prot · GR0920 · 2003-10-28 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Anmälan om kompletteringsval till vissa utskott Talmannen meddelade att Socialdemokraternas riksdagsgrupp anmält som suppleant i utrikesutskottet och socialutskottet under föräldraledighet. Talmannen förklarade vald till suppleant i utrikesutskottet () suppleant i socialutskottet () Talmannen meddelade att de grönas riksdagsgrupp anmält som suppleant i skatteutskottet, socialförsäkringsutskottet och miljö- och jordbruksutskottet under föräldraledighet. Talmannen förklarade vald den 28 oktober18 december till suppleant i skatteutskottet () suppleant i socialförsäkringsutskottet () suppleant i miljö- och jordbruksutskottet () 3 § Anmälan om förändringar i sammansatta konstitutions- och utrikesutskottet Talmannen meddelade att sammansatta konstitutions- och utrikesutskottet anmält att () avsagt sig uppdraget som ledamot , att () avsagt sig uppdraget som suppleant , att () valts till ledamot , att () valts till ledamot , att tredje vice talmannen () valts till suppleant , att () valts till suppleant samt att , , och (alla s), (), , och (alla fp), (), () samt () valts till extra suppleanter . 4 § Meddelande om frågestund Talmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande statsråd närvara: Finansminister , statsrådet , socialminister , justitieminister och försvarsminister . 5 § Meddelande om ändring i kammarens sammanträdesplan Talmannen meddelade att skulle bordläggningsplenum äga rum. Interpellationsdebatterna kl. 9.00 denna dag skulle utgå. 6 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2003/04:21 Till Interpellation 2003/04:21 av om centraliseringen av tingsrätterna i Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är sen ändring i kammarens planering. De övriga interpellationsstunderna innan är jag på tjänsteresor. 2003/04:31 Till Interpellation 2003/04:31 av om den avbrutna skogsmarkskalkningen Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresa samt att det är en plenifri vecka i . Interpellation 2003/04:35 Till Interpellation 2003/04:35 av om polisens medverkan vid transporter av psykiskt sjuka Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor. Interpellation 2003/04:38 Till Interpellation 2003/04:38 av om konkurrensen för svenska bönder Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor. 7 § Svar på interpellation 2003/04:14 om gymnasiepolitiken efter Västeråsmodellens avbrytande 1 Utbildningsminister (): har frågat om statsministern är beredd att mot bakgrund av erfarenheterna från verka för att förslag om gymnasieutbildning för obehöriga elever inte kommer att genomföras. Arbetsfördelningen i regeringen är sådan att det är jag som utbildningsminister som ska besvara denna interpellation. Jag ska inledningsvis göra klart att även om jag följer diskussionen i är jag förhindrad att uttala mig om en enskild kommuns angelägenheter. Jag har dock erfarit att även framöver kommer att anordna programinriktade individuella program, PRIV, i gymnasieskolan. har en central uppgift i att ge alla barn goda kunskaper och ge dem det stöd de behöver för att nå de fastställda målen. För att ge alla barn likvärdiga möjligheter måste alla skolor vara bra skolor. Regeringen genomför nu ett kvalitetsprogram för skolan. Kvalitetsprogrammet innebär att varje elevs utveckling mot målen noggrant ska följas och att samtliga skolor ska kvalitetsgranskas. Elever som riskerar att inte nå målen i skolan måste få hjälp . De måste få stöd som utgår från deras behov innan kunskapsluckorna vuxit sig för stora. Därför är det viktigt att utvärderingen och informationen om elevens utveckling mot kunskapsmålen kommer tidigt, är tydlig och sker kontinuerligt. Elevers och föräldrars rätt till tidig och tydlig information om hur det går i skolan har från och med /04 förstärkts genom att givits ett tydligare ansvar för att informera eleven och föräldrarna om elevens studieutveckling. Informationen som ges vid utvecklingssamtalen bör grunda sig på en utvärdering av elevens utveckling i relation till målen i läroplanen och kursplanerna för årskurs 5 och årskurs 9. Den ska också tydliggöra vilka insatser som behövs för att nå målen. Regeringen menar också att utvecklingssamtalen bör leda till en framåtsyftande individuell utvecklingsplan för varje elev. En sådan utvecklingsplan bör stödja en individualisering av skolan och därmed bejaka att eleverna lär på olika sätt och i olika takt. För att kunna ge eleverna en bättre utbildning och ett ökat stöd behöver grundskolorna fler lärare och andra specialister. ökar därför regeringen resurserna till skolan genom ett särskilt bidrag till personalförstärkningar. Statsbidraget ökar successivt med tills nivån 5 miljarder är nådd. Antalet lärare och andra specialister i skolan kommer genom detta att kunna öka med ca 15 000. Elever som trots stödinsatser riskerar att gå ut årskurs 9 utan att ha nått målen kan givetvis gå ett eller extra i . Enligt min uppfattning ska det ske när skolan, föräldrarna och eleven i samråd finner att det är det bästa sättet för eleven att få de kunskaper som krävs. Trots stora insatser i finns det ungdomar som av olika skäl inte uppnår behörighet till gymnasieskolans nationella och specialutformade program. Det kan vara väl motiverade ungdomar som kommit till och som varit tvungna att prioritera svenska framför engelska, men som har goda studieresultat i övrigt. Det finns också ungdomar som har större kunskapsluckor och som behöver mycket stöd för att gå vidare. Behörighetskraven till gymnasieskolan ska ligga fast. Behörighetsreglerna anger den kunskapsnivå som krävs för studier på gymnasienivå och bidrar till en tydlighet i systemet. Syftet med behörighetskraven är att slå vakt om utbildningens kvalitet och likvärdighet inte att utestänga elever från att läsa sådana nationella kurser som de har kapacitet att klara. Inom programinriktade individuella program, PRIV, kan eleverna följa kurser från ett nationellt program som de utifrån behov läser behörighetsgivande ämnen. Den grupp av elever som har mindre kunskapsbrister anser jag bör kunna läsa en del av kurserna på ett gymnasieprogram som de kompletterar sina kunskaper från . Andra elever har en längre väg till en reguljär gymnasieutbildning. För de elever som har större kunskapsbrister kan utbildningen till exempel utformas som ett preparandår. Utbildningen för dessa elever syftar till att ge bättre förkunskaper i de behörighetsgivande ämnena men kan även ha inslag av nationella kurser, i allmänhet i yrkesorienterande ämnen, som eleven har förutsättningar att följa. Utbildningen kan även innehålla praktik i större eller mindre omfattning. Att erbjuda obehöriga elever en uppläggning av studierna i form av PRIV är enligt min uppfattning ett framgångsrikt sätt att ge eleverna ökad studiemotivation som förkunskapskraven ligger fast. Många kommuner, däribland och , arbetar enligt PRIV-modellen och utvärdering har visat på goda resultat för eleverna. Jag finner även ett brett stöd i remissopinionen, exempelvis från , för denna ståndpunkt. För många elever som går på individuella program bör det alltså vara möjligt att genomföra studier på PRIV. Det är dock viktigt att poängtera att det även , utöver PRIV, kommer att behövas individuella lösningar inom gymnasieskolans ram för elever med speciella utbildningsbehov. Det kan vara ungdomar med omfattande skolproblem i form av läs- och skrivsvårigheter eller ungdomar som saknar motivation eller som har svåra sociala problem. Elever med ett individuellt program har en svag ställning när det gäller rätten till gymnasieutbildning, både vad gäller omfattning och innehåll. Det är därför angeläget att vidta åtgärder för att stärka dessa elevers rätt till utbildning. Beredningsarbetet pågår med betänkande. Regeringen ämnar återkomma i frågan i samband med en proposition om gymnasieskolan. och driver den extrema ståndpunkten att fortsatt grundskola ända är det enda utbildningsalternativ som ska stå öppet för de elever som inte klarat alla ämnen i . Men enligt min mening kan en sådan politik skapa stora svårigheter när det gäller att motivera och möta behoven hos ungdomar i övre tonåren. driver en politik där det viktiga är att gymnasieskolan ska utestänga vissa elevgrupper. Min utgångspunkt är den motsatta. I stället för att sortera bort dessa elever, måste vi ge dem en utbildning som utgår från deras förutsättningar och möter deras behov. 2 (): Jag tackar för svaret. Det var vackra målformuleringar, tyvärr ganska fjärran från verkligheten i dagens skolor. Det är fortfarande så att mer än var tionde elev som går ut saknar kunskaper i något av de allra viktigaste ämnena, var fjärde elev har underkänt i något av ämnena, och siffrorna har inte blivit bättre under de år som har varit chef för . På den socialdemokratiska partikongressen i senast fattades beslut om att i princip ska vara betygsfri. I varje fall ska betygen förlora sin roll som urvalsinstrument. Det är den första frågan som jag vill ställa till . Är han mot bakgrund av de erfarenheter som har vunnits redo att verka för att det beslutet ändras? Resultaten just från samma kommun där man höll sin kongress där man prövat ett system där betygen inte spelar någon roll för gymnasieintagningen har varit förödande, och försöket har därför avbrutits. Det vore ett mycket viktigt besked att strävan att göra betygsfri avbryts därför att resultaten av en sådan politik är så förödande. Det andra är detta med nyspråket. Många av oss har läst 1984 och vet hur förödande det är när orden förlorar sin betydelse. När man säger att förkunskapskrav inte ska vara utestängande gör man en nytolkning av vad ordet förkunskapskrav är för någonting. Ställer man krav på vissa förkunskaper och de förkunskaperna inte uppfylls har eleverna inte rätt att börja utbildningen. Varje annan innebörd av det ordet är en språklig förvrängning som är mycket olycklig. Jag vill läsa ett par andra rader ur deras remissvar på . De skriver så här: föreslår att elever som inte uppfyller behörighetskraven från preliminärt kan antas till en sektor. LR anser att detta är principiellt fel. Jag skulle vilja fråga statsrådet, som gömmer sig bakom : Delar statsrådet denna principiella uppfattning? Statsrådet polemiserar mot på ett felaktigt sätt. Det är inte så att det enda utbildningsalternativ vi anvisar för personer som misslyckats i är att läsa vidare. Statsrådet pekar själv på att det kan vara aktuellt att gå om både ett och . Är man blir man när det är färdigt. Det är uppenbarligen inte heller någon främmande idé för statsrådet. Men även vi har uppfattningen att det ska finnas alternativ. Vi skisserar i vår motion ett alternativ med mycket arbetsplatsförlagd utbildning för kategorin mycket skoltrötta ungdomar. De stora frågorna kvarstår. Är statsrådet beredd att säga att det är principiellt fel att slopa förkunskapskraven? Är statsrådet beredd att ge upp tanken att betygen i ska slopas som urvalsinstrument? 3 PER (): Låt mig inleda med att hålla med det säger om att det är många vackra ord från utbildningsministern. Det är ord som man kanske inte känner igen sig i när man lyssnar på socialdemokratiska kongresser och annat. Där är det ganska tydligt att det ska vara mindre av kunskapskrav i skolan, färre betyg och hårda tag mot kommuner som vill ge skriftliga omdömen. Det är ganska långt från de ord som vi hörde nu från utbildningsministern. Av dem får man intrycket av att det ska vara tydliga kunskapskrav och tydliga uppföljningar. Det vore jättebra. Det är precis så man ska börja. När barnen har kommit till är det för sent för väldigt många. Då har de kommit in i så många dåliga spiraler. De har tappat så mycket av sitt självförtroende och sin entusiasm för skolan att det på många sätt är väldigt sent. Man ska i stället börja redan i första och andra klass och se till att barnen lär sig läsa, skriva och räkna. Har de inte de tre grundfärdigheterna kommer sedan religionskunskap, samhällskunskap och så vidare att vara oerhört svårt att ta till sig. Kan de inte läsa kommer det att vara ett så stort hinder att eventuellt intresse och fallenhet för ämnena ändå kommer att ha en underordnad betydelse, eftersom de inte kan läsa. Det är här man måste börja. Man måste börja med väldigt tydliga insatser. Man måste också inse att ställa krav på att barnen kan läsa, skriva och räkna faktiskt är att bry sig om, att uppskatta och se till att alla får en god start i livet. När man inte gör det är det inte välvilja. Det är en missriktad välvilja att säga att barnen kan gå igenom i stort sett halva skolan eller hela skolan utan att kunna de tre grundläggande färdigheterna. Det är en väldigt konstig syn. Det ska vara tidiga kunskapskrav, tidiga uppföljningar och att man sedan sätter in ordentliga åtgärder tidigt så att barnen kan få möjlighet att lära sig räkna, läsa och skriva. Utan det kommer de inte långt. Det är där som Västeråsmodellen är så intressant. Om man generaliserar lite var det att sätta kravlösheten i system. Alla skulle få gå vidare. Det låter så trevligt. Alla ska få gå på universitet. Alla ska gå vidare till gymnasiet. Men det visade sig att precis denna missriktade välvilja ställer till problem. Betygen sjunker, kunskaperna sjunker och möjligheterna att göra ett bra jobb i gymnasieskolan blir sämre än de hade blivit om de hade haft tydliga krav på vad de ska kunna och tydliga och tidiga uppföljningar. I en sådan här debatt kommer man ändå fram till: Är det inte så, utbildningsministern, att betyg behövs, och kanske oftare och tidigare? Kanske ska de också ges på ett bättre sätt och eleverna ha en möjlighet att tentera upp sina betyg. De ska inte bara ha en enda chans och inte behöva gå tillbaka till komvux för att kunna tentera upp betyg. Om man gjorde betygen till något som visade vad eleverna kunde och de kunde få fler chanser att höja sina betyg blir inte betygen så oerhört viktiga. 4 Utbildningsminister (): Det verkar som vi är överens om det grundläggande att hjälp och stöd tidigt i måste vara huvudalternativet när det handlar om att stötta barn som inte når målen i skolan. Därför är det viktigt med mer personal och bättre och tydligare uppföljning av varje elev i skolan. Vi måste också se till att det finns yrkesgrupper med specialistkompetens som kan jobba med barn med olika typer av inlärningssvårigheter. Jag tror inte att betyg för små barn är vägen dit. Vi vet att , efter partistyrelsens fall under kongressen, förespråkar en tiogradig betygsskala. Om det finns en majoritet i kammaren för något sådant undrar jag varför man inte går upp till 15 eller kanske 20? Vad är det för typ av betygsgradering som ger 1011-åringar motivation att komma vidare i sin utbildning? Jag vill se en individuell utvecklingsplan för varje elev. Där gör man för eleven, föräldrarna och skolan tydligt målen i de olika ämnena, de olika färdigheterna, hur långt man har kvar att gå och vad skolan, föräldrarna och eleven åtar sig att göra för att nå målen. Detta vill jag ha från starten i skolarbetet, men däremot inte några tiogradiga betygsskalor för små barn. Jag tror inte att det är en särskilt bra metod för att göra målen och vägen till målen tydliga. Men jag tycker heller inte att man kan göra som under ett par års tid föreslagit, nämligen att man säger till de elever som inte har de grundläggande kunskaperna från att vi inte satsar på dem, utan i stället flyttar över resurserna till i . Dessa elever behöver prioriteras. De behöver hjälp och stöd. Ett grundläggande problem i dagens individuella program är att det är helt oreglerat. Vissa kommuner jobbar jättebra med att ge eleverna stöd och hjälp och se till att de kommer vidare i sin gymnasieutbildning. Men så är det inte i alla kommuner. Sedan finns patentlösning, som jag tror att lite grann nu försökte komma ifrån, när han upptäckte att det inte känns riktigt bra att säga till dessa elever att vi inte släpper i väg dem från förrän de fått godkänt betyg i alla ämnen. En del av de här eleverna känner sig väldigt skoltrötta i , och att då säga till dem att de ska stanna kvar tills de fyllt 18 kommer snarare att leda till problem i form av avhopp och ännu lägre motivation. De flesta partier i kammaren även på den borgerliga sidan är överens om att den elevgruppen behöver särskilt stöd, men inte genom att säga till dem att de ska vara kvar i tills de fyller 18, utan genom att ge dem den stimulans och det stöd som de behöver för att lära sig grundkunskaperna som de måste ha för att komma vidare och genom att visa dem varför de behöver engelskan, matematiken och svenskan. Där finns mycket kvar att göra. De lärare som jobbar med dessa elever, eleverna själva och de berörda föräldrarna säger: Inför inte förslag. Det kommer att medföra att dessa elever inte får någon motivation alls för att komma vidare. Satsa i stället på de här eleverna så att de kommer vidare. Så sade de på Uvengymnasiet i , där jag var . Jag är inspirerad av arbete i , men även av arbetet i . Mitt förslag är att man också satsar på PRIV, programinriktade individuella program, som ett arbetssätt. Det innebär att man läser sina basämnen från , för dem måste man ha för att komma vidare till gymnasieskolans nationella program. Men det ger också möjlighet att nosa på de ämnen som kan ge motivationen att klara basämnena. Man kan till exempel läsa de fordonstekniskt inriktade karaktärsämnena och då se att man behöver engelskan för att kunna jobba som bilmekaniker. Detta har varit framgångsrikt i många kommuner, och jag vill att alla kommuner ska arbeta med det. Lokalt ställer alla partier, inklusive alla borgerliga partier, upp på det arbetssättet. 5 (): När jag lyssnar på utbildningsministern undrar jag om han vet hur situationen i den svenska skolan är. Han talar om ett tänkt fall där skulle driva igenom att personer som inte klarat läser vidare tills de är . Sedan säger han att med ett sådant system skulle det bli stora avhopp. Men hur är det i gymnasieskolan ? Vet statsrådet hur många av dem som börjar ett individuellt program avslutar gymnasieskolan med godkända betyg? Det är en bråkdel. Hur många av en kull avslutar gymnasieskolan med slutbetyg? Det är färre än . Vi tror att vi har en gymnasieskola för alla somliga tror det men sanningen är den att i vissa kommuner har vi en gymnasieskola för hälften, eftersom så många hoppar av eller slås ut. Det är dagens verklighet. I har man prövat den modell som den socialdemokratiska partikongressen, som hölls i samma stad, gick in för. Där har resultaten sjunkit ytterligare. I riket som helhet klarar godkänt i alla ämnen i nian. I Västerås sjönk den siffran till . Man måste fundera på vilka signaler man sänder om man säger till elever i att de kommer in på gymnasiet även om de inte når godkänt ens i de allra viktigaste ämnena. Vad betyder det för deras motivation? Det är förödande för deras motivation, och det kan man ju förstå. Om man inte förstår det intellektuellt kan man åka till och fråga dem som gjort försöket. Man kan också tala med den socialdemokratiska skolstyrelseordföranden, som i en Ekointervju lät precis som den som redan åberopats här. Han sade ungefär: Man tror att man är snäll när man inte ställer krav på eleverna, men i själva verket är det precis tvärtom. har närmast blivit avrättad av remissinstanserna. skriver med illa dold ironi att om man ska klara det socialdemokratiska gymnasiet måste man vara mycket studiemotiverad. Det är åtminstone innebörden i det som sägs. Men handlar det om elever som är mycket lite studiemotiverade, och att då säga till dem att de ska klara de vanliga gymnasiekurserna och därutöver läsa in det som de missat i är inte rimligt. Det kommer inte att fungera i praktiken. Att ordet behörighetskrav inte innebär behörighetskrav utan tips på det man ska läsa extra är en språklig innovation som utbildningsministern borde hålla sig för god för. Jag har inte fått svar på de båda viktiga och grundläggande frågor jag ställde. För det första: Är det inte dags att göra upp med den flummiga föreställningen att betygen i inte behövs som urvalsinstrument? Och för det andra: Det talas om PRIV, om preparandår och om allt möjligt, och statsrådet citerar . Om vi håller oss till principerna undrar jag: Är statsrådet redo att instämma i LR:s uppfattning att det är principiellt fel att slopa behörighetskraven vid intagning till gymnasieskolan? 6 PER (): Resultaten i får oss att fundera lite grann. För oss som är negativa till kravlösheten blir det ganska enkelt att dra slutsatsen att om man tar bort kraven ser man snabbt hur resultaten sjunker. Det viktigaste man då kan göra är att sätta in tidiga åtgärder. Naturligtvis är kraven i slutet också viktiga, eftersom de sänder signalen att man måste kunna vissa saker för att få gå vidare. Kraven är inte särskilt högt ställda. Det är inte längre så att vi har betyg som medför att man skiktar en klass i några som får och några som inte får gå vidare. Det finns goda möjligheter för duktiga lärare att få alla att klara kraven så att alla kan gå vidare till gymnasiet. Och jag tycker inte att det är en felaktig målsättning att se till att alla kommer igenom. Kraven är, som sagt, inte högt ställda. Om man sätter in resurser tidigt för att se till att de som hamnar efter har en chans och en individuell kunskapsplan, där man stämmer av deras kunskaper mot ett inlärningsschema eller mot betyg och så vidare, har de en mycket större chans än om de ska vänta tills de kommer i femman eller nian innan de får reda på att de borde ha hållit en högre takt. Tidiga krav gör också att det blir mycket mindre traumatiskt att få betyg och jämföras mot ett inlärningsschema. Det är också en anledning till att vi måste börja tidigare med betyg. 7 Utbildningsminister (): Vi är fortfarande överens om att stöd tidigt måste vara själva utgångspunkten för en skolpolitik som gör att barn och ungdomar växer och lär sig det de behöver lära sig. Jag tror inte att en tiogradig betygsskala för tioåringar är en särskilt lycklig idé. kommer att upptäcka att de är ganska ensamma om den ståndpunkten. Jag vill ha individuella utvecklingsplaner från start i skolan, som visar var målen ligger, hur man ligger till i förhållande till målen och hur man ska arbeta för att nå målen. Det får icke komma som en överraskning om man inte har tillgodogjort sig det man skulle ha tillgodogjort sig tidigt i . Den centrala frågan gäller hur vi stöttar den grupp av elever som behöver extra hjälp och stöd för att komma vidare i sin utbildning. har renodlat det och är nästan ensamt i kammaren om att tycka att elever icke ska få lämna om de inte har klarat alla ämnen om de så är . Efter det blir det väl deras ensak, gissar jag. vill man skära ned vuxenutbildningen, så att de inte får någon andra chans. Alla andra partier i , , ibland, Socialdemokraterna, tycker att PRIV är ett bra arbetssätt. Det tycker också lokalt, till exempel i där själv införde PRIV som arbetssätt. Vad är då PRIV? Jo, det är en utveckling av det individuella programmet som framför allt går ut på att man läser in de basämnen man måste ha för att komma vidare. Men det öppnar också dörren för att nosa på till exempel något yrkesämne, så att man får upp motivationen. Det är någonting som också , och stöder i remissvaren. Det är inte en preliminär antagning utan en utvecklad form av det individuella programmet. Det är ett mycket bättre arbetssätt än att gräva upp en vallgrav, som gör, för att komma fram till en tydlig position. För de här eleverna innebär det en sämre utbildningsframtid. Det säger också de lärare som jobbar med de här eleverna: dem känna att de också får inspiration av att det går att komma vidare! De ska ha stöd och hjälp, de ska naturligtvis arbeta med sina basämnen, men de måste också se att det leder någonstans för deras egen utveckling. Därför blir man inte heller antagen till ett nationellt program; man går i PRIV.