prot · GR0952 · 2003-12-18 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . Talmannen meddelade att () avsagt sig uppdragen som ledamot i svenska delegation och som suppleant i . Kammaren biföll dessa avsägelser. 3 § Anmälan om kompletteringsval till svenska delegation Talmannen meddelade att riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som ledamot i svenska delegation. Talmannen förklarade vald till ledamot i svenska delegation () 4 § Anmälan om återtagande av plats i Talmannen meddelade att () skulle återta sin plats i varvid uppdraget som ersättare skulle upphöra för , att () skulle återta sin plats i varvid uppdraget som ersättare skulle upphöra för och att () skulle återta sin plats i varvid uppdraget som ersättare skulle upphöra för . Talmannen meddelade att () ansökt om fortsatt föräldraledighet den 1 januari14 . Kammaren biföll denna ansökan. Talmannen anmälde att () skulle fortsätta att tjänstgöra som ersättare för . 6 § Meddelande om statistiska uppgifter om riksdagsarbetet Talmannen meddelade att statistiska uppgifter om riksdagsarbetet delats ut till kammarens ledamöter. Statistiken hade fogats som bilaga till detta protokoll. 7 § Meddelande om partiledardebatt Talmannen meddelade att partiledardebatt skulle äga rum kl. 9.00. 8 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2003/04:160 Till Interpellation 2003/04:160 av om svensk klimatpolitik och EU:s klimatpolitik Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är jul- och nyårshelgen, interpellationen kommer att besvaras vid första interpellationsdebatten på det nya året. uppdrag och rättschef 2003/04:178 Till Interpellation 2003/04:178 av om framtiden för yrkesgrupperna inom förskolan kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är att det är fullt i kammaren . 9 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2003/04:FPM41 Kommissionens översynsrapporter för anslutnings- och kandidatländerna samt strategi för den fortsatta utvidgningen av EU KOM(2003)676 till utrikesutskottet 10 § Hänvisning av ärenden till utskott och beslut om förlängd motionstid Föredrogs och hänvisades Propositioner 2003/04:29 till trafikutskottet /04:40 till socialförsäkringsutskottet /04:52 till finansutskottet /04:55 till lagutskottet Kammaren biföll talmannens förslag att motionstiden för ovanstående propositioner skulle förlängas till . 11 § Samhällsekonomi och finansförvaltning 1 (): betänkande FiU2 handlar om utgiftsområde 2, samhällsekonomi och finansförvaltning. Upplysningsvis kan jag berätta att där behandlas anslag till myndigheter som , , Statskontoret, Kammarkollegiet, , , , , med mera. Totalt omfattar utgiftsområdet . Jag tycker att det i detta betänkande finns två saker som man kan peka lite extra på. Bland annat behandlar utskottet ganska ingående de ekonomiska delarna rörande , den nyinrättade myndigheten. Utskottet har pekat på att behandlingen av myndigheter egentligen inte på något sätt bör avvika från det sätt regeringen behandlar sina myndigheter på. Det gäller både de ekonomiska aspekterna och hur man i myndigheterna hanterar lönefrågor och annat. Utskottet har också uttryckt att man gärna vill se ordentliga målformuleringar från myndigheten som pekar på inriktningen på den verksamhet man bedriver. Det andra jag skulle vilja peka på är att utskottet i sin helhet, avseende hela utgiftsområdet, föreslår ett tillkännagivande till regeringen om att målformuleringen och målen ska vara upprättade på ett sådant sätt att man också lätt kan följa upp resultaten. Därvidlag tycker utskottet att regeringen bör återkomma och ytterligare förbättra målen och möjligheten att följa upp dem, så att det blir lättare för utomstående och även för och utskottet att se hur resultatet för verksamheten inom utgiftsområdet har varit. vill jag också säga att det i betänkandet finns fem reservationer och sex särskilda yttranden. 2 (): Om hade stöttat det moderata förslaget till budgetpolitik hade vi inom det här verksamhetsområdet kunnat spara , bland annat genom att minska statlig byråkrati och statligt statistikinsamlande. Däremot är det fortfarande möjligt att stödja vårt förslag om att privatisera ett par statliga företag och på det sättet minska statens skuldbörda och räntekostnader. har det väl varit så tydligt som att staten är en olämplig företagsägare. Korruptionen inom Systembolaget, mutmisstankar i aktiebolaget , miljardförluster inom SJ och misslyckade mångmiljadsatsning på marksänd digital-TV talar sitt eget språk. I slutänden är det skattebetalarna som får stå för notan. Svenska staten är största företagare, räknat både i omsättning och i antalet anställda. Totalt omfattar det statliga företagandet 62 olika bolag, med verksamhet inom energi, råvaror, konsumentvaror, tjänster, turism, handel, telekom, transport, finans och fastigheter. av bolagen verkar på fullt konkurrensutsatta marknader, medan övriga är lagstadgade monopol. Företag med statligt ägande utgör av det inhemska näringslivet och har omkring 200 000 anställda. Offentligt ägda företag kan ofta påverkas negativt av sin ägarstruktur. De riskerar att bli redskap för politiska ambitioner som hämmar deras utveckling genom att företagen tvingas göra andra prioriteringar än de rent affärsmässiga. Vi moderater har i det här betänkandet föreslagit att två företag, Statens bostadsfinansieringsaktiebolag även kallat och fastighetsbolaget , ska privatiseras. är fjärde största bolåneföretag med en marknadsandel på . På företagsmarknaden är marknadsandel 19 ½ % och på privatmarknaden 7 ½ %. Utlåningen uppgår till . , det andra företag vi föreslår ska privatiseras, är ett stort fastighetsbolag med inriktning på kommersiella lokaler i , och . Företaget har fastigheter till ett marknadsvärde av . har man till exempel köpt upp kontorsfastigheter runt i , , och mellan och . Det är orimligt att skattebetalarna ska vara de som ytterst tar de ekonomiska risker som det innebär att spekulera på dessa olika marknader. Med skattebetalarnas pengar i ryggen spekulerar staten, och om det skulle gå fel är det skattebetalarna som i slutändan får stå för notan. Om vi till exempel skulle drabbas av en ny kris på fastighetsmarknaden, likt den vi drabbades av , är det skattebetalarna som får stå för notan när fastighetsinnehav sjunker i värde. Det kommer också att vara skattebetalarna som får stå för notan när låntagare kan betala sina lån. Det vore mycket klokare att privatisera dessa två företag och betala av på statsskulden så att statens räntekostnader kan minskas och så att därmed både dagens kostnader för skattebetalarna och risken för ännu större kostnader minskas. Jag yrkar bifall till reservation 3. 3 (): Det är lätt att slösa med andras pengar, alldeles för lätt. Vi har sett det i form av lyxrenoveringar och överdrivna bonusprogram. Men vi måste också själva fundera en del över vad vi använder andras pengar till, de pengar som staten tar in genom skatter. Jag tänker inte bara på de senaste dagarnas avslöjanden om förhållandena här i utan också det större perspektivet hur stor den gemensamma sektorn ska vara och hur effektivt skattepengarna används. Jag tycker att finansutskottet har ett särskilt ansvar att hålla i pengarna, inte bara när det gäller utgiftsområden som tillhör andra utskott, utan vi i finansutskottet har framför allt ett ansvar att föregå med gott exempel. Inom utgiftsområde 2 finns det en hel del att göra för att effektivisera statsförvaltningen, krympa den och sänka kostnaderna. Vi tycker att det behövs en översyn inom utgiftsområdets myndigheter, arbetsuppgifter som delvis överlappar varandra. Och vi tror att det går att nå en bättre effektivitet genom samordning och tydligare uppdrag. har varit väldigt försiktigt med att klä detta i siffror i vårt budgetförslag, men att möjligheterna finns är alldeles uppenbart. Ett exempel är möjligheten att samordna och . Det skulle skapa en effektivare översyn och kanske framför allt en effektivare översyn när det gäller kommunernas och landstingens sätt att sköta konkurrensen. Ett annat exempel är att avveckla . Det är också av detta skäl som vi föreslår en försäljning av och . Staten ska inte bedriva affärsverksamhet på väl fungerande marknader. Det har, som vi har hört, tydligt understrukits av höstens händelser. 2003 har varit ett prövningens år för den finansiella sektorn. Oro i världen och en svag konjunktur har utmanat finansmarknadernas stabilitet. Den utmaningen har marknaden klarat bra. Banksystemet har trots en svag konjunktur visat ett gott resultat, och det är viktigt för stabiliteten i en marknadsekonomi. Men vi ska nog inte blåsa faran över för gott. Det finns all anledning att fortsätta att hålla ögonen på utvecklingen av finansmarknaden. Även om det inte är ett systemhot ställer till exempel hushållens höga belåning en del frågor inför en väntad ränteuppgång. Den riktigt stora utmaningen just nu handlar kanske inte om ekonomi utan om förtroende. Den finansiella sektorn har klarat den ekonomiska lågkonjunkturen väl, men hur den klarar sig ur den svaga förtroendekonjunkturen återstår att se. Förtroendet för den finansiella marknaden har fått sig en törn, och tydligast tar det sig uttryck i skepsisen gentemot livbolagen. Några livbolag har förvisso problem att nå konsolideringskraven, men stabiliteten hotas inte av en dålig ekonomi, utan problemet är snarare brist på etik. En väl fungerande finansmarknad är viktig för en modern ekonomi. Därför är det ett stort problem om förtroendet undergrävs. Men det är också viktigt att dra rätt slutsatser av detta. En ineffektiv och överreglerad finansmarknad krymper växtkraften i en ekonomi och försämrar därmed välståndsutvecklingen. Det förlorar också konsumenterna på. Därför måste vi så långt som möjligt undvika att möta den nuvarande förtroendekrisen med nya lagar och nya onödiga regler som lägger hämsko på utvecklingen och konkurrensen. Det är lätt att kräva fler regler och skarpare lagstiftning. Men, som någon sade, kan nya regleringar aldrig ersätta behovet av ett tydligt ägaransvar. generaldirektör har betonat behovet av ökade resurser och nya sanktionsmöjligheter för att klara tillsynen . delar den åsikten. förstärks anslag med . Det är bra. Men vi kommer att behöva fatta ytterligare beslut både om mer resurser och om mer muskler till . Det är nämligen viktigt att fungerar för att upprätthålla effektivitet och förtroende på finansmarknaden. Detta betänkande spänner över en rad olika intressanta områden, men för att vinna tid sätter jag punkt här. Jag yrkar bifall till reservation 3, men jag står även bakom reservation 5. 4 (): Värdet av den verksamhet som faller under utgiftsområde 2 har kommit till allt tydligare uttryck, inte minst medierna har bidragit till att belysa behovet. Ord som , Systembolaget, Vin & Sprit har blivit laddade. Det leder in på vårt förslag att utvidga och förtydliga målen för politikområdet Finansiella system och tillsyn. Vi föreslår att stycket om effektivitet kompletteras med några enkla ord: främja en väl utvecklad affärsetik, så att lydelsen blir: att det finansiella systemet ska vara effektivt, främja en väl utvecklad affärsetik och tillgodose såväl samhällets krav på stabilitet, som konsumenternas intresse av ett gott skydd. Vi vill också komplettera andra stycket så att lydelsen blir: att tillsynen ska bedrivas effektivt för att upprätthålla ochstärka allmänhetens och finansiella aktörersförtroende för den finansiella sektorn. Osäkerhet och brist på förtroende kostar merarbete, tid och pengar för att kompensera osäkerheten. Höga transaktionskostnader och osäkerhet motverkar ekonomisk utveckling. Vi hänvisade tidigare liksom till nobelpristagaren som har fastställt betydelsen av en fungerande etik. En god marknadsekonomi förutsätter lagar, förordningar och väl fungerande institutioner som grund för ett öppet och ärligt samhällsklimat. Men det räcker inte med det formella regelverket. Det fordras utöver detta en kultur av etik och av förtroende bland marknadens aktörer. Det finansiella systemet är allt änsligare för störningar som lätt får tillväxthämmande konsekvenser. Det är med andra ord inte renodlat teoretiska esoteriska skäl till finansiell etik som det är fråga om, utan det är krassa realiteter med effekt i kronor och ören. I utskottsbetänkandet avstyrks förslaget. Man skriver att man har svårt att se nyttan. Kanske är det just synproblemen som gör att man är lite isolerad i sin bild av det som sker inför våra ögon. har funnit att det finns möjligheter att effektivisera inom utgiftsområdet som i bästa fall skulle leda till förbättrad verksamhet som kostnaderna blir mindre. Vårt förslag är specificerat men tyvärr helt passé efter det att redan fattade budgetbeslut eliminerat förslaget. Jag nämner därför bara ett par exempel på insatser som vi bedömer vara fördelaktiga. har uppdraget att tillse, utveckla och effektivisera den offentliga upphandlingen. Det samlade värdet av svensk offentlig upphandling uppgår till av BNP . En konkurrensfrämjande hantering av den stora andelen offentliga upphandlingar är avgörande för ekonomi och utveckling. Marknadsfunktionen förutsätter som en ren basfunktion att det legala ramverket med öppenhet, konkurrens, affärsmässighet och objektivitet fungerar. ska utifrån lagen utöva tillsyn över 10 000 upphandlande enheter som gör minst 200 000 förenklade upphandlingar, 3 500 direktivstyrda och ett stort antal direktupphandlingar. Med så få som tio anställda och med ett anslag på , en olämplig myndighetsstruktur och en avsaknad av sanktionsmöjligheter är nämnden rimligen klart begränsad i att utföra sitt uppdrag. Vi menar, som tidigare, att nämnden i samband med en resursförstärkning bör övergå till att vara en självständig del av . En samlokalisering ger effektivitetsvinster och ger syn för sägen att upphandlingslagen i första hand är en konkurrenslagstiftning. Vi kristdemokrater föreslår att samordningen inleds och vill förstärka med . Angelägenheten i uppgift att främja stabilitet i det finansiella systemet genom tillsyn av finansiella institut och konsumentskyddd och genom att utarbeta och följa upp regler för instituten, informera och hantera klagomål är rimligen uppenbarad för alla och envar efter vad som har skett . Insikten underhålls med nya intryck på daglig basis. Den snabba tillväxten och den kraftigt ökande komplexiteten inom finanssektorn ställer allt högre krav på moral och regelefterlevnad. Antalet insidertransaktioner och kurspåverkande manipulationer tenderar enligt flera bedömare att öka. Det ligger i den finansiella marknadens eget intresse att lagar och regler efterföljs. När det gäller har vi länge föreslagit en förstärkning. Institut som är under tillsyn betalar avgifter till statskassan. har liksom andra statliga myndigheter ett ramanslag för sin verksamhet. Vi anser att som tillsynsmyndighet bör debitera finansinstituten direkt för sin verksamhet. Genom att låta själv förfoga över sina intäkter ges möjlighet till snabb förnyelse och expansion när så är nödvändigt utan att gå omvägen via statsbudgeten. Det handlar bland annat om att snabbt kunna rekrytera de mycket specialiserade kompetenser som behövs. Detta är den rimliga utvecklingen om ska bli en verklig marknadskontrollant. I viss grad har regeringen nu gått oss till mötes, såtillvida att man föreslår att åtminstone en mindre del av verksamheten ska få finansieras med direkta avgifter, nämligen vissa anmälningar och tillstånd. Detta är uppskattat av oss kristdemokrater. Tyvärr går regeringen bara en bit på den anträdda vägen. Men varje resa börjar, som bekant, med ett första steg. För planperioden föreslås inga förändringar av anslaget. Men regeringen bör ges i uppdrag att komma med förslag om en mer ändamålsenlig finansiering av . En verkningsfull insats kräver också utvidgade möjligheter till sanktioner och påföljder. Med detta yrkar jag bifall till reservation 1 under punkt 1. 5 (): I det här betänkandet, där vi tar ställning till anslagen, möter vi på majoritetssidan inte något stort motstånd i det formella beslutet. Men en hel del särskilda yttranden har avgetts om anslagen. Vi har hört dem redovisas. Jag har försökt lyssna. Nyss hörde vi säga att varje resa börjar med ett första steg. För min del kan det här ses som mitt första steg. Jag har lyssnat, och läste jag reservationerna. Även motionerna har jag tidigare läst. Jag kan inte säga att jag kategoriskt avvisar samtliga förslag som oppositionen lägger fram. Mellan raderna kan det i utskottsbetänkandet utläsas att en hel del av oppositionens förslag är under övervägande, enkelt uttryckt. Regeringen funderar på dem, och vi i gör också det. Om vi kan göra effektiviseringar här ska vi naturligtvis göra det. Vi ska ju ta en ny budget. Jag hoppas, och tror, att vi då har kommit närmare ett slutligt ställningstagande vad gäller till exempel kvalitetsrådet. Jag tror nämligen att vi kan göra effektiviseringsvinster i den centrala statliga förvaltningen. Oppositionen har nog rätt i den meningen. Men vi är inte riktigt framme vid våra ställningstaganden där . Men, som sagt, jag lyssnar. Ni har inte helt fel men vi är alltså inte färdiga för beslut . Att erkänna att vi nog kan fundera vidare i er riktning är väl så nära en konstruktiv debatt man kan komma. Också vi i har på den punkten ett särskilt yttrande. Vi står bakom betänkandet och yrkar avslag på alla reservationer. Men vi har en motion där vi talar om folk- och bostadsräkningen. Det finns anslag för en sådan räkning. De anslagen har inte använts. Då kan man säga att pengar sparas. Men det är inte alltid bra att spara pengar. Kommuner behöver uppgifter. Det behövs uppgifter för att planera trafiksituationen och skolan. Allting behövs det uppgifter om för att man ska kunna planera. Kanske finns det andra alternativ när det gäller att göra detta. Det finns en redovisning i betänkandet men här har ingenting hänt. Det går rykten om att något parti säger: Nej, vi ska inte välja den metoden därför att det finns integritetsproblem och så vidare. ska vi inte alltför mycket tro på rykten. I varje fall måste vi mycket snabbt bestämma oss. Här menar jag och det säger jag till både oppositionen och samarbetspartierna att vi måste leverera besked inför nästa budget. Det gäller att få ett godtagbart system så att vi för samhällsplaneringen får färska uppgifter om hur människor bor, lever och förflyttar sig. Om jag nu var vänlig mot oppositionen hoppas jag att oppositionen är vänlig mot mig och hjälper mig och med att driva på i frågan. Jag har också lyssnat på vad som sagts på några andra punkter. Mellan raderna i betänkandet, herr talman, finns det många intressanta slutsatser som den uppmärksamme läsaren kan ta del av. Vi hinner dock inte med att ta upp allting. Vi ska ju, som herr talmannen har begärt, ha kort talartid. Därför kan vi inte ägna oss åt alltför mycket av den typen av exegetik och noggranna studier. Det finns i alla fall mycket som är intressant mellan raderna här. Majoritetssidan rör sig faktiskt och tar del av och svarar upp mot oppositionens kritik det goda demokratiska samtalet. Men vi ska inte bara vara goda mot varandra, för då blir vi för snälla och då blir debatten tråkig. Jag lyssnade också på talesman som sade att de senaste händelserna visar att staten är en dålig ägare. Ja, är staten en dålig ägare? Om vi nu har situationen att ett företag bestämmer sig för att försöka muta ett annat företags personal vem är då den dålige ägaren? Jag tycker att de som börjar med skurkstrecken är den riktigt dålige ägaren. Jag tror att en del privata företag ägnar sig åt sådant. Det finns också uppgifter om att något statligt företag gör det. sade också att om det är staten som är ägare kan det leda till att ägaren och företaget tar andra hänsyn än rent affärsmässiga hänsyn. Ja, men det är just det som ska göras om man har en demokratisk ägare. Tar man bara rent affärsmässiga hänsyn kan man väl muta. Jag tänker då på Rotums kanoner och krut och på detta med att sälja sprit och kränga cigaretter och att inte ta andra hänsyn än rent affärsmässiga hänsyn. Ja, men vi har Systembolaget och Vin & Sprit just för att ta andra hänsyn än de rent affärsmässiga. Det är lysande argument som vi får från om varför vi ska ha en demokratisk insyn i de här företagen. Återigen har vi detta med Rotums krut och kanoner och med att sälja sprit till alla och envar. Reimersholms gamle brännvinsbaron ska vi inte ha tillbaka, eller hur? Då är det bättre att ha Lagerblad som vi kan kritisera och ställa krav på. Jag har samarbetat med Lagerblad i . Han är en av de personer med den största integritet som jag i min politiska verksamhet har träffat på. Det kan förekomma oegentligheter hos Vin & Sprit. Men jag känner mig trygg med att Lagerblad försöker motarbeta sådana. Vi kände oss dock inte trygga i politiken när brännvinsbaronerna härjade. Det där vill vi väl inte ha tillbaka? En gång i världen fick vi Systembolaget just för att få ett slut på brännvinsbaronernas välde, baggböleri och allmänt elände. Vi hörde från säga: Vi vill ha nya mål för den statliga verksamheten. är en människa som jag hellre lyssnar på. Jag måste säga att jag tog intryck av det som sades. Ja, en resa börjar med det första steget. Min resa har börjat, , jag ska fundera på om vi kan få in den typen av skrivningar. Det är just det vi ska använda vårt ägande till. Det är klart att det ska finnas etiska regler för det statliga ägandet, men vi ska inte vara som vilken kollektiv kapitalist som helst. Nej, det ska vi inte vara, men vi ska också vara kollektiva kapitalister, och då ser jag att det finns två anledningar för staten att äga företag. Ett: Vi har etiska och sociala principer bakom vårt ägande, som bakom Vin & Sprit och Systembolaget. Och så finns ett annat bra skäl: Vi tjänar pengar. Det är inget föraktfullt skäl att äga någonting, eller hur? Det är väl bra. Det är väl enkelt att tänka: Varför ska staten ibland äga ett företag och inte sälja det? Jo, därför att vi tjänar pengar. Det kan mycket väl vara så att vi säljer ett företag, och andra berikar sig på det, för vi sålde till ett underpris, såsom man har gjort i många länder där man av principiella och ideologiska skäl säljer saker. Då slipper man vissa räntekostnader, men man går förlust av de goda inkomsterna, som vida överstiger de räntor som man skulle ha behövt betala. Varför ska staten bete sig så och förvalta skattebetalarnas pengar så dåligt? Det vore förskingring av allmän egendom. Den gode kollektive kapitalisten är inte att förakta, för han gör att skattebetalarna slipper betala mer i skatt . Varför ska framtidens skattebetalare betala onödigt höga skatter bara för att några av ideologiska skäl sålde statlig egendom som gav god avkastning? Det leder till onödigt högt skattetryck, , och det ska vi inte ha genom att förslösa allmän egendom, bara för att man av principiella skäl inte vill tjäna pengar. Man är nästan vilse i pannkakan. Det här är en av de viktigaste sakerna vi nu har tagit upp, och har mina gått, herr talman. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 6 () replik: anför två argument för att staten ska ägna sig åt att driva företag. Det ena är att staten ska ställa särskilda krav på företagen, att de inte ska tjäna pengar. Vi har ju sett hur det har gått när man har gjort det. Ta som ett exempel, utbyggnaden av det digitala marknätet för TV-sändningar. När detta experiment är klart kommer det att kosta skattebetalarna . Det är inte rimligt att skattebetalarna ska stå för misslyckad statlig spekulation i affärsmässig verksamhet. Titta på SJ, som går med kraftiga underskott och där skattebetalarna måste pumpa in miljardbelopp för att företaget inte ska gå omkull. Det är väl inte rimligt. Sedan säger också att de företag som vi inte ska ställa särskilda krav på ska vi driva för att göra vinst.