prot · GR0936 · 2003-11-26 00:00:00 — Den socialdemokratiska politiken har gått ut på att kvinnor ska delta fullt ut i arbetskraften inte av jämställdhetsskäl i första hand utan därför att de har behövts i arbetskraftsutbudet. Maxtaxan sades till exempel rakt ut syfta till att få ut fler kvinnor på arbetsmarknaden. Kvinnor slits mellan arbete och familj. Kvinnor vill yrkesarbeta, men de vill också ha ett rikt liv utanför arbetet. Ohälsotalen ökar och är ett mått på ojämställdhet eftersom två tredjedelar av de sjukskrivna är kvinnor. Kvinnor får inte ihop arbetsliv och familjeliv med någon egen tid. Tiden räcker inte till för att kvinnor ska hinna med. Naturligtvis bör män ta mer ansvar för hem och familj, men det räcker inte. Vi måste skapa ett mer hållbart arbets- och familjeliv för både kvinnor och män eftersom båda oftast arbetar. I det socialdemokratiska ska kvinnor och män inte heller köpa det vi kallar hushållstjänster. För mig är det märkligt att man subventionerat exempelvis snickare i hemmet men inte kan tänka sig att subventionera någon som städar i hemmet. Båda sakerna behöver göras oavsett om det är en man eller en kvinna som utför dem. Det som många kvinnor drar nitlotten om, nämligen hemarbetet, ska man absolut inte subventionera. Återigen är det mannen och hans arbete som är för vad som ska subventioneras. Hellre ser man polska kvinnor svartjobba i hemmen utan att på något sätt få del av det sociala trygghetssystemet. För mig är det ingenting annat än dubbelmoral. I stället måste vi uppvärdera det arbete som traditionellt utförs av kvinnor och avlöna det, precis som skrivs i betänkandet. Kvinnolönerna är fortfarande under all kritik. kunde vi på TV i höra hur låglönesatsningen som skulle bli resultatet av strejk endast hade gett resultat för ett hundratal personer. Man antydde också att det var LO och regeringen som gav order till att avsluta den behjärtansvärda strejken. Socialdemokrater och fack hade en pakt om att hålla tillbaka lönerna. Så har det kanske sett ut. Är det därför kvinnolönerna är så låga ? Hur ska det här förändras? Jag har en fråga till jämställdhetsministern: Hur ska ni få upp de låga kvinnolönerna? Ge ett konkret förslag ! Vi tror också att en möjlighet är att öppna för fler aktörer när det gäller vårdtjänster, inte för att dessa i första hand ska generera vinster, utan för att kvinnor ska komma närmare dem som bestämmer om verksamheten och för att öka konkurrensen om kvinnors arbetskraft. kommer dessa kvinnor att vara guld värda då det kommer att finnas många äldre att vårda och brist på personal. Med en enda ägare av dessa kvinnor, nämligen kommunerna eller det offentliga, allierar sig fack och makten, och då kommer lönerna att hållas i schack av Socialdemokraterna. Var så säker löneskillnaderna kommer att bestå. Jämställdhet handlar om strukturer, brukar man säga, och det håller vi med om. Men den socialistiska maktstrukturen verkar inte att ha lyckats med att frigöra kvinnorna och ge dem makt och inflytande. Arbetsliv och ägande är sådana områden där kvinnor tydligen inte ska ha makt över sina liv. Ett område som ofta diskuteras är hur vi ska få männen att vilja stanna hemma och dela på föräldraledigheten. Själv är jag här som ersättare för riksdagsledamot som är föräldraledig, men många män tar tyvärr inte chansen att vara föräldralediga. Vi kristdemokrater har i årets budget lagt ett förslag om att höja taken i föräldraförsäkringen till elva basbelopp så att männen åtminstone inte kan säga att de förlorar på att stanna hemma med sina barn. Med det förslaget når vi av alla män. Det är synd att majoritetspartierna väljer att avslå det här förslaget. Vi anser att det är ett sätt att använda morot i stället för piska, det vill säga kvotering. Kanske kan ministern här ge ett svar på varför man har lovat att höja taken i föräldraförsäkringen men avslår vårt förslag i årets budgetbehandling. På arbetsplatserna är det fortfarande många som inte följer den jämställdhetslag som vi har. Många struntar i att ta fram jämställdhetsplaner, och man gör inte lönekartläggningar, som lagen kräver. Regeringen har ju också mycket kvar att göra i det arbete som berör de egna departementen och de statliga bolagen. Det är bra att man tar initiativ för att göra någonting åt det. FN har nämligen riktat kritik mot för att det finns så få kvinnor på höga poster såväl inom offentlig som privat sektor. På JämO:s hemsida kan man läsa om ett EU-projekt, Women to the Top, där syftet är att få fler kvinnliga toppchefer i näringsliv och offentlig förvaltning. Projektet genomförs tillsammans med , och . Man ska arbeta med kunskapsspridning och göra en checklista för könsneutral rekrytering. Jag hoppas att regeringen noga följer det här projektet. Det mest eftersträvansvärda är naturligtvis att vi slipper kvotera in kvinnor i styrelser, eftersom kvinnor har god kompetens. Det gäller bara att upptäcka den. 107 () replik: Jag fick påpekat för mig att jag yrkade bifall till reservation 2 och 4. Det ska vara 2 och 5, så får vi det i protokollet också. Jag vet inte om jag är den enda av oss här som har blivit ganska flitigt uppvaktad av kristdemokrater, eller gräsrötter som de ofta kallas. Av en händelse kommer de väldigt ofta från och . De har pläderat väldigt starkt för ett vårdnadsbidrag. Man ska kunna stanna hemma och ta hand om sina barn och få en del av den kaka som det skulle ha kostat att ha dem i den vanliga, normala omsorgen. Jag vill ställa en väldigt enkel och rak fråga: Ser inte en risk med detta? Ni säger att ni också ser en risk med de strukturer vi har i samhället där kvinnan är underordnad. Kan ni inte på något sätt se att ni, genom detta vårdnadsbidrag, också skulle hjälpa till att förstärka de här strukturerna som ni säger att ni vill motarbeta? 108 () replik: Vårdnadsbidraget är ett förslag som flera partiet faktiskt gick med på under den borgerliga regeringsperioden 19911994, däribland . Det vi gjorde då för att få någon form av motivation också för männen att stanna hemma var att vi föreslog pappamånaden. Jag tror att det kan finnas risker med vårdnadsbidraget. Jag tror att man bör vara uppmärksam på dem. kan vi inte säga att vi ska uppvärdera kvinnors arbete om vi säger att det är något farligt och dåligt med att vara hemarbetande. Någonstans finns det en dubbelhet i den argumenteringen. Men visst är det kanske oftast kvinnorna som kommer att välja detta. Därför måste vi ha det som en abrovink. måste jag säga att väldigt många kommuner nu har folkomröstat om just vårdnadsbidraget, och väldigt många vill ha det. Ni som är liberaler vill att människor ska ta mer initiativ och att människor ska få delta och ha inflytande över sin vardag. Om många nu vill ha vårdnadsbidraget, ska vi då säga nej till det? Jag tror att många inser att situationen i familjerna är ohållbar. Man orkar inte med den stress man har . Därför tycker man att vårdnadsbidraget är den enda lösningen. 109 () replik: Jag tillhör dem som tror att som man frågar får man svar. De folkomröstningar som har varit i kommuner har just ställt frågan: Anser ni att ert hemförhållande är lösligt? Nej, det gör man inte. Man behöver hjälp. Det var väldigt skönt att höra att också inser riskerna bakom vårdnadsbidraget. Det kanske är strukturerna i samhället som man först behöver förändra. Sedan kan man börja diskutera om det finns möjligheter att stanna kvar i hemmet. Och är kanske chansen också större att männen inser att detta är en rättighet som även kan gälla dem och att familjen kanske har den möjligheten. Det var skönt att höra att också inser problemet med att vårdnadsbidraget kan ytterligare förstärka de strukturer som vi på alla andra sätt vill motarbeta genom vår jämställdhetspolitik. 110 () replik: Att folk ändå röstar för vårdnadsbidrag är ett tecken på att människor inte känner sig tillfreds med hur situationen ser ut . Det tror jag att vi kan vara överens om. Därför tror jag att vi behöver sätta in flera olika åtgärder. Vi har ju blivit överens om ett annat alternativ än vårdnadsbidraget i den borgerliga gruppen, och det är barnomsorgskontot. Jag vet inte om det heller är den totala lösningen. Vi måste kanske hitta flera olika alternativ för olika människor. Risken är att vi här låser in oss för att det måste vara ett system. Jag skulle gärna vilja se flera system där människor har en valfrihet. Om vi hade ett vårdnadsbidrag där man fick månaden om man var hemma, vilka skulle då välja det? Då har vi helt plötsligt uppvärderat det arbetet, och det är inte lika fult. Det handlar om hur vi värdesätter detta och vilken peng vi lägger på den här insatsen. 111 (): Det här betänkandet domineras ju av skrivelsen Jämnt och ständigt. står bakom den, och vi har också deltagit i arbetet med att få fram delar av den här skrivelsen. Vi tycker att det här är ett viktigt dokument. Det visar på bredden i arbetet med jämställdhet och hur de här frågorna kommer in i en rad olika politikområden. Den siktar också framåt och innehåller konkreta handlingsplaner för mandatperioden, både för de olika politikområdena och för jämställdhetspolitiken i sig och hur det politikområdet ska kunna föras fram vidare och utvecklas. Det finns många viktiga punkter som man kan peka ut, och det är inte så lätt att välja, men vi har ändå valt att lyfta några punkter. En punkt som vi tycker är lite intressant och lite nytänkande är punkten om det sexualiserade offentliga rummet. Där har vi stora förhoppningar, och vi hoppas på en bred ansats i det arbete regeringen ska göra. Som feminister försöker vi synliggöra kön för att avslöja att det finns orättvisor och att det finns brister i jämställdhet, men det vi ser i det offentliga rummet är det motsatta, nämligen att man sexualiserar kön. Det handlar om rent fysiska uttryck som reklambilder och pornografi men också om mera subtila yttringar där vi kvinnor får lära oss att vi måste vara försiktiga när vi är ute i motionsspåret och att vi inte ska gå ensamma på platser som inte är ordentligt upplysta. Via domar i våldtäktsmål får vi lära oss att vi inte ska klä oss för utmanande och så vidare. Det blir alltmer sällan som vi kvinnor får vistas i miljöer där vi får vara människa i första hand eller där vi är den där motionären i springspåret. Ofta, ofta ses och betraktas vi som ett kön och ett objekt för sexualitet. Den här sexualiseringen, som egentligen inte handlar om sexualitet i den bemärkelsen utan om just objekt för sexualitet, är ett uttryck för och en spegling av den könsmaktsordning vi har. Det är inte så att reklamen skapar den, utan reklamen är en bild av hur det ser ut i samhället. Det här är viktigt att komma ihåg när vi ska hitta verktyg för hur vi ska komma till rätta med det här. Som sagt tycker vi att regeringen här har hittat ett mycket viktigt område att jobba vidare med, och vi hoppas på den breda ansats som vi har utvecklat i en av våra reservationer som jag yrkar bifall till, reservation nr 13. En annan punkt som kanske är lite mer praktisk och handfast är den som handlar om lönerna. Där drev vi i valrörelsen kravet på en nationell handlingsplan. finns den med i regeringens handlingsplan. Den här tanken har också infiltrerat andra partier, och även i en borgerlig gemensam reservation skriver man att regeringen bör återkomma med en långsiktig plan för hur man uppvärderar kvinnodominerade yrken. Det är glädjande, tycker jag, med en sådan uppslutning. Där har arbetsmarknadens parter och de politiska partierna ett konkret projekt att faktiskt samlas kring och ta fram denna handlingsplan, och vi kan sätta en ytterst viktig jämställdhetsfråga på agendan, nämligen lönerna. Vi vet ju att det är orättvist. Om ett barn föds med manligt kön kan den individen räkna extra i lönepåslag direkt, bara därför att han råkar vara född till pojke, och det är ju inte särskilt rättvist. En sådan här handlingsplan bör innehålla olika delar. Det handlar om parterna och lönebildningen. Det handlar om arbetstider, anställningsvillkor, föräldraansvar och så vidare, alltså en rad olika områden som griper in i lönefrågan. tycker jag att det blir alltmer tydligt hur barnafödandet påverkar villkoren för kvinnor respektive män. Kvinnor med barn halkar efter i förhållande till kvinnor som inte har barn, men när män får barn drar de ifrån andra män. Det här är en fråga som på allvar bör komma fram i debatten. Där menar vi att det handlar om att kvinnor och män inte bara ska ha samma rättigheter utan också samma skyldigheter. Utgångspunkten måste vara just ansvar. Tänk er en broschyr från som går ut till unga kvinnor: Tio skäl för dig att vara mammaledig. Det första skälet handlar om barnets behov, och sedan följer nio argument som talar om hur mycket du som mamma vinner på att vara hemma med barnet: Det ger dig social kompetens, du får närhet och kärlek och så vidare. Men ingenstans i punkterna står det något om ansvar att jag som mamma skulle ha ett ansvar för att vara hemma med barn. Det låter ju absurt, men det är precis så vi argumenterar gentemot männen, och vi har hört det från talarstolen också. Männen ska inte tvingas, utan de ska lockas. De ska utgå från sina behov och sina intressen, och så ska de komma fram till att de tjänar på att vara hemma. Ja, men om det inte är så då, förutom att man vinner i form av kärlek och närhet som inte kan mätas i pengar det är vi överens om? Men om man inte vinner på det då, om man förlorar på det ekonomiskt och om det är så att man riskerar att få en svagare anknytning till arbetsmarknaden eftersom arbetsgivaren inte gillar att man är hemma med barn ska inte männen vara hemma då? Jo, men det ska de väl? Kvinnor får ju det! Det ska män också! Kvinnor och män har samma ansvar, och detta ansvar måste delas. Det är i den här diskussionen frågan också har väckts om hur vi ska forma föräldraförsäkringen. Där menar vi att målsättningen måste vara att föräldraförsäkringen är en individuell rättighet, precis som andra socialförsäkringar. Det är ingenting som man gör i en handvändning, utan det här måste vi diskutera och fundera över. Det kan ju till exempel inte vara rimligt att staten bestämmer hur länge ett barn ska kunna ammas. Man kanske måste fundera på möjligheten att båda föräldrarna ska kunna vara hemma, särskilt när barnet är litet. Det finns alltså mycket att fundera på, och det finns säkert fallgropar i det här också, men målet, menar vi, måste vara en individuell föräldraförsäkring. I skriver en mycket intressant artikel just om föräldraförsäkringen som jag rekommenderar alla att läsa. Hon skriver så här också: Mamma har gått ut men pappa har inte kommit hem. Han måste helt enkelt komma hem för att mamma ska orka. Det tycker jag med enkla ord beskriver precis vad det här handlar om. Han måste också komma hem för att vi ska kunna skapa förutsättningar för ett någotsånär jämställt samhälle. Där, menar jag, har ni män en mycket konkret uppgift i jämställdhetsarbetet: att se till att kvinnor och män tar ett gemensamt ansvar för våra barn. 112 () replik: Det är jättebra att du tar upp det här om den sexuella exploateringen och det mediala rummet det offentliga rummet tror jag du nämnde här. I har det här arbetet faktiskt redan startat. Den kristdemokratiska jämställdhetsministern har satt i gång ett arbete kring de här frågorna som man ju kan följa också, och jag tycker att det är väldigt bra om vi i samarbetar kring de här frågorna. Du har en reservation, nr 10, om hedersrelaterat våld, och jag tycker att den i princip är bra. Den säger att jämställdhetspolitiken ska omfatta invandrade kvinnor och män i samma utsträckning som svenskfödda kvinnor och män, och jag tycker att det är en självklarhet. Sedan kommer förslaget att hedersrelaterat våld ska bekämpas med jämställdhetspolitik, och då funderar jag lite hur du konkret tänker att det här ska gå till. 113 () replik: Det var bra att den frågan kom upp. Vi har diskuterat den tidigare med representanter för där vi inte har haft riktigt lika syn på den här problematiken. I grunden handlar det om vikten av att man ser att det här handlar om ett könsrelaterat våld. Vi vill gärna prata om att det här är kulturrelaterat, och så flyttar vi det från vår egen kultur och betraktar det som någonting främmande i stället för att se att samma mekanism finns även hos oss. Svenska kvinnor mördas av svenska män. Det händer även i detta land. När man pratar om de problemen vill man inte hantera dem inom jämställdhetens område utan man skjuter bort dem och pratar om dem som speciella problem när det gäller integration. Vi menar att det är en jämställdhetsfråga. Det betyder inte att vi inte ska ha kunskap om olika uttryck för mäns våld mot kvinnor. Den speciella kunskapen måste vi ha. Men vi ska inte exkludera kvinnor. Jämställdhetspolitik ska omfatta alla de olika yttringar som vi ser, som bygger på att kvinnor underordnas män och på den könsmaktordning vi har. 114 () replik: Jag håller med fullständigt. Det är maktfrågor, att män vill ta sig makt över kvinnors rättigheter och deras liv. Men jag har också en annan abrovink. säger ofta att man vill ha död åt familjen. Många av de flickor som kommer har den enda tryggheten och styrkan i familjen. När ni har beskrivit jämställdhetspolitiken kring hedersrelaterat våld har det handlat om att ta flickorna ur familjen. Min fråga är hur du ser på att man kan stödja hela familjen, från det att de kommer, och där ändra normer och värderingar utifrån det som vi tycker är rätt, hur man behandlar varandra i demokratiska former. 115 () replik: Det är en ny vinkling för mig, att man beskriver problemen med att de här unga invandrartjejerna har sin trygghet i familjen. Det är precis tvärtom. Vi pratar om mäns våld mot kvinnor, att människor i en nära relation utsätter dem för ett förtryck, för våld och misshandel. Det är problematiken. Självklart ska man jobba med attityder och värderingar. Det behöver vi göra hos alla människor i hela . Det är inte specifikt för några grupper. Den diskussionen behövs. Så länge även svenska kvinnor dödas och misshandlas av svenska män behöver vi alla jobba med de värderingarna och attityderna. Det som förs fram är tanken att man exkluderar, att detta är problem som inte vi har. Ett stort arbete som gäller kvinnofrid handlar om just mäns våld mot kvinnor. Man försöker få till stånd myndighetssamverkan. Man försöker få polis, åklagare, kommun, landsting och så vidare att jobba med de här frågorna. Självklart måste de även jobba med invandrare. Det är samma problematik. Vi menar att det finns en risk om integrationspolitiken ska ta hand om det. Det som berör frågor om bristande jämställdhet, mäns överordning och så vidare menar vi ska hanteras inom politikområdet jämställdhet. 116 (): Jag börjar med att yrka bifall till reservationerna nr 8 och 11. Jämställdhetsdirektivet är något som har skrivit. Jämställdhet diskuteras också runtom i och världen. Jag hade förmånen att vara i och höra på vad som diskuterades i olika parlament, också i . Det är, som vi vet, val till . Det var en livlig diskussion om hur de olika länderna skulle kunna representeras av kvinnor och män i lika omfattning. Det fanns förslag på lagstiftning och alla möjliga saker för att man skulle uppnå det. Det ligger också ett ansvar i det, för att hänga upp det på något som tog upp. I det här fallet anser jag att det är ett ansvar för partierna, att se till att man nominerar kvinnor och män så att man får en jämställd representation även i I den svenska har vi lyckats ganska hyggligt med det. Vi har numera inte världens mest jämställda parlament, för det har någon afrikansk stat som jag inte minns namnet på. Men bland de europeiska staterna har vi det mest jämställda parlamentet, kvinnor. Det finns så många andra frågor som kommer upp. I EU diskuterar man också jämställdhetsfrågorna. Kommissionären , som har ansvaret för de frågorna, har kommit med ett förslag om att kön inte får utgöra grund för bedömning av försäkringspremier. Det låter, rakt upp och ned, som om det inte var någonting att ta upp. Men direktivet var ganska kontroversiellt och ingen i hennes direktorat trodde att man skulle kunna genomföra det. Hon stod på sig och har det alltså gått igenom i kommissionen. Sedan kommer det att bearbetas vidare. Jag kan fråga jämställdhetsministern hur hon ser på det förslaget, som kommer upp i den svenska och den svenska för implementering, om det nu går igenom i den europeiska organisationen. Jag fick som gick ett papper från mitt eget försäkringsbolag om att man skulle ändra försäkringsvillkoren för mig. Jag har en livförsäkring. Det är många andra som har också. Förut har jag betalat in en premie som har varit lika för alla. skulle jag börja betala efter risk. Det är alltså en risk att vara kvinna! Det är en risk för försäkringsbolaget att de får betala ut pension lite än om jag hade varit man. Det är väl snarare en chans för försäkringsbolaget att tjäna lite mer pengar på männen, eftersom de lever lite , enligt den statistik som finns. Å andra sidan kan man ifrågasätta: Hur ser det ut ? Som det ser ut sjunker kvinnornas medellivslängd medan männens fortfarande stiger lite. Det kanske har utjämnats. Hur ska man då betala tillbaka detta? Eller ska det bli en vinst för försäkringsbolagen? Tänk er tanken att man hade satt dit ordet ras i stället för kön. Bland annat i är det faktiskt så att svarta lever lite än vita. Då hade det blivit ett fasligt väsen, åtminstone i den svenska . Det är jag rätt övertygad om. Det som spelar roll för livslängden är utbildning, levnadssätt och så vidare. Det är alltså inte könet i första hand. Man kan också fundera över om norrbottningar ska ha lägre , för de lever statistiskt sett lite än de som bor i till exempel . Ska man ha den riskspridningen också? Som sagt var: Solidaritet mellan kvinnor och män har man tydligen inte funderat så mycket över. kan man fundera över varför företag alltid måste utmana det politiska systemet på det här sättet. Det här är någonting nytt, någonting man har kommit fram till . Jag blir ganska betryckt när jag hör sådana förslag. Den svenska jämställdhetspolitiken och det som tas upp i regeringens skrivelse omfattar många viktiga frågor. Jag ska bara ta upp ett par. Det gäller framför allt familjen. Det är när barnen kommer som skillnaderna börjar. Det är då de riktiga skillnaderna i löneförändringar börjar synas. Alltså måste vi på något sätt göra männen med barn. Vi kan inte göra det fysiskt. Men det gäller ansvaret för familjen, ansvaret för att både män och kvinnor har barn. När barnen är födda bör de ha två föräldrar på ett eller annat sätt. Papporna tar inte ut mer än av föräldraledigheten medan mammorna tar ut . Man kan gå ett snäpp längre och titta på hur det ser ut för barnen, som inte knyter an till sin pappa på samma sätt som till sin mamma. Jag är rätt övertygad om att många pappor skulle uppleva en stor glädje. Det är vinsten för föräldrarna, för papporna. Jag tror också att barnen skulle må bättre om de hade en ordentlig anknytning även till sin far. Från sida är vi inte så förtjusta i att lagstifta om föräldraförsäkringar och annat, men vi vill öka möjligheterna och incitamenten för männen att vara hemma i mycket större utsträckning. Vi vill också att kvinnorna ska känna att det är viktigt att vara hemma tillsammans med sina barn. Vi vill höja taket i föräldraförsäkringen till elva basbelopp, för att man ska ha ekonomiska möjligheter att utnyttja den på ett bra sätt. Ett barnvänligt arbetsliv har vi diskuterat i många sammanhang. Min företrädare , , diskuterade frågan om barnvänligt arbetsliv. Det ska väl inte vara så att kvinnor ska behöva välja bort barn för att kunna göra karriär. Som det ser ut är det nästan så. Det syns också i och med att kvinnor föder barn i allt högre ålder. Det är fler par som inte kan få barn på grund av det stressade samhället. Det leder till att det föds för få barn i landet . Det barnvänliga arbetslivet bör kännetecknas av hög flexibilitet, tillåtande attityder och lika villkor för kvinnor och män att förena karriär med familjebildning.