prot · GR0932 · 2003-11-20 00:00:00 — Det måste vara att både verka för att bekämpa den internationella brottsligheten och stärka fri- och rättigheter och rättssäkerhet för medborgarna. Ett exempel på att EU går mot en alltmer rättsosäker utveckling är att mycket av lagstiftningen bygger på principen om ömsesidigt erkännande, alltså att vi ska respektera andra rättssystem som bygger på helt andra rättsprinciper. Vi ska alltså tycka att det är okej att man har en ordning som i , där en svensk kvinna satt häktad utan att få sin sak prövad. Eller vi ska tycka att det är okej att håller misstänkta terrorister häktade och begär undantag från för att göra det möjligt. Ingen har svarat på frågan hur vi kan kombinera denna ordning med en garanti av rättssäkerheten. Och vad händer med vårt rättssystem när alltfler beslut ska fattas av EU via rambeslut? Vad händer med vårt sammanhållna rättssystem, där brott och straffsatser bedöms i relation till varandra, när EU kan komma med en lagstiftning som tar sikte på en viss brottsrubricering och sätter en viss straffsats som inte alls harmoniseras med den svenska lagstiftningen i övrigt? Och hur påverkar det ställning som lagstiftande församling? EU visar inte den enda vägen det finns alternativ. Och alternativet är att vidareutveckla ett samarbete, både på åklagar- och på polissidan, men då på mellanstatlig nivå. Det är ett samarbete där tyngdpunkten läggs på att bygga upp de nationella institutionernas organisation och kompetens, och där samarbetet kombineras med att man garanterar en demokratisk förankring, insyn och inte minst rättssäkerhet. Detta gör inte konventsförslaget, och därför bör det avvisas. Än en gång: Ingen har kunnat visa att detta är effektivt och att detta gör någon nytta. Jag uppmanar alla: Läs remissvaren från Riksåklagaren och ! Det är en viktig läsning. Ett annat exempel på att harmonisering ofta leder till mer restriktivitet och hårdare tag är asyl- och flyktingpolitiken. med flera är mycket kritiska till EU:s flyktingpolitik. Den är inhuman och alltför restriktiv. Vi kan se en allt högre mur kring EU. Allt oftare kopplar man ihop invandrare och flyktingar med ökad brottslighet. Den politik som förs är i mångt och mycket en utestängande politik, som vi vet leder till tragedier, där män, kvinnor och barn mister sina liv i försök att ta sig över Fästning murar. Vad gör då herrarna i konventet åt detta? Vilka förslag lägger de? Ja, man fortsätter på den inslagna vägen med samma inhumana linje. Man tar bort systemet med minimiregler, som i och för sig har för- och nackdelar men som ändå gör det möjligt för ett medlemsland att gå före med en generös politik. Och man föreslår att migrationspolitiken ska beslutas med kvalificerad majoritet. Vi tycker att det är fel. Vi tycker att utgångspunkten ska vara att möjliggöra en human flyktingpolitik. Därför borde den försöka få till en ordning där asyl- och invandringspolitiken även fortsättningsvis beslutas med enhällighet. Därför, herr talman, yrkar jag bifall till vår reservation nr 74. 136 (m) replik: Låt mig först bara kommentera det sade om svårigheten att erkänna varandras rättssystem. Hon sade ungefär att vi alltså ska tycka att det är okej med både det ena och det andra. Nej, det är inte det som det handlar om. Det handlar inte om att vi ska erkänna precis vilka problem som helst. Vad EU-samarbetet på detta område handlar om är att försöka skapa minimiregler och minimistandarder och att öka transparensen i systemen. Vi behöver inte ändra rättsordningen i . Men vi respekterar att andra har en annan ordning, och vi kan föra en diskussion om vilka minimiregler som ska gälla. Det kan gälla gränsbevakning, bemötande, påföljder och rättshjälp. Just nu jobbar man med stöd till brottsoffer. Det är väl bra att vi försöker skapa en ordning som gäller också när folk är i andra länder, att man kan få stöd och hjälp om man blir misshandlad eller något annat. Jag vill gärna fråga : Tycker du att det är bra eller dåligt att man försöker visa respekt för varandras system och skapa grundläggande kvalitetsgarantier som är gemensamma? Vi lever trots allt i en globaliserad värld. Det som egentligen fick mig att gå upp var de lösryckta citaten av synpunkter där de säger att det här är långtgående förslag och manar till försiktighet. Det är ju självklart. Det är långtgående förslag. Man manar till försiktighet bland annat därför att utvecklingen när det gäller polissamarbete och annat går väldigt fort, och det är lätt att det blir fel. Men det är inte så att eller Riksåklagaren säger att vi ska lägga ned detta samarbete, lämna EU och stoppa all utveckling av den här verksamheten. Så är det inte, utan man problematiserar inom vissa områden. Jag skulle vilja fråga: Vad är alternativet när det gäller brottsbekämpningen på det här området om vi inte ska ha det här Europasamarbetet? 137 () replik: Jag tror inte att man ska låtsas som något annat än att kravet på ömsesidighet och den allmänna inriktningen på harmonisering av rättssystem och lagstiftning självklart leder till att olika rättsprinciper slås mot varandra. Det är inte så att remissvar, som jag mest hänvisade till, bara är lösryckta citat. Om man först värderar dem som jag lyfte fram, är de anmärkningsvärda. Men hela den grundinställning som har är att man kan inte och bör inte göra en överstatlig ordning när det inte svarar mot någon gemensam grund när det gäller rättsprinciper och annat. Det är ju det som ger den stora kritiken, plus att det finns allvarliga brister när det gäller kompetensfördelning och gränsdragningsproblem i de här ytterst centrala frågorna. Jag menar att man bör läsa både Riksåklagarens och remissvar noga. De ger all anledning att tänka till, inte minst det faktum att man inte ser att dessa förändringar leder till ökad effektivitet. Varför ska vi då göra dem, , om vi inte kan visa att detta ökar effektiviteten? Varför ska vi flytta makt? Varför ska vi tumma på rättssäkerheten? 138 (m) replik: Jag vidhåller att läser de här remissyttrandena väldigt märkligt. Jag har läst dem. Jag sitter själv i . Det är viktiga synpunkter, som man ska ta ad notam. Men det är ju inte så att man ifrågasätter värdet av detta samarbete. Vi får bevis på att Europol och Eurojust gör betydelsefulla insatser, även om man kan önska mycket mer när det gäller uppföljning och utvärdering inom hela EU-samarbetet. Det här är en myt. Man ska inte ta den typen av ifrågasättande av delförslag som ett ifrågasättande av hela idén. Det är också detta som vi i justitieutskottet har gjort när vi har prövat frågorna, där vi har försökt väga in de aspekter som finns. Vi har också en ganska försiktig hållning till förslagen, som vi noga har prövat. Men det finns inte mycket annat att göra med den gränsöverskridande grova brottsligheten än att ta itu med den gemensamt. Om vi inte har det som man bestämde , det vill säga en grundläggande respekt för varandras rättsordningar, har man inte ens möjlighet att påbörja det arbetet. Det totala ifrågasättande som gör är mycket märkligt. Det skulle innebära att vi återgår till en ordning som inte alls svarar mot de utmaningar som vi har inom rättsområdet . 139 () replik: Jag menar att rätt allvarligt åsidosätter den kritik som kommer från . Man skriver mycket tydligt hur man förhåller sig till den förändring som är föreslagen. Man är mycket tydlig med att en överstatlighet bör svara mot en gemensam grund, bland annat när det gäller rättsprinciper. När man säger att man manar till försiktighet gör man det i ljuset av att man menar att det, om man börjar överföra makt överstatligt, är ett första steg, och detta öppnar för ytterligare steg. Läs remissyttrandet igen! Det är så det står, och jag menar att det är anmärkningsvärt att regeringen inte med ett ord har förhållit sig till detta. säger: Det är väl bättre att göra det här än att göra ingenting. Men varför göra detta när man inte med säkerhet vet hur lagstiftningen utvecklar sig och hur rättssystemen utvecklar sig? Det är oklart när det gäller att bevara rättssäkerheten, och man vet inte heller om det leder till effektivitet. Man kan ju inte göra någonting bara för att göra något. Man måste kunna argumentera för att det här leder någonvart, och de argumenten finns inte, . Det finns varken i regeringens skrivelse eller i konventsförslaget eller i utskottets betänkande argument för att detta är en effektiv insats. 140 () replik: Jag har en kort men väldigt viktig fråga om asylpolitiken: Är politik att man ska ha gemensamma minimiregler, eller vill ni inte ha gemensamma regler på asylområdet? 141 () replik: Jag sade i mitt inlägg att minimiregler har visat sig ha två olika funktioner. Det ena är att de ger länder möjlighet att gå före, men det andra är att de i praktiken har fungerat som ett sänke, alltså att de har hållit ned ambitionsnivån. Därför är väl vårt första krav till regeringen att man i förhandlingarna ska undvika kvalificerad majoritet, att beslut fortfarande ska fattas med enhällighet. Frågan om miniminivåer är inte helt okomplicerad; det håller jag med om. Men vi har ändå landat i att besluten även fortsättningsvis ska vara enhälliga. Regeringen bör verka för att medlemsländer ska kunna gå före, och då är man på något sätt inne på att diskutera någon form av miniminivå. 142 () replik: Jag är inte tillräckligt begåvad för att förstå svaret, så jag avstår från min replik. 143 () replik: I och för sig tror jag att jag är tillräckligt begåvad för att kunna fortsätta diskussionen, men jag avslutar den ändå. 144 (): Det beslut som vi kommer att fatta är ett historiskt steg för en ny tid i , för samarbete och samförstånd. Det fördrag, den grundlag, som kommer att undertecknas efter det att regeringskonferensen har förhandlat färdigt gör EU till en verklig union som kan fatta viktiga beslut för framtid. Vi i är positiva till de grundläggande förändringar som konventet kommit fram till. Men är inte ett parti som vill flytta makt i allmänhet till EU. Vi vill att EU ska ha en tydlig och klar beslutbefogenhet i de frågor som medlemsländerna är överens om behöver ligga på EU-nivå. Andra frågor, som löses bäst på lokalt, regionalt eller nationellt plan, ska givetvis beslutas där. Det ska aldrig vara okej för en högre nivå att plocka upp uppgifter från en lägre nivå utan att den lägre nivån själv har beslutat det. Vi vill alltså utveckla EU i enlighet med federalismens principer. är ett allomfattande dokumentet, och det har inneburit att många viktiga frågor inte har fått den uppmärksamhet som de har varit värda. Det handlar om viktiga frågor som i princip glider igenom utan att bli hårdgranskade, så ordentligt granskade som grundlagsförslag givetvis bör bli. Detta gör mig något oroad. Även om fördragstanken är alldeles rätt måste så här stora förändringar få ta tid. Det italienska ordförandeskapet ska inte få stressa fram ett beslut. Tydlighet är ett minimikrav. Vi kan inte besluta om en grundlag som vi inte vet vad den verkligen innebär. Speciellt orolig är jag för avsnittet Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa som inte fått speciellt stort utrymme i debatten, även om vi i justitieutskottet har diskuterat frågorna vid ett flertal tillfällen. Jag hoppas verkligen att detta område blir rejält genomgånget under regeringskonferensen. Det är möjligt att utrikesministern, som var justitieminister, har en stor möjlighet att lyfta upp de här frågorna, men tyvärr säger ryktet att flera länder inte vill öppna konventsförslaget på detta område, för då riskeras långt utdragna förhandlingar, förhandlingar som kanske skulle behövas. Det behövs ett starkt samarbete inom EU och globalt för att bekämpa gränsöverskridande kriminalitet, terrorism och organiserad brottslighet. Vi vet vad som har hänt . Minst 26 människor har omkommit vid flera bombdåd i . Detta har tidigare tagits upp av bland annat utrikesministern. Detta slags terrorism måste bekämpas, och vi kan inte göra det och organisera oss enskilt i varje land. Vi måste samarbeta både inom EU och globalt för att få stopp på detta urskillningslösa dödande. Det krävs effektiva metoder, och därför är det bra och nödvändigt att nuvarande tredje pelarens mellanstatliga samarbete blir mer överstatligt, men det ska vara tydligt vilket ansvar som ligger på EU-nivå, och vad som är nationellt ansvar. Vad innebär till exempel öppningen i fördraget för en europeisk åklagarmyndighet? Regeringen skyddar sig något naivt, kan jag tycka, med att beslut om en eventuell framtida europeisk åklagare ska tas med enhällighet. Men, ärligt talat, vi vet att det blir oerhört svårt att senare säga nej till den europeiska åklagarmyndigheten om vi i grundlagen har accepterat den öppning som finns föreslagen. Det är en grundläggande princip att EU inte ska ha förvaltning på nationell eller lokal nivå det är medlemsstaterna som ansvarar för tillämpningen av unionsbesluten på nationell eller lokal nivå. Är regeringen verkligen beredd att överge denna grundläggande princip? Tydlighet är, som sagt, ett minimikrav. Vi ska inte besluta om en grundlag som vi inte vet vad den verkligen innebär. Många organisationer och myndigheter har en förmåga att svälla av sig själva. Det gäller att stoppa sådana tendenser i ett tidigt skede. I konventsförslaget talas det om samarbete på tullområdet. Det är bra att vi samarbetar och överför kunskaper mellan de olika länderna, men behöver vi en gemensam europeisk tullmyndighet? Detta finns redan på förslag och ska diskuteras på den så kallade gemensamma kommittén , alltså . Det är kommissionen som föreslår rådet att skapa en byrå för förvaltning av de yttre gränserna. Vill vi ha detta? Behövs det fler europeiska myndigheter, och behövs det på områden som tillhör de nationella beslutsbefogenheterna? Mitt svar är nej. Det ska vara tydligt vilka frågor som ligger på nationell nivå och vilka som ligger på EU-nivå. En annan del av avsnittet Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa som visserligen debatterats en del men som fortfarande inte förtydligats är asylpolitiken. Det är logiskt med en gemensam asylpolitik, eftersom vi har fri rörlighet inom unionen. Det är också bra att beslut ska fattas med kvalificerad majoritet i stället för enhällighet det tycker jag i motsats till föregående talare. Med enhällighet kommer de här frågorna att låsas. Det kan vi vara ganska säkra på. står bakom en gemensam asylpolitik men under förutsättning att EU ska leva upp till samtliga internationella fördrag som reglerar flykting- och asylrätten. Vi vill se en generös och öppen asylpolitik som bygger på folkrätten och som genomförs i samverkan med andra stater. Tyvärr har EU-ländernas regeringar visat att de oftare kommer överens om begränsningar i asylpolitiken än de kommer överens om positiva åtgärder som hjälper människor på flykt. Det måste slås fast i fördraget att asylpolitiken ska ha en hög ambitionsnivå och att exempelvis aldrig ska tvingas ha en stramare och mer återhållsam asylpolitik. Regeringen måste driva kravet på att de gemensamma reglerna ska innebära ett golv och inte ett tak. Tydlighet är ett minimikrav. Vi ska inte besluta om en grundlag om vi inte vet vad den verkligen innebär. Regeringen har ett stort ansvar i förhandlingarna, och vi kommer att granska i detalj hur de tar sitt ansvar. 145 (): EU ska vara ett mellanstatligt samarbete, hävdar många. Inte minst statsminister brukar framhäva detta. Jag ställer upp på att EU ska vara ett mellanstatligt samarbete. Men problemet är ju att med detta förslag till grundlag för EU är EU inte längre ett mellanstatligt samarbete utan i mångt och mycket ett överstatligt EU. Förslaget till grundlag för EU innebär på punkt efter punkt att EU:s makt ökar. Inte på någon punkt innebär förslaget att makt går tillbaka till medlemsländerna. Makten för EU ökar naturligtvis på medlemsstaternas bekostnad. Det märks inte minst inom området för rättsliga och inrikes frågor. Ett av förslagen syftar till att upprätta en enhetlig asylpolitik. tar avstånd från detta förslag. Risken är att det som i fördraget utmålas som ett område med frihet, säkerhet och rättvisa kommer att utveckla sig till ett område med övervakning, kontroll och så få flyktingar som möjligt. EU-ländernas flyktingpolitik har det hårdnat betydligt. Ett konkret exempel på hur detta har manifesterat sig är införandet av regler om dryga böter i ett transportörsansvar som i praktiken lägger ut ansvaret på de anställda hos flygbolagen att bedöma vem som ska ha möjlighet att söka asyl i ett EU-land. menar att asyl- och invandringspolitiken även fortsättningsvis ska ge de enskilda EU-länder som så önskar en möjlighet att föra en mer human och generös flyktingpolitik än den som bestäms på EU-nivå. I detta krav har också Amnesty, och Röda Korset instämt genom ett gemensamt uttalande. I framtidskonventet som förberedde bör uppmärksammas att regeringens egen representant reserverade sig mot att minimireglerna togs bort på detta område. Också svenska har påpekat att förslaget kan vara oförenligt med grunden för den svenska asylpolitiken, det vill säga möjligheten att tillämpa mer generösa regler. Den socialdemokratiska regeringen intar här en position som säger ja till EU-makt som innebär sämre förutsättningar för en solidarisk och generös asyl- och flyktingpolitik. Detta är både häpnadsväckande och mycket oroande för vad som komma skall. EU ska enligt förslaget också säkerställa en effektiv övervakning av de yttre gränserna och kontroll av de personer som passerar in och ut. Det har förts fram att någon form av gemensam förvaltning av gränserna ska skapas. motsätter sig med kraft en harmonisering av straffrätten. Vi ser inget egenvärde i att medlemsländerna ska ha en och samma straffrätt. Synen på de straffrättsliga frågorna skiljer sig åt på väsentliga punkter bland EU:s medlemsstater. Ett ökat inslag av överstatlighet på straffrättens område riskerar att skapa oordning i medlemsländernas nationella straffrättssystem. Risken är också stor att förslaget leder till omotiverade skärpningar av påföljderna. I förlängningen kan detta medföra att medborgarnas förtroende för rättsväsendet skadas. Förslaget till innebär dessutom att det görs omöjligt för att vägra utlämna en svensk medborgare till en rättsprocess i ett annat EU-land. Det innebär i praktiken ett in blanco-godkännande av andra länders rättssystem. Om en domstol eller annan rättslig myndighet i ett land beslutar något ska det kunna verkställas i andra EU-länder. Detta är ett mycket långtgående krav som kräver besinning. Här ställs den principiellt viktiga frågan: Kan vi lita på varandras system? Vi har fallet med den i dråpmisstänkte . För att få ut honom ur fängelset krävdes insatser på ganska hög nivå. Stjärnadvokat var inblandad, likaså justitieminister. Uppenbarligen litar inte justitieminister på att rättssystemet är bra i . kräver att ska utlämnas dit. Jag kan konstatera att om detta förslag till EU-grundlag redan hade gällt hade inte fått vägra att bli utlämnad till domstol i , oavsett vad vi anser i fallet. Utvecklingen inom det operativa polissamarbetet går mycket fort, och det sker utan bredare debatt. Stor försiktighet måste iakttas med förslaget som innebär att makten överförs från medlemsländerna till EU på detta område. kan instämma i den varning som framför i sitt remissvar om att ett principbeslut om överstatlighet bara kan ses som ett första steg som förr eller senare kommer att följas av flera. Detta måste man beakta inför det första beslutet, står det. Frågan är om detta har beaktats i denna fråga. Jag tycker inte att det verkar som om den tar några hänsyn till detta. De väljer i stället att uppträda som nickedockor som säger ja till mer EU-makt. Det krävs en viss analys och konsekvensbeskrivning av vad de här reglerna innebär. Det saknas i mångt och mycket i regeringens skrivelse till . anser inte heller att Europol ska ha operativa befogenheter i de enskilda medlemsländerna. Tvärtom är det viktigt att betona enskilda staters roll att i samarbete med andra bekämpa alla typer av brottslighet. Vi tror att polissamarbete kan ske inom andra, mindre överstatliga samarbetsorgan. Risken med att bygga upp nya överstatliga byråkratier som ska reglera medlemsstaternas insatser på dessa områden är också att resurser förslösas. varnar i sitt remissvar för risken att detta kraftigt kan påverka nationella operativa myndigheters verksamhet och resursutnyttjande, dock utan att reella och angelägna operativa resultat därför med säkerhet kan uppnås. Har ledamöter läst detta? Har regeringen helt utelämnat denna viktiga åsikt? Uppenbarligen blundar regeringen för viktiga analyser från remissinstanserna av vilka konkreta effekter EU:s grundlagsförslag har. Artikel 175 i tredje avsnittet förebådar inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet. Beslutet ska tas med enhällighet av medlemsstaterna, men någon fördragsändring kommer inte att behövas. ser inget behov av en europeisk åklagare. Det kommer att flytta ytterligare makt till EU och kan i förlängningen få mycket vittgående konsekvenser som en federal strafflag och federala domstolar i linje med vad som gäller i till exempel . Att denna paragraf finns med i fördraget är ytterligare en seger för de krafter som vill förvandla EU till en stat. Förslaget om en europeisk åklagarmyndighet har utsatts för hård kritik av såväl Riksåklagaren som . Inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet kommer att kräva ett mycket omfattande lagstiftningsarbete som inte tillnärmelsevis skulle stå i proportion till de högst eventuella fördelarna. bör därför se till att denna fråga avförs från EU:s dagordning. välkomnar att de nationella parlamenten och enligt förslaget får ökad insyn i Europol, Eurojust och den nya kommittén för operativt samarbete, även om vi har invändningar mot organen som de ser ut. Avsaknaden av parlamentariska kontrollmöjligheter på dessa områden är en stor brist. Vi noterar dock att frågan om hur mycket insyn parlamenten ska ha ännu inte är avgjord utan ska regleras genom kommande överstatlig lagstiftning. Vi förutsätter att regeringen kommer att verka med kraft, oavsett om det konstitutionella fördraget antas eller ej, för att ge parlamentet rimliga möjligheter att utföra sin demokratiska kontrollfunktion. Kontrollen över polis, tull och straffrätt tillhör nationalstaternas kärnuppgifter. Det är därför nödvändigt med en betydligt starkare kontroll från de nationella parlamenten inom dessa områden så att EU inte centraliseras i onödan och än mer. De regler som föreslås på detta område om att ska ompröva sitt förslag om en fjärdedel av medlemsstaternas parlament invänder mot förslaget är därför otillfredsställande. Vi välkomnar förslaget om subsidiaritetskontroll men vill betona att förslaget inte är tillräckligt långtgående. Till exempel är tidsfristen för kort och borde förlängas. Förslaget innebär att antingen kan stå fast vid sitt förslag, ändra det eller dra tillbaka det, men parlamentet kan inte stoppa något förslag. Någon ny beslutanderätt för de nationella parlamenten medges således inte i konventets förslag. Snarare är det fråga om en väckarklocka som kan stänga av om den så önskar. bör åläggas att dra tillbaka sitt förslag helt och hållet om en tredjedel av de nationella parlamenten anser att det strider mot subsidiaritetsprincipen. Det är bra att de nationella parlamenten ska få möjlighet att be att pröva frågan om subsidiaritetsprincipen åsidosatts. Domstolen har visserligen en lång historia av att verka i centralistisk riktning, men möjligheten att väcka talan är ett steg i rätt riktning. Det stora problemet inom EU är inte att EU bestämmer för lite utan att EU bestämmer för mycket, vilket bland annat har lett till en bristande demokratisk legitimitet och till detaljreglering. Regeringen borde under regeringskonferensen dels vägra att gå med på några som helst försvagningar inom detta område, dels driva på för att klart få definierat ett så decentraliseringsvänligt regelverk som möjligt att ha till grund för framtida domstolsärenden.