prot · GR0949 · 2003-12-15 00:00:00 — Men där kanske det finns en skillnad, för vi moderater tror på fullt allvar att har kraft, ork och förmåga att övertyga andra medlemsstater och EU om förändringar som är nödvändiga. Det handlar ju inte om några märkliga länder, utan det handlar om demokratiska länder med en hyfsad inställning till rättsväsende och annat. De har inte alltid samma lösningar som vi. En del av dem har längre traditioner än vad vi har. Jag har väldigt stor respekt för de traditionerna och en tilltro till att alla menar allvar med det demokratiska samarbetet. Och tror man på det, då tror man också att vi kan förändra om vi har underlag för att det finns brister och svårigheter som vi inte kan acceptera. Att det sedan alltid är besvärligare att göra det i form av samarbete, även om man bestämmer i eget hus, säger sig självt och ligger i sakens natur. Men jag tror faktiskt att tillsammans är vi starkare visavi brottsligheten än om vi försöker hantera allting på egen hand. 98 (): debatterar vi och ska därefter rösta om att anta en lag om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Syftet med arresteringsordern är att enklare kunna överföra personer mellan EU-länder i syfte att lagföra dem som försöker fly undan rättvisan eller överföra någon för att avtjäna en frihetsberövande påföljd om en sådan har blivit utdömd. Arresteringsordern innebär att en rättslig myndighet i ett EU-land kan begära att en myndighet i ett annat land griper och överlämnar en efterlyst person. röstade om godkännande av rambeslutet. Vi liberaler lade då ned våra röster. Detta gjorde vi för att vi tyckte att konsekvenserna av rambeslutet var otydliga. Liksom vid ett antal andra tillfällen kunde regeringen inte presentera följdlagstiftningen till rambeslutet. Eftersom arresteringsordern behandlar ett så pass allvarligt ämne som tvångsåtgärder för enskilda människor, ansåg vi att det var bäst att inte delta i beslutet förrän vi kunde överblicka följderna. Vi väljer att rösta för arresteringsordern detta för att vi vill stödja det rättsliga samarbetet inom EU, som bygger på ömsesidigt erkännande av varandras domar. Grova brottslingar ska inte kunna gömma sig i om de är misstänkta för ett brott eller har blivit dömda i ett annat land. har vi också följdlagstiftningen till rambeslutet och kan således bättre överblicka dess omfattning. Jag har dock några kritiska synpunkter att framföra. har vid ett antal tillfällen lyft fram behovet av att EU sätter lägsta gemensamma standarder vad avser rättssäkerhetsgarantier. Vi ser att detta område har fått större uppmärksamhet , bland annat genom en grönbok från kommissionen med titeln för misstänkta och tilltalade i brottmål i Europeiska Unionen. Men arbetet framöver måste intensifieras. Ur rättssäkerhetssynpunkt finns det i lagförslaget en nyhet värd att lyfta fram. Med arresteringsordern flyttas beslutet om överlämnande till att tas av rättsväsendet i stället för att, som det är i , tas på politisk nivå. Att beslut fattas av jurister i stället för politiker torde vara en förstärkning av rättssäkerheten för den enskilde. Från svensk sida är det av stor vikt att regeringen omsorgsfullt bevakar att tillämpningen av arresteringsordern sker rättvist. Vi ser också fram emot att regeringen återkommer som utlovat med en uppföljning och en utvärdering av att så har skett och sker. Vi liberaler skulle också vilja se en uttrycklig hänvisning till den svenska grundlagen i lagtexten. Visst kan man anse att svensk grundlag alltid gäller, men när vi i det här fallet behandlar en så synnerligen viktig fråga som utlämning för lagföring och avtjänande av straff i andra länder vore det riktigt att påminna om detta. I 2 kap. 1 § i regeringens lagförslag kan man läsa att överlämnande får ske om inte annat följer av annan lag. Annan lag syftar bland annat på grundlagarna. I 2 kap. 4 § har regeringen däremot klart uttryckt att överlämnande inte får beviljas om detta strider mot och dess tilläggsprotokoll. Varför specifikt hänvisa till som gäller som svensk lag enligt regeringsformen men inte till annan grundlag? Det kan uppstå missförstånd här. Därför vore det bra att i lagtexten klart hänvisa till regeringsformen, till tryckfrihetsförordningen och till yttrandefrihetsgrundlagen. Ingen ska överlämnas från för att han eller hon har använt sig av de friheter som svensk grundlag ger. Med detta sagt vill jag yrka bifall till propositionen. 99 (): Och ni övriga ledamöter, framför allt de närvarande men även alla som sitter och häckar på sina rum och följer denna intressanta debatt! Jag vill börja med att säga att vi kristdemokrater ställer oss bakom det här betänkandet. Sedan kunde jag egentligen sluta. Det är svårt att komma sist. nickar alla och hoppas att jag ska göra det också, fru talman. Det ligger väldigt nära till hands att göra det, för det som har sagts här från bland annat och avspeglar precis den inställning som vi kristdemokrater har. Jag hoppas att jag ska kunna sammanfatta väldigt kort. Jag har ju lagt ned mycket arbete på det här, när jag skulle upp i talarstolen, så något vill jag ju säga. Jag hoppas att vi ska ha en debattform vid det här tillfället och i andra sammanhang som inte går så långt ned som den förra debatten, där en representant för regeringspartiet påstod att kristdemokrater glider på sanningen och ofta kommer med lögner. Det tycker jag är ett lågvattenmärke som vi inte ska behöva ha. Vi kan tycka väldigt olika. Vi kan ha olika förslag, olika synpunkter. Men jag utgår från att alla faktiskt har en egen ambition och ett eget underlag för sitt ställningstagande. Vad är då poängen med den här europeiska arresteringsordern? Jo, det är ju att göra utlämningsförfarandet mellan EU:s medlemsstater enklare och mer effektivt. Det är det som är poängen med alltsammans. Det bygger på något som jag trodde att de flesta ändå skulle ta till sig, nämligen ett erkännande av varandras rättsliga beslut inom unionen, att vi accepterar de olika staternas beslut. Ett ömsesidigt erkännande tycker jag är viktigt och värdefullt. Sedan har den skillnad som finns nämnts. Väldigt mycket har ju funnits redan tidigare i utlämningslagen. Det finns en sak som skiljer, och den togs upp alldeles . Jag trodde att det skulle finnas en sak som jag kunde tillföra, men den togs upp av min folkpartistiska kollega. Det gäller att beslut om överlämnande flyttas från politiken till domstolen till tingsrätt, till hovrätt och i bästa fall eller i värsta fall, hur man nu ser på det, till . Det finns också reglerat en snabbhet i fråga om effektiviteten. Det finns angivet de dagar efter gripandet då beslutet ska fattas. från gripandet ska beslutet komma. Finns det ett samtycke ska det komma . Vi får alltså ett effektivt och snabbt agerande. Sedan har man rätt till en offentlig försvarare. var lite ängslig på den punkten. Jag känner inte samma oro. Det finns ändå reglerat i det här att man ska få tillgång till en offentlig försvarare. Vi kan stoppa det här om vi vill. Det finns vissa begränsningar när det gäller överförandet. Utgångspunkten är att det ska finnas en dubbel straffbarhet. Det ska finnas ett fängelsestraff som ligger på upp till ett års fängelse eller däröver. Det är en garanti, kan man väl säga. Sedan finns det vissa fall där den här dubbla straffbarheten inte krävs. Det känner jag inte någon större oro över, som mina vänner i gör. Jag känner inte den oron, för det krävs väldigt mycket. Det är de här 32 punkterna. Det krävs att det finns ett fängelsestraff och över och så vidare. Jag känner ett visst lugn över det hela. I vissa fall får inte överlämnande ske när det är åtalsunderlåtelse, nåd och så vidare. Man får göra ett överslag och se om det här är bra eller dåligt. Är det mer bra än dåligt? Det är så man får göra när många länder ska arbeta tillsammans. Vi kristdemokrater har kommit fram till att det här till övervägande delen är bra och positivt eftersom vi får ett effektivt utlämningsförfarande. Sedan måste man naturligtvis, det är vi kristdemokrater väldigt noga med, se till att rättssäkerheten upprätthålls. Vi ska känna trygghet där. Men jag känner ingen större förfäran över att rättssäkerheten inte ska tillgodoses. Det kommer ju att återkomma. Vi får titta på det om det skulle hända något. Det gäller bland annat försvarare. Man kan återkomma och se om kravet är tillgodosett. Min och slutsats är att fördelarna med det här överväger mycket starkt i förhållande till de svagheter som alltid finns i sådana här sammanhang. Det finns alltid svagheter när man ska tolka och när det är många länder med. Men vi som tror på ett samarbete tror också att det här är bra. Min slutsats är alltså att rambeslutet på ett acceptabelt sätt utvecklar det rättsliga samarbetet och ger avsevärt bättre möjligheter att utreda och beivra brott. Det är ju det som är poängen med det här. Man ska inte kunna gömma sig i och undgå lagföring och straff. Vi ställer oss bakom det här och kommer naturligtvis noga att följa att kraven på rättssäkerhet efterlevs även fortsättningsvis. Föredrogs justitieutskottets betänkande 2003/04:JuU8 En europeisk arresteringsorder (prop. 2003/04:7). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 9 § Rambeslut om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi 100 (): I detta betänkande behandlar utskottet regeringens proposition 2003/04:12 om antagande av rambeslut om åtgärder för att bekämpa sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi jämte en följdmotion. I propositionen förelås att godkänner det inom Europeiska unionen upprättade utkastet till rambeslut om åtgärder för att bekämpa sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. Rambeslutet innehåller bestämmelser om vilka gärningar som ska utgöra straffbart sexuellt utnyttjande av barn och vad som ska utgöra straffbara förfaranden samt vilka påföljder som dessa gärningar ska kunna leda till. Dessutom finns bestämmelser om bland annat ansvar och påföljder för juridiska personer, jurisdiktion och brottsoffer. I propositionen konstateras att vår lagstiftning till övervägande del uppfyller de åtaganden som följer av rambeslutet. Dock bedöms vissa lagändringar krävas i fråga om kriminaliseringens omfattning och tillämpliga straffskalor. Härtill torde utformningen av vissa svenska preskriptionsbestämmelser kräva ytterligare överväganden. En slutlig analys av det svenska lagstiftningsbehovet bör också göras och förslag till lagändringar tas fram i samband med beredningen av betänkande. Förslag till lagstiftning kommer därför i ett senare sammanhang. I propositionen framhålls skäl till att bör verka för att rambeslutet antas. har i internationella sammanhang deltagit aktivt i arbete som syftar till att förhindra och bekämpa sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. Behovet och nödvändigheten av ett rambeslut inom detta område anges redan i fördraget om Europeiska unionen. I en av slutsatserna från Europeiska rådets möte i anges att avseende nationell straffrätt bör insatserna för att enas om gemensamma definitioner, grunder för åtal och påföljder i ett första skede koncentreras till ett begränsat antal sektorer med särskild betydelse, bland annat sexuellt utnyttjande av barn. Genom rambeslutet skapas ett EU-gemensamt rättsområde, vilket i sin tur kommer att underlätta det polisiära och rättsliga samarbetet för att förebygga, utreda och beivra sexualbrott mot barn och barnpornografibrott. De lagändringar som krävs för uppfyllande av rambeslutets bestämmelser är rimliga. De ytterligare kriminaliseringar som fordras torde avse förfaranden som även från svensk utgångspunkt får anses straffvärda. De straffskärpningar som krävs är inriktade på maximistraffen för brotten och avser de allvarligaste fallen. Någon generell ökning av straffnivåerna för brott som omfattas av rambeslutet torde därför inte föranledas av rambeslutet som sådant. De eventuella nödvändiga lagändringarna torde också väl kunna införlivas i svensk rätt med bibehållande av den nuvarande systematiken. Utskottet föreslår att godkänner utkastet till rambeslut. I ärendet finns en reservation och ett särskilt yttrande. Härmed överlämnar jag ärendet till debattörerna. 101 (): Jag inleder med att yrka bifall till den moderata reservationen under punkt 2. Den budgetdebatt som vi har genomfört här handlade ju väldigt mycket om krav på myndigheter, i alla fall från majoritetens sida. Den här debatten skulle i stället kunna handla om krav på regeringen. Det handlar ju om demokratins grundvalar och rättssäkerhetens bevarande, om den genomskinlighet, transparens, som besluten här i kammaren har och om den diskussion om hur rambesluten ska implementeras i svensk lagstiftning som har förts i den här kammaren. Vi är i sakfrågan väldigt överens med regeringen om att det är viktigt att skärpa kampen för att hejda den oroande utvecklingen av den kräfta i civilisationens kropp som sexuella övergrepp mot barn och barnpornografi utgör. Att EU nu kommer att tvinga att införa straffskärpningar och ytterligare kriminaliseringar tycker vi moderater är bra. kunde faktiskt ha åstadkommit detta på egen hand. Vad vi är mycket kritiska till är det sätt som Socialdemokraterna väljer att hantera denna viktiga lagstiftningsfråga på. Vi får inte här i kammaren och i utskotten en möjlighet att ordentligt titta igenom vilka konsekvenser det här rambeslutet kommer att få i den svenska lagstiftningen. Man kan göra det på ett annat sätt. EU ställer inte krav på att med stor skyndsamhet ska införa denna ramlag utan att först utarbeta lagförslag. Det finns faktiskt möjlighet för regeringen att lägga fram lagförslagen som man antar rambeslutet. Frågan är alltså och den ska jag väl ställa till Elisebeht , som företräder regeringen och regeringspartiet i den här debatten varför regeringen och Socialdemokraterna konsekvent maskar när det gäller att presentera svensk följdlagstiftning med godkännande av rambeslut. Det kan ju inte ha med tidsfaktorn att göra, som till exempel varit fallet med arresteringsordern. Det är ju så att bra lagstiftning kräver konsekvensanalys, eftertänksamhet, diskussioner och funderingar fram och tillbaka. Man kan väl ändå säga att den sittande regeringen och Socialdemokraterna har visat självinsikt. När det gäller kvaliteten på lagstiftningsförslagen i dagens läge har ju chefen för sagt att det nu i varje fall inte får bli sämre. Tyvärr är det risk för det på det här viktiga området. Lagrådet, och även justitieutskottet har faktiskt i tidigare ärende uttalat att man borde tillämpa en annan ordning för rambeslut som ska implementeras i svensk lagstiftning. Om nu detta är en felaktig handläggning, vad borde vi då göra i stället? presenterade vi moderater ett antal krav som man borde kunna ställa när det gäller rambeslut och implementeringen av sådana i svensk lagstiftning. Det gäller bland annat: 1.Regeringen bör lägga fram relevanta förslag till följdändringar i den svenska lagstiftningen som rambesluten presenteras i . 2.Regeringen bör ta initiativ till en förenklad remissrunda hos svensk rättsexpertis före beslut om antagande av rambeslut. Visserligen har regeringen skickat ut en promemoria på en kort runda, men det är inte tillräckligt. Diskussionen måste föras djupare. 3.Regeringen bör vilket vi diskuterade lite under föregående debatt ta initiativ till en analys av hur övriga medlemsstaters rättsordningar fungerar i praktiken, så att man har det som en bakgrund. Vi slipper då de diskussioner som vi förde i den förra debatten om olika medlemsländers möjligheter eller brist på möjligheter att tillämpa en bra lagstiftning. Jag avslutar med att upprepa min fråga till Elisebeht , så att hon inte glömmer att i sitt anförande ge mig ett svar: Varför maskar regeringen konsekvent när det gäller att presentera svensk följdlagstiftning vid godkännande av rambeslut? 102 ELISEBEHT (): har valt att tala mera om formfrågan, rambeslut och regeringens arbetssätt än att beröra det som den här frågan handlar om, nämligen bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. Jag ska hålla mig till mitt förberedda anförande och kommer att avslutningsvis kommentera funderingar omkring rambesluten. I och i övriga men också i resten av världen utnyttjas barn sexuellt och exploateras pornografiskt. Barn utsätts för avskyvärda brott som får sägas vara några av de värsta kränkningarna av barns mänskliga rättigheter alla kategorier. Jag ska ge en liten beskrivning av vad jag tänker på. Sexuella övergrepp mot barn sker inom familjen av dem som står barnen allra närmast och ska ge barnet trygghet, skydd och stöd. Men barn drabbas också av att andra personer i barnets närhet utnyttjar barnet sexuellt. Då kan det vara fråga om personal i skolan, ledare inom idrotten och i föreningslivet eller andra vuxna som på olika sätt skaffar sig tillgång till ett barns kropp. sker det här med våld, hot och tvång, men de undersökningar som gjorts här i visar att det oftast är barnets beroendeställning, lojalitet och tillit till de vuxna som utnyttjas. I krig utsätts barn som en kränkning mot individen men också mot den etniska folkgruppen. Likaså utsätts barn i den alltmer synliga och ogenerade handeln med barn, så kallad trafficking, för sexuella ändamål. I vissa länder är regeringarna medvetna om turismens avigsidor men blundar, medan andra tar itu med att stärka skyddet för barnen, jaga hallickarna och lagföra sexköparna. Vissa researrangörer gör likadant blundar och låtsas som att de ingenting har förstått medan andra är med om att ta fram uppförandekoder för sin bransch. Barn utnyttjas inom pronografin, där övergrepp dokumenteras och sprids om och om igen, inte minst genom olika mer eller mindre lättåtkomliga sajter på Internet. Många av oss trodde nog fram till bara att svenska barn var förskonade från sexuell exploatering med den innebörden att barn utnyttjas i prostitution för ekonomisk skull, men inte minst genom ECPAT och andra frivilligorganisationer vet vi nu bättre. Vi vet, fru talman, att också i utnyttjas barn på olika sätt för att tillfredsställa en sjuk marknad med barnsexhandel. Det kan vara fråga om barn som har transporterats hit från annat land, men det kan också vara barn som lever under till synes vanliga förhållanden här i . Genom polisens arbete med den stora databas där barnpornografi studeras och kartläggs och genom polisens nära samarbete med frivilligorganisationer och polis i andra länder kommer man nu tillräckligt nära för att kunna spränga pedofilnätverken och gripa och ställa förövare till ansvar. Men det räcker inte. Metoder för att förebygga att övergrepp kan ske och metoder för att hjälpa de barn som drabbas måste utvecklas och göras tillgängliga för barn i hela landet. För den sakens skull arbetar en utredning under ledning av riksdagsledamoten , som har ett uppdrag att sammanställa kunskaperna om sexuell exploatering av barn i , att identifiera och beskriva riskgrupper och att komma med förslag till hur stödet till barn som har drabbats kan förbättras och till hur preventivt arbete bör se ut. Utredaren ska också följa upp den nationella handlingsplanen och om det behövs komma med förslag på initiativ till regeringen som regeringen kan behöva ta för att leva upp till de utfästelser som den nationella handlingsplanen innehåller. För att komma åt barnsexhandeln i alla dess skepnader krävs ett kraftfullt internationellt samarbete, men också en samsyn mellan länderna så att inga frizoner uppstår där övergreppen kan fortgå utan inblandning av rättssamhället eller där straffen är så låga att barnsexhandeln flyttar sig. Det är just det som det här rambeslutet handlar om i sak. har ju, som vi har hört från , en reservation rörande beslutsprocessen, men regeringsformen ger ju regeringen stöd för att kunna lämna fram förslag just om antagande om rambeslut utan att vid samma tillfälle presentera följdlagstiftningen. Regeringen har utnyttjat den möjligheten och tänker sig att återkomma relativt snart i samband med den så kallade sexualbrottspropositionen, som vi väntar . Det är naturligtvis det som är förklaringen och svaret på fråga: Regeringen väntar med sina förslag så att förslagen i det här avseendet kan komma i det sammanhang där de hör hemma, nämligen i sexualbrottspropositionen, så att de kan inlemmas i den helhet som lagstiftningen ju behöver vara. Därmed yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationen. 103 () replik: Den här diskussionen kan ju inte föras på annat sätt än om formen eftersom regeringen inte har presenterat någon följdlagstiftning till det här. Därför kan vi inte annat än diskutera utifrån det sätt som regeringen väljer att arbeta. Jag tycker det är oerhört konstigt att regeringen fortsätter att på detta sätt inte ta hänsyn till vad nästan alla övriga partier i den här kammaren tycker, nämligen att man borde kunna presentera följdlagstiftning i samband med rambeslut. Även om regeringsformen ger möjlighet ställer inte regeringsformen krav på att regeringen ska lägga fram rambeslut till godkännande och vid ett annat följdlagstiftningen. Det är ju faktiskt så att den också ger möjlighet att göra båda delarna . När det gäller tidsfaktorn har man arbetat med den här frågan. enades man om hur rambeslutet skulle se ut. Dessutom har vi i arbeten pågående, och andra. Varför var man tvungen att lägga fram lagstiftningen nu? Varför kunde man inte ha väntat då, så att vi i övriga partier i kammaren hade fått en möjlighet att se vad det har för konsekvenser på den svenska lagstiftningen? 104 ELISEBEHT () replik: Precis som sade redan i sitt inlägg har ju den här frågan varit ute på den remissrunda som regeringsformen föreskriver ska äga rum. Det finns redovisat här i betänkandet. Det finns också redovisat, i det här ärendet precis som i alla andra rambeslut, vilken lagstiftning regeringen kan peka ut på ett tidigt stadium kommer att behöva ändras. När justitieutskottet i sin egen undersökning tittade efter hur rätt regeringen har haft när man har försökt gissa vilken lagstiftning som kommer att behöva förändras visade det sig det står också i utskottets betänkande att regeringen faktiskt måste ges full pott. Man har kunnat beskriva hur de berörda lagarna kommer att behöva förändras, och det är gjort också i det här betänkandet. Det kommer inte att vara några nyheter för vare sig eller någon annan i kammaren den dagen som sexualbrottspropositionen läggs på bordet, därför att följdlagstiftningen finns presenterad här i detta betänkande på s. 9. Om är ivrig att få ta del av det finns det alltså alla möjligheter att göra det. vet jag att den här frågan inte för del handlar om just detta ärende. Detta är ju ett konsekvent sätt för att belysa att man inte gillar detta med rambeslut utan att man vill ha den nationella lagstiftningen på bordet . Jag kan ha respekt för det, men jag har också respekt för att regeringsformen ändå ger regeringen den här möjligheten, och regeringen har tagit den. 105 () replik: Det är helt uppenbart att regeringen fortsätter på detta sätt att faktiskt, trots lagråd, advokatsamfund, justitieutskott och partier, konsekvent strunta i detta och inte samlat lägga fram förslag till riksdag. Jag tycker att det är synd, och jag tycker att det är respektlöst mot demokratin, rättssäkerheten och möjligheten att se genomlysningen av de beslut som vi faktiskt fattar här i kammaren. Det skulle vara en betydligt bättre metod att göra på ett annat sätt. Vi har ju ett kommande rambeslut som togs alldeles som gäller narkotikalagstiftningen, där vi också på samma sätt ska anta lagstiftning förutom att godkänna rambeslutet, där det gäller att ta in prekursorsbrott i den svenska lagstiftningen. Där gäller det ju faktiskt väldigt stora skillnader i narkotikalagstiftningen jämfört med vad vi har . Därför vill jag gärna från moderat sida jag tror jag har fler partier med mig faktiskt återigen uppmana regeringen att hellre skynda långsamt. Se till att det blir samlat så att vi får en bättre lagstiftning!