prot · GR0921 · 2003-10-29 00:00:00 — Då föreslår vi bland annat att man ska se till att regeringen gör förändringar i avfallsförordningen så att till exempel insamling av batterier eller annat material som utgör miljöfarligt avfall ska kunna underlättas och påskyndas. skriver visserligen regeringen att det ska man visst titta på och försöka arbeta med. Men vore det inte lite bra om majoriteten i utskottet också tryckte på och såg till att det kom fram snabbt så att batterier som i alltför stor utsträckning går till förbränning eller hamnar på felaktiga vägar kan insamlas och återvinnas? Och sedan vill jag naturligtvis fråga: Varför är det dåligt med en skrotningspremie på gamla tvåtaktsmotorer? Jag kräver inte att vi ska återvinna stenkrossar, men däremot gamla tvåtaktsmotorer. 24 () replik: Om jag börjar med hushållens farliga avfall tycker jag att vi faktiskt skärpte skrivningarna från utskottets sida just för att vi tyckte att propositionen inte var tillräcklig. Förutom batterier lade vi exempelvis till glödlampor. Det är en sådan sak som säkert många av oss, om vi tänker efter, slänger i hushållssoporna, vilket är helt förkastligt. Där pekar vi på att man måste bli bättre. Där är vi eniga, och på det viset har vi ju tillgodosett de motioner som finns i den delen. Därmed blir det också, i enlighet med hur vi brukar arbeta, avslag på motionerna. Sedan har vi skrotningspremien på gamla gräsklippare och vad det mer var du nämnde. Det är naturligtvis en ekonomisk fråga att införa det här. Annars är det ingen som har något emot det, men vi vet ju att det finns problem. Vi har problem med elsidan, där man från affärskedjorna har avsagt sig insamlingen. Så jag undrar om kd har något förslag till finansiering, i så fall, av den här skrotningspremien. Det är möjligt att ni har skrivit det och att jag har missat det. 25 () replik: För att ta den sista delen först så kan man ju ordna det på samma sätt som man har gjort med bilskrotningsfonden, eller vad det heter. Det är ingen statlig kostnad vad jag kan förstå, utan det är sådant som man betalar på försäkringen, eller hur man nu betalar det, i någon form av avgift. Det kan ordnas på det viset. I fråga om den första delen är det ju en lite tråkig utveckling att regeringen alltmer avstår från att följa beslut när det gäller tillkännagivanden och sådant. Då borde man ju åtminstone ha tagit till ett tillkännagivande om att regeringen snabbast möjligt ska återkomma med förslag som ger stöd för hushållen att samla in miljöfarligt avfall i större utsträckning. Det handlar om stöd och hjälp, som jag var inne på i mitt anförande, och om att trycka på regeringen rejält. Vackra skrivningar kan visserligen förändra världen på lite sikt, men här behövs det ganska snabba puckar. Jag tycker att utskottets majoritet var för svag. Den kunde gott ha kostat på sig ett tillkännagivande. 26 () replik: Det är möjligt att du tycker det, men det är ändå så att det är som beslutar och regeringen som föreslår. Regeringen har att följa det beslut som vi faktiskt har fattat. Det inkluderar förutom själva beslutspunkterna naturligtvis också de skrivelser som vi har i samband med varje beslutspunkt. Jag tycker nog att det är fullt tillräckligt som det ser ut . Vi kommer naturligtvis att trycka på i andra sammanhang för att det här verkligen kommer till stånd. 27 () replik: Jag skulle vilja ställa några frågor till angående de styrmedel som man använder för att komma framåt i det här arbetet med både kretsloppstänkande och säkrare miljö. Jag vill först fråga dig angående detta med både varors sammansättning och djupförvaring av kvicksilver. Jag undrar om du tycker att det är lämplig att vi här i föreslår tekniska lösningar som inte står i samklang med den industri som finns. Du pratade om tolv års tid för forskning. Jag som är forskare vet att kan låta som väldigt men är det ofta inte om man inte redan från början har en ganska god idé om hur man ska lösa problemet. Borde det inte vara lämpligare att vi i satte mål, till exempel att man ska ha en säker förvaring av kvicksilver fram till en viss tidpunkt och att industrin, forskare och samhället tillsammans försöker hitta de metoder som ger det bästa resultatet, i stället för att ha en politisk utredning om det hela. Det andra handlar om andra styrmedel. Skulle vara beredd att arbeta mer kraftfullt för att regeringen började med styrmedel som till exempel kretsloppsförsäkringen? Den är ju ett styrmedel som också ger en signal till industrin att ta fram billigaste och enklaste metod. 28 () replik: Jag tycker inte att vi i vare sig propositionen eller betänkandet föreskriver vilka tekniska lösningar man ska ha. säger att inte är särskilt när det gäller forskning. Det vet jag också, eftersom jag också är anställd på ett forskningsföretag. Men jag förutsätter att man har tittat på detta ganska länge , eftersom industrin har varit med i utredningarna och följt arbetet . Om jag inte missminner mig gjorde sin första utredning , och frågan om kvicksilvret har debatterats väldigt . Det finns ett gemensamt beslut om att det ska fasas ut i totalt sett, och förhoppningsvis också fasas ut i hela världen. Det här är ett slutskede, och vi ska nu hitta en definitiv lösning för hur vi ska slutförvara det. 29 () replik: Jag skulle också vilja att svarade på min andra fråga, om kretsloppsförsäkring. Jag vill också komma med en liten kommentar om detta med slutförvaring. Vi fick ganska tydliga signaler från de industrier som besökte oss i utskottet om att det till exempel inte finns någon lämplig teknisk lösning för hur man ska kunna överföra kvicksilver till icke-metalliskt kvicksilver i form av någon form av föreningar. Det kan tyckas lätt att säga: Gör det här! Men vi vet inte om de tekniker som utvecklas för att göra detta faktiskt har större miljöpåverkan än andra sätt att slutförvara detta på. Därför är det olyckligt om man låser sig vid att det ska vara djupförvaring. Det finns kanske andra sätt att förvara det som är säkrare, bättre ur miljösynpunkt och billigare. Det är klart att det alltid går att ändra beslut i den här . Det får man väl göra , när det visar sig att detta inte var ett bra beslut. Framför allt vill jag ha ett svar på frågan om kretsloppsförsäkring. 30 () replik: Det svar som vi har gett på motionen om kretsloppsförsäkringar är inte negativt. Vi tycker däremot att det just nu inte finns några bra förslag. Man har testat det. Då är det, som jag sade innan, viktigt att vi har aktörerna med oss. På till exempel elsidan har handeln nu sagt upp avtalet, och det är svårt för oss konsumenter att lämna tillbaka vår uttjänta TV eller vad det nu kan vara. Det är en fråga som säkert återkommer. Om det ska kallas för försäkring eller om det ska vara något annat system är en annan fråga. Men ska vi leva i kretsloppssystem måste vi ju se till att de varor vi köper också kan lämnas tillbaka på ett vettigt sätt, sett i ett konsumentperspektiv. Jag räknar med att detta är en fråga som återkommer. 31 (): Detta betänkande bygger på en samarbetsproposition mellan Socialdemokraterna, . Det är ett betänkande som bygger på en proposition som har varit efterlängtad av många. Förväntningarna har varit stora, och oron har också varit stor hos vissa berörda intressen. Det har inte minst uppvaktningarna i utskottet påvisat. Det krävs en helhetssyn på produkter och avfall om man ska nå ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp. Det gäller att vi har en avfallshierarki som gör att vi tar hand om restprodukter och avfall på ett miljöriktigt sätt och ser vissa restprodukter som en resurs. Innan vi kommer så långt som till omhändertagande av avfall ska vi ha gjort allt vi kan för att minimera tillkomsten av avfall. Vår ambition är att vi ska sluta kretsloppet. Miljömålspropositionens delmål att mängden avfall inte ska öka kommer troligen inte att nås. Menar vi allvar med tanken på att nå ett kretsloppssamhälle har vi mycket kvar att göra på produkt- och avfallsområdet. Som det är nu har det gjorts och görs stora satsningar på förbränningsanläggningar för att ta hand om avfallet, men då ska vi veta att förbränning är landets i särklass största kända dioxinkälla. Utsläppen i luften anses ha minskat kraftigt , men uppgifterna om hur mycket dioxin som alltjämt finns i rökgaserna är mycket osäkra. Enligt forskning från kan utsläppen vara 3050 gånger större än vad man tror. Om detta tvistar forskare, myndigheter och organisationer, men oavsett vilken position man intar kvarstår faktum: Sopförbränning är en betydande dioxinkälla. Sopförbränningen producerar stora mängder aska som innehåller mycket höga nivåer dioxin. Dioxininnehållet i askan är mer än allt dioxin som släpps ut från alla andra källor i landet sammantaget. Den ackumulerade mängden dioxin på våra svenska soptippar är enorm, och ingen kan ens överblicka konsekvenserna om eller när dioxinet från dessa askor läcker ut i vattendrag eller slutligen hamnar i våra havsvatten. Därför måste det vidtas stora försiktighetsåtgärder vid omhändertagandet av askan. Det gäller, som det står i propositionen, att hitta de rätta ekonomiska styrmedlen för att minimera avfallsförbränningen. Därför har en utredare fått i uppdrag att komma med förslag på hur en skatt på avfall som förbränns lagtekniskt kan utformas. Han ska dessutom bedöma vilken skattenivå som är lämplig med hänsyn till de styreffekter som behöver uppnås. Han ska också bedöma lämpligheten av att införa en sådan skatt, eller om andra ekonomiska styrmedel i stället bör förordas. Resultaten väntar vi oss . Vi har alltför många produkter med alltför lite information om deras miljöpåverkan. Vi behöver göra ett aktivare miljöval och ställa miljökrav när vi köper en produkt. Vi har alla ett ansvar för att förbättra vår miljö. För att vi ska uppnå målet om ett ekologiskt hållbart samhälle krävs det vilja och engagemang, inte enbart från människor som arbetar med miljöfrågor på olika sätt, utan även från alla oss andra. Genom de val vi gör som vardagsmänniskor påverkar vi vår framtid mycket mer än många av oss tror. Därför gäller det att vi gör rätt val när vi konstruerar, tillverkar och säljer eller när vi köper och förbrukar. Vad gör vi sedan, när vi har förbrukat produkten? Även här måste vi ha med miljötanken. Återigen är det helhetssynen som måste gälla i produktvalet och miljöarbetet. Producenter, användare och avfallsaktörer bör komma närmare varandra. Tanken är att varje avfallsslag ska behandlas utifrån sina inneboende egenskaper och användningsmöjligheter. Även avfallet är ju en resurs som kan nyttiggöras på olika sätt. För att vi ska kunna uppnå ett resurssnålt och kretsloppsanpassat samhälle bör vissa förutsättningar gälla. Till exempel gäller det, som jag tidigare nämnde, att producera så lite avfall som möjligt, att köpa produkter som orsakar så lite och så ofarligt avfall som möjligt, att lämna allt miljöfarligt avfall till miljöriktig behandling och att återanvända, återvinna och källsortera för att behandlingen av avfallet ska bli miljöanpassad och resurssnål. Avfallspolitiken är en viktig del av samhället. Således är en hållbar avfallspolitik en viktig del av ett hållbart samhälle. Att följa internationella avtal är också en viktig princip. Men den politik som har förts är föråldrad och ohållbar. Den måste anpassas till dagens krav. I propositionen och betänkandet tar vi ett bra steg i rätt riktning. 32 (): Det moderna samhället producerar mycket stora mängder varor och konsumerar stora mängder varor som i slutändan ger stora mängder avfall. Tanken bakom idén med kretsloppet är ju att avfallet ska tas om hand och föras in i produktionen igen så att man får ett slutet kretslopp och kan slippa släppa ut ämnen från avfallet i de ekologiska systemen eller de naturliga kretslopp som finns i naturen och som utgör grunden för liv, här i och på jorden i stort. Det är en viktig tanke, och jag utgår ifrån att inte har något emot det som idé. Det är lätt att förstå att den här typen av kretslopp som gäller produktion, konsumtion och avfall tillbaka till produktion är en viktig tanke när det gäller möjligheterna att undvika att miljöskulden växer. Vi löser naturligtvis inte problemet med den miljöskuld vi har, men vi kan förhindra en tillväxt i den. Det har, precis som påpekade, hänt mycket positivt när det gäller avfallshanteringen. Sopsorteringen är ett bra exempel. Källsorteringen av sopor är ett naturligt inslag i vardagen i många svenska hushåll , och hanteringen av det sorterade avfallet har förbättrats med en växande andel som går till återvinning eller återanvändning, kompostering eller rötning och en minskande andel som deponeras på soptippar. Det har hänt mycket , men är det att ta nästa steg och utifrån de erfarenheter som vi har förbättra hanteringen ytterligare. En bra avfallshantering förutsätter naturligtvis att alla i samhället deltar. Då måste vi också veta vad vi förväntas göra och förstå varför det ska göras. Det ska vara lätt att förstå vilka sopor som ska hållas isär. Det ska inte vara lång väg till insamlingsstationerna. Sophämtningen ska ske nära hushållen. Det ska finnas tydliga regler tydligare regler än om vad som åligger fastighetsägare, kommuner och producenter så att hanteringen kan ske smidigt och så att man slipper problem som vi ser, till exempel med nedskräpning kring insamlingscontainrar. Alla de här problemen tas upp i regeringens proposition, och det kommer förslag för att komma till rätta med dem på olika sätt, förslag som riktar sig till kommuner och förslag som ger i uppdrag att öka informationen och svara för en vidareutveckling av det här och också att följa upp arbetet. Det sker mycket när det gäller nya material. Därför är det svårt att ha ett regelsystem som är up-to-date. Vi ser till exempel att när det gäller returtagning av dryckesförpackningar, PET-flaskor, så är den lagstiftning vi har, även om den är relativt ny, redan omodern. Det kommer in nya material som inte behandlas riktigt i lagstiftningen. Det föreslås nu i propositionen att man ska göra en ändring och ge ett bemyndigande till regeringen för att se över det här regelsystemet och komma med ett som är up-to-date. Det står ju faktiskt som ett förslag från regeringen att man ska göra detta. Systemet ska till och med utvecklas för att täcka detta med aluminiumburkar och stålburkar, står det på s. 71 i propositionen. När det gäller hanteringen av det insamlade materialet har vi faktiskt i inte någon riktigt bra övergripande styrning av vilka alternativa metoder som ska användas. Det finns punktvisa regler som har införts för att hindra vissa typer av olämplig hantering, till exempel deponi av vissa sopor på soptipp. Men avvägningen där har inte genomförts på ett bra och genomtänkt sätt. Vi ser till exempel hur många kommuner, precis som påpekade, har börjat bygga ut sopförbränningen på grund av det som har hänt vad gäller möjligheten till deponi. Det aktualiserar frågan hur man ska styra sopförbränningen så att den inte växer sig starkare än vad som är motiverat ur miljösynpunkt och ekonomisk synpunkt. Frågan om skatt på sopförbränning kommer att utredas enligt förslag i propositionen. Möjligheterna till kompostering och rötning ska ses över. har fått i uppdrag att arbeta fram just denna övergripande plan för avfallshantering för hela riket, och det ska ske i nära samverkan med alla berörda parter: kommuner, företag och så vidare. Det kommer också att inrättas ett särskilt råd för avfallsfrågor förlagt till . Det här tror jag är viktiga steg i rätt riktning. Det är väl bra att man inte har specificerat hårdare än vad som går utan ett ordentligt förberedande arbete, även om man skulle önska att det redan var gjort. Men i propositionen är det alldeles tydligt angivet att det här kommer att ske. Regeringen kommer att genomföra de här sakerna. Kommunerna ska få ett tydligare ansvar. får också ett tydligt uppdrag att lägga ned stort arbete på att informera om bland annat hänsynsregler och andra regler som gäller. Ansvaret för hanteringen av avfall ska ligga hos den som innehar avfallet. Vad det innebär måste naturligtvis specificeras och göras allmänt känt. Propositionen har tagits fram i samverkan mellan regeringen, och , och det borde, som en helhet med många detaljer, kunna bidra till att vi faktiskt ökar takten när det gäller att minska den pågående miljöskuldstillväxten. står självfallet bakom förslaget, och jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet. 33 Miljöminister (): Den kretsloppsproposition som regeringen presenterar tillsammans med och lägger fast strategier och åtgärder för att främja utvecklingen mot ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp. Arbetet med den här propositionen har skett i nära och konstruktiv dialog med kommuner, producenter, materialbolag, fastighetsägare och entreprenörer. Det är regeringens ambition att den tidigare inriktningen på avfallspolitiken ska fullföljas. I propositionen presenteras alltså inte någon helt ny avfallspolitik. Vad vi gör är att förtydliga och utveckla politikens inriktning och säkerställa ett mer effektivt genomförande. Utgångspunkten är EU:s avfallshierarki. Mängden avfall ska minska, och avfallet ska bli mindre farligt. Avfallet ska i första hand återanvändas, i andra hand materialåtervinnas eller återvinnas genom energiutnyttjande och först i sista hand deponeras. Det gläder mig att det finns ett brett stöd i kammaren för en avfallspolitik baserad på de här utgångspunkterna. Undantaget här har varit och , men jag måste säga att de krav han ställer i fråga om miljönytta, hälsoskydd etcetera kan jag mycket väl skriva under på. Jag tror att skillnaden är att vi från regeringens sida vill driva en aktiv politik för att skapa de förutsättningar som behövs för ett kretsloppssamhälle. Engagemanget hos de olika aktörer som verkar inom avfallsområdet har ökat kraftigt . I den här situationen är det viktigt att trovärdigheten i de system vi bygger upp kan utvecklas och stärkas. Det har varit en ledstjärna för regeringen i arbetet med propositionen. En annan ledstjärna har varit dialog och samverkan. Flera av förslagen i propositionen syftar till att få till stånd en större samverkan mellan de olika aktörerna i avfalls- och återvinningsbranschen. Genom en tydligare ansvarsfördelning mellan aktörerna skapas en förstärkt och trovärdig struktur för framtiden, en struktur som aktörerna aktivt kan bidra till att utveckla. Vi vet alla att utvecklingen inom avfallshanteringen inte i alla delar har gått i önskvärd riktning. Från regeringens sida har vi särskilt identifierat fyra områden där vi anser att det krävs förbättringar om vi ska nå målen i avfallspolitiken. Det gäller konsumentperspektivet, att det måste vara lättare för konsumenten att delta i avfallshanteringen. Det handlar om miljöhänsyn, att den miljömässiga hanteringen av avfallet ska förbättras i enlighet med principerna i avfallshierarkin. Det handlar också om livscykelperspektivet. Vi måste utveckla en politik för varors och produkters påverkan på miljön ur ett livscykelperspektiv. Slutligen handlar det om avfallshanteringens organisation och infrastruktur, att förbättra avfallshanteringen rent organisatoriskt. Just nu arbetar vi intensivt i med att gå vidare med olika förslag inom de här områdena. Det sker till exempel i form av förordningsförändringar, uppdrag till och i statliga utredningar. Låt mig kort nämna några av förslagen i propositionen som vi nu arbetar med att genomföra. Producentansvaret för förpackningar och returpapper blir kvar. Kommunernas och producenternas roller måste dock förtydligas för att konsumenterna lättare ska kunna delta i systemen. För att göra systemen mer användarvänliga har vi för avsikt att utveckla krav på lokalt samråd mellan producenter och kommuner. Vi förbereder också tydliga krav på planering och information till konsumenterna om insamlingssystemen. Ett område där större tydlighet krävs är till exempel frågan om renhållning kring insamlingsstationerna. Vi kommer att skärpa kraven på ökad tillgänglighet till insamlingssystemen, bland annat genom en ökad fastighetsnära insamling. För att genomföra det avser vi bland annat att ge i uppdrag att se över hur krav kan ställas på fastighetsägare att inrätta utrymmen för källsortering. När det gäller tillämpningen av avfallshierarkin föreslår vi en rad åtgärder för att åstadkomma en ökad materialåtervinning och biologisk behandling av avfall. Ett delmål för biologisk behandling av avfall föreslås som går ut på att ska av matavfallet återvinnas genom biologisk behandling. Det här kretsloppstänkandet är alls inte uttryck för någon religion såsom den tillämpas av regeringen. Tvärtom bygger det på mycket noggranna samhällsekonomiska och vetenskapliga analyser av ekonomisk nytta, miljönytta och kostnadseffektivitet, allt detta i ett längre tidsperspektiv perspektivet ett hållbart samhälle. Återvinningen av förpackningar och annat avfall anser vi är en bra verksamhet, och den ska fortsätta i linje med och EU:s avfallspolicy. Det är både miljömässigt och samhällsekonomiskt motiverat att materialåtervinna, enligt en samlad bedömning av forskningsmaterial på området. Över huvud taget är det ett viktigt inslag för ett hållbart att använda material och energi mer effektivt. Låt mig säga något kort om pantsystemet. Vi kanske kan återkomma till det i replikerna. Vi ser det som mycket centralt att ha ett fungerande pantsystem. Vi har i propositionen på flera punkter klargjort hur vi kommer att gå vidare med det, till exempel när det gäller stålburkarna. Nästa steg kommer att bli en hearing med intressenter. Den kommer att äga rum . Vi har också uppdrag till både och när det gäller privatimporten som vi, liksom många andra, ser som ett stort problem. Vi tycker att det är intressant att kunna utveckla ett gemensamt system inom EU och utreder den möjligheten. Vi kan säkert återkomma till detta. Kommunernas ansvar för att samla in det farliga avfallet ska stärkas och klargöras. Vi är helt eniga om betydelsen av att tydligare klargöra vad som gäller för farligt avfall. Vi kommer också att klarlägga hushållens ansvar för att sortera ut det farliga avfallet. Regeringen menar vidare att det behövs mer information till hushållen om vad som egentligen är farligt avfall och hur det ska samlas in. Vår linje, som vi kommer att arbeta efter, är att ställa krav i förordningsform om att allt farligt avfall ska utsorteras. Vi arbetar alltså för att få en heltäckande tillämpning snarare än ett mål för vad vi ska uppnå. Vi tror att det är en bättre väg att gå fram. När det gäller förbränning har fått i uppdrag att utreda hur kraven på avfall som förbränns kan skärpas. En utredning har tillsatts för att lämna förslag på om en skatt på avfall som förbränns bör införas och i så fall hur den ska formuleras. kommer också att få i uppgift att samordna och utveckla regeringens kretsloppsstrategi och återkomma till regeringen med förslag om hur den kan utvecklas. Ett viktigt inslag i kretsloppsstrategin är naturligtvis att analysera miljöpåverkan från material och varor under hela deras livscykel. Här ser vi att avfallspolitiken måste vävas samman med kemikaliepolitiken, produktpolitiken och energipolitiken. Det är också punkter som har poängterats av och . Jag och många med mig har sett att det har funnits brister i genomförandet av avfallspolitiken . I propositionen föreslår vi därför en rad övergripande nya åtgärder, med ambitionen att förbättra genomförandet framöver. Ett råd för avfallsfrågor inrättas vid . Rådet ska bistå myndigheten i genomförandet av avfallspolitiken och bredda samrådet med olika intressenter. Avfallsplaneringen stärks på , regional och nationell nivå. Den viktigaste nyheten är att vi får en nationell avfallsplanering. Utöver dessa huvudprinciper föreslås en rad andra förändringar. En nyhet som jag fäster mycket stor vikt vid, som har diskuterats här i kammaren , är att ett krav om slutförvar av kvicksilver införs. Kvicksilver ska förvaras i djupt bergförvar.