prot · GR0949 · 2003-12-15 00:00:00 — På s. 45 under Vissa brottstyper Resultat står det: De flesta myndigheterna vi talar alltså om polisen prioriterar narkotikaområdet och strategier mot narkotikabrottsligheten har utarbetats. Ungdomar ägnas särskild uppmärksamhet och flera myndigheter uppger att insatser mot narkotikabrottsligheten är bland de fem viktigaste. Min fråga rör orden flesta och flera. Ska man tolka det som det står, att det finns polismyndigheter i landet som inte har prioriterat insatserna mot narkotikabrottsligheten bland ungdomar som de fem viktigaste? Finns det polismyndigheter i landet som inte prioriterar narkotikaområdet? Så står det i budgetpropositionen. Jag skulle också kort vilja fråga vad som ligger till grund för regeringens och justitieministerns bedömning att man i det säkerhetspolitiska läge som råder i världen kan göra ganska omfattande nedskärningar på Säkerhetspolisen. Budgeten är anledningen till att vi är här . Justitieministern är stolt över att budgeten går ihop. Det ska man väl vara. Men man kan fråga om budgeten när den lades fram och togs av var tillräckligt stor. Fanns det tillräckligt mycket pengar i den för att verksamheten skulle bli den som vi eftersträvade? Att budgeten i sig siffermässigt har räckt till är ju inte så mycket att yvas över. 58 Justitieminister () replik: Jag kan inte göra någon länsfördelning . Men polisen kan liksom alla andra myndigheter göra ännu mer för att bekämpa narkotikan i vårt land. Vi ska fortsätta att behålla den starka enhet som vi har. Vi har kunnat konstatera att det har givit bra resultat internationellt. Jag kan inte nog understryka de insatser som behöver göras. När det gäller anslagen till är det som jag sade tidigare. Det har varit ett överskott . Jag tror att det är . Jag kan inte säga exakt. Det är i alla fall i rad. Även här försöker man att få det att räcka till verksamheten. Men jag vill betona, som också framgår, att om det behövs ytterligare tillskott så kommer det att tillskjutas så att verksamheten inte blir lidande. När det gäller budget i balans vore det väl märkligt om jag tyckte att det var dystert att polisens budget är i balans. Det handlar naturligtvis om att man ska ha en budget i balans som de mål som man har satt upp ska hålla, att det ska påbörjas utbildning för 1 000 poliser . Annars är det ingen mening med det. När vi kan konstatera att de målsättningarna håller måste jag trots allt få möjlighet att känna mig inte alltför nöjd men i alla fall inte alltför ledsen över det. 59 () replik: Jag tror att det skiljer i hur man brukar språket. När vanligt folk och jag pratar om satsningar och att man prioriterar någonting får man bilden av att det kanske blir mindre överbeläggning i fängelserna, att platserna blir fler, att programverksamheten blir utbyggd, att narkotikamissbruket minskar. Det är en satsning för min del. Men man ser på siffrorna att regeringen ger ett tillskott på 150 miljoner som sjösätter ett bantningsprogram på . Det blir ett minus på 50 miljoner. I normalt språkbruk tror jag inte att det innebär en satsning. Jag skulle vilja uppmana justitieministern att titta lite extra på s. 45 i propositionen när han kommer hem till departementet. Om orden flesta och flera betyder det som de ger uttryck för i propositionstexten och inte bara är ett uttryck för en felskrivning tycker jag att det är oroande. Det är oroande om inte alla polismyndigheter i det här landet har prioriterat insatserna mot ungdomars narkotikamissbruk som en av de fem viktigaste. Det oroar mig. Det oroar mig om det finns myndigheter i landet som inte har prioriterat insatserna mot narkotikabrottsligheten i allmänhet. 60 Justitieminister () replik: Jag tycker att är en vanlig person, inte att det är vanliga personer och . Det är i alla fall min uppfattning. Det är självklart att det finns människor som är oroliga och att deras oro ska tas på allvar. Jag tycker att det bästa sättet är att försöka tala om hur det ligger till men också framför allt, som vi har kunnat se, att fortsätta att satsa på det brottsförebyggande arbetet, som ger väldigt gott resultat just när det gäller tryggheten. Det ska vi göra. De 150 miljonerna är ett av de tillskott som har getts till kriminalvården. Slutligen är det så att även polisen och olika delar av polisen kan göra ännu mer när det gäller narkotikasatsningen. Vi ska fortsätta med att också där ställa krav på polisen, liksom på andra myndigheter. Sammanfattningsvis har det gjorts mycket. Det kommer att göras mycket. Det kommer att behöva göras mycket. Men det här är ett av regeringens och samarbetspartiernas viktigaste områden. Vi ska fortsätta att ha en offensiv politik när det gäller detta. Men vi ska inte glömma bort att också kriminalpolitiken är en del av hela den sammanlagda politiken. Man kan inte bryta ut en del av den. Tryggheten handlar också om vilket samhälle vi vill bygga upp. Det handlar om vilken skola vi vill ha. Det handlar om vilken inkomstfördelning som sker i samhället. Det handlar om hur människor har det i största allmänhet i samhället. Vi ska satsa på att förebygga brott. Vi ska satsa på att hårt bestraffa dem som begår allvarliga brott. Vi ska fortsätta att se till att alltfler personer återanpassas i samhället. Och vi ska se helheten i det här arbetet. Tack ska ni ha, och återigen trevlig helg! 61 (): Det var en fantastisk beskrivning vi hörde justitieministern göra , att det inte sägs upp några civilanställda och att budgetar är i balans och så vidare. Jag måste ha haft fel på öronen när jag talade med dem som sitter i polisstyrelsen i . Man är på väg mot ett underskott som handlar om mellan 40 och 60 miljoner på en budget på 180 miljoner. Man har varslat 23 civilanställda. Det kanske inte låter mycket på departementet, men i är det oerhört mycket. Jag upplever att kriminalvården hamnat i en allt svårare situation, dels på grund av att vi har en av snabbaste ökningar av antalet intagna, dels att differensen mellan statsmakternas mål för vår verksamhet och våra reella möjligheter att uppfylla dem blir alltmer dramatisk. Jag citerade inledningen av kriminalvårdens budgetunderlag för . Den är underskriven av generaldirektören, tre sossar, en vänsterpartist, en kristdemokrat och undertecknad. Jag vill fortsätta att citera ytterligare ett par stycken: De ambitiösa satsningarna som planeras genom utveckling av nya program och utbildning av personal får endast begränsade effekter, då personalens resurser används alltmer i säkerhetsarbetet i stället för som avsett för påverkans- och programarbete. Lite längre fram citerar jag igen: Utan mycket påtagliga resurstillskott, avsedda att i allt väsentligt hantera volymökningarna, eller alternativt en rad lagstiftningsåtgärder för att minska klientantalet, kommer kriminalvårdens budgetunderskott att innebära att vi har en skuld på . Smaka på detta ! Kriminalvården är förmodligen, i konkurrens med många andra branscher naturligtvis, den största krisbransch som den här regeringen hanterar låt vara i skarp konkurrens med polisen, som jag sade. Sjukskrivningar ska vi kanske inte nämna. Men det underskott som kriminalvården är på väg att få ska jämföras med att budgeten ligger på 5 miljarder. Om ingenting görs handlar det alltså om att vi kommer att ha en ryggsäck på av en årsbudget. Under mer än två mandatperioder har regeringen beskrivit vad som ska göras och vad som ska satsas inom kriminalvården i mycket vackra och inlindade ordalag. Men regeringens och utskottsmajoritetens mål och de medel som man har varit beredd att satsa har inte varit i samma härad någon enda gång. Och man kan inte åstadkomma bra kriminalvård om man inte är beredd att satsa pengar på de vackra, fina mål och visioner som både oppositionen och, förmodar jag, utskottsmajoriteten har. Men det budskap som justitieministern, som precis har gått hem, haft till oss i oppositionen och till kriminalvården har varit: Bedriv kriminalvård på kredit! Jag sitter själv i styrelsen så jag vet att i alla fall fram till nu har det varit så. Kriminalvården kämpar med att få sin budget i balans med anslaget. Det är möjligt att ökningen kan hejdas. Det är möjligt att man kan komma närmare anslaget. Det tror jag. Och presenteras också tuffa förslag. Men det går aldrig att hämta in skuldbördan med de här besparingarna och effektiviseringarna. Därför vore det önskvärd att ni som sitter i majoritet kunde ge kriminalvården lite tips eller att ni kunde säga ja eller nej till de förslag som presenterades . som ni står på gator och torg och talar om den humana kriminalvården ska ni kanske nu säga ja till att minska den tid som man ska vara i arbete. Man ska sitta inlåst mer. Personalen ska få mindre utbildning och så vidare. I betänkandet står också följande: Utskottet kan konstatera att beläggningssituationen på anstalter och häkten förvärrats ytterligare . Det är ett faktum vi inte kan komma ifrån. Och det har inte blivit så mycket bättre . I den allra senaste statistiken som kom, för oktober, står när det gäller anstalter att det var beläggning . Senast nu införde man besöksförbud på ett fängelse. Det är inte sådana besöksförbud som vi ska ge till män som trakasserar kvinnor, utan det var helt enkelt så att det låg folk i alla rum på fängelset alltså kunde man inte ta emot besök. När det gäller häktena kan jag hitta följande: Platsutnyttjandet i förhållande till tillgängliga platser var i genomsnitt . En liten lucka; kvar i alla fall. Antalet verkställighetsfall, alltså sådana som inte ska sitta på häktet, som är klara med sin dom, var . Men det är klart: vi har gått över till frivård. Frivård är ju bra, och det ska vi ha för dem som inte behöver sitta i fängelse som om de hade det så mycket bättre. Medelantalet frivårdsklienter var 13 508. Det är den högsta noterade siffran . På årsbasis pekar det på att medelantalet frivårdsklienter kommer att öka med runt 150 jämfört med och drygt 1 600 jämfört med , alltså 1 600 fler än . Ska de få en bra och effektiv frivård kostar de också pengar, även om de är billigare än de som sitter i fängelse. Målet med vårt påföljdssystem måste ju vara i alla fall tycker vi det att försöka påverka de dömda att bryta sin kriminella livsstil och sin läggning. Staten har monopol, och ska så ha, på att frihetsberöva människor som begår brott mot de lagar som samhället har ställt upp. Det innebär ett stort ansvar och kräver faktiskt en kriminalvård med bra innehåll. Vi brukar säga att när man låser dörren om den dömde är det egentligen inte slutet på rättsprocessen för statens del, utan det är faktiskt början på en mycket lång process för väldigt många. Det är kanske den allra svåraste delen, att få tillbaka människor till ett värdigt liv utan kriminalitet och droger. Jag brukar roa mig med att läsa lite grann i utskottsbetänkandet. Det gör ni väl alla, gissar jag. Jag vet inte om ni blir roade. Det blir jag . Utskottet konstaterar bland annat följande i betänkandet, och det är snusförnuftigt att konstatera detta, att beläggningssituationen är den sämsta någonsin, och långt från målsättningen på , visst, att programverksamheten minskat, ja, att sysselsättningsgraden fortsatt att minska den kanske blir i harmoni med de nya sparförslagen , och att missbrukssituationen på anstalterna inte blivit bättre. Trots att missbrukssituationen på anstalterna inte har blivit bättre har ni inga förslag till lösningar, varken ekonomiskt eller praktiskt, utan ni bara kör på som vanligt. Ni säger att i likhet med utgår ni från att regeringen noga följer situationen. Ja, det är vackert så! Kom med förslag, och gör något. Utskottsmajoriteten har tappat greppet när det gäller kriminalvården och hela rättsväsendet. Ni är inte beredda att satsa vad som behövs. Ni sätter upp vackra mål, men ni ger inte möjlighet att uppfylla dem. I vår reservation föreslår vi bland annat ökat stöd till , Kriminellas revansch i samhället. Inte heller här kan utskottsmajoriteten tänka sig ett ökat stöd. Ni anser att kriminalvårdens anslag ska räcka även till detta. Jag vet inte om ni har försökt, men jag har och kriminalvården har: Det går inte att koka soppa på en spik. Resurser kommer inte av sig själv. Ni måste ge brottslingarna hjälp att finna ett alternativ. Det är kriminalvårdens uppgift. Staten har ett mycket tungt ansvar för att ge kriminalvården de resurser, den flexibilitet och de metoder som krävs för att uppfylla detta. Jag står naturligtvis bakom samtliga våra reservationer och särskilda yttranden, men jag yrkar, liksom , bifall bara till den första reservationen, nr 4. 62 () replik: Jag måste återigen anmärka på detta. säger att vi har den snabbaste ökningen av fångpopulationen i , och frivården har den högsta siffran . Det är tydliga siffror som talar om att de satsningar som har gjorts inom rättsväsendet uppenbarligen har haft en effekt, även om inte vill erkänna det. pratar så fint om de satsningar som behövs inom kriminalvården och att det inte går att koka soppa på en spik. lägger fram förslag om ytterligare 150 miljoner. Sparpaketet för kriminalvården är på 200 miljoner. Dessutom räknar vi med att man ska finansiera den politik man föreslår. vill ha livstidsstraff för grova narkotikabrott, maximistraff när någon döms för tredje gången, fler urinprov och mer kontrollinsatser när det gäller narkotika. vill ha mer resurser till frivården och ökade resurser till , och vill bygga en ny storanstalt. Sedan vill ha mer resurser till motivations- och behandlingsinsatserna. Detta ska klara med de plus 150 miljonerna och de besparingskrav som finns. Uppenbarligen är bättre på att koka soppa på en spik än vad majoriteten är. 63 () replik: Jag tycker inte att 150 miljoner är en spik. Det är faktiskt lite innehåll i det. Dessutom har vi föreslagit betydligt större satsningar för , men man får börja någonstans. talar om att anledningen till att det är så trångt i fängelser och frivård är att det har blivit så effektivt. I så fall får man ta hänsyn till det. Men fortfarande resulterar färre än av alla brott i någon form av påföljd. ska tala om om hon är nöjd med detta. Men jag skulle gärna se att ännu fler dömdes och hamnade i fängelse. Då beivras brottsligheten, och bakom varje brott finns faktiskt ett brottsoffer. Det är viktigt både för att hålla tillbaka ökad brottslighet, för brottsoffren och för ordningen i samhället att brotten beivras. Jag tror inte att det skulle göra så mycket skillnad på antalet intagna om vi hade livstidsstraff för riktigt grova narkotikabrott eller om de som återfaller gång på gång i grova brott döms något hårdare. Det kostar oerhört mycket för samhället att ha högaktiva brottslingar ute om inte annat så i antalet brottsoffer och människor som mår illa. Det gäller inte bara de grova brotten, utan än mer påtagligt för den vanliga människan är de så kallade vardagsbrotten, inbrott i hemmet och bilen, stöld av cykeln med mera. 64 () replik: Det hjälper inte att försöker hålla en kriminalpolitisk debatt och prata om brottsoffer och drabbade människor. Vi är helt överens om att brottsoffrens situation är oerhört problematisk. Men i en budgetdebatt kan man kräva av det största oppositionspartiet att partiet lägger fram realistiska budgetförslag som ligger i linje med de förslag partiet driver. Jag undrar fortfarande hur menar när det finns ett besparingskrav på 200 miljoner inom kriminalvården, och skjuter till 150 miljoner, att underskottet på 50 miljoner ska mötas. Dessutom vill han ha livstidsstraff för grova narkotikabrott, maximistraff vid dom för tredje gången, fler urinprov, mer kontrollinsatser, mer resurser till frivården och ökade resurser till . Han vill också bygga en ny storanstalt och ha mer resurser till motivation och behandlingsinsatser. Jag fick inte svar på en enda av frågorna om hur det här ska finansieras med de plus 150 miljonerna. Man ska granska sina egna budgetförslag innan man slår till med storsläggan och kritiserar andra. Det här är en soppa utan spik! 65 () replik: Det vore bättre om regeringsstödjarna lade fram en budget i balans till kriminalvården. Vi lägger trots allt fram ett förslag om 150 miljoner mer. Därmed är det inte sagt att man kan köra som vanligt utan att spara på någonting. Det ska bli intressant att se hur ställer sig till förslaget att utvisningsdömda ska betala sina egna hemresor. Det har vi föreslagit och ständigt fått nej. Det blir säkert ingen jättestor besparing, men vi får se hur ställer sig till det. Det finns mycket man kan spara på inom anstalterna, men kanske inte 200 miljoner. Det är kanske 50 miljoner som är mer realistiskt. Det är inte någon besparing att ha den överbeläggning vi har . Det behövs en ny stor anstalt så att vi kan få ned beläggningen. Vid dubbelbeläggning krävs det betydligt mer personal, , och personal kostar pengar. Det är säkert inte höjden av effektivitet att ha det så trångt som . Vi lägger fram förslag om 150 miljoner , upp mot 200 och tre. Vi är beredda att ta de ökade kostnaderna när vi bygger ut antalet platser och effektiviserar så att de som har begått brott hamnar där de ska vara. 66 (): Utan spaningingen aning är ett begrepp som man brukar använda inom polisen. Det betyder förstås att för att få reda på vad som händer och sker måste man vara ute i verksamheten och hålla sig ajour. Men det tycks mig som om regeringen har satt på sig skygglappar både för ögon och öron när det gäller rättsväsendets problem i allmänhet och polisens prekära situation i synnerhet. Den socialdemokratiska regeringen har med stöd av Vänstern och fört en nedrustningspolitik av rättsväsendet som underminerar möjligheten för en nödvändig och bra verksamhet. När regeringen säger sig ha gjort den största satsningen inom rättsväsendet har det resulterat i netto 29 nya poliser för . Regeringens ambition inom detta område uttrycks i realiteten av hur mycket pengar som anslås. kan man missa, men inte kontinuerligt. har varit tydlig och är det även i årets budgetunderlag för tiden : De lokala polismyndigheterna har svårt att tillfredsställa de krav som ställs från t.ex. åklagare, kommunala beslutsfattare och enskilda medborgare som har utsatts för brott. Regeringen tycks inte ta myndigheternas varningar och vädjanden på allvar. Överdriver , är man missvisande eller har man direkt fel? Jag tror inte det. Det är märkligt att regeringen fortfarande inte visar vilja och förmåga att göra något kraftfullt åt saken. Låt mig ta några exempel på vad som väntar framöver. utökas EU med tio nya medlemsstater. Det finns en konkret hotbild att den fria rörligheten och gränspassagen kommer att innebära att fler människor tar sig hit till med avsikt att begå brott. Införseln av narkotika ökar. Det finns stor tillgång på billig alkohol från de här länderna som fortfarande har betydligt lägre kostnader och lägre skatter. Inom polisen har efterfrågan på DNA-test ökat , vilket kostar stora summor pengar. Tekniken behöver förbättras. Inom polisen behöver till exempel ungefär 700 fordon bytas ut för att en godtagbar standard ska kunna hållas. Det finns många exempel, och jag ska inte dra upp dem alla. Det som ligger närmast för dörren är , som beräknas kosta polisen runt . kommer man att ha i friidrott i , vilket beräknas kosta för polisen. Vem eller vilka, fru talman, ska betala det kalaset? Blir det, som vid toppmötet i , medborgarna i som ytterst får betala genom att polisen drar ned på andra aktiviteter och verksamheter? Jag kan konstatera att uppklaringsprocenten för det som regeringen kallar vardagsbrotten, det vill säga stölder och skadegörelse, har minskat från till . I de som är uppklarade ligger även de så kallade tekniska uppklaringarna, det vill säga att man skriver av brotten utan någon utredning alls. Men, fru talman, när rättsväsendet inte ges de resurser som krävs är det alltid någon eller några som får stå för kostnaderna, och det är de sämst ställda i samhället, de som inte har råd att köpa sig en egen känsla av trygghet i form av larm, galler, lås och så vidare. Är det en sådan politik som regeringen kallar solidarisk? Nej, jag skulle faktiskt önska att regeringen tog sig tid att fundera över vad nedmonteringen av rättsväsendet innebär för vanligt folk. Vad innebär det för företagare, flyktingar, barn och unga, kvinnor, unga män som faktiskt är de mest brottsutsatta rika och fattiga, nynazister, , narkomaner, hälare med flera? Vem vinner och vem förlorar när rättsväsendet inte klarar av sina grundläggande uppgifter? Våldsbrotten fortsätter att öka. Anmälningarna av våldsbrott har dubblerats fram till . Våldsbrotten, det vill säga brott mot liv och hälsa samt våldtäkter och rån, var fler än 76 000. var de drygt 30 000. Brotten ökar, men det som faktiskt är mest skrämmande, fru talman, är det antal människor som får sina liv förstörda och sin framtidstro och frihet spolierad. Det rör sig alltså om mer än 76 000 personer, det vill säga en medelstor svensk stad, som blir offer för våldsbrott i vårt samhälle. Justitieministern pratar om att budgeten är i balans, men det kan inte vara detta som är målsättningen för skattebetalare. Det är i alla fall någonting som vi moderater aldrig kan acceptera. För många av dessa brottsoffer blir livet aldrig mer sig likt efter en sådan händelse. Denna oroväckande tendens måste både stoppas och vändas. Med begränsade resurser både personellt och reellt blir det än viktigare att kompetensen hålls på en tillräckligt hög nivå. Det sker inte alls . saknas en vidareutbildning inom polisväsendet. Det sade jag också , och det har inte hänt någonting . Trots de mycket höga krav som vi med rätta ställer på landets poliskår ges denna inte möjligheten att hålla en hög kunskapsnivå. Utvecklingen i samhället har medfört nya brott, till exempel de antifascistiska och vänsterideologiska brotten och brotten mot djurhållningen, och här finns det ingen kunskap inom polisen, vågar jag påstå. Dessa brott har ökat till knappt 900. Den polis som fick sin utbildning har dock ingen kunskap alls om vad som driver dessa människor till aktiviteter av det här slaget. Samma sak kan förstås sägas om de brott som har rasistiska, homofobiska, främlingsfientliga eller antisemitiska inslag. Där måste man satsa på utbildning och kompetens om man tar de brotten på allvar. Kanske är det nödvändigt att vår statsminister tar initiativ i de här frågorna även på hemmaplan och inte bara i internationella sammanhang. Kunskap och kompetens behöver byggas upp och även kvalitetssäkras. Vi moderater är inte nöjda förrän det finns en jämn kunskapsnivå över hela landet. Vi tycker exempelvis att en specialistutredare i brott om övergrepp mot barn ska ha en kvalitetssäkrad utbildning som är likvärdig oavsett om polisen i fråga arbetar på en familjevåldsenhet i eller i söderort här i eller har att utreda dessa brott någon annanstans i landet. Så är det inte . Med en högre kompetens ökar lagföringen och uppklaringsprocenten från den otroligt låga nivå som gäller . Specialisering behövs, men även utrycknings- och närpolisernas utbildningsbehov måste tillgodoses. Utbildning ska ses som en investering och inte bara räknas som en kostnad. Men det som också fordras är en ordentlig kontroll över vad som faktiskt görs inom polisen. Det finns uppgifter om att man inom polisen genomför fältförsök i stor omfattning med distraktionsgranater. Det talas om att sådana använts . Stämmer det, , att polisen driver ett projektet med att utbilda hundratalet prickskyttar? Stämmer det att man utvecklar metoder för att fler poliser ska kunna använda sprängmedel för att forcera dörrar? Jag tycker att det låter märkligt i dagens budgetsituation. Jag och anser att spetskompetens och handhavande av dessa farliga och dyrbara metoder och kompetenser bör förbehållas den särskilda nationella insatsstyrka som finns. Denna grupp har mig veterligt tack och lov aldrig behövt använda sina prickskyttar. Då är det märkligt om det pågår försök i övriga delar av landet med att utöka den kompetensen när det inte ens finns poliser som kommer när allmänheten ringer.