prot · GQ09102 · 2003-05-13 00:00:00 — När det gäller den biståndsrelaterade verk-samheten har vi mycket goda erfarenheter av justsamarbetet med IOM.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 2002/03:283 omanhöriginvandringAnf. 56 Statsrådet ():Herr talman! har frågat migom jag avser att vidta åtgärder för att inte ytterligareförsena genomförandet av de förslag som lagt fram i sitt delbetänkande Vår anhö-riginvandring (SOU 2002:13)I ett frågesvar till (2002/03:497) gjorde jag den bedömningen att re-geringen inte separat borde ta ställning till förslag om anhöriginvandring eftersomdet var samma slags frågor som diskuterades i för-handlingarna om ett rådsdirektiv om familjeåterföre-ning. Enighet föreligger nu mellan medlemsstaternaom innehållet i ett sådant direktiv. Det formella be-slutet väntas bli fattat . Regeringen kommerdärefter att låta utreda hur direktivet ska genomföras iSverige och efter remissbehandling av utredningensförslag lämna en proposition till . Beslutetska vara genomfört från det att direktivethar offentliggjorts i Europeiska unionens officiellatidning.Anne-Marie anser att det bör vara enkeltatt med utgångspunkt från utred-ning beakta också rådsdirektivet i en proposition ochannars komplettera vid senare tillfälle om direktivetskulle skapa ett sådant behov. Till detta vill jag fram-hålla kravet att varje lagförslag som regeringen läm-nar till ska vara erforderligt berett. Denovan beskrivna ordningen är avsedd att uppfylla dettaberedningskrav. Jag avser inte att föreslå regeringenatt som en utredning görs av hur rådsdirek-tivet ska genomföras lägga fram en proposition isamma frågor där man preliminärt tar ställning tilldetta genomförande. Inte heller anser jag det motive-rat att lägga fram ett förslag enbart grundat på bered-ningen av förslag för att kort tiddärefter återkomma i en ny proposition till sammafrågor. Utöver den upprepade behandlingen av frå-gorna skulle under beredningen av en pro-position utifrån förslag få del avutredningen om rådsdirektivets genomförande ochkanske också remissinstansernas synpunkter på detta.Det ska vara synnerligen brådskande lagstiftningsbe-hov som ska motivera ett sådant förfarande och jagkan inte finna tillräckliga skäl för det i detta fall.I den mån något förslag av Anhörigkommitténutan problem kan behandlas separat i annat, tidigaresammanhang är jag emellertid öppen för att ta tillvara en sådan möjlighet.Avslutningsvis vill jag påminna om bakgrundentill de begränsningar som i december 1996beslutade om när det gällde möjligheterna att invand-ra för nära anhöriga utanför kärnfamiljen. Det skeddeför att strukturellt hålla utgifterna inom utgiftsområde8 inom de ekonomiska ramar som uppställt.Under senare tid har kostnaderna åter vuxit kraftigt pådetta utgiftsområde och tvingat fram storatilläggsanslag. Jag har tagit initiativ till en rad åtgär-der för att effektivisera migrationspolitiken. statistik och bedömningar tyder på attåtgärderna nu börjar få god effekt. Antalet nya asyl-sökande minskar som de ökade personalre-surserna hos skapar förutsättningarför att minska handläggningstiderna. Detta blir merhumant för alla sökande, tillgodoser bättre dem somhar skyddsbehov och minskar kostnaderna.Anf. 57 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret, menjag kan inte påstå att jag är nöjd. Tvärtom blev jagbåde arg och besviken när jag läste det i går kväll.Jag tänkte på de människor som har hört av sig tillmig och vill att deras anhöriga ska kunna komma hit- antingen för att stanna eller bara för att hälsa på,kanske . Ska de behöva väntai innan de ska få träffa sina näraoch kära? Ska min goda vän, en kvinna som har variti i tillsammans med sin manoch barn, och har en gammal pappa kvar i ett flyk-tingläger i aldrig få se sin pappa igen? Fa-miljen kommer ursprungligen från Afghanistan.Kvinnan har försökt och försökt att få hit sin pappa.Hon har funnit sig väl till rätta i i övrigt. Honhar haft arbete och håller på med utbildning inomsjukvården. Men tanken på pappan och hans situationsom förvärrades i samband med kriget i Afghanistangjorde att hon inte tänkte på annat. Hon mår dåligt.Men senast jag träffade henne berättade hon att detsnart skulle lösa sig, för skulle lagen för-ändras. Det hade hon läst i en röd bok - den frånAnhörigkommittén.Fram till 1997 hade hennes pappa kunnat kommahit, men då var det inte aktuellt. Då fanns det möjlig-het för en ensam förälder som inte hade någon annankvar i hemlandet att komma hit - den så kallade sistalänken. Varför kan inte statsrådet medverka till atthon får hit sin pappa innan det är för sent? Varför kanman inte ta tillbaka den regeln?Herr talman! Jag tänker på de barn i det här landetsom inte har möjlighet att träffa sina far- eller mor-föräldrar. De finns kvar i barnets hemland och får intemöjlighet att ens för komma och hälsapå sina barnbarn på grund av att det är krångligt och imånga fall omöjligt att skaffa visum för att kommatill . Jag har ett barnbarn som jag tyvärr inteträffar så ofta som jag skulle vilja, men jag har ändåmöjlighet att följa hans utveckling. Statsrådet berätta-de i en debatt för en månad sedan att han har fembarnbarn.Det borde vara en mänsklig rättighet att få träffasina barn och barnbarn även om de bor i ett annatland och även om det bara är för ett kortare besök.Ska dessa familjer få vänta ytterligare för attregeringen ska utreda och utreda?Herr talman! Det är beklagligt att förändringarna,både de som gäller visum och permanent uppehålls-tillstånd för gamla föräldrar som är ensamma kvar ihemlandet, inte kommer att träda i kraft den 1 julisom det var tänkt enligt utredningen, som presentera-des sedan.Det är i allra högsta grad också en fråga för attunderlätta integrationen. Oron för gamla föräldrarförsämrar i många fall möjligheten för invandrare attsnabbt komma till rätta i det nya landet. När man intekan släppa tanken på hur gamla mamma eller pappamår och har det så har man svårare att koncentrera sigpå att lära sig svenska och helhjärtat satsa på en till-varo i sitt nya hemland. Möjligheten att få hit sinaföräldrar eller att få besök även för avsina nära och kära skulle underlätta och snabba uppintegrationsprocessen. Att kunna få ha sina syskonoch föräldrar med vid familjhögtider och görhela tillvaron lättare.Socialdemokraterna och regeringen pratar ochpratar om att förbättra integrationen. Ska möjlighettill anhöriginvandring fortsatt bara vara vackert tal,eller tänker statsrådet medverka till att det också blirpraktisk verklighet?Anf. 58 Statsrådet ():Herr talman! Jag är mycket bedrövad över att hagjort upprörd.För det första måste jag understryka att det inte ärav grymhet som jag har avlåtit detta svar. Men omdenna upprördhet ändå har blivit resultatet av mittsvar så beklagar jag det mycket. Mitt sätt att arbetamed detta förestavas åtminstone av god vilja, omockså icke av en framgång så långt att den kan mötaett erkännande ifrån ska försöka redogöra lite för hur jag har reso-nerat om det här. Till att börja med har jag inga somhelst problem att föreställa mig vilket lidande detinnebär att vara flykting eftersom jag i min familj harhaft flyktingar. Att detta flyktingskap leder till att enfamilj slits sönder är ohyggligt. Det finns 18 miljonermänniskor i världen som har varit tvungna att lämnasitt land därför att de är förföljda. Det finns 30 miljo-ner till som är tvungna att lämna sina bostäder ochsom inte ens kan komma ur sitt land. Det är ohyggligtatt tänka sig vad de människorna tvingas uppleva.Många av dem lever, precis som nu påpekar, i flyktingläger.Jag har nog tänkt mig att som jagarbetar med det här försöka spänna våra krafter tilldet yttersta för att underlätta de här människornasvillkor så mycket som möjligt. Jag vill också i så storutsträckning som möjligt göra det genom att de somhar kommit till vårt land ska leva under drägligaförhållanden. Jag är fullt på det klara med vilka väl-diga brister detta alltid kommer att ha därför att ut-gångspunkten är en tragedi.Det är tre saker som jag vill åstadkomma. Det för-sta är att vi ska ha ett bättre förhållande för barnen tillflyktingar. Det andra är att vi ska få ett mer rättssä-kert system för att pröva dessa ärenden. Det tredje äratt vi ska försöka lösa det här med familjåterförening.Det är de tre saker som jag skulle vilja göra.Det kräver vissa ting. sägeratt regeringen utreder och utreder. Det är en lite tvär-brant sammanfattning av det sätt på vilket en rättsstatstiftar sina lagar. På den punkten känner jag ingenförhandlingsmarginal. Jag tänker nog sega mig fastvid att också behandla den lagstiftande församlingenriksdagen lite bättre än att komma sättande med ettförslag medan ett annat är på kommande, vilket fak-tiskt var innebörden av mitt svar.Jag har av fått återupprepade deklara-tioner om stöd för det sätt på vilket vi arbetar medsamordning inom den europeiska unionen. Jag hop-pas att det stödet ska fortsätta. I detta ingår just att vihar arbetat på att få fram ett anständigt direktiv omfamiljeåterförening där vi har slagits för just princi-pen när det gäller hela att flyktingfamiljer inteska splittras. En familj som har en flykting i sig - deallra mest nära och kära - ska också betraktas somflyktingar. Det har inte varit självklart för många avvåra samarbetsländer.Att riva ut den här frågan när det här pågår skavägas mot det förhållandet att vi kan få anständigarevillkor för flyktingfamiljerna i en union med 500miljoner människor, även om det leder till att detlidande som människor har åsamkats kommer attförlängas. Det tycker jag också är ett värdigt mål. Jaghoppas att vi är överens om att gemensamt arbeta föratt nå det målet.Anf. 59 ():Herr talman! Jag håller med om att många männi-skor på flykt lider. Men de människor jag pratar omnu finns i . De kanske är svenska medborgare.De bör ha samma möjligheter och förutsättningar somandra svenska medborgare att få träffa sin barn ochbarnbarn, sina nära och kära. Jag vet att vi inte kan tahand om alla människor som kommer hit, men vimåste göra vårt yttersta för dem som finns här nu.Man tillsatte en parlamentarisk utredning där istort sett alla partier var överens. Den var färdig förett år sedan. Då kunde man ha börjat jobba med detta.Att man inte kan komma sättandes till riksdagenmed förslag i all hast är egentligen en annan sak, mendet förekommer . Vi har haft ett färskt exem-pel i dagarna.Jag tycker att det är oacceptabelt att man tillsätteren utredning, och när den är klar lägger man den ibyrålådan. Det inger falska förhoppning, precis somjag sade i början. Så var det för min goda vän. Dethåller inte att bara skylla på att vi måste vänta på EU.Det är miniminormer som det är fråga om. I ett PMfrån , ävenom inte hela förslaget var klart då, står det att direk-tivförslaget inte torde innebära ökade kostnader förSveriges del eftersom huvudsakligen tilläm-par generösare regler än förslaget. Då borde man vällätt kunna plocka in det som finns med i utredning. Det handlar inte om att vi skaha grundnormen, utan om mer övergripande normer.Eller är det så att regeringen ändrat åsikt och intevill ställa upp på förslag efter-som man nu tänker begrava det ytterligare? är detju en ny utredning på gång. Först har man en parla-mentarisk anhörigutredning som blir färdig med sittförslag, sedan gör man ingenting. Man väcker enmassa förväntningar hos en mängd människor. Sedansäger man att man ska utreda igen. Det står att det skavara färdigt inom högst . Då har de här männi-skorna fått vänta . Det skulle ha kunnat tagit ettår. En proposition skulle ha kunnat vara färdig . Ettförslag skulle ha kunnat var färdigt i dag.Alla dessa människor i vårt land skulle kunna måbra och integreras på ett bra sätt. Det finns mångasom är oroliga för sina ensamma föräldrar. Mångaskulle vilja ha en visumansökan beviljad för att andranära och kära ska kunna komma hit lite lättare ochvara med på familjehögtider. Men finns det enrestriktiv praxis. Det finns ett par saker som manskulle kunna ändra direkt. Man skulle kunna ta tillba-ka det som gällde sista länken. Dessutom skulle mankunna ändra den restriktiva praxisen när det gällervisumansökan. Det behöver man inte ens göra en nyutredning för.Anf. 60 Statsrådet ():Herr talman! Det kan tyckas att man inte behöverha någon ny utredning för det. Men när det finns ettdirektiv som vi har varit med om att arbeta fram tyck-er jag att vi ska bereda det på det sättet. Det är enmassa lagtekniska frågor som är av stor betydelseockså för utformning av vår egen politik. Det är all-deles riktigt som säger att dethandlar om miniminormer. Vi kommer säkert att gålångt utöver det för att lösa den här frågan, liksommånga andra EU-länder.Jag håller med om att det kan se ut som ett onö-digt stando i arbetet. Jag menar alldeles bestämt attdet finns ett värde i att vi också får någon form avminimistandard för hur anhöriga behandlas i hela EU.Vi måste få en någorlunda anständig överensstäm-melse. Samma uppgivenhet som känner inför mig känner jag ofta inför minakolleger i . Jag kanske inte skulle säga detta,men det gör jag i alla fall. Där sitter jag och lyssnarpå österrikarna som driver konstiga linjer om 15-årsgränser och 12-årsgränser och att barn inte ska fåvara tillsammans med sina föräldrar. Det finns ettvärde i att vi driver igenom att vi ska ha så få olikhe-ter som möjlighet inom detta område där vi har frirörlighet. Det gör att jag tror att det är viktigt att vihåller fast vid den här i och för sig strävsamma EU-samordningen. Jag konstaterar att vi är överens påden punkten.Jag tog inte upp det här med viseringspraxisen imitt förra inlägg av tidsskäl. Jag medger att det kan seegendomligt ut. På den här punkten får jag akta migför ministerstyre så att inte mig framför . Det ärMigrationsverket som äger viseringspraxisen. Jagmedger att verkets principer är restriktiva så fort detföreligger risk för att folk ska försöka stanna. Det ärdetta som ligger bakom de här strikta principerna. Jagkan förstå individer som känner det som en börda ochtycker att vi borde ha löst detta nu.Jag ska göra vad på mig ankommer för att, med debegränsningar som mitt interpellationssvar innehåller,försöka påskynda detta så mycket som möjligt. Det ärmånga människor som vänder sig också till mig somär förtvivlade över att inte kunna ta vård om sinaföräldrar. De vill kunna göra det här i landet.En avgörande förutsättning för detta är att vi harett fungerande system för flyktingmottagning. Undernågra år har vi haft ett fullständigt överbelastat lägemed långa väntetider. Det har varit en fruktansvärtsnabb uppgång av antalet asylsökande . Nuverkar det som om detta vänder. Då får vi också ettbättre grepp om förhållandena. Då borde vi kunna gedetta problem med tiden en anständig lösning. Jaglovar att jag ska göra mitt yttersta för att lösa dettaproblem. Det ligger också mig varmt om hjärtat.Anf. 61 ():Herr talman! Det låter något hoppfullt, men jag ärfortfarande skeptisk. Det kommer jag nog att varatills jag ser resultat av det, när min goda vän har fåtthit sin pappa och när jag inte får några mejl där manär förtvivlad för att man inte får hit sina nära och kärapå grund av att praxisen är för hård. Man förutsätteratt många som söker visum ska hoppa av när dekommer till . Därför kan vi inte bevilja visum.Men vilka brott ska man straffas för innan man harbegått dem? I den här utredningen finns tankegångarom att det ska vara lättare att få tillfälliga uppehålls-tillstånd och visum. Om de möjligheterna finns trorjag inte att risken är så stor för att människor stannarhär och söker uppehållstillstånd. De kommer hit föratt träffa sina nära och kära och vara med på festeroch familjehögtider. Sedan åker de hem igen och kanlätt komma tillbaka. Jag tror att det är en förutsätt-ning.Jag tycker att man kan börja där. Det behövs inganya utredningar eller något sådant. Jag tycker att manska verka i den riktningen att lättarpå praxisen.Vi lever i en föränderlig värld, och ibland måsteman sätta ned foten. Man kan inte gå och vänta helatiden på att det ska komma nya utredningar hela ti-den. Jag tycker att det är viktigt att man jobbargemensamt i EU. Men någonstans måste man sättaned foten. Och jag hoppas att statsrådet gör det nu.Anf. 62 Statsrådet ():Herr talman! Jag ska ta några exempel där direk-tivets krav måste studeras. Det handlar till exempelom kravet på att beroende måste föreligga för attanhöriginvandring ska tillåtas. Det gäller frågor omtidsfrister för handläggning och möjligheter att avslåeller återkalla. Det är teknikaliteter av den typen somsedermera socialförsäkringsutskottet ändå har atthandskas med och som så att säga legalt måste stäm-ma.När det gäller visumhanteringen är det en riskbe-dömning. gör fortlöpande studier avfall där beviljade visum leder till en ökad avhoppsfre-kvens, och då stramar man åt. Och när det visar sigatt det är mindre av det lättar man på detta. Det äralltså inte något blint tyranni som Migrationsverketutövar här.Jag ska inte vara polemisk, men eftersom skakar på huvudet måste jag ändåsäga att jag reser runt mycket i vårt land och diskute-rar dessa frågor med ansvariga människor och medvanliga människor. får jag uppmaningar intebara från medlemmar i mitt eget parti utan från andra.Jag skulle vilja att de debatter som vi för här i kam-maren på något sätt fördes samman medde diskussioner som jag för när jag är ute och träffarpartivänner till både och mig.Jag tycker att vi ska försöka hitta en balanserad linjenär det gäller visumhantering och hantering av uppe-hållstillstånd. Men föreställningen om att vi har ettogeneröst migrationsverk som arbetar långt borta frånvad svenska folket tycker är rimligt tror jag är felak-tig. Det är mitt intryck av mitt flitiga resande ochdiskuterande i riket.Men jag upprepar mitt löfte: Jag ska göra mitt yt-tersta för att föra denna fråga om anhöriginvandringtill en god lösning så fort jag någonsin kan.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 2002/03:305 ombevarande av naturskogAnf. 63 Miljöminister ():Herr talman! har ställt två frå-gor till mig. Den första frågan är om jag avser attverka för en långsiktig naturvårdspolitik som gerlänsstyrelserna större möjlighet att också avsättastörre och värdefullare objekt än vad ettårsanslagen räcker till. Den andra frågan är om jag kommeratt föreslå ytterligare medel eller åtgärder för att för-bättra möjligheterna för inköp av dyra objekt.Låt mig inledningsvis poängtera att regeringenunder systematiskt har arbetat för attlägga fast en långsiktig och slagkraftig samlad natur-vårdspolitik. lämnade regeringen enskrivelse till där regeringen förklarade singrundsyn på naturvårdspolitiken. I skrivelsen betonasatt områdesskyddet är en högt prioriterad del av detsamlade naturvårdsarbetet.I miljömålspropositionen Svenska miljömål -delmål och åtgärdsstrategier, som utgör självastommen i långsiktiga miljöpolitik, föreslogregeringen ett delmål om att ytterligare 900 000 hek-tar skogsmark bör undantas från skogsproduktion. Avdenna areal ska skyddas som naturre-servat i syfte att stärka bevarandet avbiologisk mångfald i skogslandskapet. Därutöverskall skyddas genom biotopskydd och50 bevaras genom att naturvårdsavtaltecknas med markägarna. Att undanta större områdenhelt från skogsbruk är ett viktigt komplement till ettuthålligt och hänsynsfullt brukande av skogen för attnå de mål som åtagit sig internationellt, detvill säga att förlusten av biologisk mångfald ska stop-pas till år 2010.I syfte att nå de högt ställda målen för naturvårds-arbetet har anslagna medel för markinköp ökat konti-nuerligt . Enligt budgetproposi-tionen beräknas en höjning av anslaget förbiologisk mångfald med närmare en halv miljardkronor för år 2004.Jag vill därför påstå att mycket goda budgetmäs-siga förutsättningar för att bedriva ett framgångsriktskogsreservatsarbete föreligger för de ansvarigamyndigheterna, det vill säga ochlänsstyrelserna. Detta återspeglas bland annat i attantalet årsarbetskrafter som avsatts på länsstyrelsernaför säkerställandearbetet ökat från 1999 till 75årsarbetskrafter . har 245naturreservat bildats på skogsmark. I 16 fall har re-servat bildats som är , vilket fårbetraktas som stora reservatsområden.Myndigheterna prioriterar arbetet med attsäkerställa just stora obrutna skogsområden. Priorite-ringen av vilka objekt som ska finansieras under ettvisst år görs centralt av , efter för-slag från länsstyrelserna. Detta innebär att stora ob-jekt kan skyddas med nuvarande arbets-sätt eftersom en länsstyrelse får mer medel om de fåttgodkänt för skydd av ett större skogsområde ett visstår. har också ett bemyndigande attkunna göra överenskommelser om 120 miljoner kro-nor som tar nästa års anslag i anspråk om till exempelett större område behöver skyddas.Vad jag har erfarit upplever inte myndigheterna att vare sig den nuvarande budgetnivån ellerperiodiseringen av budgeten är ett problem för detpraktiska säkerställandearbetet av stora områden.För att ytterligare förbättra möjligheterna att nådet ambitiösa delmålet för skogsskyddet har jag gettNaturvårdsverket i uppdrag att i samverkan medSkogsstyrelsen analysera och redovisa i vad månregelverket eller den praxis som har utvecklats vidtillämpningen av de olika skyddsinstrumenten natur-reservat, biotopskydd och naturvårdsavtal behöverförändras för att åstadkomma ett ännu effektivarelångsiktigt skydd av skogsmark. Jag har också gettNaturvårdsverket i uppdrag att i samverkan medlänsstyrelserna naturvärdesbedöma den statligt ägdaskogsmarken och identifiera vilka områden som harsådana kvaliteter att de långsiktig bör skyddas. Dessauppdrag kommer att redovisas i slutet på året.Med den kraftsamling som görs för att stärkaskyddet av värdefulla skogsområden och vidareut-veckla ett hållbart skogsbruk är det min förhoppningatt vi ska lyckas stoppa minskningen avbiologisk mångfald i våra skogar.Anf. 64 ():Herr talman! Jag vill tacka förhennes svar på min interpellation om bevarandet avvåra sista urskogar. Det gläder mig att miljöministernliksom jag anser att det är nödvändigt att skydda ävenstora sammanhängande skogsområden för bevarandetav den biologiska mångfalden. Det är också skönt atthöra att stöder de budgetsatsningar somMiljöpartiet har varit med om att driva igenom undersenare år, satsningar som har gett en rejäl ambitions-höjning när det gäller skogsskydd.Jag kan däremot inte helt instämma i Sommestadsoptimism om att beslutade satsningar är till-räckliga. finns stora skogsreservat nästan enbarti fjällnära områden. I övriga landet är reservaten småtill ytan. De är mestadels , ofta bara20-30 hektar. Det finns många motiv för att bilda ettnätverk av stora reservat som är ochstörre över hela landet. Naturvårdsforskare börjar meroch mer inse att små sparade skogssnuttar inte alltidförmår hålla livskraftiga populationer av hotade arterpå grund av isolation och kanteffekter.Miljöministern säger att kan taäven nästa års anslag i anspråk om ett dyrare projektbehöver skydd. Det är bra. Men borde inte detta gällaäven länsstyrelser? Min första fråga kvarstår: Avsermiljöministern att verka för att även länsstyrelsernafår denna möjlighet?Jag kan nämna ett konkret exempel från Väs-ternorrland där av skogen är skyddad ireservat. Med hjälp av satellitbilder har länsstyrelsennu funnit att det sista stora sammanhängande områdeti länet finns i landskapet och är på2 . Det är en väldigt fin vildmarksartaddalgång som heter Kunnådalen. Området ägs tillstörsta delen av skogsbolaget och till enmindre del av skogsbolaget . Men området kos-tar tre årsanslag för i attköpa in. har besökt området ochsäger nej till reservatsbildning. Man vill priori-tera andra norrländska områden. Därför finns det riskför att delar av området nu avverkas.Kunnådalen är ett av många stora skogsobjekt ilandet som hotas. Här tycker vi inom Miljöpar-tiet att ministern borde kunna vara lite mer kreativoch ge uppdrag till exempel till generaldirektören påNaturvårdsverket att förhandla med cheferna för destora skogsbolagen om överhållande under 10-20 årav de sista kvarvarande stora skogsobjekten införeventuell senare reservatsbildning.Anf.