prot · GQ09112 · 2003-05-27 00:00:00 — Erfarenheterna visar alltså att det inte är en all-deles lätt uppgift att stärka de privata arbetstagarnasyttrandefrihet. Men jag är naturligtvis överens medCamilla om att så ska ske, antingengenom lagstiftning eller på något annat sätt. Rege-ringen arbetar därför vidare med frågan. Arbetet medatt finna en lösning är förstås prioriterat men minbedömning är att det inte kommer att läggas någotförslag som stärker de privatanställdas yttrandefrihet.När det gäller de offentliga arbetsgivarnas ansvarsåvitt avser yttrandefriheten vill jag framhålla attdåvarande statsrådet tog initiativtill . Syftet var att verka förstörre öppenhet och insyn i den offentliga sektorn.Jag bedömer att kampanjen, som pågick till 2002,fyllde sitt syfte. Den bidrog till att på bred front ökamedvetenheten inom statliga myndigheter, kommuneroch landsting om värdet av en öppen granskning ochfri diskussion om förhållandena på arbetsplatsen.Rådet för Öppna presenterade i sin rapportÖppna - för en öppen och offentlig förvalt-ning ett antal förslag som syftade till att förbättratillämpningen av offentlighetsprincipen inom denoffentliga sektorn, sprida kunskap och medvetenhetom öppenhetsfrågor i samhället samt skapa engage-mang och debatt för en större öppenhet på arbetsplat-serna i den offentliga sektorn.Myndigheterna lyder under regeringen, men det ärden enskilda verksledningen som själv har att svaraför att gällande lagstiftning efterlevs på alla håll inommyndigheten. Däremot tar regeringen ett övergripan-de ansvar för förhållandena inom förvaltningen. Ifråga om yttrandefriheten kommer detta till uttryck ide utbildningar som kontinuerligtbedriver för ledamöter i myndighetsstyrelser och förverkschefer. Detsamma sker i de chefsutbildningaroch handläggarutbildningar som Statens kvalitets-och kompetensråd bedriver på regeringens uppdrag.Mot denna bakgrund anser jag att det för närva-rande inte krävs några ytterligare åtgärder från rege-ringens sida när det gäller de offentliganställdas möj-ligheter att utnyttja sin yttrandefrihet.Jag vill slutligen framhålla att jag anser att det ärangeläget att frågor kring vår omistliga yttrandefrihetdebatteras. Att diskutera möjliga vägar att ytterligarebefästa yttrandefriheten är ju faktiskt också ett sätt attvärna den. Därför vill jag avsluta med att säga att jagär tacksam för det tillfälle till diskussion i denna frågasom har möjliggjort.Anf. 35 ():Herr talman! Jag vill instämma i att redan detfaktum att man diskuterar yttrandefriheten är ett sättatt värna densamma. Sedan behövs det ju handlingockså. Den här interpellationen handlar i första handom yttrandefriheten för anställda och inte om yttran-defriheten på som en lokaltidninghemma hade hoppats på med anledning av EMU-debatten. Men det kanske vi kan ta en annan gång.När det gäller yttrandefriheten på arbetsplatsen ärvi från sida bekymrade över att dethänder så lite. Om man läser interpellationssvaretbekräftar det vår oro. Det verkar som om de här frå-gorna har hamnat på undantag. Egentligen får vi intese något pågående arbete från regeringens sida. Det ärinte heller riktigt enkelt att ta del av hur regeringenser på problemen. I svaret får vi ingen vägledningkring vad regeringen tycker är viktigt.Ett exempel är att en del av den allvarligaste pro-blematik vi har är den privata arbetsmarknaden.För privatanställda saknas det faktiskt lagskydd föryttrandefriheten. Där är det arbetstagarens lojalitetmed arbetsgivaren som kommer i första rummet. Detbeskriver statsrådet med formuleringar som att ävenanställda i privat verksamhet har meddelarskydd -och det stämmer ju - och att man i och för sig kankonstatera att det inte finns något tydligt lagfästskydd mot att arbetsgivaren säger upp eller omplace-rar en anställd som utnyttjat yttrandefriheten.Det känns som om statsrådet inte riktigt tycker attdet här är så stora problem. Ett annat sätt att uttryckasamma sak är ju att säga att det faktiskt är så att detinte finns något skydd. Om man riskerar att bli upp-sagd om man yttrar någonting har man inte yttrande-frihet. Det här gör i kombination med en ökandeandel otrygga visstidsanställningar att vi får en tystarbetsmarknad. Uttrycket hälsan tiger still passar intein här utan det är faktiskt raka motsatsen.Därför vore det bra om statsrådet ville förtydligahur regeringen ser på behovet av att stärka de priva-tanställdas skydd. Är det tillfredsställande med gäl-lande ordning? Är det därför vi inte kan få någotkonkret svar på när en lagstiftning kommer annat änatt den åtminstone inte kommer inom det närmasteåret?Min andra fråga gäller de anställda i offentligverksamhet som privatiseras. Där är det ju så, trotslex , att en anställd som bedriver samma arbeteoch har samma ansvar inte kan berätta om allvarligamissförhållanden i verksamheten när verksamhetengår över till entreprenad. Hur ser regeringen på det?Kan man tänka sig att regeringen som ett steg påvägen mot att hela arbetsmarknaden får garanteradyttrandefrihet börjar med den del som handlar om attge de anställda i offentlig verksamhet som har priva-tiserats samma skydd som de i det allmänna?För det tredje undrar jag över regeringens inställ-ning och hur statsrådet menar att det ser ut på arbets-platserna inom den offentliga sektorn. Vår bild är attmånga, särskilt kvinnor, inte använder sin yttrande-frihet eftersom de inte känner trygghet från arbetsgi-varsidan. Det handlar i stor utsträckning om att che-fer, och också politiker, inte känner till vilka rättig-heter de anställda i offentliga verksamheter de factohar. Därför är min tredje fråga: Menar statsrådet attdet är tillfredsställande inom offentlig sektor, högt itak, att yttrandefriheten fungerar tillfredsställande däroch att regeringen därför inte tänker vidta några åt-gärder?Anf. 36 Justitieminister ():Herr talman! Jag kan hålla med om att det visstfinns skäl att stärka yttrandefriheten för privatanställ-da. Jag är dock inte beredd att ge något förslag ,eftersom det är just lagstiftningsvägen som är denmöjliga.Flera av de här frågorna rör också andra departe-ment, och jag kan inte ge mig in på att här och nusvara på flera olika frågor. Särskilt är det Näringsde-partementet som har hand om frågor som rör arbets-rätten och arbetsmiljön. Men jag håller med om attfrågan är mycket viktig hoppas att vi snart kommeratt finna en väg som leder till stärkt yttrandefrihet förde privata arbetstagarna.När det gäller de offentliga arbetsgivarnas ansvarför att stärka yttrandefriheten vill jag hänvisa till vadjag sagt och också tillägga att detta är enfråga för i första hand , som är ansvarigminister på området.Jag beklagar att jag inte kan ge ett mer tydligtsvar, men jag får hänvisa till det jag sade inlednings-vis.Anf. 37 ():Herr talman! Det här kanske beskriver orsaken tillatt det händer så lite i de här frågorna. Slutsatsen avdetta måste då vara att regeringen faktiskt måste sättasig ned och ta ett samlat grepp kring de här frågorna.Jag tycker först och främst att det är anmärk-ningsvärt att det nu är sedan man gjordeden senaste utredningen i denna viktiga fråga utan attnågonting har hänt.Det är också anmärkningsvärt att jag som riks-dagsledamot, när jag vill ställa de här viktiga frågornatill ett statsråd, inte ska kunna få svar därför att manhänvisar till olika departement. Det är mycket be-kymmersamt, därför att det är stora problem medoffentlig verksamhet, som tyvärr i allt större utsträck-ning privatiseras. Vi har inte klarat ut hur man somanställd ska kunna fullfölja sitt ansvar eller hur manska kunna tillvarata samhällsintresset så att man hartillräcklig insyn.Det är också mycket bekymmersamt att man på deoffentliga arbetsplatserna inte fullt ut tillämpar delagar och regler som finns. Det finns olika orsaker tilldet. Men det är allvarligt när man också vet att det ärett jämställdhetsproblem och att det i så stor utsträck-ning är just kvinnor som inte känner till sina rättig-heter och inte vågar använda dem.På den helt och hållet privata marknaden är detarbetsgivarens intresse som är helt överordnat bådesamhällsintresset och de anställdas intressen. Vad vifrån håll, till exempel vi i Vänsterpartietsom driver de här frågorna, får efterfråga hos rege-ringen är någon form av samordningsansvar och attregeringen presenterar en propositionsom tar tag i det här. Som sagt finns det olika delar attbörja med. Man behöver inte börja med den svårastesom kanske handlar om hur man täcker in den privataarbetsmarknaden. Men man kan åtminstone ta itumed det problem som är så akut för dagen, det villsäga gränslandet där offentlig verksamhet går över tillprivat verksamhet.Anf. 38 Justitieminister ():Herr talman! Jag håller alltså med om att det finnssaker som kan behöva göras här. Som jag sade tidiga-re har jag inte några konkreta förslag. Men jag anseratt frågan är så viktig att jag tycker att vi ska under-söka möjligheten att ta ett samlat grepp, och jag före-slår att vi gör det tillsammans. Frågan finns faktisktmed i 121-punktsprogrammet.På det här området fungerar samarbetet alldelesutmärkt med såväl som , såjag tycker att den här frågan kan fortsätta att beredasgemensamt för att vi ska se vilka ytterligare förbätt-ringar som eventuellt kan vidtas i dessa svåra avväg-ningar.Anf. 39 ():Herr talman! Det var ett konkret, tydligt och raktsvar. Vad jag kan förstå finns det alla förutsättningarför att vi ska kunna ta fram en propositionsom stärker yttrandefriheten på hela arbetsmarkna-den.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 2002/03:384 omöverbeläggningen på kriminalvårdsanstalternaAnf. 40 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig vil-ka åtgärder jag avser att vidta för att lösa kriminal-vårdens problem med överbeläggning och säkra enhuman och effektiv kriminalvård för dem staten fri-hetsberövar på grund av brott.Jag delar uppfattning att be-läggningssituationen på anstalterna är bekymmersam.Den har många negativa effekter på kriminalvårdensverksamhet, både för personalen och för de intagna.Den mest verkningsfulla åtgärden på kort sikt är attbygga ut antalet platser. Kriminalvården har därförfått och kommer att få extra resurser för att göra det.Förra året fick kriminalvården . Iår har man fått . Dessutom harregeringen i vårpropositionen föreslagit att kriminal-vården ska få ytterligare i år.Till detta kommer regeringens narkotikasatsning.Den innebär att avsatts under entreårsperiod för särskilda insatser inom kriminal-vården. Den här satsningen har gjort det möjligt förkriminalvården att skapa 800 sär-skilda platser för motivation och behandling. Genomdet har möjligheterna att differentiera intagna efterderas behov av behandling långt mer än fördubblats.Det är alltså betydande medel som har tillförtskriminalvården. Det är en självklarhet att resursernaska utnyttjas så effektivt som möjligt. Regeringen harockså i ett uppdrag till sattupp riktlinjer för platsutbyggnaden. Den ska ske så attde nya platserna kan användas flexibelt både vadgäller säkerhet och beläggning. Inriktningen är att vi iframtiden ska ha färre och större enheter. Det harfördelar både för verksamheten och för ekonomin.Slutligen vill jag framhålla att vi i - trotsden höga beläggningen på anstalter och häkten - haren både säker och human kriminalvård. I regeringensuppdrag till kriminalvården ingår också att arbeta föratt förebygga återfall i brott. Regeringen driver enaktiv kriminalvårdspolitik med åtgärder inom fleraolika områden för att utveckla verksamheten.Anf. 41 ():Herr talman! Landets fängelser har mer och merförvandlats till förvaringsplatser. Och det råder storöverbeläggning, det är vi överens om. Alla tillgängli-ga rum används. På en del håll använder man ocksådubbelbeläggning.Situationen på landets häkten är ännu värre. Däranvänder man till och med besöksrum och sjukrum.Det gör att de intagna inte kan ta emot besök, vilketär negativt för de intagna, de häktade och även förderas familjer och anhöriga.Det finns ungefär 300 personer som har enlagakraftvunnen dom och sitter inlåsta på häktenmycket än vad JO har sagt är rimligt. JOhar uttalat någonting om , och det finns per-soner som sitter en månad eller längre på häkte därföratt det inte finns en ledig plats inom kriminalvården.Det är mycket allvarligt. Det är allvarligt av fleraskäl, och jag väljer att ta upp några av dem.För det första: Ur ett individperspektiv är möjlig-heterna till en meningsfull och human kriminalvårdväsentligt försämrade. På sina håll är det endast enfråga om förvaring, vilket man även kan läsa om iSekos nyhetsblad till sina anställda. Det betyder att derehabiliterande åtgärderna i form av påverkanspro-gram med mera inte kommer till stånd.För det andra: En brottsling som varit inlåst ifängelse och inte har fått någon meningsfull behand-ling tenderar att vara mer brottsbenägen när han ellerhon släpps ut. Riskerna för återfall är redan i daghöga och kan tendera att accelerera. Det skulle inne-bära att risken för att det blir fler brottsoffer i sam-hället ökar.För det tredje: Situationen för de anställda har för-sämrats. De intagnas frustration leder till en otäckstämning på våra fängelser - jag har själv haft möj-lighet att besöka några av dem och harpratat med personalen - där hot och trakasserier es-kalerar. Överbeläggningen leder, enligt personalen,till säkerhetsrisker och reducerar kriminalvårdarnasroll till en gammaldags fångvaktarroll. Den humanakriminalvården som vi alla är överens om blir en mytom den inte omsätts i praktiken.Ja, det finns en hel del problem, och det är tråkigtatt rabbla upp dem. Men jag tror att orsakerna står attsöka i den brist på långsiktighet och planering somfinns och oförståelsen för de ekonomiska behovensom faktiskt är större än de medel som regeringen haraviserat till kriminalvården.Budgetunderskottet är skriande stort och täcksinte på långa vägar in av det engångsanslag som kri-minalvården fick i vårbudgeten. Man beräknar attunderskottet kommer att vara ungefär 700miljoner kronor och att anslagskrediten då ska varafullt utnyttjad.Det behövs, utöver fler resurser, en tankerevolu-tion. Jag tror att det är dags att införa ett reellt klient-begrepp inom kriminalvården. Enligt ordboken är enklient en person som och delvismed egen medverkan får hjälp av en fackman. Tyvärrär det enda begrepp som tycks finnas inomkriminalvården nöjd-kund-begreppet, där man haranammat det gamla tankesättet att nöjda kunderkommer tillbaka, och det tror jag att varken jag ellerjustitieministern är intresserad av.Med en human och kravfull kriminalvård värdnamnet tycker jag att strafftiden ska användas till attrehabilitera de dömda och ge de här personerna en braförutsättning att leva ett hederligt liv när de väl släppsut. Då tror jag att tiden är en faktor som rätt användkan bidra till att tillgodose den intagnes vårdbehov.Därför tycker vi i att det är väsentligt attstrafftiderna ses över och att man använder ett störrespektrum, som finns , när man dömer till olikapåföljder.Den tid man tillbringar på anstalt ska innebära entuff tillvaro för den intagne såtillvida att det ska stäl-las tydliga krav på prestationer i form av arbete, stu-dier eller deltagande i olika programverksamheter, tillexempel det här empatiprogrammet, där den intagnefår möjlighet att lära sig och sätta sig in brottsofferssituation.Med en bra kriminalvård kan brottsligheten mins-ka . Det finns en fråga som jag är överens medjustitieministern om. Där ser jag fram emot resultatinom en snar framtid. Vi fick höra att da-gens system med den automatiska tvåtredjedelsfri-givningen är ett extremt oflexibelt system. Jag undrarom justitieministern skulle kunna utveckla det härnågot mer.Anf. 42 Justitieminister ():Herr talman! Ja, det finns nog en del som vi äröverens om, till exempel att det behövs fler platser.Det är så situationen är i liksom i mångaandra länder. Vi ska inte hamna i den situationen somNorge och andra har. Man har ett slags soningskö -också i - när man helt enkelt inte får inpersonerna . Vi ska bygga platser. Det var därförvi gav det här uppdraget med upp till 1 000 platserunder . Det är primärt, det håller jagmed om.Sedan ligger det kanske i sakens natur att vi medvåra olika roller lyfter fram olika delar. Det är riktigtatt det finns problem, ingen tvekan om det. Det finnstill och med stora problem på vissa håll. Men det ärockså så, det vill jag understryka, att det görs mycketbra saker inom kriminalvården. Vi har bland annatnarkotikasatsningar, som jag nämnde. Det finns nusärskilda anstalter, jag kan nämna Högsboanstaltensom ett exempel, där stora framsteg har gjorts. Därställer man olika krav. Man ska kunna ge chansen bra vård för dem som är särskilt motiverade menman ska också öka kontrollmöjligheten för dem sommissköter sig. Sexualförbrytare görs det framstegmed, bland annat på Norrtäljeanstalten. Så det finnsframgångar att rapportera om, men det ligger somsagt kanske mer i sakens natur att det är jag somframför dessa.Sedan är det också så, när det gäller den långsikti-ga planeringen, att det faktiskt är precis det vi hargjort. Vi tillsatte just en sådan utredning ,som handlar om en ny kriminalvårdslag. Den vi har har funnits väldigt länge, och det är dags att änd-ra synsättet. Jag tycker mig se att vi trots allt kan varaöverens på vissa områden: Vi ska ställa större krav.Det ska finnas en flexibilitet, vilket vi har efterlyst.Det finns med i det här arbetet. Man ska till exempel,vilket kan tyckas självklart, i större utsträckning tahand om sig själv. Man ska naturligtvis, tycker jag,kunna laga sin egen mat och städa själv i betydligtstörre utsträckning än . är det på ett fåtalplatser i man gör det. Jag tycker att det är ensjälvklarhet, om man ska kunna återanpassas i sam-hället, att man kan laga sin egen mat.Det här går att utveckla ytterligare. För att svarapå den sista konkreta frågan, om vad detta innebär ipåföljdshänseende, är ju situationen den att viäven på detta område har ett oerhört oflexibelt sys-tem. Det är egentligen ingen skillnad mellan densom till varje pris försöker återanpassa sig och densom inte på något sätt är intresserad av det här och påolika sätt förstör för sin omgivning. De får i stort settsamma straff. Det handlar om några dagar.Det här har jag lyft fram, och jag tycker att det vo-re positivt om man skulle kunna se det på olika sätt.De som har kortare fängelsestraff och förstagångsför-brytare skulle kunna få och de som miss-sköter sig ska få . När jag säger det härframstår det bara som att det handlar om halvtidsfri-givning och så vidare. har inte det nämnts avinterpellanten här, och jag är glad för det. Vad det ärfråga om är faktiskt att hitta ett flexiblare system,vilket finns i nästan alla andra länder, men inte i Sve-rige.Jag ser fram emot att den här frågan ska debatte-ras ytterligare. Jag tycker mig se, även om vi kanskeär oense om strafftider och så vidare, att grundprinci-pen måste gälla om ett mer flexibelt system. De somsköter sig ska få bättre möjligheter att återanpassa sigoch de som missköter sig måste vi se strängare på än idag.Anf. 43 ():Herr talman! Jag är den första att instämma i attden som missköter sig och terroriserar sin omgivninginte ska bli utsläppt automatiskt, generellt sett, eftertvå tredjedelar av tiden som de som sköter sig blir.Det måste finnas en morot, och det är också någon-ting som personalen inom kriminalvården säger är ettproblem. Man har inga morötter att dela ut till demsom bjuder till och verkligen vill ändra sitt beteende.Där är vi alltså överens, och det känns ju positivt.Jag tänkte ställa en fråga som gäller den här ut-byggnaden inom kriminalvården. Det tar ganska långtid att få en ny anstalt till stånd. Det har ju diskuteratsom en stor kriminalvårdsanstalt i . Vi tror attdet är viktig att det blir större enheter, som blir mereffektiva. Därför skulle det vara intressant att höraom det finns någon planering. avvaktar vi den härutredningen, men det måste också sättas i gång omdet ska kunna bli några nya platser inom rimlig tid.Det tycker jag är en viktig fråga.Sedan vill jag inte debattera det här med halvtids-frigivning eller inte, men jag tror att det är viktig attminnas att den som blir dömd till ett frihetsberövandestraff första gången i allmänhet inte är någon första-gångsförbrytare - om man inte har gjort sig skyldigtill ett mord eller ett grovt våldsbrott. Sannolikt harpersonen blivit dömd till andra påföljder, som vill-korlig dom eller vård inom , tidigare.Jag tror att det är viktigt att det blir en kraftig reak-tion. Det visar också en undersökning som JerzySarnecki har gjort, som det skrivs en del om i tid-ningen . Det har effekt att det blir ett frihets-straff. Mina frågor till justitieministern är: Hur fortgårarbetet med den här utredningen och hur ligger plane-ringen av den nya kriminalvårdsanstalten i Västeråstill i tiden?Anf. 44 Justitieminister ():Herr talman! Jag hoppas att jag inte har missupp-fattat det här. Utredningen om en ny kriminalvårdslagpågår för fullt . Beträffande utbygg-naden har vi i och för sig har sagt i en instruktion tillkriminalvården att det ska byggas fler platser. Vi harsagt det tidigare, men det fattades ett regeringsbeslutför med en klar och tydlig upp-maning om att det nu ska byggas nya platser.Detta innebär inte en ny anstalt, vilket skulle taflera år att bygga. Det ska kunna ske på olika sätt,bland annat kanske på det sätt som nämnts här, någotstörre enheter. Men man ska också utnyttja de fängel-ser som finns . När man besöker olika fängelserser man att det faktiskt finns ganska stora möjligheteratt använda de fängelser som finns genom ut-byggnad. Det är bara att själv besöka dem, och det ärjag övertygad om att har gjort ock-så, så ser man att det faktiskt finns stora möjligheter.Det säger man också inom kriminalvården självibland om man inte fastnar vid just frågan om nyanstalt.Detta nämns i vissa sammanhang, inte bara iVästerås utan runtom i . Jag brukar få frågornär jag reser omkring i om varför anstaltenska läggas just där. När jag är på brukarde säga: Var på ska de ligga? I Dalarnabrukar de säga: Var i ska den ligga? Det sombehövs är fler platser nu - inte att bygga för situatio-nen . Det måste börja , för sådan är situa-tionen . Det är det som vårt regeringsuppdragbygger på.Det är möjligt att några hellre skulle se att vi istället satsade på en stor anstalt just , men jag anseratt det är viktigare att vi ser till att vi får flera platsernu, för det är nu situationen kräver det.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 2002/03:386 omEuropaparlamentet och rådets direktiv (98/44EG)om rättsligt skydd för biotekniska uppfinningarAnf. 45 Justitieminister ():Herr talman! har frågat migom jag avser att lämna förslag till om ge-nomförandet av EG-direktivet om rättsligt skydd förbiotekniska uppfinningar, om jag avser att verka föratt direktivet omförhandlas och vilka åtgärder jagavser att vidta för att det i patentlagstiftningen skagöras en tydlig åtskillnad mellan upptäckt och upp-finning. Han har dessutom frågat om jag är beredd attlåta ta ställning i principiella frågor kringbiotekniska patent innan införlivar direktiveller tillträder konventioner som begränsar vår hand-lingsfrihet på detta område.Inom utarbetades under 2001en departementspromemoria med förslag till genom-förande av direktivet. Promemorian har remissbe-handlats och ett femtiotal remissvar har kommit in.Som helt riktigt påpekar har visskritik framförts mot delar av förslagen, men endasttvå remissinstanser har helt eller delvis motsatt sig attdirektivet genomförs i svensk lagstiftning. Någraremissinstanser har dock uttryckligen valt att inteuttala sig om direktivet som sådant.För närvarande pågår arbetet med att färdigställaen lagrådsremiss. En proposition med förslag tillgenomförandet av direktivet kommer att lämnas tillriksdagen .