prot · GQ09112 · 2003-05-27 00:00:00 — Detta förstärks av , som inte ens drar sig för att säga att just småpro-ducenterna kommer att bidra till att skadorna och dealkoholrelaterade sjukdomarna ökar. Jag tycker attdet är rätt magstarkt gentemot dessa småföretagare attha den inställningen.Att man nu är så rädd för att göra någonting, berordet på att man inte tror sig om att klara av att ingripa,om nu alla dessa hemskheter skulle inträffa som stats-rådet och nu i stereo försöker målaupp? Det måste i så fall bygga på att man inte hartilltro till sin egen förmåga att backa. Oavsett vilkaprojekt jag har gått in i, har jag alltid haft möjlighetenatt tänka att om det går fel får vi naturligtvis backa.Men min hand är utsträckt till statsrådet. Jagskulle se fram emot att vi kunde sätta oss ned och påett kreativt sätt skapa ett bättre klimat för de här livs-medelsproducenterna.Anf. 77 ():Fru talman! Jag tror inte att de här gårdsprodu-centerna i sig innebär någon väldigt stor risk. Men detär ju inte så att den alkohol som produceras på gårdari skulle vara mindre farlig än annan alkohol.Vi själva styr ju inte det här längre, utan nu är viinne i EU:s rättssystem. Följden av att öppna förförsäljning av produkter som tillverkas på gårdarnakan bli att säger att vi inte kan ha ettförsäljningsmonopol. Det skulle innebära verkligtstora skador, för då skulle man få ett privat vinstin-tresse som skulle driva upp försäljningen.Dessutom måste man fråga sig om alla svenskaproducenter är så oskyldiga. Vi har ett antal svenskabryggerier som naturligtvis gärna skulle låta gårdsför-säljningen pågå ett tag, men sedan skulle de ganskasnabbt komma och säga: Om en småländsk vintill-verkare får sälja sin produkt på tillverkningsstället,varför ska då inte bryggeri få sälja sina pro-dukter på tillverkningsstället? Då är det inte fråga omnågra oskyldiga produkter, utan det är produkter somtyvärr missbrukas i betydande omfattning.I finns ett företag som producerar ci-der av alla de slag. Det är den största leverantören avolika typer av alkoläsk som går under beteckningencider. Jag är rädd för att det ganska snabbt skullekomma krav på att även de skulle få sälja sina pro-dukter på tillverkningsstället, om nu vintillverkarnafick göra det. Det är väldigt svårt att dra en kristall-klar gräns för vilka som skulle få sälja om inte Sys-tembolagets monopol skulle vara kvar.Vi kan vurma för den lille företagaren, men jaghoppas att den lille företagaren är så pass företagsamatt han eller hon använder sin energi till någontingannat än att bryta upp försäljningsmonopolen.Anf. 78 Statsrådet ():Fru talman! Jag tar gärna i hand i frågan om att stärka svensk livsmedelsin-dustri. Det gör jag inte minst mot bakgrund av att40 % av all livsmedel i tillverkas i . Det är en väldigt stark och stor sektor i dendel av landet som jag kommer från. Men jag vill intevidta åtgärder som kan komma att innebära att ettannat stort mål äventyras, nämligen att försöka hållatillbaka alkoholskadorna och att värna Systembolaget.Det är det som jag drar mig för att göra.Jag drar mig också undan sådana här förslag avdet skälet att jag tycker att staten ska svara för enlikvärdig behandling av alla producenter. Det är näs-tan en statsvetenskaplig princip att man inte ska sär-behandla vissa producenter. Det är en princip som vitillämpar i konkurrenspolitiken till-baka och som är oerhört viktig att hålla fast vid.Vad jag förstår att är uteefter är att Systembolaget skulle öppna något slagsfilialer hos de vinproducenter som vi här talar om.Men då skulle man hamna i en intressekonflikt, därviss produktion skulle särbehandlas, i det här falletsvensk lokal produktion, i förhållande till annan pro-duktion. Då skulle vi få precis samma problematiksom i , där hela systemet ifrågasätts på grundav detta.Även om jag gärna tar ihand, vågar jag inte följa med honom dit han vill iden här frågan.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på interpellation 2002/03:301 omutbildning inom kostområdetAnf. 79 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag avser att vidta för att personalen inombarnomsorg och skola ska få adekvat utbildning inomkostområdet. har frågatmig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att minskaohälsa som uppkommer på grund av felaktig kost ochför att öka insikten och kunskapen om kostens bety-delse för hälsan hos personal inom äldreomsorgen.Då båda interpellationerna berör kost och hälsa be-svarar jag dem tillsammans.Inger och upp-märksammar en fråga som är central i folkhälsoarbe-tet. En god kosthållning är grundläggande för attmänniskor ska må bra och kunna delta i samhället.Barn, ungdomar, äldre och handikappade är, sominterpellanterna framhåller, ofta beroende av andraför sin kosthållning. Detta ställer stora krav på sam-hället.Kosten och matvanornas betydelse för folkhälsanges ett stort utrymme i regeringens proposition Målför folkhälsan (2002/03:35), som lades fram för riks-dagen . Goda matvanor och säkralivsmedel utgör ett eget målområde av sammanlagtelva. Andra faktorer som lyfts fram i propositionenför att de påverkar folkhälsan är barns och ungdomarsuppväxtvillkor, miljön, ekonomisk och social trygg-het. Folkhälsoarbetet förutsätter insatser inom enmängd politikområden för att det ska vara framgångs-rikt.Med propositionen lägger regeringen grunden förarbetet med att skapa förutsättningar för en god folk-hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Denstruktur som regeringen presenterar med ett övergri-pande mål och underliggande målområden visarkommuner, landsting, frivilligorganisationer ochandra aktörer hur de själva kan arbeta för att nå målet.Det politiska ansvaret för att skapa förutsättningar fören god hälsa vilar på flera nivåer och sektorer.Kost- och näringslära och hälsopedagogik ingårredan i dag i flera för skolan och barn- och äldreom-sorgen relevanta utbildningar. Detta gäller till exem-pel barn- och fritidsprogrammet, vissa lärarutbild-ningar, sjuksköterskeutbildningen och gymnasiesko-lans omvårdnadsprogram.Ett viktigt stöd för kommuner, landsting, skolormed flera i att erbjuda näringsriktig mat är råd och riktlinjer inom kostområdet.Kommunerna, landstingen och skolorna kan ta väg-ledning av riktlinjer för skolmatenför att kunna erbjuda alla elever en attraktiv skollunchav näringsmässigt hög kvalitet. En utgivenlärobok om mat och kostbehandling för äldre geräldreomsorgen stöd. Målgruppen är alla som arbetarmed mathållning för äldre, från de som planerar ochlagar maten till de som matar.Regeringen har bevil-jat medel till ett stort antal projekt som har rört barnsoch ungdomars förhållningssätt till eller kunskaperom mat och deras kostvanor. bevilja-des till exempel för att ta fram ensjälvutvärderingsmanual för skolor inom områdetkost och hälsa. Syftet med manualen är att hjälpaskolorna att strukturera sitt arbete inom området isyfte att göra eleverna medvetna om sambandet mel-lan kost, motion och hälsa. Manualen riktar sig tillhela skolsektorn och finns tillgänglig kostnadsfritt påInternet.Regeringen avser att återkomma med ett förslagpå mål för samhällsinsatserna när det gäller matvanor.Ett sådant mål blir ett verktyg för myndigheter,landsting, kommuner med flera för att minska ohälsanmed anledning av felaktig kost. Målet kommer att gedessa aktörer vägledning i arbetet med kost och hälsasamt en utgångspunkt för att ta fram delmål. Rege-ringen ser över hur andra åtgärder föratt motverka övervikt och fetma skulle kunna utfor-mas.Anf. 80 ():Fru talman! Tack, statsrådet, för ett innehållsriktsvar. Det var dock inte riktigt svaret på min fråga.Men innan jag kommer till det ska jag ge en litenbakgrund till att jag har ställt den här interpellationen.Det som jag nu håller upp är ett måttband. Dencirkel jag har gjort är lite , 1,02 meter.Det anses att en man som ligger över det här - jag skainte testa på statsrådet - har allvarliga problem medhälsan. Ska vi titta på kvinnor ska jag gå ned en de-cimeter. Kommer man över lite drygt 90 centimeterhar man allvarliga problem med hälsan.Om vi i i det här avseendet vore repre-sentativa för svenska folket skulle ungefär 80 mänoch 50 kvinnor vara i riskzonen. När jag säger "vara iriskzonen" talar jag alltså om allvarliga problem medhälsan. Det innebär för tidig död i stroke, hjärtinfarkt,diabetes eller någon annan mycket allvarlig åkomma.Nu tror jag inte att vi är representativa just i dethär huset, men jag vill med det här exemplet visa påvåra mat- och rörelsevanor och vad de kan ställa tillmed. Jag vill också visa att hälsosituationen i det häravseendet är alarmerande. Många anser att fet-ma är det största hotet mot vår hälsa. Och den härproblematiken börjar tidigt, . I en ny rapportfrån pekas övervikten, tillsam-mans med ökad alkoholkonsumtion, ut som det mestoroande hotet för folkhälsan. är det så. Tidigarevar rökningen också med som en av de tre variabler-na, men rökningen minskar ju stadigt.Det är inte bara vi vuxna som är feta. Överviktenökar också dramatiskt bland barn. Vi äter för mycketoch vi rör oss för lite. Det är kort och gott skälenbakom denna hälsobomb. Jag önskar ibland att detkunde finnas något annat ord än "fetma", för det är ettord som väcker lite löje. Men är det här alltså ettmycket stort problem. För många barn blir effekteninte bara försämrad fysisk hälsa. Det här ger ocksåupphov till psykiska problem. Utanförskap ochmobbning är sådant som man måste ta på djupasteallvar. Det finns undersökningar som visar att mer änhälften av feta barn mobbas. Då är det inte bara nå-gon sådan där lite lustig mobbning, utan det är på ettallvarligt sätt.WHO benämner övervikt och fetma som englobal epidemi. Undersökningar visar att här i Stock-holm är mellan och av barnen på lågstadi-et överviktiga eller feta. Och man vet att fetma inteväxer bort. Av dem som är feta är80 % också feta som vuxna. Jag skulle kunna fokuse-ra på andra problem eller andra effekter av felaktigakostvanor, som till exempel olika typer av ätstörning-ar, som också ligger i samma härad.Eftersom de flesta barn tillbringar en stor delav veckans dagar på dagis eller i skolan och på fritidstycker jag att samhället har ett väldigt stort ansvarinte bara för vad dessa barn får i sig - det är där somjag tycker att statsrådet inte riktigt har förstått vad jagmenar - utan också för vilka attityder de får till ettsunt ätande i skolan, på dagis och på fritids. Matenspelar ingen som helst roll så länge den ligger påtallriken. Det är när maten kommer ned i glada magarsom den ger en positivt effekt.Anf. 81 ():Fru talman! Tack, statsrådet för svaret. Denna mininterpellation kom till efter ett besök på i , där man gjort en inventering av mat ochohälsa i olika befolkningsgrupper. Bland annat hand-lar det om äldres situation. Det är det jag fokuserar påi min interpellation. I svaret till mig nämner ocksåstatsrådet just problemet med äldre som genom att deär sjuka också är beroende av andra försitt ätande. Det blir ett dubbelt problem.Sedan finns denna stora och viktiga grupp inte såmycket mer omnämnd i svaret till mig. Statsrådetskriver: "Kosten och matvanornas betydelse för folk-hälsan ges ett stort utrymme i regeringens propositionMål för folkhälsan, som lades fram för idecember 2002." Vidare skriver statsrådet i svaret:"Med propositionen lägger regeringen grunden förarbetet med att skapa förutsättningar för en god folk-hälsa på lika villkor för hela befolkningen. "Då undrar jag om jag kanske inte läste propositio-nen riktigt rätt, för jag känner inte igen det här meddet stora utrymmet för kosten, speciellt inte när detgäller äldre. Jag tittade närmare igen på propositionenoch på vad som står i betänkandet om målområde 10,goda matvanor och säkra livsmedel. Jag försökte läsavad det står om kostrelaterad ohälsa. Det står mycketom det som den förra interpellanten var inne på,nämligen fetma. När jag tittar på sidorna står orden"fetma" och "övervikt" väldigt . Det ärett väldigt viktigt område, det har vi ju hört . Mendet står inte så mycket annat. Det står till exempelinte att hälften av alla äldre som bor på särskildaboenden riskerar att få lågt intag av protein, kalk ochenergi. Många lider av B-vitaminbrist, och många ärundernärda. Det handlar alltså inte bara om fetma.Det handlar också om undernäring.Det står vidare i statsrådets svar att man arbetarvidare med sådana här mål. Först ska vi utreda ochsedan kommer vi med målen. Jag tycker att det här äralarmerande, att hälften av alla äldre i särskilda bo-enden riskerar undernäring. De hinner inte väntapå några utredningar och några mål. De behöver hamat i magen. Det är det målet de behöver. Visst ut-reds det, som statsrådet säger. Det är SBU, , och Socialstyrel-sen. De utreder, står det att läsa under målområde 10.Men de utreder behandlingsmöjligheter avseendefetma. Dessutom har kommitmed en studie om bakgrundsbeskrivningar om huröverviktsproblematiken ser ut i Sverige.Som vanligt, höll jag på att säga, glöms de äldreoch deras speciella utsatthet bort. Övervikt är viktigt,men det är alltså inte bara övervikt som är kopplat tillohälsa, statsrådet. Det är också undernäring. Därförundrar jag lite grann över det här. Det står mycket ipropositionen om att utreda fetma, men vad tänkerstatsrådet göra när det gäller detta viktiga område,äldre och undernäring?Anf. 82 Statsrådet ():Fru talman! Jag tycker kanske ändå att CristinaHusmark , om vi börjar med det, är liteorättvis både mot vad som står i svaret och mot vadsom står i propositionen. Vi redovisar exempelvis isvaret nu den lärobok om mat och kostbehandling föräldre som ger äldreomsorgen stöd för hur man skahantera detta. Den riktar sig, som vi också säger, justtill alla som jobbar med mathållning för äldre, tilldem som planerar, dem som lagar mat och också demsom matar.Jag tycker nog också att ska ta vad jag säger i interpellationssvaretom att sätta upp mål som kan bli verktyg för myndig-heter, landsting och kommuner framöver på allvar.Det är naturligtvis det som är det kloka sättet att gåfram på i det här läget. Vi har elva målområden. Delshar vi ett övergripande folkhälsomål, dels har vi elvamålområden där just kost och säkra livsmedel är ett.Det tycker jag är en viktig markering av att dettafaktiskt är en väldigt viktig fråga. Det handlar intebara om fetma. Det handlar också om undernärings-frågorna, den kommunala verksamheten när det gälleräldreomsorgen och sådant. När vi fortsätter att jobbamed dessa frågor kommer vi att lägga särskild viktvid också den delen av kostproblematiken.Nu har vi lagt en grund för folkhälsopolitiken. Nuska vi gå vidare med ett mer operativt skede genomen nationell ledningsgrupp i folkhälsofrågan som jagkommer att leda med företrädare för de relevantamyndigheterna på området men också med företräda-re för och Kommunförbundet.Där kan vi tillsammans bli bättre på att diskutera framvilka åtgärder det är som måste vidtas inom ramen förde olika områdena. Eftersom vi har lyft fram justkostfrågorna till ett eget målområde är det klart att detär en särskild markering av hur pass viktigt vi anseratt detta är.Jag tycker att ska tatill sig att detta är ett eget målområde och att det är enmarkering. Vi går vidare med ett mer operativt skedenär det gäller folkhälsofrågorna så snart harfattat beslut om folkhälsopropositionen och där dettakommer att vara viktigt för oss.Inger lyfter framför allt fram frågorna ombarnomsorg och skola. Det är naturligtvis riktigt attdet handlar mycket om attityder till maten både ifetmadiskussionen men kanske i ännu större utsträck-ning när vi talar om ätstörningar, anorexi och bulemioch så vidare. Där har jag redovisat i svaret vad vi görinom ramen för kommunernas verksamhet när detgäller skolluncher, både när det gäller vilka skollun-cher som ska serveras men också när det gäller hurman ska utvärdera de luncher som man serverar ge-nom satsningen som har fåttpengar till.Jag tycker att det i alla fall är värt att notera att viredan har dragit i gång det arbetet.De som utbildar sig för jobb inom barnomsorgoch skola har i allmänhet redan en utbildning kringkostfrågor med sig från sina program. Jag lyfte ocksåfram det. Men jag tror att det behövs mer än så.Jag tror också att man behöver lyfta fram dekommunalt anställda som professionellt arbetar medkostfrågor, framför allt dietisterna, och markera derasvikt på ett anat sätt än vi har gjort tidigare.Anf. 83 ():Fru talman! Jag tror, statsrådet, att maten på deallra flesta håll är väl sammansatt med bra näringsin-nehåll, även om det är märkligt att det finnskommuner som inte har någon kostplanerare ellerdietist anställd. Men det finns, som statsrådet sade,många böcker att läsa på detta område. Näringsinne-hållet tror jag alltså är alldeles utmärkt på de allraflesta håll. Men det spelar ju, som jag sade förut, intenågon roll hur bra maten på tallriken är. Det är ju vadbarnen, och i och för sig också de äldre, äter som harbetydelse. Då är personalens attityder och kunskaperom dessa frågor som vi diskuterar av största vikt. Ochjag tycker att när vi i samhället har tagit över den härdelen från familjerna ligger det ett ansvar på oss att setill att man kan klara av detta.Sedan håller jag inte med statsrådet om att de somjobbar inom barnomsorgen får adekvat utbildning närdet gäller dessa frågor. Jag har tittat på detta ochockså bett , , att kikapå dessa frågor. Man säger att varken barnskötareeller förskollärare genomgår någon som helst utbild-ning med inriktning på kost- och näringsfrågor.Gymnasieskolan erbjuder en 50-poängskurs, det villsäga , i näringslära. Den ingår dock inte ibarn- och fritidsledarprogrammet, vare sig som obli-gatorisk eller valbar kurs. Förskollärarna kan möjligt-vis snudda vid ämnet när de läser något som heterhälsa, livsstil och gestaltning. Det är tio poäng, , på . Och jag har kikat påden kursen som handlar om detta, och jag kan inte seatt det finns ett uns av detta som handlar om att hjälpavåra små barn till sunda attityder. Det är det som jagtycker är så oerhört väsentligt i denna fråga.Min fråga kvarstår alltså. Jag skulle vilja att desom arbetar med våra små barn i skola, barnomsorgoch på fritids fick dessa kunskaper så att de kundevara en rimlig modell för barnen när det gäller attskapa rätt attityder till mat och mathållning. Som jagsade: Maten ska ned i glada magar. Barn ska tycka attdet är roligt att äta och ha en positiv inställning tilldetta. Det hjälper dem både när det gäller fetma, närdet gäller ätstörningar och när det gäller andra pro-blem som har med maten att göra.I dag är vart fjärde barn på lågstadiet överviktigt.Jag tror att vi kan vara överens om att det skaparmycket stora fysiska hälsoproblem och också psykis-ka problem. Vi vet att detta följer med barnen helalivet för de allra flesta. Då tycker jag att vi måstefokusera , eller möjligen deförsta åtta åren. Vi vet också att det här är en galoppe-rande utveckling. Det är ingenting som går åt rätthåll, utan det skjuter med en förfärande hastighet åtfel håll. Vi vet också att detta är socioekonomisktbetingat, och inte minst av det skälet tycker jag att detär oerhört viktigt att vi gör någonting åt det. Vi måsteha siktet inställt på att ge alla en positiv start när detgäller mat och fysisk aktivitet. Vi kan inte och vi harinte råd att vänta längre.Jag skulle därför gärna vilja att statsrådet tar sigtid och tittar på dessa utbildningar och funderar överom man faktiskt inte kan göra någonting. Det rör sigenligt mitt förmenande inte om vitaminer och protei-ner, utan det rör sig om attityder, och kanske lite omnäringslära också.Anf. 84 ():Fru talman! Statsrådet kallade mig orättvis. Jag ärväldigt orolig för alla äldre som är undernärdaute på äldreboendena. Men jag väljer att ta statsrådetpå allvar och kommer att följa vad som händer fram-över. Här behöver nämligen alla krafter hjälpas åteftersom det är helt onödigt att det är på detta sätt.Men jag kommer ändå att fortsätta en del påtemat äldre och undernäring. En doktorsavhandlingvisar att många äldre är undernärda och att det ofta ärhelt i onödan.Lennart är doktorand på Linköpingsuniversitet. Han har undersökt 261 personer. Upp moten tredjedel visade symtom på undernäring. Hansäger att orsaken är okunskapen hospersonalen. Han säger också att det brister i helavårdkedjan. Genom att helt enkelt väga, mäta ochställa enkla frågor om matvanor kan man förhindra attmånga äldre i onödan drabbas av sjukdomar ochkanske till och med för tidig död.Tyvärr får vi ta del av skrämmande larmrapporterom svältande äldre, om bristande läkemedelsrevision,om äldres nutrition och stora medicinintag. Dethandlar om patienträttigheter och om patientsäkerhet.Statsrådet sade i sitt förra inlägg att man nu går inpå det operativa stadiet. Låt mig då tillföra vad somskulle kunna vara ett sådant exempel. Det finns i dag6 173 sjuksköterskor som är legitimerade och somarbetar inom äldreomsorgen och som inte får lov attgå någon fortbildning i läkemedelshantering. Andrasköterskor som har haft en senare och annan typ avutbildning får göra det. Men dessa sköterskor harmånga gånger arbetat länge inom äldreomsorgen. Närde sköterskor som utbildades senare fick förskriv-ningsrätt och fick gå denna vidareutbildning fick intede andra sköterskorna, som har jobbat länge, göra det.Jag har ett antal gånger frågat statsrådets kollegasocialminister om detta. Men berjag om hjälp att ta fram detta därför att detta är sjuk-sköterskor som inte får lov att gå en utbildning somde vill och som skulle innebära att de skulle se sam-band mellan kostintag, läkemedel och ohälsa. Det ärsynd att säga nej till denna grupp.Socialstyrelsens utvärdering av sjuksköterskornasförskrivningsrätt visar att man har kunnat avvaktaläkemedelsbehandlingar. Man har kunnat välja någotannat, man har kunnat se biverkningar av läkemedeloch ett minskat kostintag och så vidare. Det finnsmycket positivt att läsa i utvärdering.Med dagens situation säger man alltså nej tack tillde 6 173 sjuksköterskorna inom äldreomsorgen. Defår inte ens förskriva vitaminer och mineraler när deser att det finns ett bristtillstånd hos de äldre.Vi vet att det är bara hälften av de särskilda boen-dena som har läkare. De läkarna hinner oftast inte gåut till patienterna, utan de pratar med personalen ochtittar på revisionen.Så, statsrådet, ta med detta för att titta på det viddet operativa genomförandet! Jag vet att detta liggerpå . Det har inte ens kommit tillSocialstyrelsen eller så. Leta fram detta och se om viinte kan göra något åt det, för det här behövs ute iäldreomsorgen.Anf. 85 Statsrådet ():Fru talman! Först vill jag rikta ett tack till IngerRené. Enligt de uppgifter som jag har ska kost- ochnäringslärare ingå på barn- och fritidsprogrammet.Även om det kanske inte är den utbildningen somInger i detalj efterfrågar utan en annan typ avutbildning tar jag naturligtvis gärna till mig det somsades. Jag tycker att hade en positiv fram-ställning av frågan. På ett ungefär förstår jag vadInger är ute efter, så jag skulle gärna vilja tamig tid för att se hur vi kan göra för att kanske i vissmån flytta fram positionerna på området. Det tyckerjag kan göras inom ramen för det folkhälsoarbete somvi nu drar i gång.Från fick jag ungefärsamma signaler. Hon valde att ta på allvar vad jagsade. Det är klart - och det är precis så det var tänkt -att frågan om äldre och deras kostvanor måste lyftasfram mycket mer än vi tidigare gjort.Dock ska man veta att undernäring bland äldreinte alltid måste hänga ihop med vanvård - så behö-ver det alls inte vara. Snarare är det väldigt ofta så som gammal tappar aptiten och att man av detskälet inte får i sig så mycket mat som man borde.Här behövs det nog mycket mer kunskap och ock-så ytterligare politiska initiativ för att förändra situa-tionen.När det gäller frågan om sjuksköterskorna och de-ras möjligheter till vidareutbildning måste jag säga attjag inte kan den bakomliggande diskussionen. Jaghänvisar gärna till min kollega . Möjligenfinns där i botten en resursdiskussion - så kan detmycket väl vara.