prot · GR0942 · 2003-12-04 00:00:00 — Jag antar att det beror på att den som upptäckte detta med psykologi, själen och sådant var , och han var läkare. innefattar vi mycket mera i psykiatri, och då handlar det framför allt om psykologi. Psykiatrireformen blev, som sagt, inte riktigt vad man hade tänkt sig. Det blev inte det smörgåsbord av valfrihet och välfärd som utlovades. Det är vällovligt att det har tillsatts en psykiatrisamordnare. Det är väldigt mycket som den personen nu ska komma till rätta med. Han det blev en han, fast socialministern sade till mig att det lika gärna kunde bli en hon har tid på sig . Jag hoppas innerligt att det händer någonting även . En sak till apropå samordnaren: Det har talats om det länge, och vi i utskottet har fått uppgifter av socialministern, men det är faktiskt så att samordnaren ännu inte har börjat sitt arbete. Det finns inget kansli och inget kontor, och det är lite anmärkningsvärt och illavarslande, tycker jag. Jag hoppas verkligen att arbetet kommer i gång snart. Jag delar regeringens uppfattning att ett stort problem när det gäller psykiatrin är tillämpningen av psykiatrireformen. Men det är också en resursfråga, och framför allt handlar det om ett synsätt. Vården bör organiseras så som vi själva skulle vilja ha den, så som vi själva skulle vilja bli mottagna den dag tillvaron rämnar. Om en anhörig ringer och vill ha hjälp ska han eller hon inte behöva bli bemött med: Säg åt personen att han själv får höra av sig. Det behövs alltså mycket ändringar i sättet att bemöta människor. Ett sätt att kanske lite snabbare komma åt denna attityd är att förstärka rättighetslagstiftningen. Vi måste höja statusen i psykiatrin, om det nu ska fortsätta att kallas för psykiatri. Det finns till exempel olika status bland läkarkåren. Det är inte riktigt lika fint att vara psykiater som att vara kirurg. Den hierarkin har funnits länge och finns tyvärr fortfarande. Det här kanske vi kan hjälpa till med om vi också försöker att höja statusen. Statusen för psykiskt funktionshindrade måste höjas det är en dold grupp bland de funktionshindrade liksom att vi måste höja statusen för funktionshindrade över huvud taget. När det gäller psykiatrin måste man också arbeta förebyggande. Vårt samhälle tycks skapa psykisk ohälsa, verkar det som. För barn och ungdomar i är psykiska problem den största orsaken till ohälsa. Sådant kan man se på barn redan från , säger . Jag vill yrka bifall till reservation 8 som handlar om psykiatri. Det är i stort sett hela vår psykiatrimotion. Det ställdes frågor här om vårdgarantin. Jag undrar: Varför i fridens namn ska vi gräla så om vårdgarantin när det verkar som att alla vill ha den? Alla förstår att det behövs pengar för att man ska kunna ha en sådan garanti. Det är ju ingen idé att införa en garanti om man inte har pengar för det. Jag tycker att det är onödigt att gräla om detta, för det borde vi kunna kom överens om. Någon här nämnde också tandvården. Där vill jag fortsätta strida för att tandvård ska gälla för alla, inte bara vi 65-plussare. 24 () replik: Jag vill först göra en jättekort kommentar, och sedan har jag en fråga. Kommentaren är: Varför ska vi gräla om den nationella vårdgarantin? Den frågan ställer jag mig också. Vi har ett konkret förslag. Vi har anslagit pengar i budgeten, utöver vad har gjort i sitt budgetförslag. Det är bara att ställa upp på det konkreta förslaget. Vi ser till att prioriteringsgrupp 1 inte på något sätt berörs den går alltid först men sedan kommer den nationella vårdgarantin. Så inte behöver vi gräla, utan stöd förslagen som finns så inför vi den! Det skulle väl vara en stor framgång. Den fråga jag vill ställa handlar om . Jag utgår ifrån att lyssnade på debatten mellan mig och . var ju inte med om besluten, men det var faktiskt . Det är socialdemokrater, centerpartister, folkpartister och miljöpartister som faktiskt är föräldrar till . Därför är det ännu mera anmärkningsvärt, tycker jag, att man mitt under pågående avtal som också har hört inför socialutskottet som är bindande , har haft förmågan att plocka bort pengar ur deras budget. Jag måste ställa samma fråga som jag har ställt tidigare under debatten: Har förtroende för ? Om ni har det, hur kan ni bete er på detta vis? 25 () replik: I ett sådant budgetläge som vi har är det lite svårt att ha förtroende för budgeten också, för det är en himla kamp. Jag vill svara ungefär likadant som : Måste vi gneta och spara så är det vissa saker som man kanske måste dra in på. Det är en väldig avvägning av var vi kan dra in och var vi absolut inte får dra in. Det är ett givande och tagande. börjar med att säga att vi inte ska gräla, och sedan börjar han så smått att gräla om vårdgarantin och säger: Bara du gör som vi tycker så blir det så bra, men gör som vi tycker! Det är det jag menar. Här skulle vi kanske kunna enas, faktiskt, för vi vill ju ha den allihopa. Fammi kan jag inte diskutera så hemskt mycket mer, annat än att jag kan säga att jag känner till det du säger. Vi har varit med. Det är mycket man har varit med och beslutat om en gång, och sedan kommer det besparingskrav och då är man tvungen att ändra sig. Jag vet att vi var med från början. Sådant här är tråkigt. 26 () replik: Vad gäller pengarna och förslagen till vårdgarantin är det inte att gräla, utan det handlar om att vi vill gå till handling. Vi vill komma till skott och se åtgärder. Vi vill inte att man ska minska pengarna i tillgänglighetsbudgetarna ute i landstingen, utan vi vill att man ska satsa resurser på att korta vårdköer. Men då räcker det inte att prata, utan då måste man också handla. Ja, det var ju ett svar, på sitt sätt, som jag fick när det gäller . Ni har prioriterat det lägre än annat. I en budget med miljarder har ni varit inne och plottrat bort . För dem är det en ganska stor del av budgeten. Ni är till och med beredda att bryta uppgjorda avtal och handslag. Det är ett besked som jag och verkligen beklagar, men det är ändå ett besked. 27 () replik: Vi vill också ha åtgärder vad beträffar vårdgarantin, så där tycker vi precis likadant. Vi vill jobba för vårdgarantin också. 28 (): Vi lever i ett fantastiskt land. I norra , som jag kommer ifrån, har vi höga fjäll och orörda älvar. I har vi lummig växtlighet och vackert kustlandskap. Och så har vi sist men inte minst kanske världens vackraste huvudstad. Men det räcker inte med vackra vyer för att vi ska kunna säga att vi lever i ett välfärdssamhälle. Det räcker inte ens med ett aldrig så bra skatteutjämningssystem. Det fordras en sammanhållen välfärdspolitik som innebär att alla, oavsett bostadsort, privatekonomi eller etnisk bakgrund kan ta del av välfärden. Vi har en välfärd som håller en hög nivå och är jämlikt fördelad. Det kan vi fortfarande säga, trots att det finns vissa brister och trots att det på sina håll låter som om vi håller på att montera ned välfärdssamhället. I internationella jämförelser kommer vi ofta i en tätposition, speciellt när det gäller människornas levnadsvillkor och välfärdens kvalitet och fördelning. Det har handlat om barnens situation, om förhållandet för mammorna, om hälsa, utbildning och mycket annat. Det är resultatet av en välfärdspolitik för alla, demokratiskt styrd och gemensamt finansierad. Där har människors behov alltid varit utgångspunkten, där har vi inte accepterat att göra kommers av vård och omsorg, och där har vi sett till att hela landet har förutsättningar att bedriva en god välfärd. finns det många som känner oro i dagens . Det finns hos många en otrygghet . Ska pengarna räcka resten av månaden? Kommer mamma att få den bästa vården nu när hon har blivit sjuk? Får barnen det stöd de behöver i skolan, och hur blir det med alla som mår psykiskt dåligt? , när skyltfönstren dignar av julklappstips är det många som upplever att pengarna inte räcker till. Det som ligger där och frestar barnen är inte möjligt att köpa åt dem. I det goda samhället ska man inte behöva leva med oro för brister i välfärden. Därför måste arbetet med att bygga välfärd ständigt bedrivas, inte minst inom vårt område, socialutskottets område. Där pågår också mycket arbete. Barnens bästa ska vägleda allt beslutsfattande. Barnens situation uppmärksammas. handlar det särskilt om de mest utsatta barnen: barn som lever i hushåll med svag ekonomi, barn som far illa av olika skäl och om åtgärder mot sexuella övergrepp. I handlingsplanen för handikappolitiken, Från patient till medborgare, slår vi fast att handikappolitiken är allas vårt ansvar och att bemötandet av människor med funktionshinder måste bli bättre inom alla samhällsområden och i alla sammanhang. Äldrepolitiken, som några har varit inne på, är en av våra stora utmaningar. Fler än tidigare lever allt längre, ofta i högönsklig välmåga, efter sitt yrkesverksamma liv. som allt färre finns på arbetsmarknaden behöver fler och fler vård och omsorg. Hur ska vi klara välfärdens framtid? Hur ska vi klara det ekonomiskt och personalmässigt? Och hur tar vi vara på de äldres resurser och kompetens i stället för att se ett ökande antal äldre som ett problem? Narkotika, alkohol och tobak är också ett problem. och alkoholhandlingsplanen har att hantera två växande folkhälsoproblem: en ökad alkoholförtäring hos befolkningen och en oroande ökning av narkotikakonsumtionen, inte minst bland ungdomar. Här handlar det väldigt mycket om att förebygga och att begränsa tillgång och efterfrågan av narkotika. Vi har de nationella målen för folkhälsan som vi antog och som ska genomföras med gemensamma krafter inom alla områden. Det handlar bland annat om att minska ohälsoklyftorna, dels mellan olika samhällsklasser, dels mellan kvinnor och män, svenskar och invandrare. Det finns som sagt många områden att fortsätta att jobba aktivt på. Att få vård när man är sjuk tillhör de centrala delarna i välfärdspolitiken. Vården ska ske på lika villkor efter behov. Den ska vara gemensamt betald och demokratiskt styrd. Det är viktiga principer. Det har också varit ett verktyg i uppbyggnaden av svensk sjukvård, som står sig väl i internationella jämförelser. I en brittisk forskarundersökning bedöms ha det bästa sjukvårdssystemet av 19 industriländer. Den rapporten stöds av åtskilliga andra. bekräftar mätningar där patienterna får ge sin syn på vården att det mesta fungerar, att de flesta är nöjda och att vården håller en hög kvalitet. Tillgängligheten i vården tillhör de viktigaste inslagen i sjukvårdshuvudmännens arbete. Det slås också fast i den nationella handlingsplanen för hälso- och sjukvården. Det sker mycket positivt på fältet. Köer kortas faktiskt, tillgängligheten förbättras och väntetiderna minskar på många områden, på vissa håll ganska rejält. Kökortningspengarna som tillfördes 2001 har medverkat till att väntetiderna har kortats betydligt, men vi kan naturligtvis inte slå oss till ro med att konstatera det. Så länge det finns patienter som lider i onödan för att de måste vänta på en operation som skulle ha gett dem smärtlindring eller rörligheten tillbaka måste arbetet för att förbättra förutsättningarna inom sjukvården fortsätta. Vi både är, och ska vara, inriktade på att angripa de brister som finns. Det var många av oss som uppmärksammade mannen som redde sig ett bo bakom pelarna vid . Han ställde upp kassarna som skydd mot vinden och drog upp sovsäcken över hela kroppen för att stänga ute kylan. Det var en väldigt konkret och nära påminnelse om att välfärden fortfarande inte når alla. har vi sett det mer öppet. Ändå visar flera olika kartläggningar att antalet hemlösa inte har ökat, åtminstone inte trots krisåren. Antalet har alltså inte ökat, men det har kommit mer och blivit mer öppet. Vi kan inte acceptera det. Det sociala trygghetsnätet fångar upp de allra flesta, men det räcker inte med de allra flesta. Ingen ska behöva ha en tillvaro där man, när man stiger upp , inte vet var man ska tillbringa natten utom att det förmodligen blir utomhus eller möjligen i en port om någon har glömt att låsa den. Det här kan vi inte acceptera. har ett uppdrag att arbeta med att utveckla metoder som motverkar hemlöshet. De har fått 30 miljoner till det. Utskottet gör här ett av sina tillkännagivanden till regeringen genom att vi begär en redovisning av vad som har gjorts, vilka effekter det har fått och vad som planeras för framtiden. Vi måste kunna utveckla de metoder som finns så att vi kan hjälpa även de här människorna. Det handlar nog framför allt om insatser inom psykiatrin och missbruksvården. Det är inte värdigt ett välfärdssamhälle att inte kunna erbjuda det vi alla andra betraktar som självklart, nämligen någonstans att bo. Om vi jämför oss internationellt är stödet för välfärdssamhället brett. I det här landet kan man vinna val på att lova att inte sänka skatter, som någon har konstaterat. Det är ett tydligt uttryck för ett stöd för välfärdspolitiken och ett folkligt motstånd mot att rycka bort grunden till finansieringen. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i socialutskottets betänkande och avslag på samtliga reservationer. Låt mig konstatera att vi har en reservation beträffande utländska kvinnors rätt till abort som jag kan känna är lite överkurs. Det framgår i betänkandet att regeringen arbetar intensivt med den här frågan. Man kommer att återkomma med ett förslag till förändring som vi alla förhoppningsvis kommer att känna oss nöjda med. Dessutom vill jag påtala att det på s. 79 i betänkandet har insmugit sig ett litet fel i texten. Det är ett fel av den karaktären att det inte påverkar beslutet. Det handlar om anslaget till . Det påverkar inte heller anslag. I betänkandet har vi skrivit att det kommer från ett anslag som det inte kommer ifrån. Det kommer från ett annat anslag. Det påverkar alltså ingenting i sak. Vi ska bara ändra texten så att det också blir rätt. 29 () replik: Vi har pratat mycket om vårdgarantier och tillgänglighet tidigare. Jag tänkte att inte skulle slippa att vara med i den diskussionen. Jag delar den uppfattning som framförde i sitt anförande om att det är väldigt avgörande och viktigt att man får vård när man är sjuk. Vi har också en vård med hög kvalitet. Jag håller också med om att det görs saker när det gäller tillgänglighet, men fortfarande finns det mycket kvar att göra. På vissa områden finns det väldigt stora problem. Jag har uppfattat det så att regeringen, och ytterst statsministern, inför faktiskt har lovat en nationell vårdgaranti. Det har upprepats inför . vet man inte. Vi har hört att det pågår diskussioner med . Min fråga är: När bedömer att ett skarpt konkret förslag kommer? Dessutom säger att tillgänglighetspengarna har gjort nytta. Ja, det har de, men varför drar då regeringen, med stöd av riksdagsmajoriteten, ned dem med 150 miljoner när de är så värdefulla i det arbetet? Sedan måste jag också få ett svar när det gäller och det avtal som parti har varit med och träffat. Tycker att är ett så stort belopp i statens budget att man ska behöva bryta avtal och göra sig ovän med en verksamhet som faktiskt skapades för att gagna den nationella handlingsplanen och satsningen på primärvården? 30 () replik: 5 miljoner kan betraktas som väldigt lite pengar i den totala budgeten, men 5 miljoner betraktas säkert som väldigt stora pengar för Fammi. Men det handlar ju också om många bäckar små. När man ska göra förändringar och måste gneta ihop, som sade tidigare, drabbar det alltid någon. Jag delar uppfattning att det är olyckligt att man tar bort dessa pengar. Man har konstaterat att de får ett visst anslag under , och sedan förändrar man det i efterskott. Regeringen vet ju också vad Fammi gör och planerar att göra. Man tycker att de gör ett bra jobb. Det pågår diskussioner om hur man ska lösa Fammis problem så att de kan fortsätta sin verksamhet. Jag hoppas att man kommer fram till en lösning som alla kan vara nöjda med. Det har hänt rätt mycket när det gäller tillgängligheten. Men det är som med allt annat, att när man inte är nöjd är det det som hörs. När man inte kommer fram på telefon tar man upp det. Jag läste i tidningen där man tog upp ett exempel jag tror att det var från där personalen själv hade bestämt sig för att nu skulle man göra någonting åt det här med tillgängligheten och möjligheten att få den första kontakten med läkarna. Utan att det tillfördes mera pengar ställde man sig frågan vad som är det stora problemet och vad det är människor vill känna. Väldigt ofta är man orolig och behöver bara få svaret att man egentligen inte är så dålig och att man kommer att klara sig ganska bra. räcker det med det lilla. När de själva tog tag i detta förbättrade de tillgängligheten kraftigt. Det behövde alltså inte tillföras några pengar. Jag tror att det i väldigt många sammanhang handlar om att personalen ska få större inflytande. 31 () replik: I det sista är det lätt att instämma. Delaktighet ger god grund för ett bra jobb. Men min fråga gällde de skarpa förslagen när det gäller vårdgarantin. Diskussioner har förts, och det har diskuterats och varit uppe till beslut . Alla gånger har det blivit nej. Vi som vill ha en nationell vårdgaranti och som har anslagit pengar till en nationell vårdgaranti är naturligtvis måna om att det inte bara blir prat utan också skarpa förslag. Jag upprepar därför frågan: När bedömer att det skarpa förslaget kan ligga på vårt bord för ställningstagande? När det gäller tycker jag att det är småttigt att ge fem miljoner i den stora budgeten. Jag tolkar som att diskussioner förs och att man nu jobbar aktivt för att finna en lösning så att de kan få de förutsättningar som de faktiskt har blivit lovade. Jag har en sista fråga. Den handlar om högkostnadsskydd och avgifter. Som jag sade i mitt anförande vill man från diskutera avgifterna. Man tycker att det tak som har legat fast måste diskuteras, liksom möjligheten att kanske ha en något lägre avgift när man har nått taket. Hur ser på det? Är beredd att ta initiativ till att se över högkostnadsskyddet i den delen? 32 () replik: Vi hoppas att man vid diskussioner kommer fram till en lösning när det gäller Fammi och att man närmare resonerar om inriktningen. Det har inte funnits något skarpt förslag när det gäller högkostnadsskyddet, men det kanske kommer. Jag har också noterat att diskuterat det. Personligen, utan att vi har tagit partipolitisk ställning, anser jag också att det är värt att diskutera. Alla frågor måste kunna diskuteras. Inte när det gäller något av det vi en gång har beslutat kan vi säga: Detta beslutade vi 1997 och det ska för alltid vara så. Det måste naturligtvis gå att diskutera. Grundprincipen måste fortfarande vara att ingen ska behöva avstå från vård eller behandling för att man inte har råd. Det måste vara grunden. Att diskutera frågan anser jag inte orimligt. När det gäller vårdgarantin och skarpa förslag och mer verkstad än prat tycker jag också att det är viktigast att det fungerar i praktiken. var inne på att det har avsatts pengar och att det också händer en hel del på det området. Vi har så kallade genombrottsprojekt. egen undersökning visar att alltfler får sin behandling . Det går faktiskt framåt i praktiken. Det är det som är det viktiga för patienten. Det spelar ingen roll vad vi skriver och vilka förslag vi kommer med om de inte omsätts. Det viktiga är ju att det fungerar. Om det här börjar fungera innan det skarpa förslaget har lagts har jag ingenting emot det. Jag tycker att det är bra att det går framåt på rätt område. 33 () replik: Jag vill inledningsvis korrigera mig och yrka bifall till reservation 2, Vård i livets slutskede, och inte någon annan reservation. och Socialdemokraterna är givetvis eniga om att vi bor i ett vackert land, som berättade, och att vi har en hygglig välfärd i många avseenden. Men vi har faktiskt ett antal sprickor som känns obehagliga och som kan komma att vidgas. I mitt inledningsanförande ställde jag ett antal frågor som jag behöver upprepa eftersom vi inte har fått besked. Hur går det med att avsätta av bruttonationalprodukten till sjukvården, ? Kan du redovisa något myrsteg som visar att vi är på väg åt det hållet? Det kanske är tvärtom. Statsbidragens värde urholkas, som vi har hört, nya pålagor läggs på kommuner och landsting, vi har delvis ofinansierade reformer och så vidare. Kan redovisa att vi är på väg åt något annat håll i något avseende? fick inte heller besked om propositionen om vård i livets slutskede. Vi har väntat . Enligt utskottets majoritet behövdes inga ytterligare initiativ i utskottet, utan vi ska bara vänta. Betyder det att något konkret är på väg från regeringen, eller slår socialutskottets majoritet sig till ro och väntar? Jag ställde också frågan om hur det blir med den ökade narkotikaanvändningen. Kommer det någon konkret satsning eller kommer vi att fortsätta att prata och prata om narkotikan, men ingenting göra. Det har vi gjort i det senaste svepet. talades det om på . Är de på väg? När i så fall? 34 () replik: av bruttonationalprodukten, sade . Vi har tillfört pengar till sjukvården. Vi är nog alla överens om att det behövs ännu mer. Någon av de tidigare talarna påpekade att det har hänt mycket inom sjukvården. Man kan göra mycket mer än man kunde tidigare. Det finns alltså många fler behandlingar att tillgå. Då ökar naturligtvis också kraven från patienterna. Det som går att behandla och det som går att göra vill man naturligtvis ha gjort. Det är mycket teknik som också kostar pengar. Jag tror att vi alla delar uppfattningen att sjukvården behöver tillföras mer pengar. har vi också ett beslut om att andelen av BNP måste ökas. Vi har samma uppfattning på de flesta håll. Däremot har vi väldigt olika uppfattningar om hur vi tycker att man ska tillföra pengarna och var de ska tas. Där tror jag att vi skiljer oss markant, även om någon jag tror att det var sade att det skulle vara gemensamt och skattefinansierat. Vi verkar vara överens. Vi är nog också många som är överens om att det inte går att höja skatterna hur mycket som helst. Vi måste hitta en balans på det rimliga skatteuttaget och vilket område som ska stryka på foten. Jag tror att det är just där vi skiljer oss radikalt åt. Som jag sade i inledningsanförandet är det viktigt för oss socialdemokrater att ha en sammanhållen välfärdspolitik. Vi måste ha en välfärdspolitik som gäller på arbetsmarknadsområdet lika väl som på socialområdet, om man blir sjuk och behöver sjukersättning. Det är lätt att säga: Vi behöver 5 miljarder till. Vi tar det från arbetsmarknadspolitiken. Det tycker vi inte gagnar den svage i samhället. 35 () replik: Vi är eniga om mer pengar, säger . Men det är vi egentligen inte. Det är skillnad . ger mer till kommuner och landsting generellt i statsbidrag. Vi tillför mer i vårdgarantin. Vi försöker avlasta kommuner och landsting genom att exempelvis säga nej till tredje sjuklöneveckan. säger att man har tillfört pengar. Jag är glad att du i alla fall inte använder ordet satsning, som man annars så ofta hör i socialdemokratiska sammanhang. och har i ett antal sammanhang sagt att det inte blir mer pengar till kommuner och landsting, utan det blir mindre år för år. Hur kan Socialdemokraterna tala om av bruttonationalprodukten när inget steg i praktiken tas för att vi ska landa i av bruttonationalprodukten till sjukvården? sade att vi är oeniga om hur man ska göra. Det kan vi visst vara om det ska vara genom skatt eller prioritering. Men kom åtminstone med ett förslag. Redovisa något litet steg mot . Ingenting av detta hörs. Jag upprepar frågorna om propositionen Vård i livets slutskede. Finns det något som helst besked eller någon vink om när arbetet kommer i gång och kan redovisas till ? Hur blir det med frågan om narkotikaanvändningen? Jag är naturligtvis också mycket tacksam om kan lämna något besked om prioriteringsmodellen i . Vad har socialministern berättat för er? Vilket är ert slutliga besked om hur ni ställer er till hur prioriteringarna ska göras i exempelvis ? Vad gäller den tredje sjuklöneveckan har vi ibland hört en del röster säga att arbetsgivarna kanske ska kunna avlastas denna . Är något sådant på gång inom det stora partiet?