prot · GQ0985 · 2003-04-04 00:00:00 — Det var liteoklart om det faktiskt var en person som i någotsammanhang har sagt det som härläste in till protokoll. Det skulle vara bätt-re att ha det exakta citatet.Det är helt uppenbart att just arbetet med barn haren utomordentligt stark ställning i Migrationsverket.Ett av de första ämnen som vi tog upp i arbetet -eftersom generaldirektör visstemina prioriteringar - var just den utbildning av per-sonalen som jag redogjorde för i mitt svar här. Denutbildningen är naturligtvis inte avslutad, utan denpågår och ska utvidgas. Jag kommer att ta nya initia-tiv, tillsammans med ledning.Jag har en princip till, som jag tror att det kan varaviktigt att fler här i kammaren och i det offentligaSverige delar. Det är att när man ska arbeta med dehär sakerna är det viktigt att uppmuntra de människorsom arbetar med dessa frågor. Jag försöker ocksåframhålla de utomordentligt goda insatser som personal ofta gör och som jag fårvittnesbörd om under mina täta besök på flyktingför-läggningar, i eget boende, i andra kontakter medflyktingorganisationer och invandrare och i integra-tionssammanhang.Jag hör väldigt sällan från talarstol ettord av beröm och förståelse för de människor somska utföra vår utlänningspolitik, som också bedömsvara den bästa i . Det kunde de människor somarbetar med det här få höra också frånrepresentanter från . Jag tror att det ocksåskulle vara bra för barnen.Sedan går jag till de frågor som . Det var därför jag nämnde det här med nyansökan. Detta är resultatet av ett system som jaghoppas och tror att jag ska få stöd för i , såatt barn inte ska behöva gå och vänta och vänta påbesked och bli sjuka här. Av 1 300 fall med nytt up-pehållstillstånd som beviljades 2002 berodde 1 200fall på skador som har uppstått under asylbehandling-en. Det är klart att de första och viktigaste offren fördetta är barnen.Detta måste vi också beakta i den utredning omhumanitära skäl som vi nu har tillsatt i bästa samför-stånd. Där får vi ta upp de frågeställningar som GöranLindblad här har tagit upp.När det sedan gäller förhållanden i Azerbajdzjanoch - vi kunde lägga till , var-för inte apropå bomber, och såvidare - gäller vår lagstiftning och de skyddsskälen.Men jag framhåller ofta: Vår politik börjar inte iasylprövningen här. Vår politik börjar där ute. Vi ärdet land som ger det största stödet till UNHCR. I dennya biståndspropositionen arbetar vi nu in just hänsyntill förhållanden i de länder där eländet råder. Vikommer aldrig att kunna hjälpa alla de människorsom råkar illa ut genom att de kommer till Sverigeoch bor här.Det finns 20 miljoner flyktingar i världen ,och det finns 30 miljoner internflyktingar. Det finnsmänniskor som har suttit i flyktingläger i hela sitt liv,i fördrivna från . Alla de människornamåste vi vara med och hjälpa, och det måste vi görapå bred front.Jag hoppas på stöd när det gäller utformningen avden svenska biståndspolitiken, som är den förstaförsvarslinjen mot detta lidande.Anf. 53 ():Fru talman! Jag håller naturligtvis med ministernom just detta att man ska uppmuntra personalen. Jagvet, utifrån de sociala frågor som jag har arbetat medförut inom äldreomsorg och barnomsorg, att man skaha en förståelse. Men trots allt är det direktiven upp-ifrån som ger stöd till personalen. Då har vi hand-läggningstiderna, och vi ser en pressad personal.Återigen vill jag just när det gäller barnkonven-tionen och stödet till personalen att ministern tar medsig detta att barnfrågorna har en status. Det har integått ut i hela organisationen. är juute i hela vårt land och har en struktur som gör attvissa på chefsnivå tror att det har kommit fram, mendet har inte nått ända fram. Jag vet också att det tartid, men det är viktigt att man inte så här enkelt svararpå en interpellation. Man säger att om undersökning-en skulle genomföras så skulle man få ett heltannat resultat. Det tycker jag är ett dåligt svar, frutalman. Det är kanske därför som jag retade upp mi-nistern lite grann, men jag hoppas att det leder till ettbättre resultat.Sedan vill jag bara ta upp en fråga som lämnadestill 2001 angående portalparagrafen.Den som ställde frågan fick svaret , och dåhänvisade man till just Rädda Barnens rapport. Detkan man ju också ifrågasätta. Är det så ska arbeta? När man svarar på en fråga hänvi-sar man till en rapport som har tagitfram.Anf. 54 Statsrådet ():Fru talman! Jag inser nu att jag också måste svarapå fråga om hur det går i överlägg-ningarna mellan och och när det gäller de ensamkommande barnen.Väldigt många saker har redan gjorts när det gäll-er ensamkommande barn. Jag räknar inte upp allt-sammans . När det gäller expertutredningar ville vikoncentrera dem till ett litet antal kommuner, 12-15,eftersom vi inte kan sätta i gång kvalificerad utred-ningsverksamhet i alla landets 270 kommuner på engång. De förhandlingarna har inte gått bra därför attKommunförbundet, enligt min mening, har ställtsådana ekonomiska villkor för sin medverkan att jaginte tror på den vägen. Jag försöker nu hitta andraframkomliga vägar som också innebär en medverkanfrån kommunernas sida. Jag återkommer delvis tilldet i vårpropositionen, där vi presenterar en del avlösningen. Men jag ska inte dölja att jag tror att vi, föratt vi ska få ordning på mottagandet och handhavan-det av ensamkommande barn, också måste se till attvi samverkar mera och bättre med frivilligorganisa-tionerna. Detta har vi ofta diskuterat här i kammaren,och jag delar helt de synpunkter som tidigare förtsfram av bland annat . Här kommer detockså förslag, så det är inte klart ännu.Sedan ber jag om förlåtelse - mina medarbetare ärmina vittnen på att det inte är så svårt att få mig liteupphettad. Jag gör det därför att jag är glad för detsom sade på slutet. Det är viktigtatt vi uppmuntrar personal. Jag troratt just detta med hänsynen till barnen i väldigt höggrad har nått ut till personal. Denstyrning som utövas genom den politiska debatten harvarit klar och tydlig, och jag är lycklig över att detmitt i den intensiva ordväxling som vi har haft harnått fram att hela säkerligen står samladbakom detta. Jag lovar att jag ska skriva lite omsorgs-fullare svar till på de interpellatio-ner som jag hoppas ska inlöpa i fortsättningen.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 2002/03:244 om attkrig skapar funktionshinderAnf. 55 Statsrådet ():Fru talman! Med hänvisning till det krig som på-går i har frågat mig på vilket sättjag kommer att verka för att regeringen försvararfunktionshindrade människors mänskliga rättigheter ikrig, utnyttjar sina möjligheter att påverka internatio-nella organisationer och institutioner att inkluderapersoner med funktionshinder i sina humanitära insat-ser samt hur jag kommer att använda mina egna ka-naler och resurser i samma syfte.Regeringen verkar på många sätt för att personermed funktionshinder i alla situationer ska komma iåtnjutande av alla mänskliga rättigheter och kunnadelta i samhällslivet på ett med andra människorjämställt sätt. I vår internationella samverkan är detsynsättet centralt. Vi arbetar aktivt för att stater skaansluta sig till och respektera de internationella över-enskommelser som slutits vad gäller mänskliga rät-tigheter.Under den nu pågående sessionen i FN:s kommis-sion för mänskliga rättigheter kommer attlägga fram en resolution om funktionshindrade per-soners möjligheter att åtnjuta mänskliga rättigheter.Sverige är dessutom ett av de länder som är mestaktivt i det arbete som påbörjats i FN medutarbetandet av en ny konvention i syfte att stärkaskyddet för funktionshindrade.I en väpnad konflikt som den nu pågående i Irakär också den internationella humanitära rätten till-lämplig, och i detta regelverk finns ett omfattandeskydd för civila. Det finns inget särskilt skydd förpersoner med funktionshinder, men de omfattas gi-vetvis av skyddet för civila så länge de inte uppträdersom kombattanter. Regeringen anser det mycketviktigt att parterna i konflikten lever upp till sinaskyldigheter och förpliktelser enligt den humanitärarätten. Vi följer noga händelserna på marken.De mänskliga rättigheterna är tillämpliga också ien krigssituation. Även om vissa inskränkningar itillämpningen kan göras är det dock otillåtet att pånågot sätt diskriminera funktionshindrade i fråga omrättigheterna även om en stat är under hot.Regeringen har också bidragit aktivt till arbetetmed för lika möjligheter förmänniskor med funktionshinder - Standard Rules forthe Equalization of Opportunities for People withDisabilities. FN:s särskilde rapportör för handikapp-frågor, ett uppdrag som lämnade , har på ett utomordentligt sätt bidragit tillatt handikappfrågorna engagerar det internationellasamfundet i flera olika forum. Det här arbetet får integlömmas bort i krig. Det tar vi med oss när vi berederstöd till humanitära insatser och till uppbyggnadsar-bete.Regeringen har visat att dendelar oro över det faktum att modernakrig skördar alltfler civila offer. Det är ett tragisktfaktum att de sårbaraste människorna är särskilt ut-satta i krig. Regeringen verkar för attdetta synliggörs och leder till handling, såväl i dekrigförande länderna och grupperna som i det inter-nationella samfundet, från tillhjälporganisationer på krigsskådeplatserna.Detta har bland annat lett till särskilda resolutio-ner i säkerhetsrådet om kvinnor och barn i väpnadekonflikter - resolutionerna 2000 och 1460 ijanuari - och till att generalsekreteraren utsett ensärskild representant, , för att ytterligarelyfta fram frågan om barn i väpnade konflikter. ärvi i ett skede då vi ställer krav på den här funktionenoch på att arbetet effektivt ska förstärka skyddet avalla barn och deras rättigheter i krig.Två punkter i regeringens tiopunktsprogram förbarnets rätt i utvecklingssamarbetet är också vägle-dande för vårt arbete när det gäller att skydda ochhjälpa barn med funktionshinder i krig. Det är"Lämna ingen utanför! ", som särskilt avser barn medfunktionshinder, och "Skydda barn i krig! ", vilketinnebär att vi bland annat ska förstärka insatserna föratt skydda barn och hjälpa dem till utveckling ävenunder väpnade konflikter och när de tvingas fly. Vistöder oss på centrala MR-instrument, inklusivebarnkonventionen och dess tilläggsprotokoll i vårtarbete, bland annat i dialogen med de krigförandeparterna.Regeringen verkar för att FN ska ha en central rolli de humanitära insatserna och i återuppbyggnadsar-betet som följer efter kriget i Irak.Det ankommer på mig att verka för att det svenskabilaterala stödet, den europeiska gemenskapens insat-ser och vårt stöd till de olika FN-organ och andra somengageras i arbetet utgår från ett rättighetsperspektivoch de åtaganden som vi gjort vad gäller människormed funktionshinder. Att FN får en central roll i såväldet humanitära arbetet som i återuppbyggnadsarbetetskapar de bästa förutsättningar för att garantera allasrättigheter, inklusive vad gäller personer med funk-tionshinder.På följer vi mycket noga,dag för dag, utvecklingen av och dessföljder. Genom detta arbete försöker vi se vilka insat-ser vi kan göra för att mildra effekterna av kriget ochhur vi på bästa sätt kan använda våra resurser för attstödja krigets offer.Som påpekar behöver de som för-lorat syn, hörsel, möjligheterna att röra sig eller fun-gera psykiskt och socialt få särskilt stöd för att kunnaleva sitt liv på samma villkor som andra. Kan de göradet blir de en tillgång i det viktiga återuppbyggnads-och utvecklingsarbetet.Anf. 56 ():Fru talman! Tack statsrådet för det svar som jaghar fått! Min fråga är föranledd av kriget i . Ty-värr är det inte bara kriget i som ger upphov tilldenna fråga, utan det här är en generell fråga somkommer att spela roll framöver och som har spelatroll tidigare.Det är viktigt, precis som statsrådet framhåller, värnar de mänskliga rättigheterna i krigssituatio-ner och att naturligtvis också funktionshindrade per-soner omfattas. Jag tycker också att det är viktigt attden använder sitt inflytande ochsina möjligheter i internationella organisationer ochinternationella institutioner för att tydligt fokuseraden här gruppen. Det är viktigt att statsrådet använderde egna kanalerna, det vill säga de specifikt svenskakanalerna.Jag ser också väldigt positivt på och välkomnar deinitiativ som den tar inför Kom-missionen för mänskliga rättigheter och det resolu-tionsförslag man lägger fram. Det är viktigt att mandeltar i arbetet, som tog initiativ till, med attta fram en handikappkonvention i Förenta Nationernai analogi med de kvinno- och barnkonventioner somfinns. Jag hoppas att det kommer att leda till ett fram-steg.Jag vill också verkligen varmt välkomna det ar-bete som har gjorts när det gäller standardreglernaoch hur den på olika sätt har stöttBengt arbete. Det är viktigt att man nu gårvidare och ser till att arbetet inte spolieras, utan faktiskt får fram en fungerande efterträdare. Detproblemet är ännu inte löst.Vad händer vid ett krig? Det är människor somdör - barn, unga och gamla. Människor blir skadade.Människor blir lemlästade. Många får leva sitt livmed ett funktionshinder som de inte hade innan.I propagandan innan tror man alltid att krigenkommer att vara kortvariga, att det inte kommer attvara några problem, utan att det kommer att varanärmast kirurgiska åtgärder. Så är det inte. De smartamissilerna missar ofta sina mål. När trupperna gårhärjande fram kommer civilbefolkningen i vägen. Detär också så att bomber inte alltid briserar precis därman hade tänkt sig. Det visar sig cyniskt nog att detbästa sättet att känna sig trygg i en krigssituationnärmast är att vara soldat.Många människor offrar sina liv helt oavsiktligt.En grupp som drabbas hårt i krigssituationer är män-niskor som är funktionshindrade, både de som varfunktionshindrade innan kriget bröt ut och de somblivit funktionshindrade av kriget.Något som jag tycker att regeringen borde stödjaär en kunskapsutbyggnad kring det här. Det är fak-tiskt en ganska famlande kunskap om hur mångacivila som drabbas och hur många som blivit funk-tionshindrade av krig.Världshälsoorganisationen har beräknat att år2000 blev lite drygt 10 000 personer funktionshindra-de av krigssituationer. Av dem var drygt 7 000 mänoch drygt 2 000 kvinnor. Men det här vet man intehelt säkert. Och om man tittar på tillgängliga uppgif-ter visar det sig att det inte finns några säkra uppgifterom hur många civila som dog i . Vi kän-ner till de militära förlustsiffrorna för Vietnamkriget.Vi vet att förlorade 55 000 soldater, att 305 000blev sårade. Vi vet att Saigonarmén förlorade250 000 man. Vi vet att man i FNL på den nordviet-namesiska sidan förlorade nästan en miljon man. Vitror att två miljoner blev sårade.Jag har mer att säga i nästa inlägg.Anf. 57 Statsrådet ():Fru talman! Till att börja med vill jag instämma ide iakttagelser som har gjort när detgäller krigets dubbla ansikte här. När man griper tillvapen utsätter man de människor som har svårast attskydda sig, nämligen de i civilbefolkningen som harolika funktionshinder. Det betyder att just de drabbassärskilt hårt.Den synpunkt som nu var på vägatt framföra visar också att samhället inte har förmågaatt ta reda på hur de är drabbade. Det här tillståndetkommer naturligtvis att fortsätta så länge våra kun-skaper förblir så osäkra som de uppenbart är.Till detta kommer att en av krigets viktigaste ef-fekter är att skapa nya funktionshinder hos männi-skor, att göra fler människor skadade i olika avseen-den så att de blir ännu mer beroende och blir ännumer sköra i sitt deltagande i samhällslivet och när detgäller att över huvud taget leva vidare.Jag vill först understryka en sak i mitt svar innanjag kommenterar de specifika synpunkter som KajNordquist har tagit upp. Det gäller inte bara , menjag tar som ett exempel. De människor som ärfunktionshindrade ska också vara med i återuppbygg-naden. De ska ha rätt att delta i byggandet av sittland, så att det här inte bara gäller hjälp och stöd utanockså rätten att vara en resurs.Jag vet att det är FN som leder återuppbyggnaden.Ett av de starkaste skälen för denna är nämligen attutveckling är någonting annat än tillväxt och attutvecklingen ska gälla alla människor. Om vi skakunna bygga ett nytt fredligt och demokratiskt Irakefter det förfärliga som sker, är det viktigt att detär världssamfundet och världsorganisationerna somleder arbetet och att vi ser till att de värden som vi nutar upp kommer till sin rätt i planeringen.Jag instämmer helt och hållet i och ska göra mitt yttersta för att efter-komma den, så att vi snabbt får en efterträdare tillBengt som, om möjligt, är så gott som likanamnkunnig och skicklig som . Detblir inte lätt, därför att han har spelat en mycket,mycket stor roll i detta, men jag lovar att vi ska för-söka klara det. Det är nämligen viktigt att vi har enstark röst i de här frågorna om vi lyckas baxa dem tillFN. Då kan vi agera direkt och tydligt och se till attåteruppbyggnadsarbetet tar hänsyn till förhållandetatt ett okänt antal människor blir funktionshindradepå grund av kriget och att de människor som tidigareär eller har blivit funktionshindrade också ska få varamed och bygga sitt samhälle. Det är en oerhört viktigmålsättning.Frågan om kunskapsuppbyggnad är naturligtvisoerhört viktig. Inte bara när det gäller utan ocksånär det gäller , , , Etiopienoch så vidare är det viktigt att vi skaffar oss en tydligkunskap. Det bör också kunna ingå i vår biståndspo-litik att se till att det finns resurser för en kunskaps-uppbyggnad som gör att vi till att börja med vet vadsom faktiskt har hänt.I den utvecklingsproposition som vi lägger framtar vi vissa initiativ som jag tror kommer att tillgodo-se krav. Dessa ska jag återkomma tilli mitt nästa inlägg.Anf. 58 ():Fru talman! Ett första steg är bland annat att manpå vid ochkonfliktforskning bedriver ett projekt där man skaförsöka ta reda på, åtminstone genom nyhetsrapporte-ringen, hur många civila offer som krävts under olikakrig. Det kan möjligen föra en bit framåt, men manfokuserar där inte alls på hur många av dem somockså blivit funktionshindrade.Det här är någonting som vi snart kommer att fo-kusera på, för vi har ju ingen aning om hur mångasom blir funktionshindrade av kriget i . Medtanke på den krigsutveckling som har varit är riskenatt det blir fler och fler för som går, förkriget utvecklas ju alltmer till ett vanligt krig, ettvanligt modernt krig.I min interpellation ville jag också peka på att detär viktigt - och det har statsrådet tagit upp - att viutnyttjar de kanaler som finns till förfogande för densvenska regeringen. Det finns inom FN-systemet fleraprogram och flera institutioner som är väldigt viktigai de här sammanhangen. Jag skulle uppskatta livligtom den väldigt tydligt talade omatt det här är en viktig del av det man bör göra. Detfinns matprogram, det finns , det finns organi-sationer för flyktingar, det finns organisationer förjordbruk, det finns organisationer för nästan allt mel-lan himmel och jord. Men i de här sammanhangentenderar det ofta att bli så att man antingen säger attde funktionshindrade ska ha speciella pengar och attdessa pengar inte finns eller så säger man: Ni är jumainstreamade, ni finns med i det vanliga. Men gene-rellt sett har ju inte de stora grupperna så stora pro-blem. På så sätt försvann problemen, tycker man.Det är alltså viktigt att göra en ganska tydlig mar-kering om att inom de satsningar som görs ska manspeciellt fokusera på de funktionshindrade. Det finnsåtminstone två kanaler som jag har skrivit upp. Detfinns säkert fler inom EU. Det finns dels ett kontorför koordinering av humanitärt bistånd. Det finnsockså en speciell grupp där arbetar ihop medandra länder som har en hög profil i de här frågorna,bland annat , och Holland.Norge och är också länder som fokuserar enhel del på de här frågorna.Inom vårt eget land tycker jag att det är viktigt attvi jobbar mycket via våra egna enskilda organisatio-ner, det vill säga ramorganisationer inom Sida somForum Syd, , Utan Gränser, SHIA och såvidare.Det är viktigt att vi markerar gentemot Internatio-nella Röda korset att det här är väldigt viktiga frågor.Det är möjligt att även kan göraakuta insatser.Det finns något som jag också tycker skulle varaviktigt här, och som jag skulle välkomna starkt. Detkommer att bli en konferens i den 16-17juni på temat good humanitarian donorship. Det voreett utmärkt tillfälle för den attmarkera att betydelsen av detta. Det vore också, tyck-er jag, väsentligt att man markerade i världsbanks-sammanhang att det här är något som det bör satsaspå. brukar ju inte delta i den humanitä-ra delen av biståndet. går in sedan, närman ska ägna sig åt återuppbyggnad av . I detsammanhanget tycker jag att det vore bra.Jag instämmer fullständigt i vad statsrådet sägerom att det naturligtvis är FN som ska hålla i återupp-byggnadsarbetet och koordinationen av detsamma.Anf. 59 Statsrådet ():Fru talman! Jag ska fullfölja och konkretisera någ-ra av de uppslagsändar som tar upp närdet gäller att arbeta vidare i den riktning som vi ju äröverens om. När det gäller det här med konfliktforsk-ning och konfliktlösning kommer vi i det förslag somnu förbereds att skriva in just att arbete med att lösakonflikter också är en del av biståndet. Det är alltsåinte bara en del av den utrikespolitik och säkerhets-politik som vi generellt för. I själva biståndsarbetetingår också konfliktlösning. Där får vi möjlighet att,med anledning av det som du nämnde om institutio-nen vid , direkt anknyta bistånds-arbetet till konfliktlösning - och naturligtvis ocksåden underliggande forskningen.När det gäller de multilaterala kanalerna har vinaturligtvis väldigt stora möjligheter att helt enkeltarbeta strategiskt eftersom vi i allmänhet är mycketstora och uppskattade samarbetspartner och bidrags-givare i de organisationerna. Vi kommer också i denframtida biståndspolitiken att ytterligare markeraupplösningen av skillnaden mellan bilaterala ochmultilaterala organ när biståndet blir alltmer efterfrå-gestyrt, det vill säga prioriteras av mottagarländernasjälva.Jag ska specifikt kommentera några av de uppslagsom tar upp. Till att börja med vill jagsäga att i själva målet om att bekämpa fattigdomenoch utrota den extrema fattigdomen ingår naturligtvismed nödvändighet att fokusera på och tydligt fångaupp funktionshinders betydelse. Även om jag natur-ligtvis inte vet detta måste man rent förnuftsmässigtutgå från att många av de 1,2 miljarderna extremtfattiga människor som finns på jorden har någotfunktionshinder. Hur orsak och verkan förhåller sigkan man diskutera, men att det finns ett samband ärnaturligtvis alldeles uppenbart. Eftersom detta är detviktigaste av millenieutvecklingsmålen kan det själv-fallet betyda, med ett tydliggörande av det specifika idetta, att vi kan sätta in kraften på det.Vi har de här kontakterna med ramorganisationer-na - inte minst via , där också handi-kapporganisationerna är företrädda. Det gäller ocksåde andra organisationer som nämnde.Vi har också möjlighet att i organisationer som ICRC,alltså , tydliggöravår hållning eftersom vi även där har en stark ställ-ning och är en stor bidragsgivare. Jag ska delta i kon-ferensen och ska med glädje framförade slutsatser som vi gemensamt dragit av diskussio-nen av kammaren i dag.Till sist vill jag apropå understrykaatt under ledninghar integrerat mer och mer av både den sociala ut-vecklingen och det som vi ibland kallar för det huma-nitära biståndet i arbete. Jag vill därunderstryka att jag inte tror att vi ska dra gränsenalltför hårt mellan vad som är humanitärt bistånd ochutvecklingsbistånd. Att ett litet barn tas om hand ochfår utbildning är både humanitärt nödvändigt ochnödvändigt ur utvecklingens synpunkt. Att se till attmänniskor befinner sig vid god hälsa är naturligtvisen humanitär målsättning men lika mycket också enviktig utvecklingsförutsättning. Detta har Världsban-ken uppmärksammat. Jag kommer tillsammans medde likasinnade länderna, i första hand ,och biståndsministrar men ävenKanadas och , att tydliggöra detta vidVärldsbankens möte i mitten av april.Anf. 60 ():Fru talman! Avslutningsvis vill jag tacka för denhär replikväxlingen.