prot · GH0970 · 2003-03-04 00:00:00 — Det är kan-ske inte så lätt i verkligheten.Fru talman! har det varit en fri rörlighet, passfrihet,mellan de nordiska länderna. Trots det har vi haft stickprovskontroller vidgränserna. Det har fungerat bra. Ärligt talat tror jag inte att det är mångamänniskor som skulle ha något emot att tullen fortsätter med denna stick-provskontroll om avsikten är att t.ex. fånga upp knark eller dem som smugg-lar vapen.Nu försvinner den inre kontrollen. Jag kan förstå detta ur EU:s synpunkt.EU består ju av en del länder i . Om man t.ex. vill smugglaknark mellan och eller mellan och ärdet en bagatell. Man kan bara gå på baksidan av tullstationen. Där har tuIlenalltså inte samma betydelse som i . Till - som är som en litenö -måste man som regel komma via en hamn. Faktum är - det går inte attbortse ifrån -att det är tuIlen som har gjort de största beslagen i Sverigehittills. Jag tror att siffran ligger . Om man reducerar den möjlighe-ten gör man det onödigt svårt för sig.Häromdagen läste jag i Malmötidningarna om en mycket effektiv gräns-styrka nere i . Den hade uppnått mycket goda resultat. Enligt Tullver-ket är man tveksam till om gränsstyrkan kan arbeta med sin nuvarandeform och organisation. Det är också uppenbart att polisen har en ytterst svåruppgift. Det krävs enorma personalresurser för att spåra upp knarket närdet väl har kommit in i landet. Det kostar mycket pengar, och hittintills hareffektiviteten varit alltför liten.Det är också bra att EV skärper de yttre gränskontrollerna gentemot om-världen, men vi vet att en av de största exportörerna av knark till ärett land som är medlem i EV. Därför är det viktigt att vi även har enbra kontroll mellan EV-länderna och en effektivorganisation för att bemötadessa problem.Nu pratas det om nya organisationer. Vi har varit med i sedanHedenhöstiden, höll jag på att säga. Det är en stor organisation som omfat-tar många länder. Varför kan man inte förbättra den?Fru talman! vill jag säga att det i och finns ettsystem som ännu inte finns i . Där har man beslutat att tullen fortfa-rande skall kunna göra stickprov i hela landet - det vill den svenska tullenockså kunna göra. Stickprov görs vid gränskontroller. görs deför syns skull. Tullen kan t.ex. göra en kontroll på en motorväg mellan Parisoch . Den möjligheten har den svenska tullen inte , enligt svenskabestämmelser. Jag tycker att statsrådet borde kontrollera de erfarenhetersom man har fått både i och i , där tullen var somhelst kan göra stickprovskontroller.I dag måste tullen ha en befogad misstanke för att ingripa. Om det visarsig att misstanken inte var skälig kan den enskilde tullaren bli anmäld. Dåkan jag förstå att han eller hon väntar med att ingripa. Man vill intebli prickad i onödan.Anf.24 ():Fru talman! Debatten om framtiden för den restriktiva narkotikapolitikenbestår av två delar.Det handlar om de inre gränsernas roll inom den europeiska unionen vidett svenskt medlemskap. Det handlar om den fria rörligheten för varor,tjänster, kapitaloch personer och andra avlägsnanden av handelshinder.Detta är stora och betydelsefulla händelser i . Jag delar helt justi-tieministerns åsikt att det inte finns någon anledning att gå bakåt. Jag trortvärtom att som medlem i den europeiska unionen skulle kunna bi-dra till att också avlägsna andra handelshinder. Vi är ett frihandelsland ochhar sådana traditioner.Problemet är att vi måste vara extremt tydliga när det gäller att begränsarörligheten för varor som narkotika, för tjänster som den organiserade kri-minaliteten står för och för den organiserade brottslighetens kapital, ochockså när det gäller att begränsa möjligheten för kriminella personer att rörasig fritt över gränserna. Kring dessa frågor finns det naturligtvis en djup med-borgerlig oro.De kunskaper jag har och min tro på förnuftet har lärt mig att ingen män-niska och knappast något land vill ha mer droger och mer kriminalitet i sittnärområde eller inom sina gränser. Det gör att jag tror att justitieministernsslutsats är riktig.Jag tror inte att ett EV-medlemskap kommer att förvärra den svenska nar-kotikasituationen. Tvärtom kan det finnas möjligheter att vi kan förbättraläget.Problemet är som jag ser det ett annat, svårare. Det har att göra med destarka legaliserings- och liberaliseringskrafter som finns ute i flera euro-peiska länder - både de som är medlemmar och de som inte är medlemmari Europeiska unionen. Jag såg att justitieministern hade en första fäktningmed en av de svenska förespråkarna för en liberalisering av narkotikapoliti-ken i . Den kampen förde justitieministernperfekt, men jag tror att vi måste ut och försöka påverka den europeiskaopinionen och europeiska politiker i länderna runt omkring oss på ettmycket mer offensivt och aktivt sätt.De nordiska länder som ansöker om medlemskap i den europeiskaunionen har en mycket restriktiv syn på narkotikapolitiken. I många andraländer är det snarare tvärtom. Det är inte officiellt och det gäller inte FN :skonventioner på narkotikaområdet. Det står inte skrivet, men det rör sig pådjupet. 58 ganska stora städer har i det som kallas Frankfurtdeklaratio-nen enats om att arbeta för en legalisering och en liberalisering av narkotika-politiken.Den 24 februari avslogs i en omröstning i med mycketknapp marginal ett betänkande från en kommit te som föreslog en avkrimi-nalisering av narkotika för eget bruk.Det är allvarliga tendenser. Även om gubevars mest ären diskussionsklubb och makten ligger hos de enskilda länderna är det ändåsaker som vi måste ta oss en allvarlig funderare på. och denorska och finländska socialdemokratiska partiernas ordförande har i ett ge-mensamt brev till de andra socialdemokratiska och socialistiska partierna iEuropa påpekat vilken den svenska hållningen är - ungfär som i justitiemi-nisterns svar. Vi har tagit initiativ till att lyfta fram frågan i detEuropapartisom det socialdemokratiska partiet är medlem i.Vi har alla anledning att använda våra kontakter för att påverka där vihar möjlighet att påverka. Självfallet har regeringen den största tyngden, destörsta möjligheterna och också i detta fall det största ansvaret när det gälleratt vara mycket tydlig.Min diskussionsfråga till justitieministern handlar om på vilket sätt honanser att det är möjligt för regeringen att agera. Är det möjligt vid interna-tionella kontakter? Är det möjligt att hålla fram den svenska restriktiva sy-nen vid besök och anföranden i ? Är det möjligt att fram-hålla den svenska synen vid regeringskontakter med olika länder inom deneuropeiska unionen, som ju sker ? Vore det möjligt för statsmi-nistern eller justitieministern att på regeringsnivå ta ett initiativtillsammansmed de övriga nordiska länderna, t.ex. vid session i dennaplenisal ? Det skulle kunna vara en deklaration eller ett uttalandesom framhåller behovet av en fortsatt restriktiv narkotikapolitik. Kan mantänka sig någon form av seminarium med både vetenskapsmän, forskare ochpolitiker, där den är värd? och andra i det av-seendet goda krafter skulle kunna ställa sig i täten för en motrörelse när detgäller att påverka opinionen i i dessa frågor.Anf.25 Justitieminister ():Fru talman! Först vill jag ge några kommentarer till frå-gor.Stickprovskontroller försvinner i sin nuvarande form vid ett EU-medlem-skap. förde fram som speciellt, eftersom landet ärom än inte en ö så dock en halvö. Vi har litet större möjligheter att kontrol-lera dem som kommer över våra gränser.I mitt svar nämnde jag att man på andra håll har fått högre effektivitetefter det att stickprovskontrollerna har plockats bort. Det land som jag dåinte nämnde men avsåg var just ett land som utgör en ö: . Där harman genom ett helt annat sätt att arbeta lyckats göra större kap än tidigare.Vi ser naturligtvis på hur man gör i olika länder när vi nu arbetar fram våraförslag till kompensatoriska åtgärder.Det som säger om att tullen gör stora beslag är korrekt.Men vi skall komma ihåg att merparten av tullens beslag inte görs på grundav stickprovskontroller utan på grund av kunskaper till följd av internatio-nell samverkan. Vi får utökade möjligheter till samverkan som medlemmari den europeiska unionen.Widar efterlyser extrem tydlighet. Jag tror också att det är vik-tigt. Jag tror inte att det finns någon som svävar i villfarelse om regeringenssyn på narkotikan och våra narkotikapolitiska mål. Jag vill passa på att viddetta tillfälle ge en komplimang direkt till . Ingen kan hel-ler sväva i tvivelsmålom att har precis samma mål somregeringen har. Jag hoppas och tror att skall kunna med-verka till att fler är lika tydliga.Jag inser också att det finns ett problem med den liberaliseringsdebatt -jag vill inte kalla det tendens - som finns. Det är inte en debatt som kanresultera i formella beslut som tvingar oss att ändra vår lagstiftning, men de-batten är farlig. Jag är övertygad om att denna typ av debatt kan påverkaosäkra föräldrar i deras uppfattning om hur de skall ställa sig till barnenseventuella experimenterande med narkotika. Det är den värsta skada somkan ske, därför att de som är bäst på att hindra narkotikamissbruket är desom står barnen närmast, nämligen föräldrarna.Därför måste vi alla agera på olika sätt. Jag kan nämna att jag inte deltari något internationellt sammanhang utan att utnyttja tillfället att diskuteramed mina kolleger. Jag vet också att vi på de flesta håll möts av mycket storrespekt och att fler och fler vänder sig till oss för att få vårt stöd mot de fåländer där liberaliseringstanken har slagit rot.Det finns också skäl att notera att -jag tror att det är iapril - står som värd för en konferens med syfte just att motarbeta liberalise-ringstendenserna. Jag är som moderat mycket stolt över att det är ett mode-rat initiativ.Jag vill inte på något sätt polemisera, eftersom jag känner till uppfattning mycket klart. Jag är också tacksam och glad över attde nordiska socialdemokratiska partiledarna har uppmanat sina systerpar-tier ute i att kämpa mot liberaliseringstendenserna. Det är ju social-demokratiska partier i som har ställt sig positiva i denna diskussion.Vi har alla ett stort ansvar, men socialdemokraterna har den bästa kanalen.Jag önskar att även miljöpartister och vänsterpartister i utnyttjarsina kanaler, eftersom Die Grtine ochkommunisterna är de andra två grup-per i som pläderar för en liberalisering.Vi hjälper till på alla sätt vi kan, och det är också mycket tydligt var vistår. Jag är övertygad om att framgången i beror på att det har råttså stor enighet. Jag vågar påstå att de partier i som har systerpartiermed annan uppfattning har ett extra stort ansvar. Jag är övertygad om attWidar kommer att göra allt som står i hans makt för att vi skallkunna hjälpas åt.Anf. 26 i (m):Fru talman! Jag har också sett uppgifterna från . Där harman skaffat sig ett instrument som gör att man kan göra stickprovskont-roller över hela ön. Den möjligheten är inte påtänkt enligt representan-ter för Tullen. De säger att det är bra om man vid ett EU-medlemskap kanfå den möjlighet som både fransk och brittisk tull har.Statsrådet säger att det inte är stickprovskontrollerna som ger mest effek-tivitet, men om man frågar tullarna på fältet säger de att det är så.Vem som har rätt vet jag inte. Men de påstår i varje fall att det är på detsättet. Jag har litet svårt att förstå varför man tar bort ett instrument somtrots allt tar av den narkotika som beslagtas i . Det är helt up-penbart att mycket kommer att föras in den väg där man har stoppat.Jag har svårt att förstå att rörligheten skulle begränsas. Om jag kommertill antingen via en flygplats, och passerar tullen där, eller via ettfär-jeläge, tar det inte så många minuter. Av alla dem som anländer med ettekipage är det ett par stycken som man plockar ut och tittar på. Men trotsatt man inte tar ut fler har man ändå haft denna stora effekt.Nu vet jag om att vi inte kan behålla det system vi har . Ändå ber jagatt statsrådet tittar på det land - , som statsrådet själv refere-rar till -där man har ökat effektiviteten och ser efter varför man har gjortdet, och att tullen i - när vi förhoppningsvis blir medlemmar i -får exakt de möjligheter som man har , med vilka man tydligen är såframgångsrik både i och Storbritannien.Anf.27 ():Fru talman! Den svenska enigheten är, som justitieministern underströk,en väldig styrka. Självfallet har partierna och naturligtvis också andra folkrö-relseorganisationer ett stor ansvar i sina kontakter, vilket jag också sade.Regeringen kan i det här fallet företräda inte bara en i stort sett enig riks-dag utan också ett enigt folk. De allra flesta svenska medborgare har enmycket negativ inställning till narkotika, och det måste vi använda. Det jagsade om regeringen var inte någon kritik riktad mot Moderata samlingspar-tiet. Regeringen har ett oerhört stort ansvar i kontakten med andra rege-ringar, med EU-organ, osv.Är det något ansvar som faller litet extra på Moderata samlingspartiet ärdet detta. är det stora Europapartiet. Det är nukanske litet mer än övriga partier vid sina drömmars mål vid ett EU-avtal.Detta ger ett extra stort ansvar att inte blunda för de saker som t.ex. StenAndersson i för fram i sin iver att nu äntligen bli medlemmar i dennaeuropeiska union. Man får inte blunda för dessa svårigheter.Själv vill jag säga att jag har oerhört svårt att tänka mig att skulleacceptera en ordning vid sina gränser där det blir lättare att föra in narko-tika. Resultaten av de två kommittéer eller utredningar som pågår kan imina ögon bara bli ett, dvs. någonting som liknar den engelska situationen.Allting annat som ett resultat av utredningarna och kommittéerna skullebli en ordning där man från tull, polis och allmänhet kan känna misstro övermöjligheterna att begränsa införseln. Alla sådana resultat måste avvisas medskärpa. Det finns ingen anledning för oss att göra så.Fru talman! Narkotikasituationen ute i är intimt förknippad meden enormt hög arbetslöshet och en stor fattigdom bara några timmars flyg-resa härifrån. Den är också förknippad med en ganska stor informell ellersvart sektor och arbetsmarknad som finns i många länder, inget land undan-taget.Därmed måste man se frågorna om narkotikan, de höga siffrorna för ar-betslöshet som vi har i många europeiska länder, den svarta marknaden ochden organiserade kriminaliteten som ett stort och allvarligt hot mot självademokratin. Det kommer att undergräva trovärdigheten inte bara hos för-äldrarna - fru justitieminister - utan också hos politiker, engagerade demo-krater och aktiva medborgare i stort. Därför är det oerhört viktigt att rege-ringen är offensivoch mycket tydlig i dessa frågor.Anf. 28 Justitieminister ():Fru talman! Det arbete som regeringen bedriver, och som jag ocksånämnde i mitt svar, syftar just till att vi skall kunna utnyttja de resurser vihar för att förhoppningsvis bli ännu bättre på att komma åt narkotika, ochnaturligtvis även illegala vapen och liknande, på väg till eller i Sverige.Jag vågar påstå att vi har alla förutsättningar att bli bättre, eftersom vi vidett medlemskap i den europeiska unionen får lösgjort stora resurser inomTullen som är engagerade i import- och exporthantering vid våra grän-ser. Det är det som större delen av Tullens resurser används för, och störredelen av importen och exporten går mellan och nuvarande EU-län-der. Vi har här en stor resurs.Regeringen ser med allvar på denna fråga, och det är också därför som viredan i början av 1992 startade arbetet för att finna former för kompensato-riska åtgärder. Jag har på grund av det pågående arbetet ett mycket gotthopp om att finna sådana former.Jag vill ytterligare poängtera att hela regeringen har en gemensam syn idenna fråga och att detta är något som vi i alla sammanhang tar upp till dis-kussion. Jag vågar påstå att jag och litet mer som jag harsuttit som justitieminister också har upplevt att man mer och mer utom -lands -inte bara bland EU-nationerna, utan också på andra håll - lyssnaroch intresserar sig för det sätt på vilket vi arbetar.Det är helt rätt som säger: Vi får inte blunda för proble-met. J ag vågar nog påstå att vi har ögonen vidöppna och försöker utnyttjaalla de vägar som finns för att aldrig skall behöva ge upp målet ettnarkotikafritt samhälle.Anf.29 i (m):Fru talman! Jag vill bara ställa en mycket kort fråga. Statsrådet sade fulltriktigt att många som är anställda inom Tullen kommer att bli överflö-diga vad gäller deras nuvarande arbetsuppgifter. Jag vet en del som t.o.m.är oroade för att de skall bli arbetslösa. sades här någonting att man tackvare detta skulle kunna få bättre resurser för att få tag på det knark som försin illegalt.Jag vet att statsrådet inte kan garantera någonting för framtiden. Men kanjag tolka statsrådet så, att de anställda inom Tullen - som kanske inteutför direkta tulltjänster, men har andra uppgifter på fältet - närderas nuvarande uppgifter blir överflödiga kommer att erhålla en utbildningså att de kan delta i det arbete som gör att vi blir ännu effektivare att be-kämpa det knark och de illegala varor som man försöker föra in i ?Anf. 30 Justitieminister ():Fru talman! Jag är väl medveten om den oro som finns bland personaleninom Tullen. Jag har också full förståelse för detta. Det är helt mänskligt attoroa sig för en osäker framtid. Man vet att förändringar kommer, men manvet inte hur de kommer att se ut.Jag kan naturligtvis inte ge några garantier som de enskilda individernainom den nuvarande tullverksamheten kan ta till sig. Dessutom kan jag förlitet, eftersom Tullen som sådan ligger under . Men detarbete som jag talat om bedriver vi gemensamt.Utgångspunkten för vårt arbete är att med de förändringar som uppkom-mer, och de lösgjorda resurser som vi därmed får, på bästa sätt hitta vägarför att bli ännu bättre på att kontrollera bl.a. narkotikan i . Vad detkommer att innebära för de enskilda individerna förstår säkert i att jag inte kan uttala mig om. Men vi ser möjligheten att an-vända lösgjorda resurser för att lägga extra kraft på annat viktigt arbete.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositionerna1993/94:126 till utbildningsutskottet1993/94:142 till justitieutskottetMotionerna1993/94:K34 och K35 till konstitutionsutskottet6 § BordläggningAnmäldes och bordladesProposition1993/94:151 Rättssäkerhet vid beskattningenFörslag1993/94:TK2 Skrivelse från talmanskonferensen med överlämnande av förslag om författningsändringar och riktlinjer för denstatliga budgetprocessenRedogörelse1993/94:RRS revisorers berättelse över granskningen av Riks-bankens verksamhet § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 3 mars1993/94:104 av () till utrikesministern om den setukesiskafolkgruppen:När återfick sin självständighet 1991 kom gränsen mot Rysslandatt följa den av 1945 dragna gränsen mellan de estniska och ryska sov-jetrepublikerna och inte den mellan och Sovjetryssland i fredsavta-let 1920 överenskomna gränsen.Stalin flyttade hela den estnisk-ryska landgränsen västerut. Eftersom hu-vuddelen av gränsen går i berör gränsändringar två gräns-avsnitt: dels vid i norr, dels vid Petseri i söder. En liknande gränsänd-ring gjordes för övrigt i nordöstra i söder har skapat ett minoritetsproblem öster om grän-sen. Petseriområdets ursprungliga befolkning - setukeserna, som talar enestnisk dialekt och som i stor utsträckning betraktar sig som estniska med-borgare - finner mycket liten förståelse hos ryska myndigheter.Problemen är av många slag. Slående är redan skillnaden i in-ställning tilllokal gränspassage. Vid , där befolkningen på den ryskasidan är beroende av arbeten i och där befolkningen på estnisk sida istor utsträckning är rysk, är lokal gränspassage med enbart enkelt.Vid Petseri är det svårt att komma över gränsen också med giltigt pass. Nyli-gen arresterades en rådgivare till statsminister efter en fullt lagliggränspassage. Först när hennes position uppdagades släpptes hon.Många setukeser betraktar sig som estniska medborgare. Enligt estnisklag får de som före den sovjetiska ockupationen hade estniskt medborgar-skap, liksom deras barn, registrera sig som estniska medborgare. Därigenomfår de också delta i estniska val. Men när det var val i försvåradesgränspassagen ännu mer, och har ryske vice utrikesministern i ett uttalande angripit för att "illegalt ha gett ryska invånareest-niska pass".Positivt är att setukeserna kunnat få i gång skolundervisning på estniska.Lokala myndigheter har inte precis underlättat det, men inte hindrat heller.Samtidigt finns det starka antiestniska stämningar som försvårar för demsom inte döljer sin härkomst, t.ex. att behålla sitt jobb. I vissa fall har mangått till direkt diskriminering, t.ex. genom att kräva mångdubbelt högrehyra, betald i hårdvaluta, av boende med estniskt medborgarskap.Estlands ståndpunkt är att eftersom ockuperades illegalt av Sovjet1940 och eftersom varken eller sagt upp fredsavtalet från1920 så skall gränserna enligt fredsavtalet återställas. formella in-ställning till ockupationen liksom till fredsavtal är visserligen någotoklar, men har bestämt avvisat varje återgång till fredsavtaletsgränser. Självfallet varken vill eller kan driva igenom några änd-ringar ensidigt. En återgång är också osannolik, därför att området numeraförmodligen har rysk majoritet.Situationen kring gränsen vid Petseri är oroväckande. Internationella åt-gärder för att underlätta för de människor som drabbats av ännu en av sta-lins illgärningar skulle vara av stort värde. Såväl som nordvästraRyssland prioriteras i svenskt östsamarbete. vore det värdefullt om Sve-rige visade samma intresse för den setukesiska minoriteten i Petseriområdetsom för den ryska minoriteten i nordöstra anledning av vad som ovan anförts vill jag fråga utrikesministern:1. Avser utrikesministern att i lämpligt sammanhang aktualisera setuke-sernas situation?2. Kan projekt till stöd för setukesernas skolor, kultur e.d. inrymmas i detsvenska östsamarbetet?1993/94:105 av () till kulturministern om kvotflyktingar:Regeringen fattade principbeslut angående asylsökande frånBosnien som innebar att man kunde räkna med att permanent uppehållstill-stånd skulle komma att beviljas för de flesta bosnier som redan kommit tillSverige. Enligt kulturministern skulle beslutet om permanent uppehållstill-stånd också kunna leda till en markant ökning av antalet asylsökande bos-nier. Denna förmodade ökning var en av anledningarna till införandet av vi-seringstvång (). Kriget i hade då på-gått . Som ytterligare skäl för visumtvånget anfördes att motta-gandet av flyktingarna skulle ske i ordnade former samt att de personer sombeviljas här i Iandet verkligen är i behov av skydd.Kulturministern har bl.a. i kommittedirektiv 1992:51 uttryckt farhågor av-seende flyktingars möjligheter till skydd i ett annat land vid införande av vi-seringstvång. Eftersom beslutet om införande av visumtvång för bosnierändå fattades, måste den bedömningen ha gjorts att det i detta fall inte skullepåverka människors möjlighet till skydd. Emellertid är flyende bosniersmöjlighet att söka visum till försvinnande små. I hemlandet är det ipraktiken omöjligt. Deras enda möjlighet är att ta sig ut ur Bosnien-Herce-govina och ansöka om visum från ett annat land. För majoriteten av bos-nierna är detta andra land . Problemet är att inte alltidsläppt in bosnier utan befintligt visum till tredje land. Det svenska viserings-tvånget innebär således ett mycket påtagligt hinder.Detta förhållande var i och för sig lätt att förutse.Beslutet om införande av visumtvång för bosnier åtföljdes av ett löfte frånregeringen om en kraftig höjning av antalet kvotflyktingar. Infriandet avdetta löfte dröjde emellertid. Först kunde fattabeslut om att, utöver en tidigare beslutad kvot på 18OO flyktingar, ytterligare6 000 kvotplatser skulle erbjudas, varav 5 500 skulle gälla flyktingar ochandra personer i behov av skydd från f.d. och 500 från andraområden i världen. Antalet kvotflyktingplatser detta budgetår är med andraord 7 800.