prot · GR0932 · 2003-11-20 00:00:00 — Unionen har nämligen tagit efter modellen för den icke fungerande nordiska elmarknaden. De viktigaste målen för unionens politik på energiområdet ska vara att garantera att energimarknaden fungerar, att garantera försörjningstryggheten och att främja energieffektivitet och energibesparingar, detta inom ramen för den inre marknaden och med grundprincipen att konsumenterna fritt ska kunna välja leverantör. Det är naturligtvis en bra idé om den tillämpas på vanliga marknader. Men elmarknaden är speciell. Näten är naturliga monopol. Det innebär att el kan levereras bara av nätbolag, och konsumenterna kan inte välja nätbolag. El kan inte lagras. El konsumeras och produceras . Det betyder att det måste råda balans mellan hur mycket som produceras och konsumeras. Därför fungerar elmarknaden bara om konsumenterna kopplas till handeln på spotmarknaden och handlar sin el till spotpris via näten. Det skapar också goda incitament för effektiv elanvändning. Därför fungerar elmarknaden inte om konsumenterna ska handla elavtal av ett mellanled av onödiga leverantörer. Det avskärmar konsumenterna från prisbildningen på spotmarknaden. Det leder till att den nuvarande elmarknaden inte kan skapa balans mellan utbud och efterfrågan. Det leder till att konsumenternas incitament till effektiv elanvändning försvinner. Den nuvarande lagstiftningen, som bygger på konkurrens genom leverantörsbyten, går alltså stick i stäv mot de uppsatta målen i energipolitiken. Därför har lagt fram ett förslag till ny lagstiftning för elmarknaden, som skulle få den att fungera och harmoniera med målen för energipolitiken. Frågan är då hur kompetensen med avseende på lagstiftning ska fördelas mellan unionen och medlemsstaterna. Ett rimligt krav är att en medlemsstat ska ha lov att skapa en egen elmarknad, om den når målen för energipolitiken på ett effektivare sätt än den elmarknad som unionen använder. 241 (): har yttrat sig över skrivelse nr 13 Europeiska konventet i de frågor som berör vårt beredningsområde. Jag ska här därför redogöra för utskottsmajoritetens syn på unionens mål: den sociala dialogen, öppenheten, yttrandefriheten, sysselsättningen samt vissa kollektivavtalsfrågor. Beträffande unionens mål vill vi särskilt peka på betydelsen av att full sysselsättning, social marknadsekonomi och jämställdhet ingår i målen. Vidare ska jämställdhet och principen om icke-diskriminering ingå i de grundläggande värdena. Regeringen ska kraftfullt verka för att tydliga och klara skrivningar om jämställdhet lyfts fram och inte minst att regeringen arbetar för en ökad kvinnorepresentation i EU:s institutioner. Det är också glädjande och betydelsefullt att den sociala dialogen mellan arbetsmarknadens parter har utvecklats på Europanivå . Detta arbete måste fortsätta. Därför är det viktigt att parternas roll bestämt erkänns så att den sociala dialogen får en rättslig grund i fördraget. I ett större perspektiv är det också angeläget för att öka öppenheten och medborgarnas inflytande inom unionen. I det sammanhanget vill jag passa på att påminna om att konventets arbetsgrupp Ett socialt rekommenderar att parternas roll ska erkännas i fördraget och att nuvarande arbetsmetoder och tillvägagångssätt för förhandlingar för att åstadkomma avtal på arbetsmarknaden ska stärkas. Att säkerställa öppenhet och yttrandefrihet för anställda är en grundläggande demokratifråga. är väl medvetet om svårigheterna att förmå andra medlemsstater i unionen att acceptera och ta till sig den form av öppenhet och yttrandefrihet som finns i genom tryckfrihetsförordningen och grundlagen om yttrandefrihet. Trots svårigheterna anser vi att regeringen bör göra ytterligare ansträngningar för att vinna gehör för vikten av yttrandefrihet för anställda i EU:s institutioner, organ och myndigheter. Vi ser positivt på en samordning mellan ekonomisk politik och sysselsättningspolitik, men vi vill framhålla att det ska finnas en överenskommelse mellan dessa båda delar. Annars finns risk för att det i fördraget kan uppfattas som att sysselsättningspolitiken är underordnad den ekonomiska politiken. Bland annat sägs i artikel III-99 att sysselsättningsmålet ska beaktas när unionens politik utformas. I artikel III-100 talas om att riktlinjerna för sysselsättningen ska stämma överens med de ekonomiska och politiska riktlinjerna. Vi förespråkar därför ett klarläggande om de båda politikområdena ska vara jämbördiga. Sist vill jag särskilt peka på betydelsen av att bibehålla nuvarande möjligheter att genomföra EU-regler på det arbetsrättsliga området genom kollektivavtal oavsett om reglerna tillkommer genom vanligt förfarande, genom lagstiftning eller med stöd av fördraget genom avtal på unionsnivå mellan arbetsmarknadens parter. Utskottsmajoriteten förutsätter att regeringen kärnfullt verkar för att motsvarande tillvägagångssätt kan användas i fortsättningen på det sociala och politiska området. Utöver detta bör regeringen försöka åstadkomma en reglering i fördraget av rätten till gränsöverskridande fackliga sympatiåtgärder. Jag finner att det sammansatta utskottet i stort delar vår uppfattning, och jag har inga andra yrkanden än vad mina socialdemokratiska kamrater har yrkat. 242 SKÅNBERG (kd): debatterar och beslutar det är riksdag om inställning till den konstitution som ska reglera gemenskapen mellan EU:s medlemsländer. Konstitutionen berör frågor som EU:s befogenheter, institutioner, finanser, ett lands utträde ur EU, rättsskipning och mycket mera. Detta formella regelverk är naturligtvis nödvändigt för att kunna reglera de nu snart 25 självständiga medlemsnationernas samarbete. Men, herr talman, det är lika viktigt viktigare att lägga en god värdegrund för samarbetet i EU som svarar på frågan om vilken värdegemenskap har och var denna värdegrund har sina rötter. Som kristdemokrat vill jag självfallet lyfta fram den kristna värdegrunden som den enda, åtminstone viktigaste, odisputabelt historiskt givna. När vi kristdemokrater under de borgerliga regeringsåren 19911994 var med och utformade, tillsammans med alla övriga partier, nu gällande läroplan för och gymnasiet skrevs på vårt förslag in i regeringspropositionen: Som särskilt viktig framstår skolans värdegrund, förankrad i etik och västerländsk humanism. Om detta blev det en kraftig debatt, och kunde enas i en majoritet att ge sitt bifall till att uttrycka den gemensamma skolans värdegrund just så. Därför lyder värdegrundsavsnittet i gällande läroplan: Skolan har en viktig uppgift när det gäller att förmedla och hos eleverna förankra de värden som vårt samhällsliv vilar på. Människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet mellan kvinnor och män samt solidaritet med svaga och utsatta är de värden som skolan ska gestalta och förmedla. I överensstämmelse med den etik som förvaltas av tradition och västerländsk humanism sker detta genom individens fostran till rättskänsla, generositet, tolerans och ansvarstagande. Detta är den nu gällande värdegrunden i skolan i vårt land, ett sekulariserat land som . Hur mycket mer rimligt och relevant är det då inte att deklarera detsamma för som helhet i ? I riksdagsmotionen framtidsfrågor skriver vi kristdemokrater därför: "Kristendomens historiska och idéhistoriska betydelse för formandet av identitet, gemensamma värden, kulturarv och samhälleliga institutioner är av oomtvistligt unik karaktär. Utan att förringa andra inflytelser och traditioner som mer regionalt eller under mer begränsade tidpunkter lämnat betydande bidrag till utveckling saknar kristendomen motstycke i dess påverkan och utformning av den europeiska civilisationen och dess identitet. vill därför göra EU till en union uppbyggd på den kristna traditionen och med en värdegemenskap som innefattar religionsfrihet för alla, respekt för människans värdighet, frihet, demokrati, jämställdhet, rättsstatsprincipen och skydd av de mänskliga rättigheterna." Både i debatten och har deklarerat och understrukit just vikten av att den kristna idétraditionen skrivs in i inledningen av konstitutionen. Är det då realistiskt och möjligt att göra detta? Ja, det är inte bara möjligt något annat vore onaturligt och ohistoriskt. Jag sade att den här värdegrunden finns inskriven i nu gällande läroplan i ett sekulariserat land som . Hur mycket mer självklart vore det att ger bifall till det inte bara i vår egen skola utan också i hela ? Är det möjligt? hade jag i tillsammans med ledamöter från det svenska tillfälle att delta i ett samtal mellan oss ledamöter och generalsekreterare . Hans ord får ju i sådana här sammanhang sägas väga mycket tungt. Samtalet handlade om . På min fråga om möjligheterna att i en preambel, eller inledning, till konstitutionen skriva in just EU:s värdegrund och dess historiska rötter välkomnade just en sådan skrivning. Han tillade med ett leende att det ju inte räcker med att skriva in värdegrunden i preambeln för att EU:s skeptiker ska gilla EU och dess konstitution, och det är naturligtvis självklart. Men, herr talman, när man bygger ett hus är det viktigt att lägga en god och hållbar grund för bygget. Jag menar att en bättre grund för gemenskapen mellan än den kristna värdegrunden inte kan läggas. Därför, herr talman, instämmer jag i tidigare yrkande om bifall till reservation 21, under punkt 18. 243 (): Det är nästan så att man skulle vilja gå i polemik mot föregående talare, men det är inte mitt uppdrag här. När vi diskuterar EU:s framtid i ett , mot mer öppenhet, demokrati och grundläggande mänskliga rättigheter har åter drabbats av ett fruktansvärt bombdåd. besökte jag för att bilda mig en uppfattning om det reformarbete för mänskliga rättigheter som pågår i . Jag vill framföra mina djupa kondoleanser till det turkiska parlamentet och det turkiska folket och beklagar djupt det som inträffat. Terrordåd är ett angrepp på mänskliga rättigheter och demokrati och ett hot mot öppenheten i samhället. Betänkandet från det sammansatta utskottet behandlar framtidskonventets förslag om EU:s framtid. Det handlar om vilket framtida vi vill ha. De beslut vi fattar här , och de beslut regeringskonferensen tar, berör kvinnors och mäns liv och vardag i den framtida europeiska unionen. De förslag som konventet lagt fram är en god grund för arbetet under regeringskonferensen. Vår förhoppning är att vi med den nya konstitutionen får ett mer effektivt, demokratiskt och öppet EU. Men det finns delar som berör demokratifrågorna som kunde ha skrivits tydligare. En stor del av det svenska folket stöder vårt EU-medlemskap och vill använda det för att förbättra samhället. Det gäller också för de nya medlemsländernas medborgare. Drygt hälften av EU:s medborgare är kvinnor, som också vill använda medlemskapet för ett bättre och jämställt samhälle. är ett föregångsland och en förebild vad gäller jämställdhet. Det finns en stark tilltro till att driver jämställdhetsfrågorna tydligt och klart inom unionen, vilket också har gjort. Det sammansatta utskottet har behandlat jämställdheten i samband med flera motioner. Utskottet konstaterar att jämställdhet lyfts fram i avsnittet om EU:s mål. Man skriver vidare att regeringen vid regeringskonferensen måste arbeta för att jämställdhet också skrivs in bland de grundläggande värdena. Det har rått en viss förvirring om begreppen jämställdhet och jämlikhet i de tidigare skrivningarna. Med min motion vill jag gå ännu längre och se jämställdhet som en demokratifråga som borde finnas med i de grundläggande rättigheterna. Jämställdhet är en demokratifråga som inte fått sin rätta tyngd och sitt rättmätiga utrymme inom EU och inom EU:s medlemsländer. EU-konventets sammansättning gjorde förmodligen inte jämställdhetsfrågorna lättare att driva, men var ändå framgångsrikt i det avseendet. Jag kan konstatera att ett omfattande arbete återstår innan vi har nått det som vi socialdemokrater vill ha, ett där kvinnor och män har samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter. Detta arbete är allas ansvar, och regeringen bör också med kraft driva frågan om jämn representation av kvinnor och män i EU:s institutioner och beslutande organ, inkluderat . Kvinnor måste känna igen sig och sina vardagsfrågor i EU-politiken och bland dem som ska företräda dem detta för att vi ska kunna prata om ett medborgarnas och för att få kvinnor än mer engagerade i EU-frågor och i EU-samarbetet. 244 SKÅNBERG (kd) replik: sade att hon nästan skulle gå i svaromål på mitt anförande, som jag höll. Det vill jag gärna ge henne tillfälle att göra. Hon talade om jämställdhet mellan kvinnor och män, efter att jag hade citerat just det uttrycket ur nu gällande läroplan för såväl som gymnasiet. Min fråga är: Har något att invända mot nu gällande läroplan? 245 () replik: Jag har inte något att invända mot nu gällande läroplan. Det som jag reagerade mot var ett framtida som ska bygga på en grund. Jag delar inte den uppfattningen. Jag tycker att vi ska ha ett EU och ett för medborgarna som bygger på mänskliga rättigheter och grundläggande rättigheter. Det var det som jag kände att jag i så fall ville ha sagt. 246 SKÅNBERG (kd) replik: Låt mig få upprepa vad som står i nu gällande läroplan: I överensstämmelse med den etik som förvaltas av tradition och västerländsk humansim sker detta genom individens fostran till rättskänsla, generositet, tolerans och ansvarstagande. Mot detta har väl ändå ingenting att anmärka? Eller hörde jag fel? 247 () replik: Vi diskuterar det framtida och vad som ska stå i den framtida konstitutionen. Där ställer jag mig bakom de skrivningar som utskottet har. För mig är det mänskliga rättigheter som står i förgrunden när vi pratar om medborgarnas . 248 (): röstade svenska folket nej till EMU:s tredje steg. Det var en majoritet på som ville behålla den svenska penningpolitiken, och skillnaden mellan nej-sidan och ja-sidan var förkrossande, . Denna folkomröstning visar med önskvärd tydlighet att svenska folket inte vill ha ökad överstatlighet i den europeiska unionen eller centralstyrning på det ekonomiska området. Alla partier har lovat att respektera folkomröstningen, vilket innebär att vi inte kommer att gå med i EMU:s tredje steg. Det är därför viktigt att svenska folket fullt ut känner sig tryggt med sitt beslut som det visade i folkomröstningen och vet att under en överskådlig framtid inte kommer att fördjupa sitt samarbete i valutaunionen. Det hade därför varit på sin plats att få folkets åsikt bekräftad i det nya framtidskonventet. Detta hade kunnat ske genom att hade förhandlat fram ett undantag liknande det som och har. Med folkets svar i ryggen hade det för regeringen varit ett ypperligt tillfälle att förhandla sig till ett undantag inför arbetet med EU:s framtida konvent. I betänkandet som vi diskuterar skriver utskottet: Att förhandla fram ett protokoll det vill säga undantag tar tid och kraft från andra prioriterade frågor. En sådan förhandling skulle också kunna försvaga vårt allmänna förhandlingsläge och skapa prejudikat som varken ligger i eller övriga medlemsstaters intresse. Regeringen kommer därför inte att initiera en förhandling om ett protokoll vid regeringskonferensen. Så mycket ger alltså regeringen för folkets vilja. EMU:s tredje steg har blivit en icke prioriterad fråga, och man är inte beredd att strida för att svenska folkets vilja ska komma fram genom ett formellt undantag. Regeringen känner sig tydligen också trygg med att kommissionens ordförande, , dagen efter folkomröstningen uttalade att kommissionen inte kommer att kräva ett formellt undantag, en så kallad opt out, när det gäller medlemskap i tredje steg. Men så länge det inte är förhandlat kan det också ändras. Vad händer om nästa kommissionsordförande inte delar åsikter? Det står vidare i utskottets text i betänkandet att regeringens linje kvarstår således nämligen att det är den svenska som avgör frågan om svenskt deltagande. ledamöter är, visade det sig vid valundersökningar i samband med folkomröstningen, för EMU:s tredje steg, och en majoritet röstade ja i folkomröstningen. I denna fråga är alltså inte representativ för svenska folket. Det innebär att vid en omröstning i skulle man eller, teoretiskt, kunna rösta för ett genomförande av EMU:s tredje steg och införa euron som valuta och skicka penningpolitiken till i . Jag anser att den vid förhandlingar i samband med borde ha tagit initiativ till förhandlingar med mål att utverka ett undantag från EMU:s tredje steg. 249 () replik: Alla politiska partier i uttalade före folkomröstningen att man skulle följa folkomröstningsresultatet. Jag kan uttala i den här kammaren för Socialdemokraternas del att vi naturligtvis står fast vid vårt löfte att följa folkomröstningsresultatet i fråga om införandet av euro eller ej. Vi står alltså fast vid det. Frågan är då till , när hon nu tar upp det: Tvivlar hon på att hennes eget parti eller andra partier ska hålla fast vid sin ståndpunkt att hålla sig till folkomröstningsresultatet? 250 () replik: Nej, jag sade också att alla partier har sagt att de ska ställa sig bakom folkomröstningsresultatet. Men står det faktiskt i betänkandet att ska avgöra detta. Det innebär i så fall att nästa gång detta kommer upp och det kan, som jag sade, teoretiskt komma upp är det en majoritet här som inte har samma åsikt som majoriteten i folkomröstningen. Det är det som oroar mig. Om vi hade förhandlat fram ett undantag menar jag att svenska folket hade känt sig tryggt med det. 251 () replik: Det är väl fullständigt teoretiskt när talar om att vi eller skulle kunna fatta beslut som går emot folkomröstningsresultatet i eurofrågan. Partierna, i varje fall mitt parti, står fast vid vad de har sagt inför folkomröstningen, nämligen att vi ska följa folkomröstningsresultatet. Flera av oss tycker att det var trist att det blev som det blev, men det var bra att det blev ett mycket tydligt resultat. Det är det som vi har sagt att vi ska följa. Därför är alla resonemang om att vi eller hux flux skulle kunna göra någonting annat teoretiska. Folkomröstningsresultatet gäller ju. 252 () replik: har du visserligen ingen chans att svara, men jag undrar: Hur länge? Jag vet att vi har sagt att vi kommer att följa det, och det känns tryggt. Men frågan är: Hur länge? Hade vi haft ett undantag hade vi också vetat att det undantaget hade varat . kan alltså när man vill fatta ett beslut. Om det inte är nu och inte så kanske det är eller två. Det är det som oroar mig. 253 (): Jag kan börja med att konstatera att och regeringen är överens i de mest väsentliga delarna. Det är egentligen bara när det gäller ordförandeskapsfrågan som och regeringen skiljer sig åt. Riksdag och regering är också överens om vad det är för fel på det här konventet. Man kan felaktigt tro att alla som stöder konventet stöder alla dess delar, men så är det inte. och regeringen är överens om att de så kallade passerellerna är tveksamma. Det handlar om de dubbla hattarna för utrikesministern, och man är även överens om var konventet inte går tillräckligt långt. Det är visserligen positivt att ska ha medbeslutande när det gäller jordbrukspolitiken, men jordbrukspolitiken borde inriktas mer på konsumenternas bästa och miljön och mindre utifrån bondens ekonomiska intressen, men regeringen har sagt att man är beredd att driva denna frågan under regeringskonferensen. Det har nämnts under debatten att det har kommit fram många reservationer och att det skulle vara något negativt. Jag ser detta som ett friskhetstecken. Det visar att verkligen har engagerat sig i de här frågorna, och varje utskott har satt sig in i frågorna och kommit med sina synpunkter. Jag hade blivit mer orolig om det inte var några reservationer alls, för det hade tytt på att inte hade tagit sitt ansvar. Jag tycker att de ärenden där det är många reservationer ofta är de politiskt mest intressanta frågorna, så jag tycker att det är positivt. Många reservationer börjar med att det visserligen är bra att konventet tar ett steg framåt i det här avseendet, men sedan kommer invändningen att konventet borde ha tagit ytterligare ett steg framåt. Det ser inte jag som kritik mot konventet utan snarare som ett erkännande men att konventet kunde ha gått längre. Ett sådant exempel är konventet som arbetsform. Det är faktiskt unikt i EU:s historia att arbeta på det här sättet, att man helt öppet och offentligt har en diskussion där även medborgarna involveras och sedan fattar beslut. Så har man inte gjort tidigare. Då har besluten fattats direkt och ofta föregåtts av många diskussioner i slutna rum. Sedan kan man invända mot medelåldern på konventsledamöterna, men det kan vi faktiskt inte påverka här i riksdag. Det är varje land som väljer sina ledamöter. Sammanfattningsvis kan man se att resultatet av konventet egentligen är över förväntan, att så många länder har lyckats komma överens så här långt. Om man nu tycker att det inte har blivit tillräcklig uppmärksamhet kring konventet kan man inte lägga hela skulden på EU, utan det ligger i så fall en stor skuld på massmedierna och politikerna. Där ligger ett enormt ansvar att föra ut de här frågorna både i och i övriga EU-länder. Det finns många positiva resultat. När det gäller öppenheten, det som man tidigare sade var EU:s största problem, har man faktiskt infört någonting som liknar offentlighetsprincip. Det är öppna möten. Till och med har fått ökad öppenhet. Det handlar om de nationella parlamenten, närhetsprincipen, mänskliga rättigheter i EU och om en utträdesparagraf tidigare ansåg många att det största skälet till att man inte skulle gå med i EU var att man inte kunde lämna EU. När det gäller kampen mot brott, terrorism, knark och trafficking är det helt nödvändigt att vi är med på detta för att kunna bekämpa de gränsöverskridande problemen. EU:s mål social rättvisa, miljö och jämlikhet är alla positiva. När det gäller frågan om folkomröstning tycker jag att det aldrig kan anses självklart att ha folkomröstning. Egentligen är grunden den representativa demokratin. Det ska finnas synnerliga skäl för att ha folkomröstning. Frågan är hur ofta vi ska ha folkomröstning. Vi hade en om euron. Nice- och Amsterdamfördragen har förhandlats sedan vi gick med i EU. Där var det aldrig tal om någon folkomröstning. Varför är det bara EU-frågor vi ska folkomrösta om? Varför folkomröstade vi inte om pensionsreformen, en enorm fråga som kommer att påverka massor med människor i ? Jag tror att det finns en risk att man alltför lättvindigt tar till folkomröstning. Därmed smiter man från det politiska ansvaret. Då behöver inte partierna få någon skuld i kommande val för det ställningstagande man har gjort. Då skyller man på folket. Jag tycker inte att det är självklart ens demokratiskt. Det är mycket lättare när det gäller EU-medlemskapet och euron. Där finns bara ja eller nej. Här finns hur många olika varianter som helst. Det visar inte minst alla dessa reservationer och alla dessa olika EU som man vill se. Hur ska man tolka ett nej? Ska man tolka det som att det även är nej till ökad öppenhet, nej till att nationella parlament ska få inflytande, nej till mänskliga rättigheter i EU, nej till en utträdesparagraf, nej till att fördraget ska bli mer lättläst, nej till att mål om social rättvisa och miljö ska införas? Ska det ligga på politikerna att tolka detta? Det är väl i så fall verkligen att sätta sig över folkviljan? Det är ju omöjligt att tolka. Att folket skulle kryssa i för vartenda förslag vad de vill ha eller inte säger sunda förnuftet inte är möjligt. Det får bli så enkelt som möjligt, naturligtvis ja eller nej. Jag tror inte att det är mer demokratiskt att politikerna sedan ska tolka ett utslag där säkert många medborgare tycker att en stor del är positivt men att det finns vissa delar som man inte gillar. Avslutningsvis vill jag säga att det är mycket glädjande att man har lagt en grund när det gäller fackliga rättigheter i EU.