prot · GR0913 · 2003-10-15 00:00:00 — När jag besökte frågade jag tillförordnade länspolismästaren hur det stod till med narkotikaproblemen i . Han visste inte. Myndigheten hade inte haft någon som specifikt arbetat med drogfrågorna . De som brukar sköta det jobbet hade behövts för att utreda bomben vid polishuset i . Regeringen och Socialdemokraterna säger att man satsar på polisen. Jag vet inte hur ofta man får höra att det utbildas fler och att mer pengar kommer polisen till del. Men verbala satsningar och prat i TV-soffor räcker faktiskt inte. Anslagen är för låga och förändringarna går för sakta. Verkligheten talar sitt tydliga språk. Det anmäls fler brott och misstänkta, men färre lagförs. Andelen våldsbrott som redovisats till åklagare har fortsatt att minska från till . Ökningen av antalet våldsbrott tvingar polisen att lägga mer resurser på detta, vilket sker på bekostnad av annat. Resultatet är bland annat att färre stölder upp. De lokala polisstyrelserna står just nu inför olösliga problem med en ekonomi som inte är anpassad till den verksamhet som krävs. Med de pengar som regeringen aviserat i budgetpropositionen går ekvationen inte ihop. Polisen har klarat sin ekonomi bland annat genom den stora andelen sjukskrivna medarbetare. måste flertalet myndigheter göra uppsägningar av civilanställd personal, dra in polisstationer och ha lägre bemanning. Färre poliser kan rycka ut när det behövs. I tillsatte man för 2 ½ år sedan polisens citygrupp för att få ordning i stadens centrala delar. har verksamheten legat nere . Poliserna måste göra annat. I med nästan hundratusen invånare händer det att man har en enda polis att skicka ut. Man samarbetar visserligen med och kan låna poliser därifrån, men hur man än gör märks bristerna. genomfördes en smash and grab-kupp mot ur på i . Det fanns ingen utryckningsbil som polisen kunde skicka till det jobbet. Rånaren fick gripas av allmänheten och hållas fast på platsen tills en civil, förmodligen ledig, polis anlände och kunde ingripa. Polisstyrelsen i har beslutat om anställningsstopp. Regeringens krav på är att myndigheten ska gå från 400 till 415 poliser . Men det finns inte pengar till en enda ny tjänst. Förmodligen måste man avskeda några av de poliser man har. Problemet är de höga pensionsavgifter som ska betalas, men också att har ovanligt friska poliser. Sjukfrånvaron i är , och det klarar inte deras budget. i är inte unik, inte heller bilolyckan i och det väpnade rånet mot Pressbyråkiosken i . Tyvärr är detta bara exempel ur den svenska vardagen. Vi moderater kräver mer pengar till polisverksamheten. Vi satsar på hela rättsväsendet eftersom det behövs, men polisen är det allra viktigaste. Fler poliser kan förebygga, ingripa och utreda brott. Regeringens budgetproposition duger inte. Det tillskott på som föreslås täcker inte ens underskott. När man dragit bort de öronmärkta pengar som behövs för att täcka kostnaderna för Göteborgsmötet finns 75 miljoner kvar till allt som brister och allt som behövs. Man behöver inte aspirera på för att begripa att detta inte går ihop. Det känns nästan patetiskt att man dessutom föreslår besparingar på Säkerhetspolisen. Vi moderater har ifrågasatt klokskapen i detta förr, men efter de senaste veckornas tal om terroristbekämpning, behovet av att se över livvaktsskydd och annat föreslår jag att alla engagerade tar fram räknedosorna och försöker åstadkomma något som liknar samstämmighet mellan ord och handling. Jag förstår innerligt väl att Socialdemokraterna skäms över den förda kriminalpolitiken och att ingen vill tala för den i dagens debatt inte en enda socialdemokrat är anmäld. Men majoritet kan, om den vill göra något väsentligt, se till att rätta till regeringens misstag. Vi moderater hoppas att höstens arbete i utskott och kammare ska leda till ett sådant resultat. 118 (): Jag vill ta vid där , min värderade kollega i justitieutskottet, slutade. Vad jag kan se finns inte en enda socialdemokrat som regelbundet jobbar med rättsfrågorna i salen. Och detta är riksdag. Här ska vi debattera, utvärdera och analysera utmaningar i svenskt rättsväsende och de är enorma. finns inte en enda socialdemokrat som arbetar med dessa frågor närvarande. Det är så anmärkningsvärt att man nästan blir mörkrädd. Vilken bristande demokratisyn! Vilken oförståelse för hur vi i ska jobba och fylla detta rum med debatter och vilja att förändra till det bättre! När jag reser runt i träffar jag många människor som vill göra saker och som också gör mycket bra saker med de resurser de har. Jag möter poliser som gör ett fantastiskt arbete för att få ungdomar ur kriminalitet. Jag möter åklagare som notoriskt jobbar för att få fast människor som slår sin sambo. Jag träffar engagerad personal i kriminalvård, människor som vill göra det bästa av situationen för att bryta en intagens kriminalitet. Jag möter motiverade intagna som vill ändra sitt liv, men tvångströjorna i form av överbeläggning, i form av bristande resurser, gör att det mera blir en fråga om förvaring. Det är sorgligt att se att så många i rättsväsendet vill så mycket men inte får den möjligheten. Regeringens företrädare brukar säga att dysterkvistarnas tid nu är förbi och att det nu blir mera resurser till rättsväsendet. Men då får man nog säga att strutsarnas tid nu är här för en mer makalös uppvisning av att stoppa huvudet i sanden får man leta efter. Man vill inte se, man vill inte veta och man vill framför allt inte reagera och debattera. Det är ju ingen här! Så här får det inte fortsätta. Någon måste ta upp med den socialdemokratiska riksdagsgruppen vad detta är för respekt för kammaren och för rättsstaten. När vi ska prata om de rättsvårdande myndigheterna känner jag att det lätt blir så att alla myndigheter är lika mycket värda. Självklart ska vi i svåra tider eller i ekonomisk nedgång spara, men man kan inte värderelativisera på detta sätt och säga att alla myndigheter har samma funktion och ska spara lika mycket. Domstolarna har en central funktion i en rättsstat för att kunna fatta rättssäkra beslut så att människor inte blir feldömda. Polisen har en viktig uppgift att fylla för att förhindra och förebygga brott, men också att göra ingripanden när det arbetet har misslyckats. Det handlar om personer som ofta grovt kränkt andra människor. Vi talar ju om mord . Det måste bli ett slut på denna relativisering. Vi pratar om en rättsstat som är fundamental, en rättsstat som vi måste upprätthålla för att medborgarna ska kunna behålla tron på att demokratin klarar av att skapa en fysisk trygghet och en frihet från brott. Just nu verkar dock detta vara väldigt svårt. När man till exempel ser på polisen är det fantastiskt att höra regeringspartiet trumma in att det tillkommer en ny polis . Men hur räknar man då? tillkom 29 nya poliser. Det innebär en ny polis . De kan ju inte ens räkna! Jag håller med om att Socialdemokraterna på det ekonomiska området behöver en viss uppstramning kring hur man räknar. Möjligtvis handlar det om en ny polis . Vi pratar om att vi har polismyndigheter i som bland sina fem viktigaste områden inte kan prioritera narkotika. Vad är det för arbetsledning? Vi har fått budgetpropositionen från regeringen. Det är det viktigaste dokument som presenteras från en regering som vill någonting om hur man ska jobba och vad man ska lyfta fram. Och rapporteras det att polisen inte överallt prioriterar narkotika bland sina topp-fem-områden! har regeringen synpunkter på vilken ammunition polisen ska använda i den händelse att skjutvapen måste användas i vissa sorgliga situationer. Hur är detta möjligt? Vi pratar om brottsförebyggande insatser där det finns brister. Alla vet ju att det bästa sättet att få färre brottsoffer är att se till att inga nya brott begås och att hjälpa människor på glid. Här har lokala initiativ stor betydelse, men polisen måste finnas med. Och här brister det stort. Detta står också att läsa i den boken, kallad budgetpropositionen, som ska vara ett ledningsdokument. Vi har en säkerhetspolis som svävar omkring ganska fritt utan ledning, utan en chef med yttersta ansvar. De vet inte vart de ska gå härifrån och in . Här har man haft utredning på utredning. Om man håller på och utreder får man till slut fram olika förslag vilka i sin tur ska övervägas. Man måste i stället fatta ett beslut. Detta sker inte. Vi får rapporter om brister i utryckningsverksamheten. Vi får rapporter från Riksåklagaren, som är mycket oroad över att polisen inte klarar sina fundamentala uppgifter, och över hur man då ska kunna lagföra de brott som begåtts. Nivåerna är helt oacceptabla. På detta får man ingen riktig respons, utan det hela fortsätter att rulla på. , lämnad åt sitt öde av regeringen, försöker ta vissa initiativ. Det handlar om en hel del bra sådana inom ramen för det nationella poliskonceptet när det gäller att kraftsamla, minska resursslöseriet och se till att få mera kraft i de små resurser man har. Om detta har dock regeringen inga synpunkter. Däremot har den synpunkter på vilken polisammunition som ska användas. Jag undrar var socialdemokraterna är i denna debatt. Jag är hjärtligt trött på att möta duckande och personer som uppenbart tycker att dysterkvistarnas tid är förbi, men likväl som en struts stoppar huvudet i sanden. 119 (m) replik: ordförande och jag är i huvudsak överens om detta. Ett särskilt problem som inte togs upp och som jag tycker att man ska belysa är det stora problem som ligger i att vi har ett generationsskifte framför oss i poliskåren. Det är då särskilt bekymmersamt att polismyndigheter runtom i landet nu inte anser att de har råd att anställa de aspiranter de egentligen skulle behöva. Jag skulle gärna vilja veta om justitieutskottets ordförande kan tänka sig några initiativ från utskottet för att göra något åt det. Den andra delen som jag tycker är bekymmersam är att man med det otillräckliga budgetunderlaget binder polismyndigheterna till hur många poliser de ska ha. Man får en ekvation som inte kan sluta i något annat än ett växande underskott. Det gör att ledare bakbinds. Vi får inte det aktiva moderna ledarskap som behövs för att förnya och effektivisera verksamheten. Jag vill veta om är berett att i någon mening ge myndigheterna lite större frihet att hantera sin egen budget. 120 () replik: Jag tackar för de frågorna. Utskottet måste ha en mycket aktiv roll när vi märker att regeringsmakten duckar och kollegerna i som är folkvalda för Socialdemokraterna inte ens dyker upp i en sådan här debatt. Intresse saknas tydligen. Eller så kanske man skäms för det man levererar. Det kan mycket väl vara så. Jag håller inte alls för främmande att vi får se över möjligheten att ta någon form av utskottsinitiativ. Det dystra i detta utan att vara en dysterkvist är dock att det kanske är svårt att få majoritet. Tyvärr vilar Socialdemokraterna på en grund bestående av och , och vi måste skapa deras intresse. Men jag håller inte för omöjligt att vi kan nå dit. Jag tror också att vi måste ge rejäla planeringsförutsättningar för svenska polismyndigheter. De vi har måste ha något bättre strukturella förutsättningar att planera verksamheten längre än till årsslutet. Det behövs framför allt högre anslag. Men jag är beredd att se över möjligheterna till ökat självstyre i den delen och då så klart ge mer makt till polisstyrelserna lokalt. 121 (m) replik: Jag är nöjd med det beskedet. Vi får se vad vi kan göra i utskottet. Jag tror att det är alldeles nödvändigt att ge polismyndigheterna möjlighet att hantera situationen. Med den ekvation som regeringen har lämnat med sina stödpartier hamnar varje myndighet i allra sämsta tänkbara läge. De kan inte förnya personalen. De kan inte variera. De kan heller inte åstadkomma en budget i balans med mindre än att de tar till väldigt dåliga lösningar. De tvingas att avskeda civilanställd personal eller annat för att få modellen att fungera. Jag skulle gärna se en ordning där myndigheterna mer styrdes av vad som ska åstadkommas och uppnås och där man är noga med att följa upp att de faktiskt gör det men där de får lite större utrymme att arbeta självständigt. Jag tror att det skulle skynda på moderniseringen av polisverksamheten i de delar där det kan behövas. 122 () replik: Jag håller helt med. Jag har efterlyst att regeringen ska redovisa en form av sammanhållen polisstrategi så att vi får jobba med frågorna. Ska vi gå den vägen nu delvis förordar med större självständighet står det delvis i konflikt med det faktum att vi har ett nationellt poliskoncept som går ut på att alltmer centralisera. Det skapar mindre utrymme för egna lokala lösningar. Jag vill avslutningsvis lyfta fram att inget av partierna i justitieutskottet, som jag uppfattar det, är främmande för att ställa upp och fatta kloka beslut i viktiga frågor. Vi har ett antal frågor i utskottet där det nås så kallade blocköverskridande uppgörelser för att skapa skarpa instrument mot klotter, se över reglerna för att införa en arresteringsorder, jobba med de hemliga tvångsmedlen och så vidare. Det ökar kraften i brottsbekämpningen så att vi inte bara räknar antalet poliser. Det är också viktigt vilka metoder som polisen får ha. Vi har en positiv inställning till att göra breda uppgörelser. Men det är väldigt svårt när det inte ens finns en socialdemokrat som är intresserad. 123 (): har efterlyst arbetande socialdemokrater. Jag tycker att det finns ännu större anledning att efterlysa den som är ytterst ansvarig för området. Jag hade gärna sett att vi med justitieministern fått debattera de frågor som jag vill beröra. har som parti länge kritiserat den reformering som pågår, eller snarare deformering, av domstolsorganisationen. I nedläggningsivern har dessutom justitieministern gett olika signaler. Det har varit alltifrån att nedläggningarna handlar ju inte om pengar till det är inte bra med stora domstolar heller. I en interpellationsdebatt på grund av tingsrättsnedläggelse i mitt hemlän sade han så här: man faktiskt måste se det större än att det bara handlar om rättsväsendet. Det är också regionalpolitiskt. Så långt fram till Brännpunkten . Där klargör ministern sin nya hållning i nedläggningsstrategin för landets tingsrätter. säger han att det är nödvändigt att skapa en mindre sårbar domstolsorganisation som står bättre att hantera förändringar i omvärlden. Då menar han uppenbarligen att större enheter och centralisering medför bättre förutsättningar oavsett hur det drabbar befolkningen. Som belägg för sin uppfattning påstår att de redan genomförda organisationsförändringarna har utvärderats med gott resultat. kan arbetet med nedläggningarna fortsätta. Det här pekar på en dramatisk kovändning hos justitieministern som jag gärna hade velat fråga honom om. är på väg att raseras. fick till uppgift att minska antalet tingsrätter från 97 i landet mötte den ett oerhört starkt motstånd ute i landet. Regeringen drog till slut tillbaka kommitténs direktiv. I stället började man med direkta besparingsaktioner mot tingsrätterna som i synnerhet drabbade de mindre tingsrätterna som blev väldigt sårbara. har antalet tingsrätter minskat från 2000 till 2002 trots folkets och politikers högljudda protester. ska de bli ännu färre. ska de 72 bli 37. De officiella skälen har varierat. Nedläggningarna har motiverats av både ekonomiska och kvalitetsmässiga skäl. Men ingen har kunnat påvisa att de mindre domstolarnas verksamhet håller sämre kvalitet än de större domstolarnas. Inte heller har man kunnat påvisa vilka ekonomiska fördelar som regeringens nedläggningshysteri medför. Det är dessutom en villfarelse att den marginella ökningen av antalet domar vid en sammanslagning medför att man uppnår en högre grad av specialisering vid tingsrätten i fråga. Vad som däremot står absolut klart är att det lokala rättslivet i stor utsträckning försvinner med dessa nedläggningar. anser att regeringen inte har en nödvändig helhetsbild av vilka konsekvenserna nedläggningarna innebär. Därför vill vi sätta stopp för allting tills man har utrett konsekvenserna ytterligare. Den utvärdering som refererade till i Brännpunkt och som han menar har gett så goda resultat genomfördes alldeles för tidigt under ohållbara arbetsförhållanden. Det är inte svårt att säga att man får goda resultat av frampressad ad hoc-utvärdering som på mindre än , inklusive juluppehåll, ska utvärdera resultatet av nedläggningsarbete. Ingen kan på allvar mena att resultatet av de redan nedlagda tingsrätterna skulle vara en garant för att den fortsatta nedläggningen skulle bli lika godartad. Det blir ju en väldig skillnad mellan att ha en tingsrätt i ett län och att ha tre tingsrätter i ett län. Den lokala förankringen och allt vad den innebär för de svenska medborgarnas förtroende för rättsväsendet går förlorad när man lägger ned de mindre tingsrätterna. Det är medborgarna i glesbygd, som har drabbats av omorganisation och centralisering av andra myndigheter, som får ta konsekvenserna av nedläggningarna. Det rimmar väldigt illa med regeringens övriga ambitioner rörande en levande landsbygd. är inte emot omorganisation som sådan, men vi menar att det finns angelägna överväganden som måste göras innan man fortsätter den här nedläggningen. Rättssäkerheten måste alltid komma i första rummet, och rättssäkerhet måste få kosta. Ett värnande om rättssäkerheten menar vi är helt avgörande för allmänhetens förtroende för domstolsväsendet och rättsväsendet i sin helhet. har regeringen och även justitieministern framhållit att de allra flesta medborgarna bör ha ett rimligt avstånd till en tingsrätt. Ett rimligt avstånd, hör vad jag säger, det är vad de har skrivit. Det förslag som regeringen nu arbetar fram leder till att medborgarna i stora delar av vårt land, som redan tidigare drabbats av omorganisation och centralisering, på nytt får ta smällen. Det kan inte vi kristdemokrater acceptera. 124 (): är det för allmänpolitisk debatt, och vi riksdagsledamöter har möjlighet att debattera nästan vad vi vill. Det är intressant att se vilka frågor som olika ledamöter och olika partier prioriterar. Som vi har hört tidigare och som vi fortfarande kan se lyser Socialdemokraterna och med sin frånvaro. Minns jag inte fel såg det likadant ut . Ser man inte problembilden är det definitivt svårt att lösa problemet. Jag tycker att det finns många stora problem i vårt rättsväsende, och det är jag inte ensam om att tycka. Många människor känner sig otrygga i samhället. När de ringer till polisen har de svårt att komma fram; kommer de fram är det inte ovanligt att det inte finns någon polis tillgänglig. Polisstationer läggs ned, tingsrätter läggs ned och förslag finns på att lägga ned tullen på många orter, inte minst längs . rättsväsende lider av en centraliseringsvåg av sällan skådat slag. Någon har glömt bort ord som personkännedom, närhet, tillgänglighet, lokalkännedom och trygghet. Vi måste förstå att ett av de allvarligaste hoten mot en fungerande rättsstat är om medborgarnas tilltro till statens möjligheter att garantera trygghet och säkerhet försvinner. Polisen har den centrala rollen i arbetet för att motverka brott och våld i samhället. Därför måste polisen få mer resurser. Så är det. när vi från den borgerliga sidan säger i den här talarstolen att polisen bör har mer resurser brukar det komma en socialdemokratisk kontring om att vi alltid pratar om pengar. kan det ju inte komma en sådan kontring, eftersom det inte finns någon här som kan kontra. Men jag vill ändå ta upp några saker som inte handlar om pengar utan handlar om attityder. Inom polisen behövs ett helt nytt och förbättrat ledarskap som utmärks av öppenhet och delaktighet. Det kostar inga pengar. Det behövs förbättrade rutiner när det gäller brott mot kvinnor och barn. Det kostar inte heller några pengar. Vi behöver ett nytt antagningsförfarande till för att få en breddad kompetens inom poliskåren. DNA-registreringen behöver förändras så att vi kan göra fler registreringar. Vi föreslår att gränsen sätts vid sex månaders fängelse i stället för dagens fängelse. Vi behöver ny lagstiftning för psykiskt sjuka brottslingar. En rattfull som dödar en annan människa ska kunna dömas för dråp och inte enbart för vållande till annans död. Det är några av de förslag som vi i har lagt fram i kommittémotioner under allmänna motionstiden. Det kommer vi att debattera mer . Efter denna något långa inledning vill jag koncentrera mitt anförande till sexualbrottslighet och trafficking. Vi har väntat i 2 ½ år sedan kom med sitt betänkande, men vi har ännu inte sett någon proposition. är det många utsatta kvinnor som kränkts av att vår sexualbrottslagstiftning ser ut som den gör. Vi känner alla till att vanmaktsbegreppet inte fungerar. Är det inte den man som våldför sig på kvinnan som har försatt henne i vanmakt kan mannen inte bli dömd för våldtäkt. Han blir dömd för sexuellt utnyttjande. Det är inte rimligt. Vi har väckt en motion som heter Våldtäkt är alltid våldtäkt. I den lägger vi fram konkreta och långtgående förslag för att de män, för det är faktiskt enbart män, som våldtar enligt vad som allmänt anses vara en våldtäkt också ska kunna dömas för våldtäkt. Ett exempel är förändring av bevisbördan när en man påstår att kvinnan ville vara med på de förnedrande sexuella handlingarna. Det finns hemska exempel på att män inte har kunnat dömas enligt gällande lagstiftning eftersom det inte kunnat anses bevisat att kvinnan inte ville vara med på de sexuella handlingar som förnedrade och skadade henne, detta trots att det har konstaterats att det är osannolikt att en människa skulle vilja vara med om de här handlingarna. En sådan lagstiftning måste vi förändra. Det är inte rimligt att dessa kvinnor blir kränkta av vår lagstiftning. Av alla brott som begås är det få som berör och äcklar mig så mycket som människohandel för sexuella ändamål, så kallad trafficking. Unga kvinnor, och även pojkar, kidnappas för att säljas till män som önskar våldta dem. Det är en grotesk brottslighet som omsätter ofattbart mycket pengar, och är inte förskonat. Regeringen ska ha ett visst beröm för att man uppmärksammat frågan om sexuellt exploaterade barn. Men det finns mycket kvar att göra. Det är närmast skandal att de av trafficking drabbade kvinnorna inte kan få uppehållstillstånd, och vi måste också se över möjligheterna att ge dem asyl av humanitära skäl. Jag vill också se en förändring så att den man som har sexuellt umgänge med en kvinna som han vet är tvingad till prostitution, som är utsatt för trafficking, ska kunna dömas för våldtäkt. döms han till böter för sexköp. Det ska ställas mot det ofattbara lidande som den tvångsprostituerade kvinnan tvingas leva med. 125 () replik: Det var ett mycket bra anförande av . Det är detta som är det viktiga och bra med den allmänpolitiska debatten, att man kan knyta ihop ett bredare fält när man som i det här fallet pratar om rättsfrågor än om man måste ge sig in i antingen enbart budgetfrågor eller begränsade ärenden. Här finns det möjlighet att debattera brett, analysera de problem som vi som folkvalda ser och som vi möter i verkligheten och få oss att fatta nya och bättre beslut för att påverka detta. beskriver ganska väl i sitt anförande det ganska omfattande kvinnoförtryck som finns och de många vidriga brott kvinnor utsätts för, allt från grovt organiserad människohandel till att de utsätts för våld. Jag tänkte höra vad tänker på när han läser följande från regeringen: De flesta polismyndigheter saknar rutiner för att göra ett beslut om besöksförbud tillgängligt inom myndigheten. Det finns ett fåtal polismyndigheter som arbetar aktivt med löpande uppföljning av utfärdandet av besöksförbud. Det är praktiken. Det är här och . Regeringen har haft på sig. Tycker du att de sköter sitt jobb? 126 () replik: Jag tackar för den frågan. Man skulle snabbt kunna svara nej på den. Det värsta är ju att det faktiskt finns goda exempel i vissa delar av vårt land, men att de goda exemplen inte sedan kan användas i andra delar av landet. I har man faktiskt lyckats sköta hanteringen av besöksförbud ganska bra.