prot · GQ09109 · 2003-05-22 00:00:00 — Här sam-manfaller ett högst påtagligt och oavvisligt rättssä-kerhetsintresse med ett lika oavvisligt sjösäkerhetsin-tresse.Få internationella haverirapporter har av den in-ternationella sakkunskapen blivit så förkrossandekritiserad som Joint Accident Investigation Commis-sions, JAIC, slutrapport rörande orsakerna till M/SEstonias undergång. Inför denna kritik ställer sigregering och berörda myndigheter kallsinniga.Regeringen har visserligen i ett anslag till Verketför innovationssystem, , uppdragit åt verketatt forska för utveckling av en säkrare sjöfart, menleta efter den felande pusselbit hos Estonia som möj-ligen skulle kunna bidra till en ökad sjösäkerhet inte.Styrelsen för psykologiskt försvar har fått rege-ringens uppdrag dels att sammanställa en informa-tionsbank med uppgifter om förlisningen, dels attvara kontaktorgan för anhöriga till offer och föröverlevande.En förstudie, som beskriver ett möjligt sjunkför-lopp, överlämnades till Styrelsen för psykologisktförsvar . Men den reser snararefler frågor av saklig och processuell natur än vad denger svar på sådana. Jämför man så delar av slutsatser med delar av den här för-studiens antaganden och slutsatser blir man intemindre förbryllad. Diskrepansen är bitvis slående.Förstudiens upphovsmän reserverar sig själva bakomett antal förbehåll, till exempel osäkerhet röranderitningsunderlaget, i en sådan utsträckning att jag medfog vill ifrågasätta om denna förstudie egentligen harnågon närmare relevans eller något intresse i sak atttillföra.Man kan snarare oroligt fråga sig hur många fär-jor, fru talman, på till exempel som tillåtssegla på dispens med vidöppna ventilationskanalerfrån skrovsida till maskinrum, på sätt som förstudienantyder att Estonia skulle vara byggd. Så får man intebygga; det kan vara förenat med livsfara vid kraftigsjöhävning och/eller slagsida. Det är alltså en solklarsjösäkerhets- och sjövärdighetsfråga.Två uttalanden av ordfö-rande det begav sig är i sig betecknande:dels "Felen på var inte värre än de man van-ligtvis upptäcker på ", dels "Ur tek-nisk synvinkel är det uppenbart att fartyget inte varsjövärdigt".I en nyligen utgiven bok, , av journa-listerna och granskasingående den expertkritik som riktats mot utredning-en av Estonias haveri och främst Sjöfartsverketsbristande ansvar. Författarnas granskning borde enligtmin mening ge omedelbar anledning till en förutsätt-ningslös översyn av såväl sjöfartsverk som sjöfartsin-spektion.På enighets- och konsensusaltaret offras stundomtyvärr den fulla sanningen, insynen och rätten. Tyst-nadens konformism lägrar sig över tjänande andar.Jag noterar att ingen av trafikutskottets ledamöter harbegärt replik på frågor, som han restei sitt huvudanförande. Det är djupt beklagligt, frutalman, därför att det drabbar oftast oskyldiga männi-skor. Men finns chansen att skingra dimmornakring detta "spökskepp". Det kräver dock full öppen-het utan prestige. Och här borde vi politiker kunnavisa tjänstemännen vägen!Vi är skyldiga dagens och morgondagens färjere-senärer att göra allt som står i vår förmåga för att ökasäkerheten ombord på sjön. Estonia ruvar alltjämt påen gåta som i sjösäkerhetshänseende väntar på sinlösning. Det borde en majoritet av leda-möter besinna.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 3, ivilken det föreslås att internationella oberoende sak-kunniga tillkallas för att granska relevansen i experti-sens kritik av Estoniautred-ning.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )17 § Redovisning av fördelningen av medelfrån Allmänna arvsfonden under budgetåret2002Föredrogssocialutskottets betänkande 2002/03:SoU18Redovisning av fördelningen av medel från Allmännaarvsfonden under (skr.2002/03:125).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen tala-re var anmäld. (Beslut skulle fattas . )18 § Översyn av lagen (1993:389) om assistan-sersättningFöredrogssocialutskottets betänkande 2002/03:SoU19Översyn av lagen (1993:389) om assistansersättning.Anf. 221 ():Fru talman! Vi ska nu debattera socialutskottetsbetänkande som grundar sig på ett utskottsinitiativ.Det handlar om översynen av lagen om assistanser-sättning.Rätten till personlig assistans har funnits inästan . Det var en efterlängtad reform när deninfördes, och den har gett många funktionshindrademöjlighet att leva ett mer självständigt och ett meroberoende liv. Den har inneburit ökad valfrihet, störreinflytande och bättre livskvalitet för många svårtfunktionshindrade personer.Samtidigt har det funnits en debatt dels om bristernär det gäller bemötande, dels om brister i tillämp-ningen av lagen. Det har bland annat handlat om hurman ska tolka lagen när det gäller föräldraansvar ochäkta makars ansvar. Det har funnits en debatt om atttillämpningen skiljer sig över landet.Socialutskottet har nogsamtföljt reformen och dess tillämpning. Vi har ocksåunder åren lämnat ett antal tillkännagivanden tillregeringen.Vad som har hänt är att ett enigt utskott har ta-git initiativ till att begära en bred översyn av lagenom assistansersättning och att vi understryker att denhär översynen ska göras av en parlamentarisk utred-ning, samt att översynen bland annat ska avse hurlagen har fungerat i praktiken och även innefattabemötandefrågor, personalförsörjning och hur denlångsiktiga finansieringen ska se ut.För oss i är det här en viktig över-syn. Vi menar att översynen ska ha fokus på att kart-lägga de problemområden som vi så ofta har diskute-rat i socialutskottet. Där har vi diskuterat problemenett och ett och utan att ha det här riktiga helhetsun-derlaget, som ska ge en helhetssyn utifrån ett brukar-perspektiv. Vi hoppas att vi nu får ett mycket braunderlag.Fru talman! Alltför ofta koncentreras den politiskadebatten kring den ständigt stegrande kostnadsut-vecklingen. Visst var reformen kraftigt underfinansie-rad när den infördes, och naturligtvis är det viktigtmed kostnadskontroll. Så måste det ju vara. Men vimenar att den kommande översynen också bör utgåfrån hur reformen tillgodoser brukarnas behov. Det ärockså understruket i betänkandet.Vi menar också att det finns anledning att belysagränsdragningsproblemen mellan , för-säkringskassan, hälso- och sjukvården - just där hardet ju funnits en diskussion om likvärdigheten överlandet - samt gränsdragningen mellan det kommunalaansvaret och statens ansvar, i den meningen att denenskilde brukaren inte ska komma i kläm.Det handlar naturligtvis också om att säkra enlångsiktig finansiering av reformen och inte minstbelysa hur vi ska kunna klara personalförsörjningeninom det här viktiga området.Fru talman! Kvällen är sen, och socialutskottet ärenigt. Därför nöjer jag mig med det här korta inläggetoch yrkar bifall till förslaget i socialutskottets betän-kande nr 19.Anf. 222 ():Fru talman! var jag ochtalade på en konferens om råd och stöd enligt LSS,lagen om stöd och service. I en av pauserna stod jagoch en tjej och pratade om olika frågor som handladeom LSS och , lagen om assistansersättning.Mest pratade vi om de problem som ibland förekom-mer.Pausen tog slut och vi skulle gå tillbaka till konfe-rensen. Då säger tjejen ungefär så här: har vi ivanlig ordning bara pratat om det negativa. Men honsade också exakt så här: "Jag måste också säga till digatt får man nog kalla för ett histo-riskt datum. Då insåg jag inte det, men tycker jagverkligen det. Trots problem så är lagen ju egentligenhelt fantastisk." Hon sade också hastigt något i stilmed att det verkligen hade blivit en stor positiv för-ändring i hennes liv, större än hon hade kunnat ana.Pausen var alltså slut, och vi skyndade båda in tillkonferensen. Jag fick inte möjlighet att prata vidaremed henne och få mer konkreta exempel på vad detvar som hade betytt så mycket för just henne och vaddet var som hade blivit bättre.Den här tjejen är bara en av många människorsom jag har träffat som på olika sätt geruttryck för att lagen om assistansersättningen verkli-gen har bidragit till att förändra och förbättra mångasliv på olika sätt.Fru talman! Jag har haft möjlighet att genom årenpå olika sätt följa lagen om assistansersättning. Underremissarbetet med lagen och under de första årensgenomförande var jag socialnämndsordförande iTrelleborg. Jag var ordförande i socialför-säkringsnämnden, och har jag följt lagenvia bland annat riksdags- och utredningsarbete. Detinnebär så klart att jag ofta träffar personer med rättså omfattande funktionshinder, och jag möter repre-sentanter från handikapporganisationer och personalfrån kommuner och försäkringskassor. Jag har, precissom många av er, förmodar jag, upplevt att lagen fårbåde ris och ros.Det ska sägas initialt att det var många tillämp-ningsproblem i början. Det kunde vara långa hand-läggningstider på , och det kantyvärr förekomma fortfarande. blev det ocksåhelt vansinniga beslut från , som judå hade fått helt nya arbetsuppgifter att ta sig an medanledning av den nya lagstiftningen. Det tog ocksålite tid innan kommuner och försäkringskassor hittadepraxis för tillämpning av de nya paragraferna.Vi har i den här kammaren gjort en del justeringargenom åren. Framför allt har vi tillskjutit medel istatsbudgeten . Vi vet, som vi nysshörde, att reformen var kraftigt underfinansierad frånbörjan. En del av oss försökte redan tidigt påpekadetta för den dåvarande ansvariga ministern, men detgav inte resultat då. vet vi att alla beräkningarslog helt fel.Fru talman! Hur är det då ? Ja, vi vet att väl-digt mycket fungerar väldigt väl, och det har verkli-gen blivit en lag som bidrar till att personer med om-fattande funktionshinder får leva ett rikare liv. Dethandlar om självklarheter för många av oss, som attklara sig i vardagen. Det handlar om allt från person-lig hygien till att träffa kompisar, arbeta, gå på kurs,resa och gå på disko, för att nämna en del som blirmöjligt tack var den personliga assistansen. Det ärockså alltfler som har assistansersättning. Jag tror attdet är närmare 11 000 personer . Det här betyderatt alltfler har fått ett bättre liv.Det finns dock fortfarande tillämpningar på olikaområden som behöver ses över, som tidiga-re har gett regeringen till känna. Vi hörde precis fråntidigare talare om bland annat makars eller samborsansvar om en av personerna är funktionshindrad.Eller det kan till exempel gälla möjligheterna när manär förälder och har ett föräldraansvar och själv ärfunktionshindrad. Här finns då gränsdragnings-problem i fråga om och föräldra-balken.Det här har också inneburit att kostnaderna för attupprätthålla lagstiftningen har ökat sedan lagen träd-de i kraft. Det är naturligt, eftersom det är alltfler somfår assistansersättning och det blir alltfler timmar.I många motioner och yttranden i tarman upp de finansiella utmaningarna, och det påtalasofta att kostnaderna för kommunerna har ökat. Ja, detär sant. Kostnaderna för kommunerna har ökat, ochkostnaderna för staten har ökat. Det som jag tycker ärviktigt att säga i det sammanhanget är att kostnaderför äldreomsorg och skola har ökat nästan lika myck-et. Då tycker inte jag att det är särskilt klädsamt attlägga skulden för att kommunernas budgetar sprickerpå personer med funktionshinder. Vi har, som sagt,kostnadsökningar på andra områden.Det är oerhört viktigt att vi diskuterar frågan uti-från två aspekter, dels den ideologiska, dels den eko-nomiska. För mig är det självklart att vi betraktar allamänniskor som fullvärdiga kommunmedborgare,oberoende om de har ett funktionshinder eller ej. Denideologiska aspekten väger oerhört mycket tyngre änden ekonomiska. Tyvärr tenderar debatten om ske-nande kostnader att ta över på bekostnad av de ideo-logiskt självklara argumenten.Av det skälet är det oerhört viktigt att vi löser denlångsiktiga finansieringen av . Vad gäller deflesta verksamheter utjämnar vi kostnadsskillnadermellan kommuner. För LSS och gör vi inte det.Och ska det sägas att skillnaderna mellan vilkakostnader olika kommuner kan ha för LSS och LASSär mycket stora. Kostnaden per invånare är som lägstca och som högst ca 6 000 kr.Ett alternativ som då förs fram är att ett förändrathuvudmannaskap skulle vara lösningen. Jag tror intepå det och tycker att det skulle vara ett nederlag attbehöva lyfta ut en grupp människor, i det här falletfunktionshindrade personer. säger man hellerinte var pengarna ska komma ifrån. Det tycker jag äratt lura personer med funktionshinder.Jag anser det mera självklart att vi har ett systemsom utjämnar kostnadsskillnader mellan kommuner-na. Det finns också ett sådant förslag från en utred-ning, och en proposition på det området lär vara attvänta inom kort.Med anledning av en allt större fokusering påkostnadsfrågan och de alternativ som då väcks för attlösa densamma samt de tillämpningsproblem somfinns avseende vissa områden anser jag att det bästaalternativet är att låta tillsätta en utredning somgör den här breda översynen. Den ska också se övermöjligheterna till en långsiktig finansiering. För-hoppningsvis kan den genomförda utredning-en vara en del av underlaget.Fru talman! Mot den här bakgrunden och medanledning av att lagen snart har funnits yrkarjag bifall till socialutskottets förslag i betänkande nr19.Trots att det finns en del bekymmer och kostnads-ökningar tycker jag att vi ska komma ihåg att lagensom sådan ofta beskrivs som unik i världen. Det kanvara bra för oss alla att komma ihåg ibland.Anf. 223 ():Fru talman! ska vi diskutera en viktig sak somdet känns roligt att få vara med om. Som lite ny isocialutskottet är det första gången som jag är medom ett sådant här utskottsinitiativ.Jag ska beröra de frågor som ni har berörtmen kanske lite utifrån en moderat infallsvinkel.Lagen om stöd och service till vissa funktions-hindrade, alltså LSS, har gett människor med funk-tionshinder bättre förutsättningar att leva ett normaltliv. Det har tidigare nämnts här. Men harkommunerna ålagts ett stort ansvar för att uppfyllalagen, ett ansvar som de inte i tillräcklig utsträckninghar kompenserats för av staten. Staten betalar i dagenbart för de personer som har ett vårdbehov somöverstiger per vecka.Vi moderater har tillsammans med övriga borger-liga partier uttalat vårt missnöje med dagens situation,framför allt med de svårigheter som drabbar mångapersoner som är i behov av stöd. Det finns även storaproblem för många kommuner med ökade kostnader.Mellan 1997 och 2001 har kostnaderna stigit med50 % - mer än någon annan kostnad, en-ligt Kommunförbundet.Den så kallade har pre-senterat ett förslag för att jämna ut kostnaderna förLSS genom att ta resurser från vissa kommuner ochomfördela till andra. En majoritet av kommunerna,148, skulle få ett tillskott med förslaget, men 141skulle få betala en avgift till staten.För del skulle det här innebära att kom-munerna och skulle skicka 50miljoner vardera till kommuner med låga LSS-kostnader. Kan detta vara rimligt? Ja, så skrev KarlGrünewald, en känd person i dessa sammanhang, i endebattartikel alldeles nyligen.Fru talman! Vi tycker kanske att det är en krångliglösning som inte åtgärdar de grundläggande proble-men, att staten stiftar lagar om reformer och sedanskickar räkningen till kommunerna. Vi moderater villhålla fast vid finansieringsprincipen. Om staten stiftarlagar som påverkar kommunernas ekonomi bör ocksåstaten stå för de merkostnader som lagarna medför.Vi moderater vill därför att staten tar över hela kost-nadsansvaret för LSS. Resurserna måste fördelasefter behov och inte efter bostadsort.Nu verkar det som om den politiska majoriteten ärpå väg att svänga mot vår uppfattning. Att beslutar om att tillsätta en parlamentarisk utred-ning för en bred översyn av lagen är en seger, framförallt för alla personer med funktionshinder. Men det äräven en framgång för oss moderater som tillsammansmed , och Centernenvist har drivit frågan att förbättringar och föränd-ringar måste till.Utredningen ska nu se över hur lagen har fungerati praktiken och även när det gäller bemötandefrågor,personalförsörjning och hur den långsiktiga finansie-ringen ska se ut, och det gläder oss mycket. Det ver-kar som att man äntligen - men först efter starkapåtryckningar från både höger och vänster - har insettatt systemet är ohållbart och att förändringar måstetill.Fru talman! Den handikappreform som infördesav den borgerliga regeringen varen oerhört viktig reform. Men tyvärr har den succes-sivt urholkats. Än värre är det att ansvarsfördelningenhar blivit alltmer otydlig. Om staten i stället blir hu-vudman för alla insatser inom ramen för personligassistans kan vi komma bort från dagens olyckligasituation där ingen vill betala notan. De funktions-hindrade slipper också att hamna mellan två stolaroch klämmas mellan olika byråkratiska system. Detär ju den enskildes behov som i första hand ska ledainsatserna rätt, precis som det var tänkt en gång närlagen skrevs.Vi i de borgerliga partierna har avgett ett särskiltyttrande för att lyfta fram att frågan om huvudmanna-skapet och det långsiktiga finansieringsansvaretmåste bli en naturlig och självklar del av översynen.Fru talman! vill jag yrka bifall till utskot-tets förslag i betänkande nr 19, och jag konstaterar attdet är ett enigt socialutskott som står bakom detta,vilket jag tycker är mycket bra.Anf. 224 () re-plik:Fru talman! Först vill jag säga till att jag tycker att det är trevligt att vi är eniga iden här frågan. Men det finns skäl att påminna liteom historien.Anne sade att det var den borgerli-ga regeringen som lade fram förslaget. Det minns jagmycket väl. Jag minns också att den ministern intesåg faran med de ökade kostnaderna. tillskötden socialdemokratiska regeringen tillsammans medVänsterpartiet, och i viss mån Centernextra medel som har bidragit till att reformen haröverlevt.Jag vill fråga på vilket sätt att tar ansvar för den framtidafinansieringen. Jag har inte sett någonstans inågon motionstext att ni avser att tillskjuta medel,utan ni säger att det ska vara ett statligt huvudmanna-skap med en statlig finansiering, men ni avsätter inteytterligare pengar till detta. Jag kan inte se hur detskulle bidra till den långsiktiga finansieringen, mendet är möjligt att gör det.Anf. 225 () re-plik:Fru talman! Vi återkommer till detta . Menvi har naturligtvis diskuterat den här frågan mycket,och vi inser att det måste till en finansiering om hu-vudmannaskapet ska överföras på staten. Jag lovar attdet kommer ett sådant förslag.Anf. 226 () re-plik:Fru talman! Det är klart att man kan lova det. Mendet innebär att det som ni har sagt inte harvarit något löfte, utan det har varit spekulationer.I samband med förra budgeten flyttade Modera-terna pengar från det kommunala utgiftskontot ochmenade att man på det sättet skulle komma till rättamed kostnaderna, men det innebär ju ingen lösningatt flytta pengar mellan olika konton. Så jag ser verk-ligen fram emot att vaskar fram lite merpengar, oberoende av om pengarna ska tas från denkommunala eller statliga kassan.Anf. 227 () re-plik:Fru talman! Jag tror att det kommer att kräva bådadelar. Det är givet att man lyfter vissa saker frånkommuner eftersom man också tar bort utgifter. Detkommer också att krävas mer pengar, men vi åter-kommer om det i höst.Anf. 228 () replik:Fru talman! Jag tycker att det är väldigt bra att detfinns så många partier i riksdag som värnarom och vill utveckla denna viktiga reform. Det trorjag är långsiktigt bra.Men jag har en fundering kring huvudmanna-skapsfrågan. vill gärna se en utredningnär det gäller de 20 första timmarna, men vi är myck-et tveksamma till att huvudmannaskapet för LSS-reformen skulle övergå till staten. Motivet är att vianser att även funktionshindrade personer är kom-munmedborgare. Vi tycker inte att man borde betalaut statliga handikappengar till kommunerna eftersomde har det naturliga ansvaret för de människor sombor i kommunen. Dessutom är vi emot särlösningar.Men när jag lyssnar på undrarjag hur resonerar. En gång i tiden bytteskolan till kommunalt huvudmannaskap, och detlöstes enligt finansieringsprincipen. vet vi attden kommunala skolan kostar mer än vad den gjordedå. Finansieringsprincipen innebär att vi avlöser viddet aktuella tillfället.Ska vi förstatliga allting som har kommunaliseratsför att det kostar mer än vad det gjorde vid av-lösningstillfället? Hur funderar kringdessa frågor?Anf. 229 () re-plik:Fru talman! Jag har naturligtvis fört många reso-nemang med kommunalpolitiker om hur vi ska ut-veckla vår politik. De säger att det är viktigt att det äröronmärkta pengar. Man är väldigt bekymrad överden stora ökningstakten på det här området. Mångagånger får inte heller dessa personer det stöd som dehar rätt till.Det är också känt att det skiljer väldigt mycketmellan olika kommuner. Därför är det nog klokt attden enskilda har mer rättigheter. Vi föreslår då attfinansieringen sker på statlig väg, men det innebär juinte att den enskilde inte är kommuninvånare.Vi biträder att det nu ska tillsättas en utredning,och vi är positiva till att Vänstern har ungefär sammauppfattning som vi om de första . Sedanfår vi se var vi landar. Men vi, i enlighet med mångaav kommunföreträdarna, är positiva till att statenskjuter till medel när man lagstiftar.Anf. 230 () replik:Fru talman! När det gäller att det skiljer mellanolika kommuner har sagt att detkommer att föreläggas en proposition inomen relativt kort framtid, och det är ju bra. Det ska intevara stora kostnadsskillnader, utan det krävs ett ut-jämningssystem.Jag kan ändå inte låta bli att fascineras av en ar-gumentation som innebär att vi ska öronmärka pengarnär det gäller funktionshindrade, men vi ska inte göradet när det gäller andra områden. För det första kör vidå över det kommunala självstyret. För det andra skadet vara penningpåsar som kommunerna kan dispone-ra fritt. Den logiken och diskussionen förs ofta framav de flesta borgerliga partier. Men när vi kommer tillde funktionshindrade ska det vara statliga medel.I mina öron går inte detta ihop. Men har ju redovisat för den moderata politiken,men jag får det inte att gå ihop. Jag tycker att det ärsynd att man ska ta till särlösningar just för de funk-tionshindrade. I botten är de kommunmedborgaresom alla andra, och ansvaret är kommunalt.Anf. 231 () re-plik:Fru talman! Det kan man i och för sig tycka. Vihade tidigare en handikapphearing i socialutskottetdär det tydligt framgick att personer med funktions-hinder verkligen har speciella behov. Då måste manbortse ifrån att alla ska behandlas lika. Alla ska istället behandlas som de unika personer som de ärmed de speciella behov som var och en har. Det ärdärför viktigt att det finns öronmärkta pengar och attde funktionshindrade har rättigheter så att de intehamnar i kläm. Någon beskrev att han ville ha ettlarm, och det var osäkert vem som skulle betala, allaskyllde på alla och så vidare.Jag tror att det är viktigt att det finns speciellapengar för dem som har speciella behov, och dettycker vi moderater är bra.Anf. 232 vice talman ():Fru talman! Jag blir lite fundersam. Väldigtmycket av detta med handikappreformen har på sena-re år handlat om vem som ska betala, att det inte ärnågon som vill betala och så vidare.Jag har själv suttit med i utjämningsutredningensom har utmynnat i en proposition, och det är sammasak där. Jag tror inte att vi kan utjämna på något visså att alla blir nöjda. Dessutom skiftar det fram ochtillbaka. Det finns kommuner som tar pengar frånsocialtjänsten för att finansiera LSS. Så det här äringen enkel fråga.Jag tycker inte att vi ska uppta tid till attdiskutera finansieringsfrågan, för då hamnar vi i pre-cis den fälla som kommuner och landsting gör ochdär de enskilda får sitta emellan. Jag tycker att det ärväldigt bra att vi har fått det här utskottsinitiativet, attvi får en bred översyn, en parlamentarisk utredning.Vi har önskat det här länge, så vi är väldigt nöjda meddet.Man kan diskutera om det har uppstått en massaoväntade kostnader efter det att lagen kom, men dethar också hänt väldigt mycket . Människorupptäckte inte att de hade rätt att få denhär hjälpen, men det kommer vartefter. Det har också hänt att försämringarhar genomförts när man har gjort besparingar på dethär.