hos den som vi vill skaskyddas.Sammanfattningsvis är de här ändringarna i en re-dan tidigare bra lag befogade och syftar till att ytterli-gare förstärka brottsoffrens rätt till ett samhälleligtskydd. Men ingen lag - aldrig så väl formulerad - blirbättre än dess tillämpning i verkligheten. Det finnssäkert anledning både för riksdag och regering attmed intresse följa utvecklingen och självklart utvär-dera hur den nya lagen kommer att tillämpas efter detatt den har varit i kraft en tid.Jag yrkar bifall till förslagen i utskottets betän-kande och avslag på reservationerna.Kanhända att jag får repliker. Annars hade jagtänkt att bemöta en del av det som har sagts frånframför allt oppositionen, men jag sparar det, anting-en till mina repliker eller till justitieministern.Anf. 258 () replik:Fru talman! Till att börja med vill jag yrka bifalltill reservation nr 3. Jag glömde det i värmen.Elisebeht berör avsikten och hur manfrån majoriteten har tänkt att de nya skärpningarna ibesöksförbudslagen ska kunna tillämpas. Jag kännerdock en väldig oro när det gäller området för de allravärsta fallen och möjligheten till särskilt utvidgatbesöksförbud.I propositionen backar man verkligen långt. Manskriver att förbudet bara får omfatta de områden sompersonen brukar vistas i. Brukar vistas i när då, innankanske av trakasserier satte i gång?Är det Elisebehts åsikt att det ska vara som det varinnan hoten och trakasserierna började eller så somdet var när det särskilda utvidgade besöksförbudetmeddelades?På samma sätt sägs det att rörelsefriheten inte skainskränkas i större utsträckning än nödvändigt. I stör-re utsträckning än vadå, för att kunna gå fram ochtillbaka till jobbet? Eller ska man få ha ett större ochbredare livsutrymme än detta? Det här vill jag gärnaha lite utvecklat, för jag tror att det kommer att bliden stora diskussionen när lagen sedan ska tillämpasav våra domstolar.Jag vill också kort höra vad Elisebeht Markströmdrar för slutsats av att polisen vid några myndigheterinte har fokuserat tillräckligt på att ta med sig engläfsande hundpatrull till den person som hotar någoni en nära relation för att tala om att man tänker upp-rätthålla besöksförbudet. Är det tillräcklig fokus pådetta? Är det tillräcklig politisk styrning? Och ärElisebeht nöjd?Anf. 259 ELISEBEHT ()replik:Fru talman! När det gäller polismyndigheten vetju lika väl som jag att polismyndighe-ten så att säga verkar över sitt eget område. Det ärknappast , jag eller någon annan i riks-dagen som exakt kan tala om vad polisen ska göra.Men som svar på frågan varför just våld mot kvinnoroch barn inte har prioriterats i polisarbetet har jagsamma svar som jag tror att jag lämnade redan i denförra debatten, nämligen att det handlar om attityderoch värderingar. Våld mot kvinnor och barn är noginte, tror jag, den mest prioriterade frågan bland po-lismän. Det är det inte bland män generellt sett.När det sedan gäller frågan om hur stort områdetför besöksförbud ska vara tycker vi inte att besöks-förbudet ska gälla bara i en viss kommun. Vi harskrivit väldigt tydligt att det handlar om att det ärbrottsoffrets - jag säger brottsoffret även om det inteär någon som är dömd - behov av rörelsefrihet somska styra hur utvidgat det geografiska området skavara. Det får naturligtvis bli en bedömning från falltill fall. Att i lagstiftningen skriva in exakt hur stortdet ska vara låter sig knappast göras.Eftersom jag har lite talartid kvar skulle jag ocksåvilja säga, som kommentar till en av Folkpartietsreservationer, att frågan om äganderätten i det härförslaget är underordnad frågan om behovet av skydd.Ni har ju så att säga vänt på ordningen i er reserva-tion.Anf. 260 () replik:Fru talman! Men det nämns ändå att äganderätts-förhållandet skulle kunna spela roll för huruvida manska kunna meddela ett sådant förbud. Det tror jagverkligen inte att jag har missuppfattat. Frågan kom-mer trots allt att prövas eftersom den berörs nu.Jag är glad över att Elisebeht så tydligtsäger att det är ett brottsofferperspektiv som helatiden ska gälla. I propositionen betonas ändå väldigtstarkt att en person som meddelas besöksförbud, somnaturligtvis får sina rättigheter kraftfullt inskränkta,inte får vistas var han eller hon vill. Men det handlarom vem vi sätter i fokus för skyddet och solidariteteni en sådan fruktansvärd situation.Jag kan här inte annat än nöja mig med det svarjag får. Jag kan inte pressa ur Elisebeht Markströmmer, gissar jag. Men vi får återkomma och se hurlagen kommer att tillämpas, därför att den som till-lämpar lagen kommer att läsa propositionen och be-tänkandet. Majoriteten säger i stort sett bara att detsom står i propositionen är bra, men det är outtalathur "brukar vistas" och "nödvändigt" ska tolkas. Detär väldigt dåligt med tolkningsmaterial där.Okej, det är ett problem med attityder och värde-ringar hos polisen. Men då borde det ligga i regering-ens eller majoritetens intresse att med de politiskamöjligheter man har och om man ville använda dem,styra polisen, och göra det tydligt. Det har gått såmånga år då detta inte har varit tillfyllest, även omjag vill understryka att det i huvudsak har gått i rättriktning.Anf. 261 ELISEBEHT ()replik:Fru talman! Jag tror att är mer be-läst än vad jag själv är när det gäller juridik. Läserman ordentligt i propositionen och i författnings-kommentarerna ser man att det står oerhört tydligt attdet är brottsoffrets skyddsbehov som kommer i förstahand och att äganderätten kommer i andra hand. Där-emot kan man inte i alla lägen säga att man ska bortsefrån äganderätten, men den är alltså underordnad, ochdet är det som är det viktiga. Det står väldigt tydligtatt det inte har någon betydelse om bostaden ägs helteller delvis av den som får besöksförbud, inte hellerom det är en hyresrätt eller en bostadsrätt. Det harheller ingen betydelse om bostaden finns med i enkommande bodelning. Skyddsbehovet står som punktnr 1 och äganderätten som punkt nr 2.När det gäller regeringens vilja att styra polisenfattade ett beslut som harkommit att kallas kvinnofrid. Det innehöll en dellagförändringar men framför allt en mängd uppdragtill samhällets myndigheter, som jag tycker har flyttatfram positionerna väldigt väl när det gäller frågan omvåld i nära relation. Det skulle kunna gå fortare, ochdet skulle kunna hända mer naturligtvis, men den härfrågan står faktiskt högt upp på dagordningen. Varjeberörd myndighet har ett uppdrag att samverka ochatt återrapportera till regeringen, och vi kan alla följavad som sker år för år. En del av oss gör det på närahåll, bland annat jag själv, och jag kan säga att en heldel händer. Just i den här propositionen talas det omett särskilt uppdrag till just när detgäller besöksförbud.Anf. 262 ()replik:Fru talman! Med tanke på Elisebeht Markströmsengagemang och tydlighet i denna fråga är det förvå-nande att det inte händer mer. Varför kommer det intefler förslag? Är inte Elisebeht på att det inte har hänt mer, att ni inte harmäktat med mer än det som vi diskuterar?Jag är lite förvånad över den här lokalvårdar-stä-dar-diskussionen, att man ska benämna saker på ettannat sätt. Här är det familjevåld det gäller. Sedanspelar det ingen roll hur familjen ser ut. Jag måstefråga Elisebeht om det är därför somregeringen inte har lagt fram något förslag om attlägga in överträdelser mot besöksförbudslagen i grovkvinnofridskränkning? BRÅ föreslår ju i sin senasterapport att regeringen ska se över detta, men vi harinte sett någonting av det.Uppföljning finns det inte många uttryck eller åt-minstone inte insatser för i betänkandet. I BRÅ:srapport från skriver man ju att man måsteförstärka uppföljningen av besöksförbudet, för möj-ligheten till besöksförbud är inte starkare än möjlig-heten till uppföljning. Vad tänker Elisebeht Mark-ström och Socialdemokraterna göra åt dessa brister?Kom inte med snacket om att ni avsätter mer pengartill poliserna! Visst har de tillförts mera pengar, menni har ju dragit bort en massa resurser till det nyaradiokommunikationssystemet. Under rådande om-ständigheter kan inte polisen prioritera de här frågor-na.Anf. 263 ELISEBEHT ()replik:Fru talman! I mitt svar till redo-gjorde jag lite grann för vad som har hänt sedan detsenaste riktigt stora beslutet i 1998 som harkommit att kallas för kvinnofrid. Jag drar mig för attupprepa det. Det vi nu behandlar är egentligen enförändring i en redan befintlig lagstiftning som rörbesöksförbudet.BRÅ har givit svidande kritik, tycker jag, mot hurbesöksförbudslagen efterlevs, och det finns all anled-ning att ta den till sig. Det finns ingen av oss social-demokrater som är nöjd med detta. Tvärtom ska na-turligtvis kvinnornas och de drabbades säkerhet ochtrygghet öka genom att besöksförbudet i det här fallethar ett oerhört tydligt brottsofferperspektiv. Det är pådet sättet som man stegvis kan flytta fram positioner-na och har så gjort under säkerligen de åtta-tio se-naste åren just när det gäller brottsoffer överlag, därvåld i en nära relation är en del av de brott som vi nutalar om.Jag tror att medvetet har miss-förstått i vart fall någon detalj när hon i sitt anförandesäger att detta väl kommer att ersätta häktning. Nukommer man i stället att utfärda besöksförbud. Menbesöksförbud handlar ju om att man ska kunna utfär-da det innan ett brott har begåtts. Häktning kan manta till när ett brott har begåtts. Det är en väsentligskillnad, tycker jag. Det förstår säkert också om hon läser ordentligt i den text somfinns.När det finns grund för häktning kommer åklagareatt häkta. Det är jag alldeles övertygad om, och jaglitar faktiskt på att man klarar att göra sitt arbete.Anf. 264 ()replik:Fru talman! Man blir alltmer förvånad när manhör Elisebeht redogöra för när det här skaanvändas. Vi vet att av de besöksförbud somdet ansöks om görs av människor som har eller harhaft en nära relation, och anledningen är att de fak-tiskt har blivit utsatta för väldigt kraftiga trakasserier,i de flesta fall misshandel. Det är klart att det är i defallen som besöksförbuden också kommer att tilläm-pas. Det är så verkligheten ser ut, Elisebeht Mark-ström. Titta på det!När det gäller den här risken säger jag inte att detär så, jag vill inte att det ska vara så, men när manpratar med människor som arbetar med detta daglig-dags, familjevåldsutredare, människor på kvinnojou-rerna, kommer det fram att de är allvarligt oroadeöver att det här ska användas i stället för häktning,där man ändå har en trygghet.Elisebeht säger att man under skydda-de former ska kunna bo kvar i sitt hem. Hur skyddatär det när gubben springer omkring med nyckeln påfickan och kan gå in när han vill eller skicka in sinakompisar?Elisebeht säger dessutom att polisenska visa upp sig och det ska vara snabba reaktioner.Men var finns de poliserna som ska visa uppsig? Uppföljningen är ju totalt undermålig. Regering-en har inte ens kunnat utfärda föreskrifter om hurpolisen bör följa upp det här. Det är dags att agera nu.Anf. 265 ELISEBEHT ()replik:Fru talman! Rätt som det var tänkte jag: Tommatunnor skramlar mycket. Det sig vid är egentligen inte så mycket sak-frågan, utan jag känner mer att det handlar om ettslags vilja att kritisera. Om nu harförstått att när det finns grund för häktning kommeråklagaren att häkta, när det finns grund för en polisatt utfärda ett besöksförbud med hjälp avatt ta mannen med sig till polisstationen för förhörkan ju lägga till rätta de missupp-fattningar som hon påstår sig finna bland just familje-rättssekreterare. Jag har väldigt svårt att tro att inteens de skulle förstå vad det här går ut på.Här handlar det ju om att ligga steget före, attkunna förebygga brott och våld, oftast gentemot enkvinna i det gemensamma hemmet. Det är det helalagstiftningen syftar till. Jag vet inte om är ute efter att vi egentligen inte borde ha detbesöksförbud som kommer att gälla det egnahemmet.Egentligen tror jag att mest ärlite sur över att inte de skrivningar som hon självföreslog till betänkandet kom in i betänkandetextenutan hamnade som en särskild motivering på utsidanså att säga. Där framgår ju precis det som CeciliaMagnusson hyser farhågor för och i sådana fall fort-sätter att sprida helt felaktiga farhågor. Åtminstonetror inte jag åklagare och polis om att använda ettlagrum vid sådana tillfällen där ett helt annat lagrumska användas.Anf. 266 () replik:Fru talman! Elisebeht är mycket enga-gerad i de här frågorna. Det är bra attElisebeht också kritiserar polisen för attde inte prioriterar de här frågorna tillräckligt. Jaghoppas att justitieministern som sitter och lyssnar ochsnart ska ge sig in i debatten också tar detta med sig.Elisebeht har jobbat länge i kvinno-jour, säger hon, och jag är övertygad om att så ärfallet. Då undrar jag om Elisebeht verkli-gen har uppfattningen att kvinnojourerna är nöjdamed de förslag till ändringar i besöksförbudslagensom nu läggs fram. I så fall är de signaler som jag ochtydligen mina borgerliga oppositionsvänner har fåttfrån både brottsofferjourer och kvinnojourer felakti-ga.De signaler vi får är att detta inte är tillräckligt.De föreslagna åtgärderna är inte tillräckliga. Män somständigt överträder besöksförbudet måste kunna fri-hetsberövas betydligt snabbare och oftare än i dag.Och vi måste kunna ha en elektronisk övervakningeller åtminstone något sätt för att hindra de här män-nen som fullkomligt struntar i att det finns ett besöks-förbud. Det är i vart fall de signaler jag får. Jag skullegärna vilja ha svar på frågan om det här verkligen ärtillräckligt.Anf. 267 ELISEBEHT ()replik:Fru talman! Kvinnojourerna har nog inte någonsamfälld uppfattning. Det finns ungefär 150 stycken,och deras uppfattning kan väl vara lite olika blandannat beroende på vilken information man har fått omvad förslaget egentligen innehåller.Det har varit ett krav från kvinnojourerna att tek-niken med fotboja bör utvecklas så att man så att sägakan vakta mannen på håll. Det är alldeles riktigt. Mende kvinnojourer som jag har pratat med, som har tagittill sig den information som finns i betänkandet ochsom finns i BRÅ:s förstudie vad gäller elektroniskövervakning eller fotboja, förstår att en falsk trygghetär värre än att inte ha sådan utrustning, särskilt somman vet att polisen absolut inte kan finnas på platstillräckligt snabbt när det här larmet går.Det man kan åstadkomma är att i efterhand do-kumentera att en överträdelse har ägt rum. Det kanman göra. Man kan också på goda grunder anta attvissa män kommer att avhålla sig från att överträdabesöksförbudet för de vill inte figurera i register gångpå gång för den här typen av brott.Men de riktigt farliga männen, om jag säger så,som har en tidigare kriminalitet bakom sig och som ärdominanta och våldsamma inom familjen, framförallt gentemot kvinnan och sina barn, respekterar intedetta utan kommer sannolikt att överträda. Det ärockså den erfarenhet som man har redovisat i BRÅ:sförstudie. Exakt det här säger man. Och många kvin-nojourer säger då att det är bättre att avvakta till dessman har den teknik som är säker. Vi vill inte varamed om att man så att säga överraskas på det härsättet.Anf. 268 () replik:Fru talman! kom det helt plötsligt nya frågor.Först säger att polisen inte harresurser att komma till platsen när signalernakommer. Vilken ny teknik skulle förändra det? Dettycker jag är en bra fråga som det skulle vara intres-sant att få ett svar på.Tekniken finns. Kombinera den med att upprepa-de överträdelser av besöksförbudet ska innebära fri-hetsberövande. Eftersom vi får bevisning varje gångden elektroniska övervakningen visar att överträdelsehar skett kommer vi också åt att vid upprepade över-trädelser tillämpa frihetsberövande.