prot · GR0919 · 2003-10-24 00:00:00 — Utpeka ansvaret för den politik som förs där det hör hemma, hos ockupationsmakten, hos , men också hos , som med alla medel har stött politik! Det är en politik som kan peka framåt och som kan ge tillbaka värdighet åt de förtryckta palestinierna. 22 Utrikesminister (): Den bild som målar upp av situationen för palestinierna i stora delar av områdena kan jag bara bekräfta. Jag tycker att det är en utmärkt bild, och det gäller även det som lägger till i den delen. Jag tror inte att det råder något tvivel om detta. Jag tror inte att någon har avvikande uppfattningar om hur den faktiska situationen är och hur ohållbar och oacceptabel den är. säger att det finns fredskrafter i , och det är helt rätt. Att det är så är det hoppingivande i situationen. Det är en av anledningarna till att jag delar uppfattningen att omvärldens närvaro i området för att komma till tals med människor och ge stöd till de strävanden som finns där är viktig. Det är bakgrunden till att den på olika sätt ökar sin närvaro där och i möten med representanter, inte minst israeliska företrädare som eftersträvar en förändring av situationen. När det gäller krigssituationen finns det onekligen en konkret risk för att det här sprider sig i området, och det är ett av skälen till att vi anser att det är viktigt att involvera de omgivande länderna. De måste vara delaktiga i det som sker och eftersträva att situationen återigen förbättras. Annars finns det en risk för spridning i området med vapenhot av olika slag. Jag har den största förståelse för krav på mera handling. Jag tror att alla tycker att det måste finnas mer som man kan göra. Men man måste också tro att det som man gör kan leda till att situationen förbättras och inte förvärras, och det är ofta det som är svårigheten. När det gäller EU:s möjlighet att återkräva till exempel ekonomiska insatser som man har gjort vill jag säga att det faktiskt har varit så att EU har återkrävt en del av sina insatser. Det är naturligtvis viktigt att göra den markeringen att vi inte kan acceptera att vi går in med ekonomiskt stöd som sedan förfelas eller på något sätt förfaller. Då ska det naturligtvis vara möjligt att kräva tillbaka medel, och det görs också. 23 (): Det verkar ändå vara så att vi delar ganska mycket av den verklighetsbild som finns och kanske också ett mål om en tvåstatslösning, som också framgår av interpellationssvaret. Jag kanske inte helt delar uppfattningen om hur vi ska nå dit, men jag vill verkligen understryka vikten av att omvärlden agerar och att EU och över huvud taget har ett ganska stort ansvar. Jag hoppas verkligen att kan gå in i en roll som aldrig kan fylla. kommer aldrig att kunna vara den part som för utvecklingen framåt. Det är jag helt övertygad om. Jag hoppas verkligen också att man från svensk sida kan försöka få EU att spela en annan roll. Jag tror tyvärr att man måste använda vissa påtryckningar på , inte bara diplomatiska påtryckningar. Jag tror att vi har ett ansvar för att se till att utvecklingen i går åt rätt håll. Det är ett ansvar både mot den israeliska befolkningen och mot den palestinska befolkningen. De kommer bägge att bli lidande av den här situationen. Jag vill sluta med att citera en sak som säger i artikeln i , och det gäller något jag tycker att man ska komma ihåg när man jobbar med de här frågorna. Han säger så här: Vi kan inte hålla en palestinsk majoritet under en israelisk stövel och betrakta oss själva som enda demokrati. Utan lika rättigheter för alla som bor här, araber som judar, finns ingen demokrati. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2003/04:25 om stöd till värdkommuner 24 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att de kommuner där asylsökande bor ska känna trygghet, både ekonomiskt och socialt, och på ett bra sätt kunna bemöta de människor som är i behov av en tillflyktsort. Kommunerna har en viktig roll i mottagandet av asylsökande. Det är kommunerna som ansvarar för att erbjuda förskola, skola och skolbarnsomsorg till asylsökande barn, och det är också kommunerna som enligt socialtjänstlagen (2001:453) har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. När det gäller barn som kommer ensamma till har kommunerna ett särskilt ansvar som bland annat innebär att utreda barnets situation och fatta beslut om var barnet ska bo och om andra insatser enligt socialtjänstlagen. Staten har ett huvudansvar för mottagandet av asylsökande. Det innebär ett ansvar för att erbjuda lämpligt boende för de asylsökande som inte kan ordna boende på egen hand. Det innebär också att prövar frågan om ekonomiskt bistånd till asylsökande som inte kan försörja sig själva. Vidare ska ge de asylsökande möjlighet att delta i organiserad verksamhet, till exempel svenskundervisning. Med det statliga huvudansvaret för mottagandet följer även ett kostnadsansvar gentemot kommuner och landsting. gavs asylsökande barn rätt till utbildning på i princip samma villkor som barn bosatta i . Den statliga ersättningen lämnas med schabloniserade belopp. I de fall en kommun har extraordinära kostnader för skolverksamhet får efter särskild prövning betala för dessa kostnader. Jag följer noga effekterna av reformen, och kommer att tillsammans med initiera en särskild uppföljning av skolgången för asylsökande barn. Flera kommuner har vänt sig till regeringen när det gäller den statliga ersättningen för främst insatser och framhållit brister i dagens system för ersättning. I detta sammanhang kan jag erinra om att får lämna ersättning till kommuner för utredningar av ensamkommande barn. Ersättning lämnas med ett fast schablonbelopp per utredning. Kommunen kan även ansöka om ersättning för gode män för ensamkommande barn. Vidare kan enligt nuvarande ordning bland annat ersätta kommunerna för kostnader för vård av asylsökande under i annat hem än barnets eget och efter ansökan även lämna ersättning till kommuner som haft betydande extraordinära kostnader. Jag följer fortlöpande effekterna av befintliga regler och huruvida de är anpassade till den utveckling som skett när det gäller det höga antalet asylsökande och konsekvenserna av denna. De senaste årens kraftiga ökning av antalet asylsökande till har inneburit stora utmaningar för såväl staten som för kommunerna. kom sammanlagt 33 000 asylsökande till . Det är en fördubbling i jämförelse med . Jag är medveten om att ökningen krävt en kraftsamling för kommuner och landsting att ordna boende, skola, omsorg och vård för de människor som sökt sig till vårt land. Jag uppskattar därför det nära samarbete som finns mellan stat och kommun. Det är också viktigt att de erfarenheter som görs lokalt förmedlas till den nationella nivån. Jag delar inte fullt ut uppfattning om att mottagandet av asylsökande i en kommun är förenat med extra bekymmer i alla kommuner. Det är inte heller min bild att flertalet kommuner ser det på det sättet. Tvärtom ses asylmottagandet i många kommuner som något positivt som bland annat bidrar till ökad sysselsättning samt ger underlag för en god service i kommunen. Flera reformer har genomförts inom mottagandet av asylsökande. tar vi ett steg vidare att utifrån uppföljning och översyn undersöka behov av eventuella förändringar. 25 (): Tack för svaret, migrationsministern, och välkommen till ett nytt forum för debatter! Jag hoppas att det ska bli många bra debatter mellan riksdagsledamöter och den nya migrationsministern, men framför allt hoppas jag att såväl migrationspolitiken som invandrarpolitiken ska förbättras avsevärt på det här området i . Anledningen till att jag vill ha den här debatten är att jag direkt till ministern vill ge en bild av hur det ser ut i mitt hemlän jag talar inte för alla kommuner i det här fallet och dela med mig av de erfarenheter som jag i min tur har fått ta del av. I kommun i län, som är mitt hemlän, finns flyktingförläggningen i . har det varit diskussioner mellan kommunledningen och om hur man på ett bra sätt ska kunna ge flyktingarna ett bra omhändertagande i kommunen. Det handlar framför allt om hur man ekonomiskt från kommunens sida ska klara av sin uppgift. Det går ju inte att blunda för verkligheten. Att vara värdkommun för en flyktingförläggning innebär trots allt ett stort ansvarstagande. Det ska förenas med det ansvarstagande som man har för övriga kommuninvånare. Skolor och barn- och äldreomsorg i den vanliga verksamheten är för många kommuner den största utgiftsposten, och kommuner runtom brottas med sin ekonomi. Med gemensamma skattepengar från kommuninvånarna ska man lösa de frågor som är gemensamma för människorna det är självklart. Men kommun har precis som många andra kommuner att brottas med stora ekonomiska åtaganden, och det är där också problemet med flyktingförläggningen kommer in. Det innebär ett utökat ansvar. Det innebär ett tryck, framför allt inom den sociala sektorn. Man har ett ansvar för att allt ska fungera i kommunen. Staten har ansvaret för flyktingpolitiken i landet, och det säger även migrationsministern mycket tydligt här . Det är jag glad för, och om det är vi helt överens. Det innebär också att har ett ekonomiskt ansvar för att ge bistånd till de asylsökande. Det är detta jag skulle vilja diskutera med ministern. Det är de här signalerna jag får: Reglerna är inte tillräckligt tydliga. Jag vill därför veta hur ministern tänker arbeta för att förenkla reglerna så att det blir mycket tydligt vad och hur mycket pengar som består kommunerna med. Det fungerar inte . Det är absolut nödvändigt att kommunerna får ett större stöd och ges de ekonomiska förutsättningar som krävs för att de ska kunna ge flyktingarna ett bra mottagande och ett så bra liv som möjligt de finns på flyktingförläggningsorten. I svaret från migrationsministern kommer hon gång på gång tillbaka till de ensamkommande barn som kommer till kommunerna. Jag vet att man har ett speciellt ansvar för dem. Men hur är det för de riktigt små barnen? Vi kan ha en familj med små bebisar som kommer till flyktingförläggningen. Kommunen måste ju ta ett ansvar också för dem, och det måste göras utredningar som kommunen inte heller till fullo får betalt för. När det gäller de riktigt små barn som kommer med sin förälder tack och lov, skulle jag vilja säga, att de har sin förälder med sig undrar jag framför allt: Hur kan man stödja också dem? 26 Statsrådet (): Först vill jag tacka för de välkomnande orden. Jag vill också tacka henne för att hon tagit upp frågan om stöd till kommunerna. Det är en fråga som ligger mig väldigt varmt om hjärtat, alltså att kommunerna ska kunna känna trygghet och få stöd i det arbete de gör för att ta hand om asylsökande i vårt land. Som generaldirektör för , vilket jag var tidigare, hade jag mycket kontakter med kommunerna. Jag reste också runt i de kommuner där har mottagningsenheter. Det jag såg där gjorde mig djupt imponerad och jag kände mig nästan rörd över hur kommunerna ansträngde sig för att göra mottagandet så bra som möjligt. Det görs storverk på det här området ute i våra kommuner. Det är där lagar och förordningar och vårt tal om solidaritet och generositet omsätts i verklig handling. Där går vi från ord till handling. Naturligtvis såg jag också det som tar upp i sin interpellation, nämligen kommuner som har problem av olika slag. Det kunde handla om allt från hur man skolar in asylsökande barn till hur man organiserar hälso- och sjukvården i kommunerna. Dessutom har vi kommuner som måste hantera de främlingsfientliga strömningar som också finns, vilket vi inte får glömma. Det är kanske ett av de allra svåraste problemen att hantera. sade i sitt anförande att vi talar väldigt mycket om de ensamkommande barnen. Det ska vi också göra, eftersom de barnen är väldigt utsatta då de kommer utan sina föräldrar. Men det är också mycket viktigt att tala om barn i familjer. Det kommer ungefär 500 barn till som ensamkommande, medan närmare 10 000 barn kommer tillsammans med sina föräldrar. Det finns många problem även på det området, och därför är det viktigt att ta upp. Det är också viktigt att utveckla samarbetet och samverkan mellan kommuner, landsting och stat, liksom med frivilligorganisationer. Det finns många frivilligorganisationer som lokalt arbetar med mottagande av asylsökande. Men som mycket tydligt sade är det staten som har huvudansvaret för mottagandet av asylsökande, och med det följer också ett kostnadsansvar. Därför måste vi noga följa kostnadsutvecklingen på detta område och även se över ersättningarna till kommunerna. 27 (): Tack så mycket för svaret! Det är trevligt med en migrationsminister som visar så stort engagemang i dessa frågor, och därför har vi också en förhoppning att det nu ska gå framåt på detta område. Det är bevisligen så att det behövs ett ökat samarbete mellan kommuner och statliga myndigheter. Jag är därför glad att ministern också tog upp landstingen, visserligen lite grann i förbifarten men ändå. Jag erinrar mig de kontakter jag har med i , framför allt just med akutmottagningen dit asylsökande kommer direkt från . Man har inte tillräckligt med platser, och det sker därför på bekostnad av andra. Det är sådant som man måste lösa för att också kunna lösa problemet med den främlingsfientlighet som tyvärr kan finnas. har jag glädjande nog inte mött den på dessa orter, utan man har skött det hela mycket bra. Man tar verkligen sitt ansvar som kommuninvånare och kommunpolitiker och också från kommunledningen. Det gäller dock att förebygga så att vi inte får det problemet. Det görs ett mycket bra jobb utifrån den situation som råder. Man försöker tillsammans med kommuninvånarna skapa ett bra klimat. Vi vill att ska ha en mycket öppen och generös flyktingpolitik som värnar om asylrätten. Om det är vi nog också överens. På vägen dit finns det emellertid vissa skillnader, och då är det bra att vi för en dialog. Från sida har vi till årets riksdag väckt en motion som jag hoppas att migrationsministern tar till sig. Där har vi bland annat påtalat att asylsökande måste få ett mycket kvalitetssäkert mottagande. En viktig del i mottagandet när människor kommer hit som flyktingar är att de snabbt måste komma in i vårt samhälle, få möjligheter att lära sig språket och komma ut på arbetsmarknaden. De måste integreras i vårt samhälle. I annat fall blir det kulturkrockar. Jag har själv varit i en kommun där det uppstod påtagliga kulturkrockar. Det handlar om att man helt enkelt inte förstår hur man ska uppföra sig i vårt land, eller också förstår vi svenskar inte hur det känns att komma hit. Det har varit för mycket av tycka-synd-om-mentalitet i stället för att man sett till de enskilda människorna och gett dem en möjlighet att gå vidare i livet. Tyvärr har utvecklingen av dagens migrationspolitik och integrationspolitik inneburit att vi fått ett synsätt som bygger på omhändertagande. Vi ser också att migrationspolitiken inte fungerar . Den snarare skapar än undanröjer fattigdomsfällor, den ökar klyftorna mellan människor och gör att människor passiviseras i stället för aktiveras. Det måste kännas mycket frustrerande. Jag brukar försöka tänka mig in i hur det skulle vara om jag eller mina barn förvisades till ett annat land, hur det skulle kännas att komma dit som helt främmande, att inte kunna språket utan bara höra ett främmande språk runtomkring sig svenskan är ju onekligen ett ganska svårt och isolerat språk och inte få jobba med det som jag kan och vill göra. Hur ska vi jobba med de frågorna? Vi vill ju att människor som kommer hit ska få stanna i , att de ska få uppmuntran och stöd till ett liv och kunna tro på sig själva. Som systemet ser ut slussas de asylsökande in i en negativ spiral om vi ska vara negativa i bedömningarna. Allt består av en enda lång väntan, och det är denna långa väntan vi måste bryta. Därför undrar jag: Hur tänker migrationsministern förbättra situationen så att flyktingarna får snabbare besked om beslut? 28 Statsrådet (): Jag börjar med den sista frågan, som gällde den långa väntan. Vi har ett problem när det gäller asylpolitiken och det är att upp emot av dem som kommer till saknar identitetshandlingar. De har varken pass eller andra identitetshandlingar. Detta är ett problem som det är viktigt att på något sätt lösa. Det är också en förklaring till att vi kan ha relativt långa handläggningstider. För det första tar det tid att utreda varifrån människorna kommer och för det andra att utreda asylskälen. Om en person sedan får avslag på sin ansökan tar det också tid att verkställa avvisningen. Vistelsetiderna kan därmed bli väldigt långa. En annan sak som också är viktig i det här sammanhanget gäller det system med nya ansökningar som vi har, det vill säga att man får sin sak prövad hos . Därefter kan man överklaga till , och sedan har man alla möjligheter att lämna in nya ansökningar om nya skäl har uppstått. Det gör också att vistelsetiden i kan komma att bli väldigt lång. Det är inte bara handläggningstiderna, utan det är också vistelsetiderna totalt. Det skapar naturligtvis ett problem också i kommunerna och i mottagandet av asylsökande. När det gäller de långa handläggningstiderna har man på gjort väldigt mycket för att effektivisera handläggningen genom att man sorterar ut de enkla ärendena. Det är väldigt många som kommer som inte har asylskäl. Då ser man till att de enkla ärendena går väldigt fort. Bilden av att det är långa handläggningstider måste kompletteras med att det finns väldigt många människor som får besked oerhört snabbt eller . Sedan är det några fall som tar . Det skapar naturligtvis problem. Innan min talartid är slut vill jag säga lite grann om konstnadsuppföljningar. Vi gör uppföljningar av effekterna av ersättningsförordningen. Ansvarsfördelningen ska tydliggöras. Vid mottagandet av asylsökande är det staten, kommunerna och landstingen som har ett delat ansvar. Det är oerhört viktigt att ingenting hamnar mellan stolarna. Skolreformen innebar att asylsökande barn har rätt att gå i skola och samma skolgång som barn som är bosatta i . Där ska en särskild uppföljning göras. Den ska handla om i vilken mån asylsökande barn får den utbildning som de har rätt till och också om huruvida ersättningarna till kommunerna är utformade på ett ändamålsenligt sätt. Vi ska titta på ansvarsfördelningen vid mottagandet av de ensamkommande barnen. Det har det varit en lång debatt i kammaren om fördelningen mellan och kommunerna. Det är oerhört viktigt att få en tydlig fördelning av ansvar mellan stat och kommun. 29 (): Tack för en innehållsrik debatt, migrationsministern. Jag undrar om jag kan ta med mig hem till kommuninvånare och till kommunalföreträdare i kommun en tillförsikt att situationen kommer att förbättras. Det är oerhört värdefullt för staten att det finns kommuner som denna kommun som jobbar med detta förtjänstfulla arbete. I verkligheten utanför måste det finnas enskilda människor och kommuner som engagerar sig i dessa frågor. Vi måste möta det på ett mycket värdigt sätt. Kommer ministern att medverka till att än mer kommer att lyssna? Det handlar dessutom inte bara om att lyssna. Det är bra att man sätter sig ned och lyssnar och talar med varandra. Men man måste också kunna respektera varandra när man går därifrån. Man måste känna en tillförsikt och att man verkligen har blivit hörd i de frågor man tar upp. Människor ställer inte dessa frågor, går inte ut i massmedierna och tar inte kontakter med riksdagsledamöter om de inte menar allvar med sin frustration och undran. Kommer vi att klara av situationen så att vi i förlängningen också kan ta emot människor? Det är oerhört viktigt. diskuteras det om vi tar emot för många flyktingar. Man diskuterar det utifrån den möjlighet man har att ta hand om dem. Trots allt har vi det väldigt bra i . För mig är det självklart att vi ska vara med, ta ansvar och hjälpa människor som har det sämre. Jag tackar för debatten . 30 Statsrådet (): Jag kan bara hålla med om hur viktigt det är att vi har kommuner som gör det här arbetet och som gör det på ett förtjänstfullt sätt. Jag vet att det i olika kommuner diskuteras att vi har tagit emot för många, och så vidare. Det uppfattar jag inte alls som att man ifrågasätter grunden för den svenska asylpolitiken. Men det kan helt enkelt bli för tungt i vissa kommuner när man får väldigt många asylsökande på en gång. Jag kommer att följa kostnadsutvecklingen väldigt noggrant. Det är viktigt att säga. Jag kommer också att överväga om man ska göra en särskild översyn av hela ersättningsförordningen när det gäller ersättningen till kommunerna. Det är precis som säger. Det är i kommunerna som flyktingpolitiken får sitt verkliga innehåll. Det är där som orden blir till handling. Jag menar att den här frågan är en av de viktigaste frågorna vi har att diskutera. Utan den generositet som finns i kommunerna har våra ord ett väldigt litet innehåll. Som jag sade tidigare hade jag väldigt mycket kontakter med kommunerna. Jag kommer även som minister att fortsätta att ha sådana nära kontakter med företrädare för kommuner och landsting och tillsammans med dem diskutera hur stödet till kommunerna kan utformas på bästa sätt. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2003/04:26 om nytt och asylpolitiken 31 Statsrådet (): har i en interpellation ställt frågor till mig om hur asylpolitiken kommer att behandlas under regeringskonferensen och vilka ståndpunkter jag som migrationsminister kommer att driva i de kommande förhandlingarna om ett nytt konstitutionellt fördrag för den europeiska unionen. Inledningsvis vill jag hänvisa till den behandling av frågan som pågår i , och som avslutas först då kammaren behandlar det sammansatta konstitutions- och utrikesutskottets betänkande, med anledning av regeringens skrivelse 2003/04:13 Europeiska konventet om EU:s framtid. Jag får även hänvisa till att statsministern vid det i översiktligt redogjorde för att i avvaktan på den pågående behandlingen i inte kan binda sig för några definitiva ståndpunkter utan måste inhämta ett förhandlingsmandat från den svenska . Redan i samband med den regeringskonferens som startade med utgångspunkt i och som utmynnade i fördragsändringarna i det så kallade Amsterdamfördraget , var det en klar svensk ståndpunkt att det överordnade målet om fri rörlighet för personer inom EU skulle innebära ett krav på harmonisering också av asylpolitiken. Vid det i beslöt stats- och regeringscheferna att arbetet med en harmonisering skulle snabbas på och man beslutade att medlemsstaterna skulle bidra till att skapa ett gemensamt europeiskt asylsystem, baserat på en fullständig tillämpning av . Man uttryckte även att på bör gemenskapsbestämmelserna leda till ett gemensamt asylförfarande och en enhetlig status för dem som beviljas asyl, som är giltig i hela unionen. Det är mot denna bakgrund som konventet lagt fram sina förslag om hur den rättsliga grunden för framtida lagstiftning på EU-nivå skulle kunna utformas. En harmoniserad asylpolitik i hela unionen ska också ses utifrån flyktingens eget perspektiv. Först med en status som erkänns av alla medlemsstater kan flyktingen omfattas av rätten att fritt röra sig i hela unionen en rätt som vi anser ska omfatta alla tredjelandsmedborgare som har fått uppehållstillstånd i en medlemsstat. Möjlighet till majoritetsbeslut finns på flertalet politikområden inom gemenskapsrätten. Att beslut skulle fattas med kvalificerad majoritet inom asyl- och migrationsområdet, till skillnad från dagens krav på ett enhälligt ministerråd, var därför en naturlig fortsättning på den överföring till gemenskapsrätt för vilken grunden lades redan i Amsterdamfördraget, som har ställt sig bakom. I ett utvidgat EU med 25 medlemsstater kommer också rena effektivitetsskäl att tala för en övergång till nya beslutsformer. Enligt gällande fördrag kan rådet bara besluta om miniminormer för på vilka kriterier asyl ska ges, hur de olika ländernas procedurer ska utformas och på vilka villkor de asylsökande ska tas om hand deras ansökningar prövas.