prot · GQ0961 · 2003-02-19 00:00:00 — Detandra viktiga är att man också säger att den militärauppladdningen är väsentlig för att få till stånd inspek-tionen.Nu står EU samlat bakom säkerhetsrådets resolu-tion 1441, som i sin tur är enhälligt antagen i säker-hetsrådet, och jag tycker att det är oerhört skönt attsplittringen därmed förhoppningsvis kan upphöra.Man kan väl säga att den brittiska linjen nu är densom gäller i EU.Går vi sedan in på konventet, så har jag själv somledamot i konventet satt upp en gyllene regel: Vi skanoga betänka följderna innan vi lämnar över ansvartill EU. Vi ska se till att vi inte överbelastar EU, utanbetänker vad vi ska göra hemmavid, ibland övenkommunalt och regionalt. Men när vi väl har gett EUansvar måste EU också ha kraften att fullfölja sittansvar. De här två centrala teserna är för mig viktiganär det gäller attityden till konventet.En sak där, som också statsministern underströk,är den tydliga avgränsningen: Vad bär EU ansvaretför? Och därmed: Vad bär EU inte ansvaret för? Detär en central demokratisk fråga, vill jag säga: Manska veta vem som bär ansvaret. Där, herr statsminis-ter, är ju den öppna samordningsmetoden ett problemeftersom den tenderar att sudda ut ansvarsgränserna.På den punkten har jag en annan uppfattning.Jag vill sedan säga något om beslutsordningeninom EU. Det finns mycket att säga om den, men vikan ju säga att krisen inom utrikespolitiken visar attvi måste ha en bättre ordning som också reflekteraralla medlemsländerna, inte bara de stora länderna.Hade vi haft en bättre ordning för utrikes- och säker-hetspolitiken tror jag vi direkt hade kunnat finna denenighet som kom fram i förrgår. Det mest irriterandevar väl när gick sin egen väg här underhösten.Detsamma gäller ju även jordbrukspolitiken förövrigt, som ju tas på samma sätt med en ordning därföreträdare för stora länder kommer överens överhuvudet på små länder.Därför, herr statsminister, är det nu viktigt att densvenska regeringen tydligt avvisar det tysk-franskaförslaget om två skilda presidenter, där man kan ris-kera att få en konkurrerande maktordning inom EU.Det vore välkommet om statsministern kunde göradetta.Anf. 3 Statsminister ():Herr talman! Det finns mycket av det som GöranLennmarker har sagt som jag kan instämma i. Dockvill jag på en punkt varna lite. Vi har i EU lyckatsena oss om en linje i . Börja inte ,dagen efter, säga att nu har den ena eller andra linjenvunnit. Det är just den typen av beteende som stän-digt skapar nya konflikter. Ska man någon gångkomma överens om en kompromiss så står man förden när man väl har gjort det. Då är det meningslöstatt säga att den ena eller den andra drog det längstastrået. Med ett sådant moget uppträdande undvikerman konflikter. Med det andra skapar man nya kon-flikter.Det är två sakfrågor som Lennmarker uppehållersig vid. Den öppna samordningens metod, den trorjag på, och jag tror att den bör fördragsfästas. Vi harnog olika mening där, det är uppenbart. Det här är ettområde som ju på många sätt naturligt hör hemma inationellt beslutsfattande, men vi kan faktiskt läraväldigt mycket av varandra, och EU kan jobba på ettannat sätt än via gemenskapsprincipen. Det vi har settså här långt, exempelvis när det gäller konvergens-kriterierna inom , som ju har varit enöppen samordningsprocess på många sätt med peerpressure, alltså kamrattryck, det vill säga att manförsöker jämföra sig med den bästa, det kan säkertockså göras på andra områden. Vi ska vara öppna fördetta.Jag vill också säga att detta med två stycken pre-sidenter inom EU har jag inget som helst emot.Lennmarker riskerar med sin hållning att hamna i denpositionen att vi kommer att ha en kommissionspresi-dent men inte någon förstärkning av rådet. För oss ärdet viktigt att också rådet förstärks. All erfarenhet såhär långt av EU-samarbetet visar ju att det är i rådetsom de avgörande politiska besluten många gångertas. Ska nu rådets ställning successivt försvagas där-för att andra institutioner förstärks så får vi en nyobalans. Jag är alltså definitivt anhängare, vilket jagockså har sagt tidigare här i , av en helt valdordförande i rådet.Anf. 4 ():Herr talman! Bekymret med den öppna samord-ningsmetoden är att den suddar ut ansvarsgränserna.Det handlar ju om nationellt ansvar, och då måste juockså nationella regeringar vara ansvariga för detta.Man får ju inte göra EU till syndabock för sådant sommisslyckas på hemmaplan.Vad gäller de två presidenterna har vi ju erfaren-het. Se på jordbrukspolitiken, där vi har en besluts-ordning som tyvärr gör att vi har mycket svårt attkomma fram till en rationell ordning, just för att vihar en ordning där de stora länderna lätt tar komman-dot inom rådet. Det är ju till och med så att två avstatsministerns kolleger anser sig ha gjort upp omjordbrukspolitiken på ett hotell någonstans, var det nuvar, och så kan det ju inte vara.Hade vi haft en bättre beslutsordning, och en tyd-ligare beslutsordning också, vad gäller utrikespoliti-ken, tror jag att vi inte hade hamnat i den situationen.Det behövs ett centrum för utrikespolitiken där småländer väger in och har sin röst, inte bara är beroendeav de stora ländernas uppgörelser sinsemellan.Anf. 5 ():Herr talman! Statsministern tog upp tidtabellsfrå-gan. Jag skulle vilja höra lite mer om det, därför attdet är ju inte bara en formell procedurfråga, utan dethandlar om vilken delaktighet medborgarna i unionenoch de kommande medborgarna har i ett nytt fördrag.Det är viktigt för kandidatländerna. Det är självklartatt en del kan tycka att det är en bekvämare genvägatt forcera regeringskonferensen, men det är ju likasjälvklart att ska man ta ansvar för någonting så skaman också vara med i arbetet innan.Lika viktigt är det ju för vår egen debatt här i Sve-rige och för folkbildningen. Statsministern förde framhär att så många som möjligt måste vara med i denhär debatten. Därför var det ett väldigt klokt beslut iLaeken: att man så tydligt sade att det måste finnasrejält med tid för länderna, för parlamenten och förfolken att diskutera det, så att det inte blir som såmånga gånger tidigare: det uppfattas som elitprojektoch som uppgjort - till exempel på hotellrum.Jag skulle gärna vilja höra lite mer om de här oro-ande signalerna från vissa länder om att man villforcera.Anf. 6 Statsminister ():Herr talman! Som jag sade i mitt anförande finnsdet de som tycker att man bör gå snabbare fram. Detär naturligtvis inte av något slags illvilja, utan man ärivrig att komma till resultat. De har inte samma sam-rådsförfarande som vi har mellan regering och parla-ment, utan där sker det på annat sätt. Vår metod, somnu uppmärksammas i konventet i andra sammanhang,bygger ju på att vi har tid och att vi, innan vi går in iregeringskonferensen, på något sätt fastställer posi-tioner som är förankrade i . Vi menar att detsättet också underlättar den ratificering som sedankommer. Då har man i förväg förankrat sig i en or-dentlig riksdagsmajoritet.Den här diskussionen kommer upp för varje euro-peiskt råd. har vi hållit linjen och fått uppslut-ning kring att stå bakom det vi sade i Laeken. Vi hadediskussionen senast i , där jag själv väl-digt hårt drev Laekenlinjen och också fick med det islutsatserna.De europeiska råden, det europeiska beslutsfat-tandet är av det slaget att frågorna tas upp igen vidvarje tillfälle som man träffas, och så diskuterar man.Det är på så sätt en levande process.Jag är inte säker på att vi hamnar i ett läge där vifår problem. Det kan bli så. I så fall får vi se upp såatt vi inte försätter oss i ett läge där vi inte är effekti-va i regeringskonferensen. Vi får diskutera tillsam-mans med hur vi ska göra. Som jag antyddeförut har vi sommarmånaderna på oss.Anf. 7 ():Herr talman! Statsministern har lyft fram fleraviktiga frågor som jag skulle vilja ge respons på, mentiden till det finns inte. Det är väl bara att samman-fatta det som många har sagt, att konventet är ytterstviktigt och att flera centrala framtidsfrågor avgörsdär. Det är bara att hoppas att vi kan få till stånd denbreda folkliga debatt som ju är nödvändig.Jag tänkte lyfta fram en annan infallsvinkel. Dethandlar om den omröstning vi ska ha omEMU. Den handlar ju inte om EU utan om tredjesteget, om deltagande i valutaunionen. Detär viktigt att slå fast. Men det finns ändå en kopplingmellan EMU-frågan och EU:s framtidsfråga eftersomvalutan är en viktig kloss i EU-bygget. Det handlarockså om det som statsministern tar upp, framtidamöjligheter för vår beskattningsrätt. Det har ju stats-ministern tagit upp i andra sammanhang också, attden är hotad i och med ett EMU-medlemskap.Det fanns en artikel i för nå-gon vecka sedan där , som ärEU-ambassadör, berättade att den svenska regeringenvid flera tillfällen har markerat att man inte vill attmedlemsstaternas regeringar ska börja förhandla omen innan . Peters-son säger att det har mötts med full förståelse efter-som de andra medlemsländerna vill att ska gåmed i EMU.Min fråga till statsministern är: Är det inte tvärt-om så att de konstitutionella diskussionerna, inteminst diskussionen om federalism, hör hemma iEMU-diskussionen? Ska vi inte prioritera att läggaihop de två diskussionerna?Anf. 8 Statsminister ():Herr talman! Det tror jag säkert att vi kommer attgöra i debatten, men jag har en annan uppfattning isak än nu på hur den monetära unionen fungerar. Viär inne i en djup lågkonjunktur i . Vi har enlågkonjunktur utan valutaoro där vi också tyckskomma igenom utan att staterna drar på sig jättelikaunderskott och ny skuldsättning, vilket gör att vi stårstarkt rustade inför en kommande uppgång. Jag tyck-er faktiskt att vi ska glädja oss åt att den monetäraunionen också möter provet att hantera den förstaordentliga konjunkturnedgången. Det är ett styrkebe-vis.Beskattningsrätten är inte hotad. Jag tillhör demsom i alla sammanhang säger att vi ska beskatta detsvenska folket i denna församling. Det har förts endebatt kring hur man ska väga avexempelvis en snabb momsförändring. Också ensådan, om den kommer att bli en möjlighet i framti-den, ska godkännas i denna församling. Om inte så ärdet en regeringsskris.Principen ligger fast. Det är här som svenska fol-ket beskattas. Det finns ingenting i den monetäraunionen som kräver att man beskattar på europeisknivå. Tvärtom, den fungerar sedan lång tid tillbakautan ett sådant beskattningsinslag.Sedan har vi den andra diskussionen: Skulle Eu-ropas 14 andra medlemsstater vänta på en svenskEMU-omröstning innan man startar en diskussion omIGC? Nej, naturligtvis inte. Vi kan tillmäta oss rättstor betydelse ibland, men riktigt så viktiga är vi inte.Vi kommer nog att få ha vår folkomröstning i fred.Det andra arbetet med konventet och fördraget kom-mer att rulla på planmässigt. Skulle man, mina vän-ner, ta hänsyn till folkomröstningar som pågår imedlemsländer eller blivande medlemsländer dåskulle man aldrig kunna ta några beslut i EU. Det där är en tidningsanka, ingenting annat.Anf. 9 ():Herr talman! Statsministern svarade inte riktigt påmin fråga om vikten av att även i diskussionen omEMU lyfta in de konstitutionella diskussionerna. Detär bara att konstatera att det har skett en väldig glid-ning efter det att vi nu har utlyst en folkomröstning.Jag kan räkna upp hur många citat som helst där manuttrycker oro för att EMU trycker på för samordnadskattepolitik och också för en federation.Agerandet i EU, att regeringen försöker hålla un-dan diskussionen - vilket hardeklarerat - kan tolkas som ett taktiserande Det ärviktigt att regeringen tar till sig det. Det enda sättet attundanröja de misstankarna är att lyfta in debatten omfederation och federalism även i EMU-frågan.Anf. 10 Statsminister ():Herr talman! Det finns ingen som har gjort detmer än jag. Det är jag som har startat den här debat-ten. Det är jag som har pekat på den här frågan. Dethar jag gjort därför att jag tycker att den är viktig.Jag vill inte stå upp för ett svenskt medlemskap iden monetära unionen om jag tror att det leder tillEuropas förenta stater. Självklart ska man, innan mangår in i ett ställningstagande, förvissa sig själv om tror att projektet går att förena med de grund-läggande värderingar man har.Jag har varit oerhört öppen i den processen ochjag har varit det . Jag har kom-mit till slutsatsen att det här är bra för eko-nomiskt och politiskt och det går att kombinera medde ambitioner vi har på den nationella nivån om enegen inriktning av politiken vad gäller välfärd ochsysselsättning.Mot den bakgrunden: Ja, men jag ska övertygamig själv först, och det har jag gjort. Jag tänker intemedverka till att äventyra någonting av det vi harvunnit i återuppbyggnad av Sverigesekonomiska styrka - verkligen inte. 11 ():Herr talman! Statsministern är en vän av mellan-statlig maktutövning inom EU. Balansen mellanöverstatlighet och mellanstatlighet ska nu behandlasinom framtidskonventet.Rådsmedlemmarna och harmed anledning av gjort utspel som harskapat en djup spricka och en förtroendekris inomEU, också med effekter mot FN och Nato. I densvenska försvarsdoktrinen ger vi uttryck för att Sveri-ge bäst klarar sin säkerhetspolitik genom den kollek-tiva samverkan som ett sammanhållet EU och FNerbjuder.Min fråga är: Talar inte denna senaste händelse,det vill säga splittringen inom EU, för att vi behöveren starkare kommission som med stöd av fördragförmår att bättre hålla ihop utrikes- och säkerhetspo-litiken inom EU än vad den nuvarande mellanstatligamodellen har förmått?Anf. 12 Statsminister ():Herr talman! Jag är inte säker på att det är denslutsats man ska dra, eller, ännu tydligare: Den slut-satsen ska man inte dra, av det enkla skälet att om detär någonting som är tydligt för de 15 ingående med-lemsstaterna i unionen så är det att man har kvar sinrätt och möjlighet att forma sin säkerhetspolitiskalinje själv. Man gör det naturligtvis i samverkan medoch under intryck av övriga inom unionen. Men rät-ten ligger i varje medlemsstat.Det är möjligt att man , långt bort iframtiden när varken jag eller i denna värld, har någonting annat. Men vikommer inte att få uppleva det, av det enkla skälet attdet finns en så tydlig koppling mellan medlemsstat,utrikespolitik och säkerhetspolitik att jag inte tror attdet kommer att överlämnas till unionen. Även om vihade gjort det, tror någon för att viskulle ha varit utan den debatt vi nu har haft? Den hade också rasat, fast då kanske i ettEuropaparlament i stället, inte nödvändigtvis efterpartipolitiska skiljelinjer utan kanske efter nationellainom detta parlament. Det hade heller inte stärkt uni-onen.Vad som kommer en gång får vi noginte veta, och jag. Eller ocksåkanske vi ? - ja, vi får se.Anf. 13 ():Herr talman! Det här är naturligtvis oerhört vik-tigt. Vi hävdar från svensk sida, och inte minst re-geringen, att säkerhetspolitik är väldigt be-roende av den kollektiva gruppering som FN utgör,varav också EU är en del, och att hålla ihop EU isammanhanget.Kommissionens viktigaste uppgift är att inte varanationell utan verkligen se till helheten. Varför är detdå inte logiskt att en stark kommission kan hålla ihopEU som önskar både i förhållande till EU-länderna och FN? Det resonemang som statsministernför här stämmer inte.En kommission håller ihop det vi önskar ska hål-las ihop. Varför går inte detta ihop?Anf. 14 Statsminister ():Herr talman! Därför att det inte är så i verklighe-ten. Den kommission vi har sitter . Ingen kan jupåstå någonting annat än att vi också där har en kraf-tig dominans av de stora staterna. Så tror jag att detkommer att vara framöver.Det finns en idealbild som målas upp bland småstater om att kommissionen är fri från den typ avnationella spänningar som vi ser i andra samman-hang. Så är det inte. Också i kommissionen går dettaigen. Titta bara på fördelningen av portföljer exem-pelvis och var de "tyngsta" portföljerna finns, ochHolger kommer att se att motsättningarnalever där också.I framtiden kanske vi får detta idealtillstånd. Dåvill jag vara med. Tills dess är det väldigt bra att haett europeiskt råd som balanserar kommissionen, etteuropeiskt råd där vi också har en möjlighet att på-verka. har vi varit ganska framgångsrika.Anf. 15 ():Herr talman! Också jag tycker att det var en storlättnad att EU-länderna vid sitt toppmöte kom över-ens om en gemensam hållning. Det stärker inte baraEuropa utan också FN att är samlat bakomFN-linjen. Det är den linjen jag tycker att man harsamlat sig bakom, även om det franska försöket attläxa upp östeuropéerna lämnar en obehaglig efter-smak, som statsministern också sade.Det för över frågan till nästa fas. bådarapporter pekar på att om bara irakierna behagar sam-arbeta kan man lösa den här frågan . Jagtror att han använde uttrycket in a short time. Resolu-tionen talar om omedelbar efterlevnad eller efterföl-jande från irakiernas sida.Min fråga till statsministern är då: Hur definieradeni vid toppmötet, försökte definiera eller vad ärstatsministerns egen bedömning av hur dennatid är? Det kan inte röra sig om år. Det kan inte rörasig om månader. Det kan kanske röra sig om en . Det måste vara en rimlig avgränsning.Det för mig över till en följdfråga om det somstatsministern sade om solidaritetsklausulen. Det ären konventsfråga. Ett land ska kunna begära att fåhjälp vid civil och militär krishantering efter en terro-ristattack.Jag tyckte att det är utmärkt, som statsministernsade, så länge det inte innebär militärt samarbete,utifrån min utgångspunkt att ett Natosamarbete är ettbättre samarbete, statsministern utifrån utgångspunk-ten om alliansfrihet antar jag. Det som förbryllar migär att jag i utrikesdebatten drev den linje som jaguppfattar statsministern gör, och då fick jag AnnaLindh helt emot mig.Jag antar att det är statsministern som tecknar fir-man. Men jag tror att regeringen gertvå signaler i frågan om vad som gäller beträffandesolidaritetsklausulen i den svagaste varianten somfinns i det förslag som är framlagt.Anf. 16 Statsminister ():Herr talman! Den sista frågan var om att detskulle vara olika budskap från regeringen. Det hoppasjag verkligen inte. Jag tittar på statssekreteraren här i kammaren, som samordnar det mestaav den här typen av texter. Han skakar febrilt på hu-vudet. I valet mellan och väljerjag att lita på . Jag ska själv titta på texter-na. Men detta är naturligtvis linjen som jag presente-rar. Jag hoppas att det inte varit någon oklarhet i utri-kesdebatten. Det kan också bero på hur frågan fram-ställdes. Det är möjligt.Det talades här om en eller , ett halvåreller . Man kan spekulera om tiden. Det vill jaginte ge mig in på. Vi avstod också från att preciseraoss i veckor, dagar eller månader. Så fort EU gör dettar man i praktiken över det beslut som ska fattas avsäkerhetsrådet. För oss är det väldigt viktigt att vihåller trycket uppe i säkerhetsrådet och inte skaffarnågra smitvägar ut från säkerhetsrådet genom atthävda att andra har en uppfattning som hur lång tiddet borde ta.Någon kan påstå att andra har sagt x månader,men att för oss räcker det . Sedan ärman där och indirekt legitimerar någon gå på egenhand. Försiktighet tror jag är klokt. har vi kommittillsammans. hoppas jag också att de fyra EU-stater som finns i säkerhetsrådet praktiskt kan drivaden linjen vid bordet. Men det återstår fortfarande attse.Anf. 17 ():Herr talman! Det är klart att om man har en dead-line sätter det en ökad press på ochhans regim. Jag skulle nog säga att det är viktigare änden attityd som statsministern har till frågan. Det ökarpressen för att på så sätt tvinga fram en fred i Irakkri-sen.Det är ett problem om man är så bestämd somstatsministern är om FN-linjen och avrustning avSaddam att det inte finns något svar när mansedan kommer till kärnan. Det ger ett oärligt intryck.Just när man kommer till pudelns kärna: Hur lång tidska vi ge honom? finns det inget svar. Vadär statsministerns svar?Anf. 18 Statsminister ():Herr talman! Tänk om det är så att irakierna talarsanning och det inte finns några vapen, bara för attgöra världen lite mer komplicerad? Ska man då än-dock efter att ha satt en bortre tidsgräns, och de intekan redovisa någonting, slå till? Det är nästa fällaman går in i om man för tidigt preciserar detta. Detmåste man också ta med i kalkylen. tror inte jagatt det är på det viset. Men det visar hur svårt det är.Det visar vad som kan hända om man för tidigt bindersig vid fasta tidpunkter.Låt avgöra detta. Det är ettohyggligt ansvar det har. Det kommer att ta ställningefter att ha lyssnat på den svenske vapeninspektörenHans Blix. Jag menar att vi bör lägga vårt stöd hosinspektörerna och FN:s beslutsprocess.Anf. 19 ():Herr talman! Det är många frågor som tagits upp.EMU-debatten kom också in lite grann. Jag vill riktaett litet varnande finger till statsministern att inte ropahej för tidigt.Jag ser nu att lågkonjunkturen i håller påatt förvärras. Det finns många som menar att EMUockså bidrar till detta. Det finns en risk att EMU för-stärker och förlänger lågkonjunkturen. Det leder tillfler arbetslösa och fler problem för ekonomin i Euro-pa. Vi får väl se vad som händer . Vivet inte riktigt effekterna av det.Dagens stora krisfråga i världen är naturligtvisIrakfrågan. Jag känner en glädje över de många mil-joner människor, över tio miljoner människor världenöver, som visade hur de såg på den här frågan underhelgen. Det visar hur viktigt det är att människor harmöjlighet att yttra sig och att de också gör det och taravstånd från våld i onödan och att FN och världen görvad man kan för att undvika ett blodbad om det inteär absolut nödvändigt.Jag uppfattar också att statsminister har hållningen att demonstrationerna var braoch att de också påverkade till exempel EU i de dis-kussioner som har varit i . Manlyckades komma överens om en lite mer försiktiglinje. De som hårt drev en linje att hålla öppet att gåvid sidan av FN-systemet fick inordna sig i formule-ringar om att FN-systemet ska gälla och att inspektö-rerna ska fortsätta att arbeta utan någon tidsgräns. Dettycker jag ändå var ett bra resultat. Om demonstratio-nerna kan ha bidragit till detta är det bra.Jag vill bara ställa en fråga till statsministern. Trorstatsministern att det här har någon reell betydelse?Anf. 20 Statsminister ():Herr talman! Jag tror att det har en väldig betydel-se. Skulle EU agera splittrat betyder det bara att sä-kerhetsrådets ställning försvagas, och det öppnarmöjligheter för dem som vill gå vid sidan av säker-hetsrådet att göra så. Ju mer enade vi kan vara i EU,desto starkare ställning får säkerhetsrådet och inter-nationell rätt. Det var alltså viktigt - mycket viktigt.Sedan vill jag säga att resone-mang om EMU och lågkonjunkturen får mig att rysalite. är just nu inne i ett ekonomisktsamarbete med regeringen som han utför mycketmålmedvetet och framgångsrikt. En hörnsten i dettasamarbete är att vi inte återigen ska dra på oss under-skott i de offentliga finanserna. Detta är hörnstenenockså i de konvergenskriterier som är grunden för denmonetära unionen. Varför har vi hamnat där? Varfördrar vi inte på oss jättelika underskott nu? Jo, därföratt vår historia visade att när vi gjorde det gick detsedan hand i hand med inflation, försämrad konkur-renskraft och stigande arbetslöshet.Vår 70- och 80-talshistoria är i det avseendet inteen framgångsrik beskrivning. Så är det ju. Vi kanjämföra utfall med de länder som valde enpolitik med låga underskott och låg inflation och somstärkte sin konkurrenskraft.Fundamenten i den monetära unionen är en lågränta, låg inflation och låga underskott. Det ger bästmöjlighet för full sysselsättning och bra reallöner. Dettänker jag fortsätta att försvara.Anf. 21 ():Herr talman! I den sista frågan är vi alldeles över-ens, statsministern och jag.Problemet med EMU är att vi har sett ett antal ex-empel i världen där låsta växelkurser och gemen-samma valutor har lett till enorma problem, till eko-nomiska katastrofer, depressioner och jättelik arbets-löshet. Jag är orolig för att detta ska vara ett led påden vägen.