prot · GR0926 · 2003-11-12 00:00:00 — Varför har ni då använt skrivningen om behov föreligger? Vem ska avgöra om detta behov föreligger, och vad innebär ordet ? Vi har insett behoven, och vi talar om att det snabbt ska göras en utredning om hur man ska gå till väga. Frågan är alltså om majoriteten anser att det finns ett sådant här behov och varför man i så fall har använt skrivningen om behov finns. 131 () replik: Jag tycker ju att skrivningen från utskottet är starkare än reservationen med tanke på detta att regeringen återkommer. Regeringen gör en förnyad prövning och återkommer till . En utredning kan ju dra ut betydligt längre än så. Jag tycker att det är en väldigt stark skrivning. Sedan har vi det här med om behov föreligger. Det kan man ju tolka på olika sätt. Jag tolkar det som en fråga om huruvida man ska lägga in det här i den lag som vi nu kommer med eller på något annat sätt ska ta tag i frågan. Det viktiga är ju vad resultatet blir. Men det finns ändå en skillnad mellan ett sparande med hög risk och ett sparande med låg risk, där det är mer begränsade förluster för den enskilde. Frågan är om man ska ställa lika höga krav på näringsidkaren när det handlar om mer begränsade förluster för den enskilde som när det är betydligt högre risker. Det är möjligt att svaret på den frågan blir ja. Det får regeringen ta ställning till i sin prövning, som den ska återkomma till med. Det handlar inte om huruvida behovet att göra något föreligger. Frågan är vad ska vi ska göra och hur. Ska vi lägga in det i lagen eller lösa det på något annat sätt? 132 () replik: är det ju precis det som står i vår reservation. Det finns ett behov. Därför måste vi se till att alla konsumenter har möjligheter. Men vi vet inte riktigt hur det ska komma till stånd, om det ska vara skillnader. Därför ska en utredningen ske. Det är det vi skriver. Det ni lägger in är ju i stället lite vagt. Om behov föreligger ska regeringen komma tillbaka. Självklart kommer vi att nogsamt följa det här. Men det bekymrar mig att majoriteten inte ser behovet av att bemöta konsumenterna, säkra alla konsumenters rätt och klart och tydligt tala om att det här är vägen som ska gås. Alla har rätt att få samma rådgivning och samma möjligheter till bra placeringar vad gäller livförsäkringar. Det är i detta skillnaden ligger. Den vaghet som ligger i att skriva om behov föreligger talar inte för att ni ser behovet, och det bekymrar mig. Det borde vara alla riksdagsledamöters uppfattning att man inser behovet av att alla konsumeter i det ekonomiserade samhälle som vi lever i behöver samma möjligheter till ekonomisk rådgivning. 133 () replik: Jag kan konstatera att när vi behandlade den här frågan i utskottet fanns det en väldigt stor kompromissvilja från de flesta partier. Vi var alla överens om problemet och om att frågan måste lösas. Men valde ändå att lägga fram en reservation trots de starka skrivningar som finns. Det var inte heller så att kompromissade med sina skrivningar, det vill säga att de sade: Okej, vi lyfter bort det här med om behov föreligger. Då kan vi kristdemokrater ställa oss bakom det. förde fram ett förslag om utredning, vilket skiljer sig från det som står i betänkandet, det vill säga förnyad prövning. Jag förstår inte varför man måste låsa fast sig just vid utredning. Det kan mycket väl vara så att frågan är enklare att lösa än så. Man kanske ganska snabbt kan ta ställning till att lyfta in detta i lagen. Då behövs ingen utredning. Hur ska utredningen få ta? Och vad ska utredningen komma fram till? Kanske kommer utredningen fram till att denna fråga inte var så viktig? Nej, jag tycker att utskottsskrivningen är väldigt stark. Jag tror att den påverkar regeringen att återkomma snabbt och göra något åt saken. Att så många partier har ställt sig bakom denna skrivning påverkar betydligt mer än en reservation som föreslår en utredning, som dessutom kommer att ta . 134 () replik: Jag har en kommentar och en fråga till . Först var det detta att pratade om oseriösa företagare. Det är ingen här som vill ha oseriösa företagare. I den meningen är vi verkligen mer än överens. Hon pratade också om uppstickare bland företagen i en aningen nedlåtande ton. Jag hoppas att det inte är ett lackmustest för inställningen till småföretagande rent generellt. Jag vill bara stryka under för att det är småföretagen som senare blir de stora bolag som vi har diskuterat tidigare. De stora bolagen har startat med en idé. De har så klart också varit mindre och till och med riktigt små. Just ur det perspektivet är diskussionen om kostnaden för en arkiveringsplikt, en dokumentationsplikt, rätt central. Den är mycket central och angelägen. Jag vill tala om för att det absolut inte bara är kostnaderna för arkivering som är ett ämne i den här diskussionen. Detta innebär att företagen får slå fast helt nya rutiner. Det blir förstås en tidsåtgång för att arkivera samtalen just när man faktiskt gör det. Det här ska också adderas till de andra krav som vi ställer, och dem är vi överens om, som att kunskapsnivån ska vara hög bland dem som ger råd. Därför vill jag ställa samma fråga som jag ställde till , och inte bara till en företrädare för majoriteten i utskottet utan också till en företrädare för regeringspartiet. Finns det någon diskussion om, någon fundering på, vad kostnaderna för den här arkiveringsplikten kommer att bli för företagen, den kostnad som sedan i slutändan kommer att betalas av konsumenten? Finns det i alla fall en tanke om vilka belopp, vilka nivåer och vilka procentsatser vi talar om? Det skulle vara intressant att få ett svar från . Jag tror att det är intressant för andra än bara oss här. Jag tror att det är ett intresse från konsumenter. 135 () replik: Om jag inte minns fel har uttrycket uppstickare använts även av andra än mig. Jag menar absolut inget negativt med det, tvärtom. Däremot tror jag inte att någon gynnas av oseriösa uppstickare, oseriösa småföretag. Det gäller inte minst seriösa småföretag. Det är ju de som drabbas allra hårdast av oseriösa småföretag. De riskerar att slås ut i konkurrensen av andra, som inte följer gällande regler. Småföretag är bra. De är framtiden för oss, framtiden för att få fler storföretag. Men de måste följa gällande regler. Det finns inga remissinstanser som har pekat på att den här tioåriga preskriptionstiden skulle leda till så allvarliga problem och så höga kostnader. Dessutom förstår jag inte heller vad som menas med att det är mer än arkivering som krävs. Det andra förslag som har förelegat har ju varit att det i så fall ska vara preskriptionstid i stället för tio. Det innebär ju att man ändå måste arkivera vid det tillfälle då man har ett samtal för att spara detta . Vad är då skillnaden mellan att spara och att spara ? Det handlar enbart om förvaringsutrymme. Som jag nämnde tidigare kanske det är något enstaka papper per konsument. Jag tror inte att det blir många hyllmeter ens . Dessutom blir allting mer och mer digitaliserat. Det kanske bara är vissa papper med underskrifter som behöver sparas i pärmarna. Jag förstår inte var de enorma kostnaderna skulle ligga. Dessutom tror jag att det är betydligt viktigare för den enskilde att få igen enorma summor som har förlorats på grund av oaktsamhet än den minimala extrakostnad det i så fall skulle bli för arkivering. Den kan dessutom företagen mycket väl ta av sina vinster. Många företag gör ju enorma vinster. Så jag tror att detta är bra för konsumenten. 136 () replik: Kostnaden för företagen kommer ju att bli som allra störst just för de företag som säger sig värna om: de små, nya, seriösa utmanarna. Det är sådana vi behöver fler av, som konsumenterna behöver fler av för att få ett bredare utbud. Det är för dem kostnaden kommer att bli hög. Att det inte finns mer tydliga svar, mer preciserade svar, i det arbete som har legat till grund för lagförslaget är en brist. Det är en brist att vi inte har ett svar att komma med. Därför undrar jag om är nöjd med den här tingens ordning, att vi antar en lagstiftning som handlar om konsumenternas intresse men inte har en aning om vad det kommer att kosta för de enskilda konsumenterna. Vi har inte ett hum om vilka volymer eller belopp det blir. Frågan är alltså: Är nöjd med den tingens ordning? 137 () replik: Den enda kostnad jag skulle kunna se är i så fall om man måste hyra extra utrymmen för att förvara sina pärmar. Jag tror inte att det kommer att röra sig om så enorma mängder papper, speciellt inte för de här småföretagen. De kan inte rimligen hinna med lika många kundkontakter som storföretagen. Det rör sig alltså om mindre material att förvara. Jag tror att det kan handla om att man kanske får sätta upp någon extra hylla för att förvara några extra pärmar. Jag tror inte att det kommer att bli någon stor kostnad för småföretagen. Dessutom är det så att remissinstanserna inte påtalar detta problem. Det tycker inte att det kommer att bli någon extra kostnad. , som ju finns till just för att se till att konkurrensen fungerar och att de små inte slås ut, har inte heller sagt att detta skulle innebära något problem. Jag tror alltså att man kan säga att frågan inte är av den arten att man skulle stoppa förslaget på grund av det här. Tvärtom är konsumenternas intresse betydligt starkare. Det kan röra sig om en ekonomiska katastrof för någon som har fått felaktig rådgivning. Tänk om det är det tredje året som denna kollaps inträffar och preskriptionstiden, som föreslås, skulle vara ! Det innebär betydligt större problem för konsumenten med en kortare preskriptionstid än vad det innebär för näringsidkaren att kanske behöva sätta upp en extra hylla att förvara pärmar i. 138 (): Det här handlar om skärpta regler vid finansiell rådgivning till konsumenter. Den här frågan har inte blivit aktuell helt apropå. Jag tycker att betänkandet är bra. Jag hade önskat att det kom tidigare, inte minst mot bakgrund av hur historien ser ut. Anledning till att förslaget om det förstärkta konsumentskyddet kommer är ju hur placeringen av pengar i aktier, obligationer och fonder har gått till . Vi vet alla hur framför allt kvällspressen har haft huvudrubriker som: Så tjänar du pengar, satsa på dessa aktier och så vidare. Sedan står det med finstil längre ned att det kanske finns en liten risk också, men det är väldigt sällan. Detta har gett den effekten att många, som kanske inte sätter sig in frågan ordentlig, tror att detta är snabbtjänade pengar och därför gör detta. I vissa fall får de också väldigt dålig finansiell rådgivning av sina banker. De tjänar ju också på att kunna sälja fler aktier och andelar i fonder. En av de största orsakerna till att bankernas ekonomi går bättre nu vinsterna ökar i bankerna är ju just att de tjänar pengar på att sälja aktier. Därför är det stärkta konsumentskyddet så otroligt viktigt. Det finns några viktiga punkter här. Den personal som ger rådgivningen ska ha tillräcklig kompetens. Det kan tyckas vara en självklarhet, men uppenbarligen är det inte så. Det är jättebra att vi tar fasta på detta. Näringsidkaren ska dokumentera vad som har förekommit vid rådgivningstillfället. Det är oerhört viktigt. Det har funnits stora brister när det gäller just dokumentationen i de fall som har varit uppe de senaste fyra fem åren där enskilda personer har förlorat mycket pengar och försökt stämma sin finansiella rådgivare men inte lyckats. En av orsakerna har just varit att det inte går att hitta dokumentationen. Ord står mot ord, och tyvärr är den enskilda personen oftast i underläge gentemot de större bankerna. Det är också viktigt att ta till vara konsumenternas intressen. Slutligen är rådgivarna skyldiga att avråda konsumenterna från att vidta åtgärder som inte kan anses vara lämpliga för dem. Dessutom ska man också kunna ersätta skadan om näringsidkaren genom finansiell rådgivning uppsåtligen eller genom oaktsamhet orsakat konsumenten ren förmögenhetsskada. Det är oerhört viktiga punkter i det här förslaget. Jag vill yrka bifall till reservation nr 5 och eventuellt till nr 6 också gällande varning. Jag tror att det är väldigt bra att ha en tydlig och bra lagtext, som flera talare tidigare också har talat om. Med tanke på att man går så snabbt på de enskilda näringsidkarna tror jag att det är väldigt bra att man i första hand har en varning i första instans, därför yrkar jag bifall till den reservationen. Den fråga som jag slutligen skulle vilja beröra gäller detta med inriktningen av EU-arbetet som har skrivit en reservation om. Jag vill med bestämdhet avråda resten av kammaren från att rösta för den reservationen. Vad innebär den i praktiken? Det kan ju låta som om detta är jätteviktigt. Det står i reservationen att vi ska ha möjligheten att fullt ut utnyttja den inre marknaden men att det skulle försvåras. På vilket sätt försvårar det för konsumenterna att det finns ett bättre konsumentskydd i svensk lagtext än det finns i lagtext? Det finns inte något sådant argument. Det är bara ytterligare ett steg för att konsumentskyddet ska bli bättre. Det är oerhört viktigt att varje land i EU är medvetet om att det finns en minimiregel men att enskilda medlemsstater kan gå längre och införa strängare bestämmelser. Jag tror att det är väldigt viktigt att det finns en sådan möjlighet för . Det betyder inte att inte ska jobba inom EU för att stärka minimireglerna när det gäller konsumentskyddet. Jag välkomnar att uppmärksammar detta. Jag hoppas också att nu jobbar med det nya konsumentdirektivet som kommer från . Vid en första anblick kan man se att det finns oerhört stora brister och skillnader när det gäller vad man anser vara konsumentskydd. Jag anser att i första hand ser till näringsidkarnas intressen och inte till den enskilde konsumentens intressen. Därför tror jag att det är väldigt olyckligt om riksdag skulle mota in regeringen i hörnet och säga att vi ska ha totalharmonisering på just detta område. Jag tror att det är fel väg att gå för att utöva ett starkt inflytande i EU så länge vi är medlemmar där. 139 () replik: går till storms mot förslaget att ska arbeta aktivare för en fullt ut gemensam lagstiftning på detta område inom det europeiska samarbetet. Som exempel tar han lagstiftning i förhållande till . Men problemet är ju att så länge det inte finns någon gemensam EU-lagstiftning finns det inte heller några möjligheter för konsumenten att känna trygghet och veta vilket skydd man har när man utnyttjar rådgivning från finansiella rådgivare i andra EU-länder. Där vill vi peka på att det är bättre med minimiregler än med inga regler alls på EU-nivå. Jag tycker att det är mycket viktigt att se det positiva i att EU har fått konsumentpolitiken som ett eget område och också blivit mycket tydligare i sina ambitioner på detta område. Så länge man har minimiregler i stället för gemensamma regler har man ju det problemet att olika länders lagstiftning kan ge ett likvärdigt skydd, men själva det faktum att reglerna ser olika ut i olika länder skapar en osäkerhet och en otrygghet för den enskilde konsumenten. Vi har haft en folkomröstning som bekant. En av de frågor som var mest på tapeten var frågan om vilka effekter en gemensam valuta får för konsumentens möjligheter att utnyttja varor och tjänster i andra länder. Faktum är ju att just när det gäller sådant som försäkringstjänster och finansiella tjänster ser man att konsumenter i olika EU-länder i allt större utsträckning vänder sig till företag i något annat EU-land. Jag tycker att det är positivt därför att det ökar konkurrensen och den enskilde konsumentens valmöjligheter. Men då måste vi också kunna föra en ordentlig diskussion om vilket regelverk som ska gälla på detta område. 140 () replik: Jag har aldrig sagt att ska vara mindre aktivt inom dessa områden. Det jag vänder mig mot är reservation där man säger att det ska vara en totalharmonisering och att ska verka för detta inom EU. Det är det som jag vänder mig mot. Jag är fullt medveten om att det kan vara bättre med en gemensam minimilagstiftning här. Både jag och vet förmodligen att det finns sparandedirektiv och gemensamma regler. Hela EU bygger på att kapitalet ska ha fri rörlighet. Det kan ju också betyda att för att motverka effekterna av kapitalets fria rörlighet och för att stärka konsumentskyddet kan det behövas en gemensam minimilagstiftning. Men jag vänder mig mot att det skulle vara bättre från konsumentsynpunkt med en totalharmonisering. Det skulle i praktiken innebära att måste dra ned på konsumentskyddet. Alla de framgångar vi har haft i med att införa ett bättre konsumentskydd måste vi kanske då dra tillbaka till förmån för en EU-harmonisering. Jag är inte beredd att ställa upp på det, och jag tror inte att svenska konsumenter är beredda att ställa upp på det heller. Sedan är det också intressant att diskutera varför det bara ska vara inriktat på EU-frågor. Finansiell rådgivning förekommer ju också i länder utanför EU. Vi kanske ska ha ett större samarbete med sådana länder också för att få ett bättre konsumentskydd, men jag tror att det är en övermäktig uppgift för oss att reda ut det. Det får man nog titta på i ett större sammanhang längre fram. Men vi ska absolut inte ha någon totalharmonisering. 141 () replik: Om noggrannare hade läst vår motion innan han hade gått till så våldsamt angrepp mot den hade han sett att vi skriver att den konsumenträttsliga lagstiftningen i betydligt större utsträckning än bör totalharmoniseras på en hög och gemensam nivå. Det handlar om att uttala en viljeinriktning från sida. Vi tycker att det önskvärda är att länder kan samla sig till en gemensam konsumenträttslig lagstiftning. Självklart förutsätter det att den konsumenträttsliga lagstiftningen ligger på en hög nivå så att den ger konsumenten ett tillfredsställande skydd. Det är självklart så. Det vet och alla andra som har följt EU-arbetet och över huvud taget deltagit i förhandlingsprocesser. Man går in med en uttalad viljeinriktning. Sedan får man se utifrån förhandlingsarbetet om man kan nå fram eller får nöja sig med att komma några steg på vägen. Jag tycker att det är viktigt att vi från svensk sida uttalar en viljeinriktning om vad vi tycker är det önskvärda slutresultatet. har varit ett föregångsland med att införa offensiva konsumenträttsliga lagar. Vi märker hur andra länder hinner i kapp oss. Det är naturligtvis något positivt att det nu finns en samsyn om att konsumentpolitik är viktigt för hela EU och att konsumenträtten stärks på det ena området efter det andra. Då tycker jag att det är viktigt att för en ordentlig diskussion om vad vi tycker är det önskvärda slutresultatet av en sådan process på EU-nivå. 142 () replik: Men riksdag har ju redan uttalat en stark viljeinriktning om vilken politik ska föra i EU när det gäller konsumentfrågor. Den inriktningen går ut på att vi från fall till fall ska avgöra vilken linje vi ska ha och att huvudalternativet ska vara minimilagstiftning, om jag nu minns rätt om vad beslutade . Det är det vi ska gå på. Men det är inte det som finns i reservationen. Jag har läst reservationen från mycket väl. Där står det att man borde följa vad som anförs i reservationen om harmonisering. Vad som anförs i reservationen om harmonisering är just meningen: Den konsumenträttsliga lagstiftningen bör därför totalharmoniseras på en hög och gemensam nivå inom hela EU i betydligt större utsträckning. I betydligt större utsträckning, sägs det. Men det här ärendet handlar bara om en fråga, nämligen harmonisering av nationell lagstiftning om finansiell rådgivning till konsumenterna. Det handlar inte om hela konsumentpolitiken. Det handlar om just denna fråga, och i just denna fråga är inte en totalharmonisering inom EU det bästa konsumentskyddet för svenska konsumenter. Det är det som jag för fram här. Jag tror inte att vi ska ha viljeinriktningen att sänka det konsumentskydd som vi beslutar om i för att skydda konsumenterna mot mindre seriös finansiell rådgivning som kan skada deras intresse vid finansiell placering och sparande. 143 () replik: Den här lagen ger de människor som har kunskap, medvetenhet och pengar ett skydd när de tar speciella livförsäkringar. Men de som inte har samma medvetenhet, kunskap och lika mycket pengar får inte den ekonomiska rådgivningen och det skyddet som konsumenter. Jag tycker att det här är absurt. Om man skulle vara riktigt fräck skulle man kunna säga att det borde vara tvärtom. Men det säger inte . Vi säger i stället att det borde vara både och. Både de som har kunskapen och de som inte har kunskapen, de som har pengar och de som inte har lika mycket pengar ska oavsett vilken typ av livförsäkringar de tecknar få ett skydd som konsumenter. Jag tycker att det är absurt när jag gång efter annan har ställt frågan här och får till svar att man ska pröva detta om behov föreligger. Vi kristdemokrater vill att alla ska ha samma skydd. Ställer också upp på att det bara är de som har speciellt avancerade livförsäkringar som ska få det konsumentskydd som detta föranleder? 144 () replik: Nej, , i sak har du fullständigt rätt i den här frågan. Jag tycker att det du har anfört i debatten, nu för fjärde gången tror jag att det är, i sak är helt riktigt. Men jag har också förstått att man har haft en stor diskussion i utskottet om just den här frågan. Jag sitter inte själv i utskottet utan är bara ersättare. Där har diskussionen handlat om på vilket sätt vi snabbast ska nå fram till just de mål som du målar upp i den sakbeskrivning du har redogjort för här. Majoriteten har kommit fram till att det är bättre att skriva som man har gjort. Det finns naturligtvis en skyldighet, inte minst för mig och som samarbetsparti med regeringen, att lyfta upp de här frågorna tydligare och påminna så att det verkligen blir en förändring i en sak som vi faktiskt är överens om och just i den anda som du själv vill, . Jag tror att vi är överens och kan sätta punkt för den debatten. Vi kommer inte mycket längre . Jag har inga ambitioner att uppmana min riksdagsgrupp att rösta för just denna reservation utan är nöjd med hur det står beskrivet i betänkandet. Vi får förhoppningsvis anledning att återkomma till denna fråga längre fram. 145 () replik: För mig är upprepning all kunskaps moder. Jag har velat betona den här frågan eftersom den är viktig. Jag tycker att det är viktigt i hela konsumentpolitiken att alla konsumenter hanteras med den respekt som de behöver, oavsett vad de har för förutsättningar och möjligheter. Jag tycker att det är tryggt att kommer att se till att det händer någonting. För mig är inte en utredning en långvarig process. En utredning kan vara väldigt snabb. Den kan gå . I valet mellan om man ska utreda hur man ska gå till väga eller om man ska utreda om det finns behov tyckte jag att det var starkare att utreda hur man går till väga och ha tydligheten klar. Vi är överens om målet i den här frågan. Jag ska med spänning se hur snabbt det kan gå när vi alla är så överens om att ta ett ordentligt tag. Jag har också i mitt anförande angivit en väg, nämligen att man gör det omgående ihop med den utredning som redan nu är tillsatt. Jag hoppas att vi kommer till skott med att få det här uppmärksammat. vill jag naturligtvis i kammaren också beklaga att inte regeringen själv uppmärksammar att det finns ett behov för alla människor att få det här skyddet och stödet. 146 () replik: Jag har kanske inte riktigt lika god erfarenhet som av utredningar. Jag har tyvärr kunnat konstatera att utredningar i regeringen har en förmåga att ta betydligt än vad ens den socialdemokratiska riksdagsgruppen har velat från början. Det kanske är där skiljelinjen ligger. Tyvärr tror jag inte att en utredning skulle vara bästa sättet. Det kan förhoppningsvis gå på snabbare sätt. Men har verkligen lyckats i den här debatten. Det finns nu på pränt att jag och kommer att ta upp det här om att snabba på i de kommande förhandlingarna med Socialdemokraterna. Du har lyckats. Föredrogs lagutskottets betänkande 2003/04:LU3 Lag om finansiell rådgivning till konsumenter (prop. 2002/03:133). Överläggningen var härmed avslutad.