prot · GQ09111 · 2003-05-26 00:00:00 — ,, Kyotoprotokollet, handels- ochjordbrukspolitiska spänningar och Haagdomstolen ärbara några mellanstationer på denna resa, en resa varsslutmål vi fortfarande inte känner.Det faktum att utrikesministerns avslutande visionutgår från att allt ska förbli vid det gamla, med tilläg-get att alla ska samarbeta och lita lika mycket på allaandra, antyder att regeringen faktiskt saknar uppfatt-ning i en av vår tids ödesfrågor. I vart fall avstår re-geringen från att framföra sin uppfattning offentligt.Det är alldeles givet att den strid som andra länder iunionen utkämpar, "så att stickor och strån ryker"med utrikesministerns egna ord, inte landar ens inärheten av denna allt omfamnande vision, särskiltsom och uttalandenunder senare tid antyder att detta mer är en sak förandra än för oss.Gång på gång återkommer utrikesministern i sittsvar till att säkerhet byggs gemensamt. Detta är enmycket viktig och sann insikt även om den socialde-mokratiska regeringen som motståndare till medlem-skap både i Nato och i en europeisk försvarsuniontror att detta av någon anledning inte gäller Sverige.Det är just denna insikt som också leder till att den nupågående diskussionen kommer att föra EU till ende-ra fållan, antingen den europeiska eller den transat-lantiska.Herr talman! liberalerna menar attSverige även i det generella utanförperspektivetmåste ha en uppfattning och att denna uppfattningmåste torgföras engagerat och kraftfullt varje gångtillfälle ges. Vi tror inte att internationell säkerhet kanbyggas annat än gemensamt med världens starkastedemokrati. Även om fyrpartsinitiativet, eller förslagetom en europeisk försvarsallians, inte utesluter dettaser vi mot bakgrund av de senaste årens utvecklingriskerna som alltför stora. I denna analys, herr talman,hade vi hoppats att återfinna den socialdemokratiskaregeringen.Anf. 45 Utrikesminister ():Herr talman! Jag satt länge och väntade och und-rade över vad som egentligen är syn.Efter att vi har klargjort regeringens syn förklarar deatt de inte vet vad regeringen tycker om framtiden, deser ingen vision för framtiden och säger att vi måsteta ställning. Jag har undrat: Vadär då egentligen inställning? I sista me-ningen blev det klart. Det handlar om att vi enbart skaha en transatlantisk länk. Om jag förstår det hela rätt,med den ganska förenklade antingen-eller-argumentation som har byggt upp, ska detdärför inte heller finnas någon europeisk länk.Jag tror att det här är en oerhört förenklad syn.Det är en debatt som vi hade kunnat ha för ett antal årsedan men som inte är särskilt relevant . Dendiskussion som vi har inom EU handlar ju omatt en del länder vill bygga upp en rent europeiskförsvarsunion, det som och vill argumentera mot. En del länder villframför allt bygga på den starka Natokärnan för deömsesidiga försvarsförpliktelserna, stå kvar vid denstarka Natokärnan. Det är på den här punkten som jagockså har uttryckt mig så om en del av mina kollegeratt de slåss så att stickor och strån ryker.Det som sedan, på något sätt, har tagit vid är ju in-sikten om att vi måste bygga upp betydligt bättreeuropeiska kapaciteter. Vi måste ha ett mycket när-mare europeiskt samarbete och bygga upp en gemen-sam utrikes- och säkerhetspolitik. Vi bör naturligtvisgöra det i samarbete med , men det är ingentingsom, om jag förstår rätt, enbart skaske utifrån den transatlantiska länken.När det gäller själva kärnan, de ömsesidiga för-svarsförpliktelserna, menar vi att vi bör kvarstå vidden hållning som gäller , nämligen att det väljerländerna själva. Vissa länder väljer att göra det heltoch hållet genom Nato. Andra länder gör som Sveri-ge, väljer att göra det genom att vara militärt allians-fria och sköta det här själva.Vi har, av det skälet att det är skadligt för dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, väntoss emot de planer som några länder har på att inomEU:s ram bilda en gemensam europeisk försvarsunionför en liten grupp länder. Vi tror att det skulle skadaEU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Jagmenar att det absolut inte finns något som talar för måste välja antingen-eller. I det här läget bör dennaturliga rollen för EU vara att fortsätta stärka engemensam europeisk utrikes- och säkerhetspolitikmen inte bilda en försvarsunion där några länder meddetta skulle riskera att splittra EU:s gemensammautrikes- och säkerhetspolitik för framtiden.Anf. 46 ():Herr talman! Det finns en grundläggande paradoxi det resonemang som utrikesministern för. Det blirsynligt gång efter annan. som jag å enasidan uppfattar att regeringen har en skeptisk håll-ning, dels till fyrpartsinitiativet, dels även till enframtida försvarsallians inom unionen, så säger hon inästa ögonblick med eftertryck att det här inte är ensak för . Det här är en sak för de andra länder-na själva att välja. Då har vi kommit fram till denslutsats som interpellanten ställde egentligen innansvaret kom, nämligen att det förefaller som om re-geringen i kraft av det svenska utanförskapet inte ärberedd att ha en åsikt i den här frågan och tydligtframföra den i de sammanhang där de här avgörande-na kommer att ske. Detta är naturligtvis illa.Frågans dignitet kräver att regeringen ger ett tyd-ligt besked på den här punkten. När vi har frågat omvilken av två ståndpunkter som ska vara harutrikesministern försökt undkomma genom att svaraatt det inte är fråga om antingen-eller utan i ställetbåde-och. Eftersom vi inte tror att detta alternativfinns i den verkliga världen vill jag i stället be stats-rådet att ange vilket av de två presenterade handlings-alternativen som föredras då inga andra står till buds.Är det viktigare för att nu stärkerbanden till än att unionen förvandlas till ensjälvständigt verkande försvarsallians?Anf. 47 Utrikesminister ():Herr talman! Detta är ju med förlov sagt dumhe-ter. Vi har tydligt sagt att vi inte vill att EU utvecklastill en försvarsunion. Vi har inte heller för avsikt attgå med i Nato. Vi har en väldigt bestämd uppfattningnär det gäller EU:s framtida utrikes- och säkerhets-politik. Om den syn som delas av majoriteten avmedlemsländerna i EU säger att den möj-ligheten inte står till buds. Varför skulleinte den stå till buds?Under flera års tid har vi sett hur EU har stärkt sittutrikes- och säkerhetspolitiska samarbete och hur EUkan göra en betydande skillnad när EU talar med enröst. EU har varit en oerhört avgörande aktör på tillexempel , där EU är skillnaden mellan krigoch fred. ha färdplanen för Mellanösternaccepterats av den israeliska regeringen. Vem var detsom tog initiativet till färdplanen? Det var EU genomden gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.Detta har EU gjort utan att bilda en försvarsunion ochutan att säga att de ömsesidiga försvarsförpliktelsernamåste delas med i den transatlantiska länken.Nu säger att den här utvecklingen intelängre står till buds. Jag undrar vilka det är som sak-nar verklighetsanpassning, om det är regeringen ochmerparten av de europeiska regeringarna eller om detär Folkpartiet.Anf. 48 ():Herr talman! Frågan som ställdes av utgick från att regeringen varken var intresse-rad av att delta i Nato eller i en framtida försvarsuni-on inom EU. Det är ett välkänt faktum. Frågeställ-ningen riktar in sig på att vid ett sådant utan-förskap ändå sitter med vid borden där strån ochstickor ryker. Frågan är: Vilken uppfattning torgförs ifråga om de två alternativ som åtminstone de andraeuropeiska länderna uppfattar som de huvudsakligaalternativen - just därför, som själv sä-ger, att säkerheten byggs gemensamt, alltså tillsam-mans med andra länder?Jag uppfattar i grunden att regeringen kanske integör någon annan analys än liberalerna. Ettförstärkt och gemensamt försvar inom unionen är inteatt föredra på bekostnad av ett försvagat Nato. Det ärockså vår förhoppning att detta uttrycks allt tydligare,inte minst i de sammanhang där den här frågan nunärmar sig sitt avgörande.I det här sammanhanget vill jag också göra utri-kesministern uppmärksam på den unika möjlighetsom just nu har att påverka saken i dennariktning. Om öppnade för ett medlemskap iNato skulle detta vara en tydlig signal om våra prio-riteringar. Sannolikheten för att och eventu-ellt andra skulle följa efter får betraktas som mycketgod. Sammantaget torde effekten bli att sidospåren iEuropa uppfattas som alltmer irrelevanta.Anf. 49 Utrikesminister ():Herr talman! Det som är dunkelt sagt brukar varadunkelt tänkt. förstår jag dock att det inte är sådunkelt tänkt utan att frågan egentligen handlar en-bart om vårt medlemskap i . Även om det inte ärpopulärt i det svenska folkdjupet och bland svenskamedborgare tycker jag kanske att det är bättre attFolkpartiet öppet står för det som uppenbarligenligger bakom frågan och det som är en av drivkrafter-na för i utrikespolitiken, nämligenatt bör bli medlem i Nato.För det första ger oss detta inte ökad svensk sä-kerhet. Vi har inget säkerhetsunderskott ; vi harett säkerhetsöverskott. Det finns ingen anledning attförändra det genom att förändra vår säkerhetspolitik.För det andra kan vi uppenbart se att den or-ganisation som har förlorat mest på den senaste ut-vecklingen är just Nato. Att EU får en splittring pågrund av är beklagligt. Det försvagar till-fälligt EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, men dethotar i grunden inte EU. När det gäller Nato, sombygger på det militära samarbetet, är det dock klart attdet är en oerhörd försvagning.För att se till att vi har en bra, stark, gemensam ut-rikes- och säkerhetspolitisk utveckling i EU i framti-den är det viktigt att vi fortsätter att utveckla engemensam europeisk utrikes- och säkerhetspolitik.Jag tror att den kommer att bygga precis på den grunddär står. Vi ska inte försöka få ettgemensamt försvar i vare sig på Natobas ellerpå europeisk bas. Den grunden finns inte i Europa.Här har länder olika uppfattningar. tillhör denmajoritet länder som tycker att vi inte heller i framti-den ska ha ett gemensamt europeiskt försvar vare sigpå Natogrund eller på EU-grund.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 2002/03:371 omVästsahara och självbestämmandetAnf. 50 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat vilket av defyra alternativ som FN:s generalsekreterare föreslogsäkerhetsrådet i sin rapport jagavser verka för samt hur jag kommer att agera för attförverkliga detta och för att fler medlemsstater väljersamma strategi. De fyra alternativ som avses är attrådet arbetar antingen utifrån fredsplanen om folkom-röstning, ramavtalet om autonomi inom , endelning av territoriet eller att FN-insatsen Minursoavvecklas.Det har inte gått att nå enighet i säkerhetsrådetkring de fyra alternativen. Rådet noterar i resolution1429 från att det råder fundamentalaåsiktsskillnader mellan rådets medlemmar när detgäller dessa alternativ. I samma resolution uttalarsäkerhetsrådet sitt stöd för fortsatta ansträngningar attnå en politisk lösning som beaktar angelägna frågorför parterna och rätten till självbestämmande. Ävenfredsplanens giltighet betonas.I januari i år presenterade generalsekreterarenspersonliga sändebud för parterna ettmodifierat ramavtal om autonomi för . Defyra alternativen i sin ursprungliga form är därför intelängre aktuella.Sverige anser att konflikten i måste fåen snar lösning och att FN ska ha en central roll iarbetet med att nå en sådan lösning. Vi har därföralltid varit emot förslaget att FN skulle avveckla sittengagemang i . Vi vill i stället se ett fort-satt engagemang. Vi har också en beredskap att biståFN ytterligare om det skulle kunna bidra till en lös-ning.Sverige fortsätter liksom tidigare att stödja freds-planen om en folkomröstning om fram-tid. Som jag tidigare framfört kan vi dock även ställaoss bakom andra alternativ om parterna själva kan nåenighet kring sådana lösningar och om demokratiskaformer och rätten till självbestämmande beaktas. Närdet gäller eventuella politiska lösningar finns detingen anledning för att i förväg driva det enaeller andra alternativet. I slutändan är det parternasom måste nå en kompromiss om en varaktig lösningmed stöd av världssamfundet, genom FN och detpersonliga sändebudet. Vilken lösning man än väljermåste folkrättsliga principer beaktas. Det är ocksåden inställning som verkar för i EU och i FN.Anf. 51 ():Herr talman! Tack, utrikesministern, för de klar-görande beskeden. Det vi talar om här är ,den sista resten av den europeiska kolonisationen iAfrika som ännu inte befriats. Jag tycker att det är braatt den klart och tydligt tar ställ-ning för att landet ska få bli fritt. Man kan titta påandra lösningar.Någonting jag skulle vilja fråga vidare om är vaddet finns för möjligheter att komma framåt. Vad jagförstår har den här konflikten för ganska länge sedangått i stå. Det har inte hänt speciellt mycket. Det harfunnits initiativ och man har gjort överenskommelser,men ingenting har egentligen implementerats. Därförskulle jag vilja ställa följande följdfrågor.Först och främst brukar man säga att utrikespoli-tiska konflikter som ligger i medieskugga, det villsäga som inte intresserar CNN, kommer det inte atthända någonting med. har det häntsaker som troligtvis intresserar även CNN, åtminsto-ne inom närområdet. Det har varit terrordåd i Ma-rocko och jordbävningar i . Kriget i ärinte på så stort avstånd därifrån. Det här är saker sominte är positiva, men de betyder ändå att uppmärk-samheten finns i området. Skulle det kunna leda tillnågon sorts öppning?När det gäller EU har ju EU något som kallas enBarcelonaprocess, det vill säga en ambition att län-derna både söder och norr om ska ut-vecklas på olika sätt. Magrebländerna ska inte baraskaffas bra relationer med EU, utan det är också me-ningen att man ska stimulera till bra relationer mellanländerna. På vilket sätt skulle det här kunna hjälpatill?På vilket sätt skulle associeringsavtalet mellan EUoch kunna bidra till den här processen?Jag skulle också vilja veta om det finns skillnaderinom EU mellan södra och norra och vilkeninställning , och har i denhär frågan. Finns det några öppningar här? Finns deten öppning utifrån att faktiskt vill spela rollenav stormakt? Vilken roll har , och vad kan USAtänkas göra ?Det här området innehåller också en del intres-santa naturresurser. Det prospekteras efter olja. Vil-ken effekt kan det ha? Man behöver inte bara se så-dant här som negativt, utan det kan också vara positi-va möjligheter. Vad jag förstår är det också ganskafiskrika vatten utanför. Det finns alltså anledning förolika nationer att på något sätt bidra här.Vad kan vi till syvende och sist göra i FN somFN-medlemmar? Kan vi göra något själva, eller skavi göra det genom vår roll som EU-medlem och såvidare?Detta var de följdfrågor jag hade tänkt ställa tillutrikesministern.Anf. 52 Utrikesminister ():Herr talman! Jag kan tyvärr hålla med om att det inte händer så mycket. Det som viskulle önska att det hände händer åtminstone inte.Vi skulle nu senast ha fått en rapport av JamesBaker under den vecka som gått. Den är försenad,och vi har inte fått någon . går också hans man-dat ut , och vi räknar därförmed att hans mandat snart ska förlängas.Vad kan vi då göra inom FN? Ja, det vi framförallt kan göra är att fortsätta att inte glömma bort frå-gan, att se till att den inte sjunker undan i det fördol-da. Därför är det bra att vi får den här typen av inter-pellationsdebatter som också visar enga-gemang. Vi kan fortsätta att driva på för att man skahitta en lösning. Vi har i första hand velat se en folk-omröstning, men vi har sagt att vi kan tänka oss annatockså om parterna själva accepterar det.Vad kan man göra inom EU? Ja, tyvärr måste jagnog säga att detta är ett av de områden där EU harsvårt att agera eftersom vi har en splittring mellanEU-länderna. Utan att gå in på exakt vilka länder somhar sagt och gjort vad kan vi ändå se att det av histo-riska skäl finns en splittring mellan olika länder inomEU som gör att det inte gått att hitta någotslags gemensam - utöver att stödja FN:sansträngningar, för det kan vi vara överens om ska. Men att hitta vägar utöver det har hittillsinte varit möjligt.Hur kan man använda Barcelonaprocessen? Det ärmöjligheten att man faktiskt för en dialog. Jag menaratt det är viktigt att de involverade länderna, Marockooch , också talar med varandra och har endialog med varandra. Där kan Barcelonaprocesseninom EU fungera.Trots att jag i alla sammanhang, även under denhär dagens interpellationsdebatter, harbetonat EU:s betydelse och EU:s gemensamma utri-kespolitik måste jag nog på det här området säga atthär är det framför allt FN som kan göra en skillnadoch som kan spela en roll.Anf. 53 ():Herr talman! Jag tänker inte förlänga debattenspeciellt mycket med tanke på att det som jag hadetänkt säga är sagt och det som utrikesministern sägerär tämligen klargörande. Jag skulle bara vilja säga attdet är bra att vi för framtiden, när frågan så småning-om är löst, har en beredskap att gå in och hjälpa till.Vi skulle kunna fokusera det här om-rådet i vår biståndsverksamhet. Om det nu blir aktu-ellt med tanke på att det faktiskt finns en del naturre-surser i området, vilket gör att det är mycket möjligtatt man relativt snart ska kunna skaffa sig hyggligtbra ekonomisk utveckling av sig själv.För övrigt får jag tacka utrikesministern för sva-ret.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 2002/03:313 omobservatörsstatus för i WHOAnf. 54 Utrikesminister ():Herr talman! har bland annat motbakgrund av utbrottet av SARS-epidemin, Svår AkutRespiratorisk Sjukdom, frågat mig vad jag avser attgöra för att stödja i dess strävan att nå obser-vatörsstatus i , WHO.Han har även frågat om jag avser att göra något utta-lande till stöd för sak.Låt mig först säga att jag helt håller med JakobForssmed om vikten av ett väl fungerande och hel-täckande internationellt samarbete i hälsofrågor. Inteminst SARS-epidemin har visat på behovet av kraft-fulla gemensamma åtgärder för att förhindra smitt-spridning. Det faktum att sjukdomar inte känner någ-ra nationsgränser ger WHO en central roll när detgäller rapportering, och det är väsentligt att alla aktö-rer har tillgång till denna.Utbrottet av epidemin har givit frågan om taiwa-nesiskt observatörskap i WHO förstärkt aktualitet,och jag menar att en sådan utveckling är fullt förenligmed och positiv för WHO:s syften, nämligen i förstahand hälsa för alla. De krav på infrastruktur för häl-sovård, nödvändig vetenskaplig kunskap samt kom-petent personal som WHO-stadgan stipulerar är detingen tvekan om att kan leva upp till.Sverige följer liksom samtliga EU-länder ochflertalet länder i världen en ett-Kina-politik, vilketbetyder att vi inte erkänner som självständigstat. Detta innebär i sin tur att taiwanesiskt deltagandei WHO:s arbete måste ske på ett sätt som inte krävernationsstatus. har ansökt om observatörssta-tus under beteckningen health entity, enligt sammaprincip som används för i till exempel WTO.Som jag tidigare framhållit skulle jag välkomnaen utveckling som möjliggjorde observatörskap iWHO också för . Detta kräver dock konsensusinom WHO vilket inte föreligger i dag.Från WHO:s sida menar man att fåttsamma stöd som övriga länder i regionen i sambandmed utbrottet och spridningen av SARS. Enligt WHOhar förfrågningar från vidarebefordrats tillCenter for Disease Control and Prevention i Atlantasom är en av WHO:s samarbetspartner enligt gängserutiner. WHO har därutöver sänt ett par experterdirekt till . Jag har ingen anledning att ifråga-sätta WHO:s egen bedömning när det gäller organi-sationens hantering av utbrottet av SARS i Taiwan.Precis som anför uppmuntrar densvenska regeringen trots avsaknaden av diplomatiskaförbindelser med till breda kontakter mellanSverige och . Kontakterna är intensiva,inte minst på handelsområdet. Genom ökade allmän-na kontakter har även kulturutbytet, det akademiskasamarbetet, turismen och kontakterna på parlamenta-risk nivå ökat mellan och . Jag serfram emot fortsatt utbyggda kontakter utifrån dengoda grund som etablerats. Ett väl utbyggt kontaktnätmed stärker dess förutsättningar att stå somett demokratiskt föredöme i regionen. ställersig mot denna bakgrund också positivt till taiwane-siskt deltagande i internationella sammanhang förut-satt att samarbetet kan ske under former som är för-enliga med ett-Kina-politiken.Anf. 55 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka utrikes-ministern för svaret på interpellationen, även om detkanske mer gav en tydlig bild av vad regeringen intehar för avsikt att göra för de 23 miljoner taiwanesersom står utanför detta internationella samarbeteäven i situationer som den här, när det faktiskt hand-lar om liv och död.Taiwans utveckling har ju, som utrikesministernnaturligtvis väl känner till, varit enastående de senaste20 åren. Från ett auktoritärt samhälle till en fullfjäd-rad demokrati med respekt för mänskliga rättigheter,detta trots att mörka moln omgivit ön i samband medvarje demokratisk reform, exempelvis i form av fast-landskinesiska missiler redo att utplåna den spirandeutvecklingen. Ondskans maktspråk är sig likt.Det mod som en liten vital demokrati med 23miljoner invånare visar gentemot en stor totalitärkommunistisk granne med 1 200 miljoner invånaresaknar på många sätt motstycke. Trots omvärldsför-maningar att inte utmana gällande ordning har Tai-wan bistått med en ljuskägla som ställt skill-naden mellan demokrati och förtryck.Taiwan har skapat förutsättningar för att förbättrafolkhälsan och aktivt velat bidra kunskapsmässigt ochfinansiellt till hälsoarbetet inom FN. Därför tycker jagatt det här svaret är lite passivt. Varför deklarerar maninte tydligare att man tänker göra allt för att stöttaTaiwan i dess strävan att bli observatör vid WHO, är beredd att sätta press på , att man är be-redd att göra ett kraftfullt uttalande där man kräverTaiwans tillträde till ? Jagsaknar de utfästelserna.De senaste månadernas utbrott av det dödliga vi-ruset SARS har visat på nödvändigheten av att Tai-wan får tillträde till WHO. Miljontals människorsmöjlighet att ta del av vital information som skullekunna mildra spridningen av viruset har försvårats.Anna säger visserligen att det inte varit någotproblem för att få del av WHO:s expertis ochinformation i kampen mot viruset. Mot detta finns enrad vittnesmål som säger annorlunda. Tom ,professor i Östasienstudier, konstaterar stora problemi kontakterna mellan och WHO. ,presidentens talesman, säger att WHO:s experter intekunde komma till ön förrän hade godkänt detta.Och detta var , många veckor efterepidemins utbrott. Det är klart att det finns problemhär.WHO har enligt sina stadgar ett strävande i förstarummet efter bästa möjliga hälsa, inte för alla staterutan för alla folk. För de flesta är det uppenbart attTaiwan torde inkluderas också i benämningen "allafolk". Men det gör de inte. Det är 23 miljoner männi-skor, som hela ungefär. Detta trots att Taiwaninte har gjort anspråk på deltagande som stat utansom observatör, som health entity, som mycket riktigt framhåller i sitt svar.Kina gör naturligtvis allt för att stoppa det somkan tolkas som ett erkännande av frihets-strävanden. När kan tjäna på interna-tionella deltagande kan det ibland tolereras. Men närdet gäller hälsa verkar detta vara svårt. Det politiskaspelet blir väldigt märkligt när det spelas med så högtpris som sjukdom och människoliv. Då tycker man attdet kanske vore på sin plats med ett något mer aktivtagerande.Fastlandskina motverkar WHO:s syften, motarTaiwan i WHO-grinden, hemlighåller den informa-tion i månader som hade kunnat stoppa spridningenav SARS och försvårar samarbetet, medan Taiwanstöder på alla tänkbarasätt. Vad är det egentligen som belönas, och vad ärdet som straffas? Den logiken skulle det varaspännande att höra utrikesministern förklara i exem-pelvis en skolklass.Anf. 56 Utrikesminister ():Herr talman! tycker tydligen attsvaret är oklart. Det beklagar jag. Jag tyckte att detvar väldigt klart. Men jag kan sammanfatta det så här:Sverige stöder observatörskap i WHO, ochvi arbetar aktivt för detta både i EU och WHO.Anf. 57 ():Herr talman! Det är bra att det förtydligas. Jagtyckte inte att det var så oklart.