prot · GQ0985 · 2003-04-04 00:00:00 — Hur ska tillexempel en irakisk kurd våga gå till irakiska ambas-saden för att skaffa de giltiga handlingar som kräver för att man ska få sina omdagen?Strax före krigsutbrottet i avvisades asylsö-kande till norra trots deras bevisligen välgrunda-de oro inför det direkta krigshot som då förelåg. ansåg då att man inte kunde ta hänsyntill händelser som eventuellt kunde komma att uppståoch till ett krig som inte startat, och om det skullestarta hade det i varje fall inte startat när fattade sitt beslut, och så fortsatte man attavvisa asylsökande till norra . Avslagen kom pålöpande band.Nu har man ändrat uppfattning. tycker man attdet finns skäl att ta hänsyn till ett framtidscenario. Nuvill man vänta med att fatta beslut till efter kriget. Detkan inte jag tolka på annat sätt än att man hoppas attde asylskäl som finns har undanröjts efter kri-get.Rätten till skydd för den som flyr undan väpnadkonflikt är tillämplig även på flyktingar från Irak.Men väljer alltså mitt under brin-nande krig att inte tillämpa denna regel. I stället tän-ker man hålla dessa redan så utsatta människor iovisshet om deras öde och effektivt omintetgöra möj-ligheterna till integration i det svenska samhället.Jag skulle vilja veta hur regeringen kan accepteraatt obstruerar - jag tycker nämligenatt det är en obstruktion - mot utlänningslagen ochstoppar beslut om ärenden som gäller flyktingar frånIrak så länge kriget pågår. Vari ligger rättssäkerhetenoch humaniteten i sådana beslut och ett sådant age-rande?Anf. 42 ():Fru talman! Jag skulle vilja fylla på där UllaHoffmann slutade när det gäller Migrationsverketshållning och ställning. Vi läste i medierna omen person som hade blivit felaktigt avvisad till Italienoch sedan fått återvända. general-direktör hade svarat i ärendet, och det svaret gör ing-en vare sig nöjd eller glad.Vad kommer regeringen att vidta för åtgärder,, för att man inom Migrationsverketska ha riktig kunskap för att kunna hantera den härtypen av grannlaga frågor om krig eller fred, när manpå detta uppenbara sätt feltolkar det regelverk som vihar varit rätt eniga om och inte ger människor frånnorra , eller över huvud taget från , möjlighetatt få de uppehållstillstånd de egentligen skulle ha rättoch möjlighet att få?Jag tänker också vidga frågeställningen, även omjag vet att det är ont om tid i sådana här interpella-tionsdebatter med flera debattörer, till frågan om Iran.Det har kommit rapporter från exiliranier om att Iranmöjligen tänker passa på att rikta anfall mot ,framför allt mot iranier i exil som finns i ochsom möjligen tillhör motståndsrörelsen. Man tänkeralltså ta tillfället i akt under kriget.Har och EU någon hållning i den fråganöver huvud taget? Det vore ju enastående olyckligtom det här kriget skulle utvidgas till att riskera attomfatta både när det gäller kurderna ochdessutom när det gäller eventuella konfliktermed en motståndsrörelse.Anf. 43 Statsrådet ():Fru talman! I den sista frågan tror jag att GöranLindblad och jag kan vara överens om, även om viinte är överens om huruvida kriget strider mot folk-rätten eller inte, att det förfärliga som hänt naturligt-vis skulle bli ännu mer förfärligt om det vidgades tillatt omfatta ytterligare ett land. De som satt i gångkriget mot alla andra länders önskan och vilja skullekanske ha tänkt på det innan man satte i gång kriget.Det är fullständigt självklart att vi ser oerhört allvar-ligt på om detta tilltag dessutom skulle leda till enutvidgning av detta krig.Sedan vill jag säga till att jag troratt det är utomordentligt klokt att i det här läget kon-centrera sig på det allra mest väsentliga. Vi har arbe-tat väldigt mycket, dessutom gemensamt, när detgäller norra och olika befolkningsgrupper där.Det är alldeles riktigt. På den punkten är jag mindrebekymrad. Jag är mer orolig för de en miljon männi-skor i som kanske inte ens har vatten . Jagär mer orolig för de miljoner irakier som av vad somåterstår av aktivt hindrasfrån att fly eller röra sig i landet - för att kunna födabarn, för att kunna skydda sina barn, för att helt en-kelt kunna överleva.Vad det handlar om är att vi tillsammansmed alla andra givare av humanitärt bistånd gör vårtyttersta för att lindra det fruktansvärda lidande somdetta krig riktar emot en fullständigt oskyldig och av30 års diktatur och fasansfullt välde plågad befolk-ning, som dessutom ska få detta krig på halsen.Jag har träffat och hyllat HansBlix.Vad det också handlar om, och här kommer helaflyktingfrågan in, är att vi nu arbetar aktivt tillsam-mans med likasinnade länder inom och utom Euro-peiska unionen för att med all kraft driva att FN skata ledningen, men inte att FN ska ta ledningen för attvi ska betala krigskostnaderna för ockupanterna. Därarbetar jag också aktivt tillsammans med min kollegai den brittiska regeringen, trots att de nu för krig, föratt vi verkligen ska säkerställa att vi får en ordningsom innebär att vi kan börja återuppbyggnaden avIrak. Jag ser det som viktigt att alla händer används idenna återuppbyggnad.Sedan är det självklart att de människor som be-höver skydd undan politisk förföljelse eller har andraskyddsskäl ska kunna få detta skydd i det svenskasamhället. Vi har en lag om tillfälligt skydd, anta-gen av Europeiska unionen efter Kosovomodell. Omen massflykt inträffar - vilket det faktiskt inte ser utsom - finns det en ordning etablerad när detgäller tillfälligt skydd. Jag tycker att det är klokt att vinu avvaktar och ser, därför att det samhälle som skabyggas upp faktiskt inte är det svenska samhället utandet är det irakiska samhället där alla händer behövs.Vi har inte haft någon flyktingström till di-rekt ifrån före kriget ellerefter det att kriget har börjat, utan vi har i stället haftett ökat återvändande.Till sist när det gäller att utveckla folkrätten villjag säga att detta ju är någonting som oavbrutet sker.Den folkrätt som gäller utvecklas genom varje stats-handling och varje annan handling av de multilateralaorganisationerna. Den ståndpunkt som den svenskaregeringen har intagit tillsammans med många andraoch entydigt och klart ger uttryck för är också ettbidrag till den fortsatta utvecklingen av folkrätten. Vikommer naturligtvis att utveckla den.Anf. 44 ():Fru talman! Jag delar förstås statsrådets uppfatt-ning vad gäller krigets följder och oron för vad somhänder i hela . Det var just av den anledningensom vi - vi var det första partiet, tror jag - . Vi kunde se vad somskulle hända. Vi har aldrig ansett att våld är någonsom helst lösning på någonting.Vi delar också uppfattningen att det är viktigt attdet är FN som tar ledningen och att det är FN somstyr hur återuppbyggnaden av ska se ut.Min fråga handlade ju om flyktingströmmar ock-så, och jag blev lite orolig när statsrådet pratade omdiskussioner med sin brittiska kollega. Därför måstejag ställa en fråga som jag hoppas att statsrådet kansvara på: Hur ser statsrådet på deflyktingläger i närområdet, det vill säga i ochandra länder, som hans engelska kollega har föresla-git för att man ska slippa få flyktingar just till ? De ska stanna kvar i närområdet i stället.Vi har 6 400 asylsökande irakier i somväntar på besked. Jag kan inte ställa mig bakom ensyn som går ut på att det skulle vara bra att vi skavänta och se och ta det lugnt. Dessa människor måstefå en möjlighet att få sin sak prövad. Dessutom är deti strid med gällande svensk utlänningslagstiftning attinte se flykt från krig som ett asylskäl.Anf. 45 Statsrådet ():Fru talman! Det brittiska förslaget om de säkrazonerna diskuterades faktiskt på senaste inärvaro av flyktingkommissarien. Vi har tagit klarställning på en punkt. Det är förslaget att man inteskulle ha rätt att söka asyl i det land som man har flytttill. Det tar vi avstånd från.Däremot har flyktingkommissarien förklarat att viär utomordentligt intresserade av britternas tankeatt satsa kraftfullt på att bereda skydd i närområdet.Och i den utsträckning som det ger en möjlighet förden politik som vi har drivit mycket länge, nämligenatt kraftigt förstärka de gemensamma insatserna föratt lindra förhållandena för de miljontals människorsom lever i flyktingläger nära det land som deflytt ifrån, är vi utomordentligt glada över att dennadiskussion äntligen har kommit till stånd. Kan vibidra på något sätt till att föra den vidare är vi när-mast tacksamma.Mina kontakter med den brittiska regeringen nugäller att få alla tänkbara bundsförvanter inom ochutom EU för att FN ska ta ledningen i . Om intedet sker kommer det att skapa en närmast outhärdligsituation.Det är naturligtvis svårt att driva igenom detta.Men om EU kan hålla ihop och vara enigt, det har i andra biståndssammanhang, kan EU spela enväldig roll. Vi vet ju att det inom den amerikanskaadministrationen inte råder fullständig enighet om hurman ska hantera saken efter kriget. Men här ligger vialltså ganska långt framme i diskussionerna. Det trorjag är av allra största vikt. Många av de svårighetersom pekar på för befolkningen i norraIrak beror naturligtvis i hög grad på att det på grundav det pågående kriget är omöjligt eller mycketmycket svårt att nå fram med insatser utöver demsom de oss närstående organisationerna tack och lovfaktiskt bedriver.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 2002/03:239 om bar-nens egna asylskälAnf. 46 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vadjag avser att göra för att även barn i familj ska hörasom sina asylskäl och för att tillgodose barnets rättig-heter som egen asylsökande. Bakgrunden till frågornaär den rapport lämnade ombarns egna asylskäl.Jag har tagit del av Rädda Barnens rapport ochdelar deras syn att varje barn ska ha rätt att få såvälsina asylskäl som andra skäl för uppehållstillståndnoggrant utredda och prövade.Enligt utlänningslagen ska det vid bedömningenav frågor om tillstånd klarläggas vad barn som berörsav ett beslut i ärendet har att anföra, om det inte ärolämpligt. Hänsyn ska tas till det anförda som barnetsålder och mognad motiverar. Bestämmelsen innebäratt barn i regel ska höras i samband med utredningvid ansökan om uppehållstillstånd (prop.1996/97:25). Den har utformats med utgångspunkt ibarnkonventionen. Enligt konventionen överlämnastill staten att avgöra om barnet ska höras direkt ellergenom en företrädare, vilken kan vara en förälder.Det är viktigt att samråda med föräldrarna om hurbarnets egna skäl bäst ska föras fram i utredningen.Fru talman! Så till frågan om ett barn ska ha rättatt själv söka asyl eller vara egen asylsökande, somdet är formulerat i interpellationen.Av allmänna förklaring om de mänskligarättigheterna framgår att var och en har rätt att sökaasyl, det vill säga även barn. konventionangående flyktingars rättsliga ställning, Genèvekon-ventionen, anges ingen åldersgräns för flyktingskap.Var och en som uppfyller kriterierna för flyktingskapär därför att betrakta som flykting, det vill säga ävenett barn. Enligt ska konventions-staterna vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa attbarn som söker asyl får lämpligt skydd och stöd,oavsett om barnet kommer ensamt eller tillsammansmed sina föräldrar.I varje enskilt fall utreder bar-nets skäl för uppehållstillstånd, såväl asylskäl somhumanitära skäl. Utredningen sker med beaktande avportalparagrafen i utlänningslagen om att hänsyn skatas till barnets bästa. I flera fall har barn som sökerasyl varit med om svåra upplevelser, vilket inte behö-ver vara detsamma som asylskäl. I vissa fall är detinte heller fråga om humanitära skäl i lagens mening.I dessa fall, då barnet inte har några skäl för uppe-hållstillstånd i , är det viktigt att återvändandetsker på ett sätt som på bästa sätt tillgodoser barnetsbehov och rättigheter.Rädda Barnens undersökning gjordes innan genomförde ett omfattande utbild-ningsprogram om FN:s konvention om barnets rättig-heter för all personal. I programmet ingår bland annatkunskap om hur man intervjuar och samtalar medbarn samt hur samtalet dokumenteras. Undersökning-en skulle därför förmodligen visa ett annorlundaresultat om den genomfördes i dag.Anf. 47 ():Fru talman! Tack för svaret på denna interpella-tion som just har sin utgångspunkt i den rapport somRädda Barnen tog fram.Vi vet att barn har olika bakgrund. var det mer barn från krigszoner, och det ser utsom om det kanske kommer att gå därhän även ,om man ser till Irakkonflikten.I de asylärenden som handläggs har barnenmer djupgående psykiska skador på grund av över-grepp. Ofta har barns trauman i de flesta fall sitt ur-sprung i fruktansvärda upplevelser i hemlandet. Vivet att det är viktigt med barnkompetens hos demsom handlägger asylärenden. Barn ger tidigt teckenpå när de mår psykiskt dåligt. Det ska aldrig få gå sålångt att barn går in i den djupa depression vi ser fallav . De avskärmar sig totalt.Tyvärr hörs inte alltid barnen. Vad värre är, trotsalla löften om att beakta portalparagrafen i utlän-ningslagen om att hänsyn ska tas till barnens bästasker det inte . Barns lidande, fru talman, berorinte främst på väntetider utan på trauman som förvär-ras av den pågående asylprocessen. Ett barns berättel-se och upplevelser är precis lika viktiga som en vux-ens och kan tillföra nya intressanta uppgifter vidhandläggningen av en asylansökan.Kunskapen finns om att barn har egna asylskäl,men man gör undantag. Ombud, handläggare och desom utför behandlingar är ofta direkt delaktiga till attbarn oftast inte tas med i arbetet förrän i fas 2, det villsäga vid överklagandet av ett avvisningsbeslut.Enligt den parlamentariska barnkommittén är deten rättighet för barnet att höras, inte en skyldighet.Det är glädjande att instämmer i Räd-da Barnens syn om att varje barn ska ha rätt att fåsåväl sina asylskäl som andra skäl för uppehållstill-stånd noggrant utredda och prövade. Ombarn hörs är det fråga om en gång och oftast av per-sonal som inte har barnkompetens.Ministern tog upp att det är viktigt att samrådamed föräldrarna. Ja, det är det. Men föräldrar villskydda sina barn just på grund av att barnen har upp-levt svåra övergrepp.Varför händer ingenting? Kristdemokraternaväckte en fråga 2001 om barn i utlänningsärenden. Vifick ett svar från den dåvarande ministern. Hon sadeatt har utfärdat riktlinjer för hörandeav barn i asylutredningar. Av svaret framgick ocksåatt man fortsättningsvis noggrant kommer att följahur barnens rättigheter tas till vara. Det fanns därförför närvarande ingen anledning att vidta några åtgär-der med anledning av de problem som redan hadeidentifierats av berörd myndighet.Det har i stort sett inte hänt någonting sedan 2001.Här vill jag ha ministerns svar på vad han avser attgöra: inte en massa ord utan en reell förklaring. Vil-ket svar kommer att ges till läkare inom psykiatrinoch till alla dem som arbetar med asylärenden?Anf. 48 ():Fru talman! Jag kan i mycket dela synpunkter när det gäller att barn kan ha egnaasylskäl och att barn som är utsatta för trauman fårdessa besvär - psykiska lidande - betydligt förvärra-de under den långa väntetiden i Sverige.Hur länge ska ett barn, statsrådet ,kunna vara i innan själva vistelsen ska kunnavara ett asylskäl? Jag har träffat familjer där barnen ärfödda i . Familjer har väntat två, tre, fyra, femår. Det finns barn som inte har något annat hemlandän . Det finns barn som har bott av sinaliv i och barn som har bott av sina liv iSverige. Är detta skäl, tycker statsrådet, som skavägas in i asylprocessen? När blir det ett stort traumaenligt att skicka ut barn som intekänner någon annan tillvaro än den de har haft i Sve-rige?Jag träffade i går representanter för de tamilskatigrarna från . De som var här ingick i endelegation som besöker och en del andranordiska länder för att lära sig om demokrati, samar-bete och uppbyggnad. De är mycket bekymrade överatt avvisar familjer tillbaka till Sri Lan-ka innan man för det första har sanerat mot minor ochför det andra har klarat av internflyktingsituationen iSri Lanka. Man menar att man har sådana problem attklara av de människor som har varit och är på flyktinom landet. Det vore bra om världen i övrigt väntademed att återsända de asylsökande som finns till ex-empel i Sverige.Hur tycker statsrådet att man ska bedöma barnfrån till exempel ? Det är i och för siginte någon stor risk att det kommer hit särskilt mångabarn från , men i det landet är intern-flyktingsituationen sådan att en miljon av landets åttamiljoner människor sitter i flyktingläger sedan tio årtillbaka. Barn är födda i läger. Hurskulle man bedöma en sådan familj om den kommertill ? Formellt har familjen kanske inteskyddsbehov, men skulle familjen ha humanitäraskäl? Hur skulle ett praxisbeslut i regeringen, , se ut i den typen av ärende? Just Azer-bajdzjanexemplet är bra eftersom det inte finns såmånga därifrån i asylsystemet att vi behöver tala omenskilda fall.Jag skulle vilja vidga frågan till ensamkommandebarn. För ett till var det endiskussion om hanteringen av ensamkommande barn.Har man lyckats få och kommuner-na att komma överens om ett värdigare och bättresystem så att det blir möjligt att hantera barnen utanatt deras situation förvärras?Anf. 49 Statsrådet ():Fru talman! Jag måste säga till jag är förhindrad att avge ett svar om jag inte fåranvända en massa ord! Det är den enda möjlighet jaghar. Det andra skulle vara att semaforera, men efter-som jag inte kan det och inte för-står det tvingas jag att använda ord. Det får RositaRunegrund med sin väl kända tolerans och förståelseacceptera.Jag undrar om det ska vara nödvändigt att i dennaförsamling ytterligare en gång besvara frågan omvarför ingenting har hänt. rapporteras detom initiativ, om händelser, om åtgärder, om utveck-ling, just när det gäller barnen. Trots att vi har ettsynnerligen överansträngt asylsystem har hela ton-vikten på utvecklingen i , min akti-vitet och en rad insatser tillsammans med frivilligor-ganisationer just koncentrerats på barnen. Efter det attRosita Runegrund har haft tillgång till all denna in-formation belastar hon den här talarstolen med endiskussion om varför ingenting har hänt.Varför hade vi inte en konferens i Frösundavik förnågra veckor sedan, när vi just diskuterade exaktdetta med de barn som finns i närområdet som intehar asylskäl men som vi måste hjälpas åt att ta omhand? Varför har vi fattat beslut i regleringsbrev omatt ensamkommande barn inte ska ha längre behand-lingstid än för att sedan få besked? Var-för har vi inte diskuterat de mycket omfattande om-läggningar av flyktingmottagningen för barn sominnebär att vi inte har en hopklumpning av barn påCarlslund? Varför har allt detta inte hänt? Jo, därföratt det har hänt!Det vore bättre om vi hade en hederlig diskussionom det vi arbetar med, i stället för den typ av dema-gogi som det innebär att alltid fråga varför ingentinghar hänt när det har hänt så mycket.Jag kan gärna hålla med om att vi är bara i början.Jag har ett mycket nära samarbete med ,med barnpsykiatrin, barnpsykologer och barnläkare.Min avsikt är också att se till att vi intensifierar deutbildningsansträngningar som redan pågår och därdet har hänt oerhört mycket för att höja kompetensennär det gäller att ta hand om barn hos Migrationsver-kets personal.Barnkonventionen uttrycker en strävan, inte ettslutligt tillstånd. Med detta försöker jag inte ursäktadet som inte har hänt utan att anföra att denna strävanär en förpliktelse att vi ska på allt sätt arbeta på attöka vår förmåga att ge barn ett värdigt mottagandesom asylsökande. Detta arbete pågår. Det är det mestintensiva arbete som pågår.Jag har från min första dag som ansvarig ministerställt detta i centrum. Därför vägrar jag att besvarafrågor av typen varför ingenting har hänt. Tvärtomförsöker jag att tålmodigt redovisa dag för dag, veckaför vecka, vad vi gör och vad vi vill fortsätta att göra.Jag räknar också med - det är det som är det in-tressanta - att vi i hög grad har stöd av inte minstKristdemokraterna i denna vällovliga strävan. Denkommer att fortsätta.I det system vi har där man ideligen kan inge enny ansökan vet vi, , att barn därtillfogas skador som de inte har haft tidigare. Dettakan mycket väl addera till trauman, som ytterligareaktiveras. Det innebär en vanvård att man gång pågång kan inge ny ansökan, så att barnen aldrig fårvisshet om sitt framtida öde. Tänk om vi behandladebarn på detta sätt i vårt eget barnavårdssystem! Hurskulle de barnen må?Det är inte alls så, , att vi intevet. Vi har massor av belägg från fackfolk på områdetatt just detta system aktivt skadar barn.Jag ber om ursäkt - jag återkom-mer med svar. Men jag blev lite upprörd när RositaRunegrund använde talartid till att säga att ingentinghänder på ett område där vi arbetar dag och natt föratt förbättra förhållanden för utsatta människor.Anf. 50 ():Fru talman! Jag tycker att det är bra att jag lyckasgöra ministern upprörd, för jag var upprörd över detkorta svar jag fick. Jag ansåg att det i det kanskeskulle ha funnits uttryck för precis det som ministernnu använde många ord till.Orden vanvård och ovisshet använde ministern.Ja, och det beror på att man inte harhörts i den första delen av asylprocessen.På det seminarium som jag var fick jag höra vadMigrationsverket sade utifrån rapporten. Den som varbarnkunnig på sade så här om histo-rien:90-talet: uppmärksammadesinte.1997-1998: Ensamkommande barn - inget be-grepp om , vilket gav ett uruseltcirkulär till regeringen.Senare: Barn fanns, men man arbetade inte strate-giskt utan man arbetade ad hoc.Det som jag tyckte var det värsta var detta: Att ar-beta med barnfrågor i har ingenstatus.Vi har hört att ministern arbetar föratt förbättra och förbättra och förbättra. Då kan jagfråga ministern: Vad avser ministern att göra för atthöja statusen på barnfrågorna inom ,som ju ändå är grunden i det allra första mötet meddessa barn? Det skulle jag vilja ha ett klart svar på,för det är avgörande för hela den fortsatta processenmed asylärenden och hur barn blir behandlade. Hurhöjer man statusen i de frågorna?Anf. 51 ():Fru talman! Jag har inte så mycket att polemiseramot, eftersom statsrådet inte riktigt hann med minafrågor. Men om jag hakar på det sista skulle jag kun-na skicka med ett gott råd när det nu ska utses en nygeneraldirektör för . Då kanske manäven ska titta på kompetensen och tänka på att någonmed empati och känsla för barn vore bra. Jag ska intekritisera en enskild generaldirektör, men statsrådetvet att jag har varit fängelsetandläkare och kännerdjupt även för de intagna i kriminalvårdsanstalt.Fru talman! Jag ska bara upprepa frågorna, för attdet ska vara lätt för statsrådet att komma ihåg dem.När det gäller barns egna asylskäl: Inverkar detöver huvud taget om man har varit länge i -eller av sitt liv?När det gäller och barn och familjersom kommer därifrån: Har den information som jagfick i går betydelse - jag vet inte om Migrationsver-ket och har den - nämligen inte har sanerat färdigt från minor och att manännu inte klarar av den interna situationen och ber attvi ska vänta med att skicka tillbaka människor dit?Det var också den hypotetiska frågan om Azer-bajdzjan, eller länder av den typen, där man har haftbarn i flyktingläger . Det kan också gälla Kurdi-stan, som vi talade om, där barn har bott i läger.Är det ett tungt vägande skäl? Har man över huvudtaget vägt in det?Slutligen när det gäller de ensamkommande bar-nen: Är man nu hyggligt överens mellan kommuneroch verket? När jag var inne i ärendet för ett tag se-dan - jag har inte uppdaterat mig - var man inte allsöverens. Det var väl känt att jag inte gillade , men i det fallet var de good guys ochKommunförbundet de besvärliga. Hur har ni lyckatsnu?Anf. 52 Statsrådet ():Fru talman! Jag ber om ursäkt föratt jag inte återkom, men jag ville först reda ut dethär.Jag skrev en artikel där jagklargjorde mina avsikter. Det viktigaste instrument vihar här är dialogen med verksledningen. Den dialo-gen inleddes och har fortsatt sedan dess.Den har avkastat rader av resultat. Jag lovar att dettaarbete ska fortsätta.När det gäller det som referera-de skulle jag gärna vilja att vi vid tillfälle kunde hakontakt så att jag fick det ordagrant.