prot · GQ0943 · 2003-01-21 00:00:00 — Vi har gått in medett omfattande stöd via Kommundelegationen för atthjälpa till i överbryggningsfasen, just för att skapaförutsättningar för livskraft i de kommunersom har befolkningsminskning. Tyvärr måste jagkonstatera att har varit avvisande tillmånga av de här åtgärderna, och jag frågar mig: Vil-ken situation hade de kommunerna befunnit sig i omvi inte hade gått in med de här insatserna?Jag har fällt den kommentaren, som svar på enfråga om vad jag skulle se som den ideala bilden, atthade jag lagt ut kartan på mitt arbetsrum och ritat enny kommunkarta så hade det kanske blivit hundrakommuner färre. Men jag ska inte göra det. Det är såjag har sagt. Det är inte så att vi på det nationellaplanet ska sitta och göra en ny kommunkarta. Tankari det här avseendet, som finns på olika håll i landet,måste ju växa fram underifrån. Initiativen kommerunderifrån.Det vi har gjort är att stimulera samverkan mellankommunerna för att skapa förutsättningar för livs-kraft, inte bara samverkan när det gäller regionalutveckling - det är betydelsefullt i sig - men ocksåsamverkan kring den kommunala verksamheten.Självklart kan det vara att man delar räddningstjänstoch gymnasieskola, men man kan ju också dela verk-samhet inom teknisk förvaltning och annan verksam-het i kommunerna. Den processen har startat ute iKommun-Sverige på ett väldigt kraftfullt sätt. Jagföljer det väldigt noga, och jag tycker att det är gläd-jande. Om man driver en långtgående samverkankring den kommunala verksamheten behöver mankanske inte slå samman kommuner, eller så leder densamverkan till att man tycker att det ärlika bra att lägga ihop två grannkommuner.De ekonomiska ramarna och förutsättningarna ärcentrala för att det ska finnas möjligheter att utveckladen lokala demokratin och för att vi ska kunna re-krytera aktiva kommunalpolitiker framöver som ärberedda att ta på sig ansvaret att stå i ledningen för enkommun. De ekonomiska förutsättningarna skapar vimed en tillväxtpolitik i , men vi skapar demockså genom riktade insatser till de delar av landetsom behöver en extra puff för tillväxten. Vi skapardem också, och där är ju och Socialde-mokraterna överens, genom ett långtgående utjäm-ningssystem.Anf. 83 ():Herr talman! Vi har, tror jag, helt skilda uppfatt-ningar om de långsiktiga ambitionerna om kommunalutveckling i grunden utifrån det jag nu hör kommun-ministern plädera för, men jag uppskattar att kom-munministern inte tänker lägga ut en ny kommun-karta.Det är naturligtvis intressant att kommunministernavslutar med formuleringen att man kanske därmedinte behöver lägga ihop kommunerna. Varje initiativoch varje uttalad formulering som kommunernashögste talesman står för är naturligtvis en inriktningför hur vi som också ibland är kommunalt förtroen-devalda just ser vår egen planering, det vill säga vaddet är för incitament man från regeringen riktar in sigpå och vad man prioriterar. Det är naturligtvis så attde ekonomiska ramarna inte lever ett isolerat liv,även om det är kommuner som har en ekonomiskproblematik. Det är naturligtvis också en relation tillkommunens möjligheter att över sig själv bestämma:vilken kraft och vilka möjligheter man har på detlokala planet att faktiskt, med resurser som inte statendetaljstyr eller reglerar, göra sina egna prioriteringar.Låt mig återkomma till kommuner i samverkan,som ofta lyfts upp som ett argument och som ett bevispå vikten av man stärker kommunerna. Det somCenterpartiet och Socialdemokraterna i Västra Göta-land arbetar tillsammans om, direktvalda fullmäktigeoch direktvalda organ som faktiskt har den reellamakten över sina prioriteringar utan att staten sitterdär och reglerar, är naturligtvis en mycket tydligsignal från regering och riksdag: Vi ger er möjligheteratt utveckla på era premisser utifrån era demokratiskaredskap.Ekonomi kan inte isoleras från de strukturer somvi har i samhället. När Socialdemokraterna och kom-munministern svarar på mina ekonomiska och minademokratiska frågor svarar man hur man går rakt in iden kommunala budgeten med 50 miljoner och såvidare - riktade pengar. Men var finns de stora för-ändringarna där man blickar framåt och ser en ut-veckling på den kommunala nivån som lika gärna kaninnebära hundra nya kommuner? Det har jag aldrighört kommunministern utveckla i några sammanhang:tankarna om att det faktiskt kan skapas nya kommu-ner. Att slå samman två fattiga kommuner har inte,mig veterligen, gynnat någon tidigare.Anf. 84 Statsrådet ():Herr talman! Man får skilja på ett par saker här:När jag pratade om samverkansprojekten och kom-munal samverkan var det utifrån utgångspunkten attkommuner som ligger nära varandra och som har enliten befolkning med nödvändighet kanske måstesamverka kring frågor som räddningstjänst, gymna-sieskola och liknande saker för att man ska få ettunderlag för den kvalificerade verksamheten. Därfinns det väldigt mycket mer att göra runtom i Kom-mun-Sverige. Det berör inte bara de små kommuner-na, utan det berör små kommuner i förhållande till litestörre kommuner också. Jag tycker att det är en gläd-jande process som initieras av kommunpolitikerruntom i landet för att driva utvecklingen framåt.Den andra frågan handlar om ochansvaret för den regionala utvecklingen. Där har videlade meningar, vilket gavs uttryck för när vi togställning till propositionen i kammaren under förraåret. Vi har inställningen att vi nu vill pröva så kalla-de samverkansorgan där kommunerna går tillsam-mans i kommunalförbund - det är ju det som detegentligen är frågan om - och tar över ansvar frånlänsstyrelserna för det regionala utvecklingsarbetet.Sedan får vi se när vi har utvärderat det. Vi hade enväldigt god utvärdering när det gällde Kalmarmodel-len i ett tidigare skede. Men när vi får utvärdera dethär - det kom ansvarsutredningen in på också i sittarbete - får vi se hur vi ska lägga fast den långsiktigapolitiken på det här området.Än en gång: En absolut förutsättning för att detska finnas ett reellt innehåll i självstyrelseoch att kommunalpolitikerna ska kunna känna detmeningsfullt med arbetet och ha förutsättningar attbedriva arbete är de allmänekonomiska förutsättning-arna. Det är också att vi ser till att alla kommuner ochlandsting har rimliga utgångspunkter för det. Jaghoppas att , när vi nu kommer in i nästa skedeav det stora utjämningssystemet, kommer att stå kvarvid sina ställningstaganden om att vi har ett behov avett långtgående utjämningssystem både på inkomstsi-dan och på kostnadssidan.Anf. 85 ():Herr talman! Jag ska börja bakifrån. Vad gäller ettstarkt kommunalt självstyre kopplat till ett tydligtutjämningssystem i landet tror jag vi är väldigt över-ens.Men det som är intressant är att när vi pratar omett kommunalt skatteutjämningssystem är den kom-munala självstyrelsen A och O, men när vi pratar omregleringar från staten á la olika maxtaxereformer, dågäller inte den kommunala självstyrelsen i relation tillden finansieringsprincip som kommunministern tidi-gare pläderade för. Det är precis så. Om staten hadeskött de åtaganden man sagt sig vilja ta ansvar för vadgäller finansieringsprincipen, då hade vi inte mött dediskussioner som har varit på tapeten med anledning av kritiken mot nuvarandeutjämningssystem. Då hade den kritiken dämpats.Vi kan gå tillbaka till de budgetar vi har hanteratunder december månad och identifiera de kronor somfattas i kommunala skatter i många kommuner. Debestår i skillnaden mellan kostnader och det man ges iersättning för just maxtaxereformer. Vi hade klarat avatt ha en budget i balans. Då hade inte den indirektakritiken mot utjämningssystemet kommit. Det hadevarit värdefullt om Socialdemokraterna tog ansvar förden finansieringsprincip som vi har varit överens omhär. Kommunerna upplever att man inte tar ansvar förden.I övrigt tackar jag för den här debatten.Anf. 86 Statsrådet ():Herr talman! Jag är inte lika övertygad som ÅsaTorstensson om att vi inte hade haft diskussionen omutjämningssystemet. Det finns en hel del kommuner ilandet som har hög skattekraft och betalar till in-komstutjämningen. Jag tror inte att diskussionernamot den långtgående inkomstutjämningen hade avta-git från en del av de kommunerna om man hade haften generellt bättre ekonomisk situation i landet. Jagtror inte att den tidigare majoriteten i länslandsting hade suttit stilla i båten när det gäller detlångtgående utjämningssystemet.Det är glädjande att nu deklare-rar att vi är överens om att det behövs ett långtgåendeutjämningssystem. Jag är, som jag sade i en tidigareinterpellationsdebatt, anhängare av finansieringsprin-cipen. Sedan kan man ibland komma fram till skildabedömningar av kostnaderna för en reform. Det ärviktigt att utvärdera reformer och reglerar det efterhand i diskussioner. Men finansieringsprincipen är enviktig princip för oss att upprätthålla när vi lägger nyapålagor på kommunsektorn.Det framgick också av en tidigare debatt att allapartier här i kammaren är skyldiga till olika lagre-gleringar som påverkar kommunernas verksamhet. Vilagstiftar på skolans område, område,äldreomsorgens område och sjukvårdens område föratt vi ska kunna upprätthålla någorlunda likvärdigaprinciper för välfärden i hela landet. Därmed inte sagtatt det inte ska finnas möjligheter att lokalt skapavariation när det gäller hur man bedriver verksamhet.Men grundläggande rättigheter som skolgång ochgrundläggande rättigheter för dem som är socialtutsatta skapar vi med en gemensam lagstiftning iriksdagen som gäller i hela landet. Det tror jag inte attÅsa vill rubba på. Därmed kommer alltidden levande diskussionen och spänningen att finnasmellan kommunsektorn och den nationella nivån omgränserna för självstyrelse och nationellpolitik. Det är en fruktbar diskussion som jag hoppaskommer att leva även framöver.Överläggningen var härmed avslutad.21 § Svar på interpellation 2002/03:75 omskuldsatta barnAnf. 87 Justitieminister ():Herr talman! Jag får liksom tidigare talare framfö-ra mina gratulationer till den nye förste vice talman-nen.Carl-Axel har frågat mig vilka åtgärderjag tänker vidta för att dels utreda hur omyndiga barnkan skuldsättas utan vårdnadshavarens medgivande,dels åstadkomma att föräldrar inte ska kunna skuld-sätta sina barn.Frågorna är ställda mot bakgrund av uppgifter ipressen om förekomsten av underåriga gäldenärer ikronofogdemyndigheternas register. Uppgifterna görgällande att denna skuldsättning delvis består i obe-talda parkeringsböter och fordonsskatter hänförligatill bilar som föräldrarna låtit registrera i barnensnamn men som i verkligheten ägs och brukas av för-äldrarna. Ansvaret för betalning av sådana böter ochskatter vilar uteslutande på den registrerade ägaren,oavsett om det skulle vara någon annan som i civil-rättslig mening äger bilen.Det är oklart i vilken omfattning det förekommeratt föräldrar på detta sätt försöker undandra sig attbetala parkeringsböter och fordonsskatt. Men låt migförst säga att det naturligtvis är ett oskick att någotsådant kan förekomma. Frågan är nu hur problemetbäst kan angripas.Carl-Axel interpellation utmynnar iförslaget att lagen borde ändras på så sätt att under-åriga fortsättningsvis inte skulle kunna skuldsättasoch göras betalningsansvariga. I stället skulle för-myndaren ha betalningsansvaret för eventuella skul-der. För min del kan jag inte tycka att detta vore enbra lösning. Inom civilrätten är det nämligen enmycket grundläggande princip att alla fysiska perso-ner erkänns som rättssubjekt. Man säger att varjemänniska har rättskapacitet. Detta innebär att allamänniskor - således också barn - kan äga egendomoch ha skulder. Den lösning som skisseras i interpel-lationen skulle innebära att man ruckade på dennaprincip och är därför ingen framkomlig väg.Även barn måste alltså kunna äga tillgångar ochha skulder. Däremot är det förstås så att ett barn intehar full rättslig handlingsförmåga. Han eller hon kanfrån början inte alls sköta sina rättsliga angelägenhe-ter, men får med stigande ålder en viss begränsadbehörighet att göra detta. Så kan till exempel den somfyllt själv råda över sina egna arbetsinkomsteroch har också viss möjlighet att ingå arbetsavtal. I defall där barnet inte självt får sköta sina angelägenheterankommer detta i stället på barnets förmyndare, detvill säga vanligen dess föräldrar eller åtminstone enav dem. säger att en förmyndare om-sorgsfullt ska fullgöra sina skyldigheter och alltidhandla på det sätt som bäst gagnar barnet. Förmynda-ren står i sin verksamhet under tillsyn av överför-myndaren och han eller hon är enligt lag skyldig attlämna de upplysningar som överförmyndaren kanbegära.Det säger sig självt att krav på enförmyndare inte uppfylls av en förälder som förstregistrerar sin bil i barnets namn och därefter medve-tet låter bli att betala de parkeringsböter och fordons-skatter som barnet påförs såsom registrerad ägare tillförälderns bil. Inom den del av lagstiftningen som jagansvarar för finns dock redan med nuvarande reglermöjlighet att ingripa mot en förmyndare som på dettasätt uppträder illojalt mot barnet. Inget hindrar nämli-gen att överförmyndaren vänder sig till kronofogde-myndigheten för att få en förteckning över de under-åriga som kan finnas i myndighetens register och vadderas skulder avser. Om det då visar sig att ett barnsvarar för skulder som i själva verket borde ha varitförmyndarens egna, kan överförmyndaren begära attförmyndaren redogör för sin förvaltning och vid be-hov uppmana till rättelse. I graverande fall finns möj-lighet för överförmyndaren att vända sig till tingsrät-ten med en begäran om att förmyndaren entledigasoch att en ny förordnas.Det finns alltså vissa förutsättningar att angripaproblemet med befintliga regler. harjag därför inte för avsikt att vidta några särskildaåtgärder.Anf. 88 ():Herr talman! Jag tackar justitieministernför svaret. Tydligen håller statsrådet med mig om attdet är ett oskick när föräldrar registrerar bilar på sinaomyndiga barn och sedan underlåter att betala par-keringsböter och fordonsskatter och att detta kanförekomma. Sedan tycker inte statsrådet så mycketmer utan faller in i ett slags juridiskt hårklyveri.Barn har skulder. Enligt en tidningsartikel i var 6 646 barn under 18 årregistrerade hos kronofogden. Uppgifter som jagnyligen tagit del av visar att siffran i förra veckanhade ökat till 6 712 omyndiga barn, så det är mer änett oskick.Herr talman! Det är ett reellt problem. Hur kandetta ske?I tidigare svar hänvisade justitieministern till attproblemet berodde på förfarandet när man registrerarbilar och att det civilrättsligt finns ett gott skydd motskuldsättning av barn. Det förtydligar statsrådet numed att överförmyndaren kan vända sig till krono-fogden för att få en förteckning över underåriga iskuldregistret hos kronofogdemyndigheten. Om detdå visar sig att barn svarar för skulder som borde varaförmyndarens egna kan överförmyndaren begära attförmyndaren redogör för sin förvaltning och vid be-hov uppmana till rättelse. Jag måste fråga statsrådet:Har så skett i något av de fall som finns registrera-de? Har överförmyndaren reagerat? Jag vet inte, ochhur som helst är skadan redan skedd då den omyndigeär registrerad.Finns det sedan något i den civilrättsliga lagensom möjliggör att förmyndaren blir betalningsansva-rig, om överförmyndaren menar att förmyndarensförvaltning lämnar allt övrigt att önska eller om över-förmyndaren finner det så graverande att en begärantill tingsrätten görs om att förmyndaren entledigasoch ny förordnas? Hjälper detta barnet till skuldfri-het?Jag kan inte uppfatta detta på annat sätt än attstatsrådet och regeringen inte vill undersöka sakennärmare, att man alltså inte bryr sig.Herr talman! Det är inte acceptabelt att ett ansva-rigt statsråd inte vill inse problematiken. Det måstevara något fel eller någon lucka i den eller de lagarsom reglerar hur omyndiga barn kan skuldsättas ochsedan göras ansvariga för dessa skulder fastän de äromyndiga.Jag är inte juridiskt utbildad eller skolad. Jag harfått ett förtroende från de svenska väljarna att varaderas valda ombud i , och då är det minuppgift att väcka de frågor och föra den debatt därman som vanlig väljare och deras förtroendevalda haranledning att reagera mot gällande ordning och reglerom de visar sig leda fel.Här tycker jag att det räcker med vanligt sunt för-nuft för att kunna konstatera att något måste vara fel ilagstiftningen när omyndiga barn kan få skulder hoskronofogden för bilar som de är registrerade ägaretill, men rimligen inte själva kan ha felparkerat.Fru talman! Konsekvenserna för dessa barn är be-svärande . Det blir svårt att få hyreskontrakt,omöjligt att få lån eller handla på avbetalning, och detkan sätta stopp för jobb. Det enda som regleras ilagen är fastigheter som barn kan få i gåva, eftersomöverförmyndaren då måste ge samtycke. Det gällerdock inte för bilar.Nu menar jag inte att det ska förbjudas att regi-strera bilar på barnen, inte heller att överförmyndareska ge samtycke. Jag tror inte att det löser problemet,utan ger bara mer administrativt krångel. Däremotborde vårdnadshavare kunna vara betalningsskyldigaför sina omyndiga barns skulder, eller tycker kanskejustitieministern att det fungerar bättre om barnenenligt nu gällande lag, , kan stämmasina föräldrar när de blir myndiga och märker attföräldrarna orsakat dem ekonomisk skada?Anf. 89 ():Fru talman! Även jag vill passa på att säga att jagtycker att statsrådets svar lämnar en del frågeteckeneftersom det som tas upp i interpellationen är ettexisterande problem.Justitieministern säger i sitt svar att det är oklart ivilken omfattning detta förekommer. Man kan förståsinte fastställa det exakta antalet barn som råkar ut fördetta. Det ger dock i sammanhanget ett lite väl obe-svärat intryck att använda det resonemanget, då det ialla fall är fråga om ett antal tusen barn i sompå detta sätt får sin rättskapacitet missbrukad pågrund av att föräldrarna vill smita från ansvaret försina egna skulder.Det här handlar ju inte om några normala föräld-rar. Det är inte vanliga sunt tänkande föräldrar medansvarstagande för sina barn som på detta sätt skriveröver sina skulder eller fordon på barnen och sedanstruntar i att betala fordonsskatten. Jag vill i ställetmena att det handlar om halv- eller helkriminelltsinnade föräldrar som har en djupt störd syn på enförälders ansvar för sina barn. Det handlar alltså omen grupp barn som är i en mycket skyddslös situationi förhållande till människor som i vanliga fall bordevara de som verkligen vårdar sig om deras bästa,nämligen föräldrarna.Jag kan hålla med justitieministern om att detkanske inte är så ändamålsenligt att rucka på de fun-damentala principerna i civilrätten, men det är intedetsamma som att det inte finns något man kan göraåt detta problem som berör tusentals barn.Utanför justitieministerns område har vi till ex-empel frågan om vem som i fordonsregistret kan bliupptagen som ägare till ett fordon. Det kanske är såatt vi måste se över om det ska bli svårare för min-deråriga att äga fordon. Självklart kan det finnasmånga situationer där det är fullt rimligt att en min-derårig äger ett fordon även om han eller hon inte harrätt att framföra detta, men det borde ändå finnasnågot man kan göra för att komma åt det problemsom vi nu pratar om.Jag vet att detta ligger utanför justitieministernsfögderi, men justitieministern är här också som ta-lesman för hela regeringen. Det vore därför intressantatt höra ministerns syn på detta.Men låt oss säga att inte heller det vore en lämpligmetod. Då finns det en annan modell som justitiemi-nistern själv har varit inne på, nämligen att få etttätare informationsutbyte mellan kronofogdemyndig-heten och överförmyndarnämnden. Överförmyndar-nämnderna är ju kommunala, men kronofogdemyn-digheten ligger definitivt under justitieministernsansvarsområde. När nu justitieministern själv menaratt det vore önskvärt att använda en närmare kontaktmellan de båda instanserna för att komma åt dettaproblem är min fråga till justitieministern: att vidta några åtgärder för att se tillatt kronofogdemyndigheterna initierar kontakter medöverförmyndarnämnderna för att påtala problemetoch visa på möjligheter att komma åt de föräldrarsom på detta sätt missbrukar sina barns skyddslösaställning?Anf. 90 Justitieminister ():Fru talman! Det nämndes siffror här - 6 600 barnsom har skulder. Det är det sammanlagda antaletskulder som barn har. är det i de allra flesta fallbarnet självt som åtdragit sig skulden genom att detblivit skadeståndsskyldigt när det begått ett brott dådet varit 15, 16 eller . Det kan möjligen vila ettansvar på föräldrarna för den saken, men det kan ivarje fall inte räknas som ett oskick. I stället talar viom det faktum att man som förälder kan bete sig motsina barn på så sätt att man ådrar barnet den skadasom barnet får, något som förhoppningsvis är undan-tagsfall.På frågan om överförmyndarnämnden någonstanshar tagit detta initiativ är svaret ja. Det har skett iSkellefteå, vilket jag precis fått information om. Ianledning av det kommer vi att följa upp det hela, ochjag ser då två vägar att komma åt problemet. Den enaär att överförmyndaren ska ha initiativet och göra pådet sätt som man alltså redan har befogenheter attgöra. Det kan naturligtvis också åläggas myndighetenatt göra på det sättet. Den andra vägen är att krono-fogdemyndigheten får i uppdrag att till överförmyn-darnämnden redovisa de fall där barnen har skulder.Detta kommer vi nu att gå vidare med, och vi har fåttett konkret exempel som vi kan titta närmare på.Anf. 91 ():Fru talman! Justitieministern börjar nu medge attdet finns vissa problem, och han medger också funderar på att göra vissa saker.Jag vill bara kommentera några saker. Justitiemi-nistern sade att brottshandlingar och bötesbelopp varen stor del av skulderna. Enligt de uppgifter jag harutgör dessa av det totala skuldbeloppet. Detär alltså inte den största delen, men det är i och för sigen viss del.Man kan ändå fråga sig om inte vårdnadshavaren idet här fallet har ett ansvar för sina barn och sitt egetbeteende. Jag tycker fortfarande att man som vård-nadshavare har ett ansvar för sina barns skulder ombarnen är omyndiga, egentligen oaktat skuldens upp-komst.Föräldrar registrerar bilar på barnen, vilka blirbetalningsskyldiga och betalningsansvariga för böteroch avgifter. Att omyndiga barn utan egen förskyllanmed förmyndares tysta medgivande på så sätt kanhamna i en skuldhärva kan inte vara rimligt.Statsrådet måste väl medge att detta är lite knepigtoch borde kräva en närmare analys av om gällandelagar skyddar barnen tillräckligt ur den aspekten. Nusäger statsrådet trots allt att vissa initiativ tagits.Jag har hört exempel där 13-åringar kan vara äga-re till sju bilar, med skulder på flera hundra tusen.Hur ska det gå för dem? Det måste jag som förtroen-devald och som medmänniska undra. Jag hoppas attockså justitieministern undrar hur det ska gå för dessabarn, och om man kan göra något åt detta.Om en förälder inte inser sitt ansvar för sitt egetbarns framtida ekonomi tycker jag att staten måste ståstark med en lagstiftning som skyddar barnet motekonomiska falsarier. Delar inte justitieministern densynen? Om inte så blir jag bekymrad, för det skulleinnebära att ekonomiska falsarier kan fortsätta heltlagligt och till och med beskyddas av lagen. Dettamåste ses över.Att som försvar säga att det är oklart i vilken om-fattning det förekommer att föräldrar på detta sättförsöker undandra sig parkeringsböter och fordons-skatt är inte speciellt ansvarsfullt. Det räcker med attdet kan ske och uppenbarligen också förekommer.Så här kan det inte få fortsätta. Jag skulle gärnavilja höra från justitieministern i nästa inlägg här att det kan vara rimligt att se över det jag före-slår, nämligen att förmyndaren kan bli ansvariga försina omyndiga barns skulder. Det måste väl ändå varavärt att begrunda det lite närmare. Vårdnadshavarenhar ett försörjningsansvar för sitt omyndiga barn tillsdet nått . I detta ansvar borde väl ocksåkunna ingå att inte barnet blir skuldsatt.