prot · GQ09111 · 2003-05-26 00:00:00 — Omvårdnadsförvaltningschefen i är avannan uppfattning och menar att de med största san-nolikhet kommer att få ett arbete efter avslutad ut-bildning.Jag vill först säga att jag som ansvarigt statsrådinte kan gå in i några detaljer eller ifrågasätta de be-slut som i tagit.Det är myndighetens uppgift att göra dessa bedöm-ningar för att sedan fatta beslut.Jag är liksom alla andra mycket angelägen om attdet finns en fungerande samordning i arbetsmark-nadspolitiken. Samordningen har också satts på storaprov då telekomindustrin lagtstora varsel runtom i landet.Innan jag blev statsråd så var jag regeringenskontaktperson med uppdrag att överlägga med Erics-son kring de omfattande varslen om uppsägning somEricsson gjorde. Min bild är att samordningen funge-rar väl på de flesta orter som drabbats. Arbetsgivarnahar tagit ett stort ansvar, och inblandade aktörer somarbetsförmedlingen och kommunerna har en bra sam-ordning av insatserna.AMS har också presenterat en kartlägg-ning av de insatser som gjorts i samband med de storavarslen om uppsägning inom telekombranschen.Även denna kartläggning visar att samverkan mellanparterna och myndigheten fungerat väl och att arbets-givarna tagit ett stort ansvar vid omställningen förpersonalen.När det gäller den mer kontinuerliga samverkanoch samordningen av arbetsmarknadspolitiken så harde regionala och lokala aktörerna ett stort ansvar atthitta fungerande arbetsformer. För att underlätta ochstimulera den samverkan har regeringen inrättat ettpar arenor, till exempel regionala kompetensråd,regionala tillväxtprogrammen och arbetsmarknads-nämnderna.Jag vill här framhålla de regionala kompetensrå-dens utvecklingsmöjligheter för samordningen av tillexempel utbildningsinsatser på både regional ochlokal nivå. I detta sammanhang är det viktigt att deinblandade aktörerna skaffar sig en gemensam om-världsbild av arbetsmarknadens utbud och efterfråganbåde . Det jag nu kommer att tainitiativ till är att utveckla former för att kunskapernasom finns i till exempel de regionala kompetensrådenbättre och kontinuerligt tas till vara inom arbetsmark-nadsmyndigheterna.Anf. 193 HANS ():Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Visstgörs det bra saker. Men finns uppenbarligenproblem ute i landet. Exemplet från visar pådet. har drabbats svårt att telekomkrisen. Manhar satt in en rad åtgärder för att hjälpa tidigare tele-komanställda att komma tillbaka till arbetslivet.Bland annat har anställda som sagts upp frånEricsson erbjudits att gå in i ett så kallat omställ-ningsprogram, vars syfte är att hjälpa de drabbadepersonerna att hitta ett nytt arbete eller lämplig om-skolningsutbildning. 13 deltagare i programmet haranmält sitt intresse för att omskola sig till underskö-terskor. Det är ett välkommet personaltillskott i vår-den.I dag behöver 9 000 personer hjälp att omskolas.Man räknar med att har ca 3 000 av dessaännu inte fått relevant utbildning. Därför behövsprocessen snabbas på. Därav mitt exempel från Gäv-le.Det problem som har uppkommit är att man hartagit fram en bra utbildning som skulle kosta 500 000kr att genomföra. har man från länsarbets-nämnden och arbetsförmedlingen i sagt nejberoende på att det inte finns någon jobbgaranti.Från omvårdnadsförvaltningen säger man att dettaändå skulle vara en bra utbildning, som sade, eftersom det fattas människor i vården.Dessa människor skulle sannolikt få ett jobb eftergenomförd utbildning.Det innebär att man blir fundersam. Problemet är att det går för långsamt att skola om männi-skor. Det är många som inte snabbt är ute i arbete.Det som händer i är därför oroväckande.Samtidigt som man inte får fram pengar till ut-bildningen lämnar man tillbaka tillstaten. Det är pengar som inte har använts fastän de äröronmärkta till åtgärder för omskolning av arbets-kraft. Det beror på att man att man inte hittar utbild-ningar som uppfyller de kriterier som sådana utbild-ningar ska ha. Det kan man förstå när den av migbeskrivna utbildningen inte tillåts. Jag tycker att manska snabba på processen för detta.Folkpartiet har sagt att arbetsförmedling-en skulle kunna få konkurrens från andra aktörer iförmedlingsverksamheten. Delar av servicefunktio-nen i arbetsmarknadspolitiken med jobbförmedlingoch yrkesutbildning kan till stor del genomföras avandra aktörer som utbildningsföretag, komvux, folk-högskolor, etcetera. Detta skulle kunna leda till enframväxt av en rad nya arbeten och en rad nya aktörerpå arbetsmarknaden som förmedlar jobb.Detta skulle i och för sig innebära att AMS i dessnuvarande form läggs ned för att på central nivå er-sättas av en förhållandevis liten organisation för renamyndighetsuppgifter och tillsyn. Jag vill fråga stats-rådet om han kan tänka sig att förändra AMS roll ochlägga ned AMS i nuvarande form för att skapa ut-rymme för fler aktörer i förmedlingsverksamheten såatt denna process ute i landet snabbas på.Anf. 194 Statsrådet ():Fru talman! i länhar svarat på frågan om man har förbrukat pengarnaeller inte. Länet har drabbats av hög arbetslöshet ochmånga varsel. Det kan framstå som anmärkningsvärtatt man inte förbrukar pengarna. En förklaring till attalla medel inte förbrukades var attlänet haft en väldigt stor andel personer i arbetsmark-nadspolitiska program. Det har utgjort avobalansen. Marknaden har varit mättad på program-åtgärder. Det problemet har länet nu kommit till rättamed. Länets förbrukning ligger i fas med tillde-lade medel.Enligt uppgifter från var or-saken till att förmedlingen inte beviljade pengar tillutbildningen, som vi nu debatterar, att man jobbarmed en så kallad jobbgaranti där arbetsgivarna skalova arbete efter avslutad utbildning. I det aktuellafallet fick inte arbetsförmedlingen ett sådant löfte.Eftersom arbetsförmedlingen och kommunen harandra fungerande samarbetsprojekt som bland annatriktar sig till vården och gäller utbildning av under-sköterskor valde förmedlingen att inte bevilja utbild-ning för de personer som har lyft frami sin fråga. Detta enligt uppgifter från i län.Den sista fråga som ställer är omvi beredda lägga ned AMS, om jag förstod det rätt.Vi har stor tillit till vår arbetsmarknadspolitik ochtill AMS förmåga att administrera den politiken. Denbygger på en idé som jag har förstått att inte allapartier delar. Den idén är att trygga människor ocksåär människor som är villiga och benägna att delta iförändring. Det är precis det vi behöver. Förmåga attställa om i produktion är också möjligheten för till-växt . Vi behöver människor som vågarvara med och ställa om, som vågar vara med ochstrukturrationalisera, som vågar göra det för att de vetatt de inte blir godtyckligt uppsagda, för att de vet attde har en arbetsmarknadsmyndighet som servar ochhjälper till när man blir utan jobb. Därför kan vi fort-farande ha en i förhållande till övriga relativtlåg arbetslöshet, ett friskt näringsliv och rätt bra jobbmed löner som människor kan försörja sig hyggligtpå.Anf. 195 HANS ():Fru talman! Jag har också fått den här uppgiftenfrån i . Men jag tyckerändå att det är märkligt att man säger nej till utbild-ning av vårdpersonal när det känns som att det är bristi dag och kommer att bli ännu mer brist i framtidenmed tanke på de pensionsavgångar som kan förvän-tas.Sedan gäller det AMS. revisorer harriktat omfattande kritik mot hur AMS styrinstrumentfungerar. Det anses ju ha dåligt genomslag bland deanställda och sakna koppling till problemanalys ocharbetsmarknadsprognoser. Då har vi i sagtatt vi inte tror att AMS problem kan organiseras bort.Det är orsaken till att vi tror att AMS roll borde för-ändras och renodlas till att omfatta myndighetsfunk-tioner medan de platsförmedlande verksamheternaoch andra åtgärder för att stärka den enskilda skabedrivas av andra, konkurrerande aktörer.Det är ju så att om vi inte ska upp-täcka att har både arbetslöshet och arbets-kraftsbrist måste omskolningen av arbetstagare blieffektivare. är situationen den i mitthemlän att av företagen i länet serbristen på rätt utbildad arbetskraft som det störstaproblemet när det gäller att förbättra tillväxten genomatt låta företagen expandera. har vi denstörsta ungdomsarbetslösheten i landet, och även allaåldrar inräknat är arbetslöshetssiffrorna i Gävleborgbland de högsta i landet.Att låta arbetsförmedlingen få konkurrens frånandra aktörer när det gäller förmedlingsverksamhetentror jag därför vore bra. Det skulle kunna snabba uppprocessen för de arbetstagare som har fått lämna enbransch i nedgång så att de snabbare kan få jobb iföretag i andra branscher, som är i behov av arbets-kraft. Sådana branscher finns ju bevisligen. Det ser vii . Det som efterfrågas av privata företag ärbland annat yrkesutbildad personal, och det som ef-terfrågas av den offentliga sektorn är bland annatsjukvårdsutbildad personal. Det är ändå väldigtmånga människor, förhållandevis, som är utan jobbsom skulle kunna komma in i de branscherna. och kompetens har vi. Det gäller att så att sägamatcha detta.Det är också viktigt att poängtera att ytterst hardet offentliga ansvaret för förmedlingsverksamheten.I glest befolkade kommuner, orter med lite folk ocharbetsmarknadssvaga områden i finns det såklart inte alltid underlag för privata aktörer. Då måstedet offentliga träda in. Då har mycket gjorts, somstatsrådet har sagt, för att förbättra den regionala ochkommunala arbetsförmedlingen. Det ska också fort-sätta. Det arbetet är viktigt.Ett centralt styrinstrument för arbetsmarknadspo-litiken som jag tycker skulle kunna vara intressantvore införandet av en omställningspeng för individen.Systemet skulle då kunna skapa ökad valfrihet. Denarbetslöse vänder sig till en arbetsförmedling för attfå hjälp. Den enskilde ansöker då om en omställ-ningspeng, och hur stor pengen ska vara avgörs ut-ifrån vilka åtgärder som krävs. Direkt vid den förstakontakten med jobbkontoret delas därför de arbetssö-kande in i olika grupper utifrån den enskildes behov.Man kan kalla det för att ge den arbetssökande enprofil. En sådan indelning finns i exempelvis Hol-land.Om det konstateras att den arbetssökande snabbtkan få ett nytt jobb inom sin profil behövs det ingenstörre insats från arbetsförmedlingens kontor på or-ten. Då kan man i stort sett få jobb på egen hand. Menom den arbetssökande behöver någon form av utbild-ningsinsats eller åtgärd för att få ett nytt jobb och detdärmed tar att få jobb bedöms också dettaför att man ska se vilken profil denna person behöveroch hur det tar innan personen i fråga kan fåjobb, alltså hur länge man ska vara i åtgärd, helt en-kelt, innan man får ett nytt jobb. Min fråga till stats-rådet gäller hur han ser på införandet av ett sådantstyrinstrument, det som populärt kallas omställnings-peng.Överläggningen var härmed avslutad.29 § Svar på interpellation 2002/03:377 omfinansiell samordningAnf. 196 Statsrådet ():Fru talman! har ställt fyra frå-gor till mig om finansiell samordning:1. Avser jag att hindra lokala modeller för finansiellsamordning om inte alla fyra parter deltar?2. Är jag beredd att göra undantag beträffande denföreslagna begränsade målgruppen om man lokaltså önskar?3. Är jag beredd att göra undantag beträffande före-slagna begränsningar av de belopp som ska kunnasamordnas?4. Avser jag att tvinga de framgångsrika försöken iLaholm, med flera orter att avbryta sinverksamhet i dess nuvarande form?Syftet med det förslag som bereds inom Re-geringskansliet är att den finansiella samordningenmellan olika huvudmän inom rehabiliteringsområdetska underlätta en effektiv resursanvändning.De disponibla resurserna ska användas för sam-ordnade insatser som syftar till att den enskilde skauppnå förmåga till eget förvärvsarbete.Lagrådsremiss har förelagts Lagrådet, och Lagrå-det ställer sig bakom lagförslaget. Regeringen avseratt lägga propositionen till i år.Mina svar på frågorna är följande.Fråga ett: Samtliga parter behövs om man skakunna uppnå målet för den finansiella samordningenför samtliga inom målgruppen. En finansiell samord-ning mellan två eller tre parter har betydligt sämreförutsättningar att bli lika effektiv som en samordningmellan samtliga fyra parter. Med hänsyn till syftetmed finansiell samordning överväger fördelarna medett krav om att samtliga fyra parter ska delta. För attundvika att enskilda individer hamnar i en gråzonmellan olika myndigheter behövs därför ett aktivtdeltagande från samtliga berörda parter.Fråga två: Förslaget som bereds är utformatutifrån en tänkt målgrupp. Målgruppen är människorsom är i behov av samordnade rehabiliteringsinsatserfrån flera av de samverkande parterna för att uppnåförmåga till eget förvärvsarbete. Insatserna inom denfinansiella samordningen ska användas där det ärbefogat, nämligen för personer i förvärvsaktiv åldersom har behov av samordnade insatser. Det är ocksåen förutsättning för att länsarbetsnämnden ska kunnadelta i samordningen. Statens medverkan finansierasav sjukpenninganslaget, vilket förutsätter motsvaran-de minskning av utgifterna för sjukpenning om intestatens kostnader ska öka.Fråga tre: satsar regeringen 5 %av sjukpenninganslaget på olika samverkansformer.Det kan naturligtvis inte på förhand avgöras om 5 %är en rimlig omfattning av statens resurser för attbedriva finansiell samordning. Som jämförelse kannämnas att i Socsamförsöket på disponera-des av sjukpenninganslaget förfinansiell samordning , vilket motsva-rade av budgeterade kostnader. I Finsamförsökenfick högst av de beräknade kostnaderna försjukpenning och rehabiliteringsersättning disponerasför olika typer av insatser i syfte att minska sjukpen-ningkostnaderna. Mellan och användes. Motbakgrund av dessa erfarenheter och med hänsyn tillatt av de budgeterade utgifterna för sjukpenningska avse resursinsatsen för både försäkringskassanoch länsarbetsnämnden kan enligt regeringens upp-fattning detta ge en rimlig omfattning av resurser förfinansiell samordning. Regeringen avser att noggrantfölja användningen av resurserna.Fråga fyra: Frågan om Socsamförsökens framtidautformning bereds i Regeringskansliet.Jag avser att återkomma i frågan.Anf. 197 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka för svaret.Jag tycker att regeringens bristande insikt om värdetav en lokalt utformad möjlighet till finansiell sam-ordning är allvarlig och att det är närmast tragiskt atten genialisk idé, att använda passiva sjukförsäkrings-pengar till aktiva åtgärder för att rehabilitera och kapavårdköer, möts med en sådan misstänksamhet.Min och kritik mot hur regeringenhar hanterat frågan om finansiell samordning ärmycket allvarligt menad. Jag vet också att mångadelar kritiken.För det första: Regeringen står inte för de över-enskommelser man gör, vilket för mig och Center-partiet är en hederssak.För det andra: Regeringen tar inte till vara de po-sitiva erfarenheter som gjorts av finansiell samord-ning under ett flertal år.För det tredje: Regeringen lyssnar inte på denkraftfulla kritik som lämnats mot departementsförsla-get utan levererar i stället en så gott som likadanlagrådsremiss.För det fjärde: Regeringen oroar, retar upp ochförsvårar för verksamheter som är i gång på ett all-deles utmärkt sätt. Jag nämner och Finspångsom exempel.Hösten 2000 gjorde , ,och Socialdemokraterna i samband medbehandlingen av den nationella handlingsplanen förhälso- och sjukvård en mycket viktig överenskom-melse som resulterade i ett tillkännagivande, utifrånen centermotion, om finansiell samordning utifrånlokala önskemål och behov. Ikraftträdandet ochhandslaget gällde . Regeringenlevererade inte överenskommet förslag, trots idogaoch konstruktiva insatser från, låt mig säga det,främst och undertecknad. Därefter hop-pade av uppgörelsen.Jag tycker att den här historiebeskrivningen ärviktig att ge för att göra klart var ansvaret i stor ut-sträckning nu ligger för att många människor inte fården vård och den rehabilitering som de så väl behö-ver.Förslaget i lagrådsremissen har enligt min ochCenterpartiets uppfattning främst tre grundläggandesvagheter.För det första: Det är tydligen ett måste att allafyra av kommun, landsting, länsarbetsnämnd ochförsäkringskassa ska delta. Här svarar ministern attfördelarna med ett krav på fyra deltagande överväger.Låt mig då ställa en följdfråga. Om man i ett läntycker att man vill ha en annan form och finner också har en form som fungerar bra, även om detinte är enligt ministerns optimala önskemål, är det dåalldeles omöjligt att kunna få ett undantag och följaen annan modell?För det andra: När det gäller målgruppen begrän-sas ju den utomordentligt kraftigt jämfört med vadhandslaget sade. Här har jag också en följdfråga. Omman lokalt tycker att man har bättre synpunkter ochidéer än vad ministern och regeringen har, är det dåhelt omöjligt att kunna finna lokala lösningar?För det tredje: De belopp som samordnas är intealls tillräckliga. I vår uppgörelse talades om ; nuär det av sjukpenninganslaget. Jag ställer sammafråga här: Är det så omöjligt att kunna lyssna på lo-kala synpunkter och krafter och ge öppningar där?Slutligen, fru talman, undrar jag vad som menasmed att man nu överväger , ochandra lokala projekt. Är det öppningar för att de skakunna få fortsätta? Och har ministern besökt Laholmoch ? Det skulle vara intressant att få beskedom.Anf. 198 ():Fru talman! Det förslag som regeringen har lagtfram i lagrådsremissen är i sanning alltför begränsan-de och begränsat. Målgruppen är som vi hört de somstår längst från arbetsmarknaden. Det är dock sjuk-kassan som ska betala, trots att det rör sig om socialakostnader och kostnader för arbetsmarknadsåtgärder.Visst kan det statliga samarbetet mellan försäk-ringskassa och länsarbetsnämnd vara mycket kon-struktivt och bidra till mindre inlåsning och att flerbyter arbete. I en undersökning visar det sig också att70 % av dem som var sjukskrivna blev friska när debytte arbete, så visst går det att tjäna sjukpenning här.Var femte sjukskriven är faktiskt också arbetslös, sådär kan också sjukkassan dra fördelar av ett samar-bete med länsarbetsnämnden. Men det är ju inte rik-tigt detta vi talar om i det här fallet. Det förefaller migmärkligt att sjukkassan ska betala för arbetsmark-nadsåtgärder, som tycks vara det huvudsakliga måletför samverkan med kommuner och landsting såsomdet beskrivs i lagrådsremissen.Enligt regeringens förslag ska det vara fyra parteri alla samarbeten, trots att de allra flesta samverkans-projekt involverat färre parter, nämligen två eller tre.Det gäller särskilt de projekt där man redovisat re-sultat för att minska antalet sjukskrivna och dra nedpå sjukskrivningsperioderna. Detta bör ju vara detviktiga om ska vara med och beta-la, trots allt.Samarbetet mellan och sjuk-vården tycks vara ganska bortglömt. Det är ju dennasamverkan som visat sig ge resultat och få tillbakasjukskrivna till arbetet snabbare. En stor administrativöverbyggnad riskerar att göra detta alldeles förkrångligt.Ännu viktigare blir detta samarbete när försäk-ringskassan inte har den första kontakten med desjukskrivna förrän . sjunker ju sannolikheten för att man nå-gonsin ska komma tillbaka till arbetet. Rehabiliter-ingsarbetet måste komma i gång omgående.För att undvika sjukskrivning där man i onödanstår och väntar i långa köer är det viktigt att dettasamarbete mellan sjukvård och försäkringskassaverkligen sätts i fokus. Det gäller också utredningenvid svårdefinierade diagnoser och vad man ska sättain för åtgärder som kan hjälpa den enskilde som kän-ner sig för dålig för att arbeta. Det är också viktigt,kanske inte minst, för att hantera sjukskrivningspro-cessen. Det här är väldigt viktiga och väldigt dyrbaraaspekter.Jag tänkte slutligen ta upp tråden om den lokalasamverkan. I inleddes ensamverkan mellan och sjukvårdenför . kommer detta projekt attvara i full gång. Det visade sig att försäkringskassaninte kunde vara med och bygga upp de medicinskateam med många olika specialiteter inom vårdenrepresenterade som ska hjälpa framför allt dem medsammansatta och svåra diagnoser. Dessa team har dåbyggts upp och finansierats av . När sedanen sjukskriven patient kommer kan försäkringskassanvara med och betala.Det här är ett exempel, tycker jag, där man bordeha öppnat för en vidgad möjlighet till samarbete därförsäkringskassan skulle kunna vara med i störreutsträckning än . Jag ser väldigt få möjlighetertill detta i de förslag som finns i lagrådsremissen.Min fråga till ministern är: Vad avser ministern attvidta för åtgärder, om några, för att förbättra samver-kan just mellan försäkringskassor, sjukvård och reha-biliteringsinstanser i syfte att få lägre sjukskrivnings-kostnader?Anf. 199 BO ():Fru talman! Dagens många interpellationer harinte varit någon höjdare för regeringen eftersom degång på gång tycks handla om att regeringen är såoerhört seg i alla frågor. Alldeles pratades detom direktiv som hade med arbetskraftsinvandring attgöra; talades det om kompetenskontonsom väl kunde dröja hur länge som helst. Något tidi-gare har vi diskuterat vårdgarantin, en idé somfördes fram och som har vansköttsav regeringen i åratal.Nu diskuterar vi, på grund av , frågan om finansiell samordning. Dentankegången fördes fram av politiker från olika partier som jobbade ihop ibohuslandstinget och kom på idén att det kanske ändåvar bättre att människor fick operationer och behand-lingar än att de fick sjukskrivningspengar i väntan påatt få sin operation och behandling.Det är rätt länge . Ett barn som konci-pierades då skulle vara myndigt , somvi fortfarande håller på och harvar, som vi gör i de-batten , för att försöka få fram ett regeringsför-slag senare.Motståndet har som sagt varit stort. När vi hadeen borgerlig regering fick vi till stånd en lagstiftningsom gjorde det möjligt med försöksverksamhet. De såkallade Finsam- och Socsamförsöken var grundade påpropositioner som lades fram av den dåvarande re-geringen.Sedan fick vi till och med en utvärdering -de barn som föddes då ska väl snart börja skolan,antar jag - och den var mycket positiv. Den gjordesinte av och . Den skulle näs-tan ha kunnat göras av dem, men den gjordes avRiksförsäkringsverket och . Jag i handen. Jag tror att jag har visat den för sjustatsråd i kammaren och gett bort allaexemplar utom det här. Vill statsrådet låna det skahan få göra det, annars får vi försöka skaffa exemplarpå annat sätt.Utvärderingen visade att år 3 hade man sparat 9 %av kostnaderna. År 5, som inte har redovisats i det härbetänkandet, men som går att ta reda på via de bådamyndigheterna, var besparingen uppe i avsjukskrivningskostnaderna i landet. Det handladealltså om miljardbelopp om det gick att överföra tillhela landet. Hur pass mycket man kan multiplicerakan man alltid diskutera.Nu kommer ett förslag att döma avinterpellationssvaret. Om man läser den offentligalagrådsremissen ser man ju att de remissynpunktersom har kommit från några remissinstanser uppen-barligen har handlat om att man tycker att det var enväldigt snäv avgränsning i den departementsstencilsom fanns. Man ifrågasätter från olika remissinstan-ser, exempelvis landstingsförbund och kommunför-bund, de krav på att alla fyra ska vara med, som Ken-neth har varit inne på tidigare i diskussio-nen. Man ifrågasätter att det är en alldeles för snävmålgrupp. Det rör sig uppenbarligen om max 280 000personer, enligt vissa beräkningar kanske 100 000personer i vårt land.Jag har några frågor, jag vet inte vilket nummer iraden av dem som har ställts till företrädare för densocialdemokratiska regeringen. Min första fråga tillstatsrådet är: Vilket intryck har regeringen tagit avremissinstanserna? Jag hittar inte några sådana in-tryck. Men det kanske är jag som har läst slarvigt.Min andra fråga är om statsrådet tror att den sats-ning han själv ska föreslå kommer att fåeffekt ekonomiskt. Om han tror att den kommer att fåeffekt, varför skulle inte ett friare system få ännustörre effekt?Anf. 200 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror att det är den sjätte interpel-lationen som jag svarar på. Flera har handlat om tid-punkter för förslag som läggs fram, och det kritiseras.Det är klart att kan kritiken vara rätt.