prot · GQ09119 · 2003-06-10 00:00:00 — Ett av dem är att hitta en väg för att så snabbtsom möjligt avveckla EU:s jordbrukssubventioner,oavsett konkurrensförhållanden, oavsett hur detsvenska näringslivet kommer att se ut i en sådanavveckling.Vi från sida vill också se en refor-mering av EU:s jordbrukspolitik och självklart att desubventioner som finns successivt avvecklas.Men det måste ske i en takt och i en form som gör attvi inte rubbar balansen och konkurrensförhållandenaoch som inte rubbar möjligheten att sätta miljöhänsynoch konsumenternas hälsa som mål i en sådan pro-cess.Vi är inte emot att reformera jordbrukspolitiken,men vi är inte beredda att rucka på de konkurrensför-hållanden som finns och som egentligen är tillnackdel för svenska bönder eftersom inte regeringenlyckas avveckla de skatter som finns på jordbruketseparat jämfört med andra länder.Anf. 124 () replik:Herr talman! Det är egendomligt att man ska blibeskylld för att hålla på med sina favoritområden. Jagär väldigt stolt över att hålla på med Folkpartietsfavoritområde, nämligen att avveckla svälten ochbekämpa fattigdomen i tredje världen. Man kommerinte undan att diskutera i-ländernas jordbrukspolitikom man ska lyckas med det eller komma ens halv-vägs till det målet.Då kan man inte säga: Vi ska reformera jord-brukspolitiken, men det får "inte rubba balansen" och"inte rubba konkurrensförhållandena". Det är ju dettasom måste rubbas! Tredje världen måste få konkurre-ra på våra marknader. De måste få sälja till våra kon-sumenter, annars är detta med att ändra EU:s jord-brukspolitik till förmån för tredje världen bara luftoch prat.Man kan inte säga att vi ska ha samma jordbruks-politik här och i samma andetag säga att allting skavara som förr för eller bönder. Detgår inte, politik, upplysningsvis, är att allahandelshinder, även på jordbruksområdet, ska varaborta , som FN:s millenni-emål för halverad fattigdom ska vara uppfyllt.Anf. 125 () replik:Herr talman! Jag ber om ursäkt. Jag har hög re-spekt för kunskaper om vår gemen-samma politik när det gäller biståndet och Centerpar-tiets politik när det gäller biståndet. Vi ser som enviktig del i biståndspolitiken att man också använderhandelspolitiken mot utvecklingsländerna för att deska ha möjligheter att värna jordbruket och ocksåexportera.När jag talar om i takt med andra länder menar jagi ett WTO-perspektiv gentemot , ochandra länder när det gäller konkurrens. Vi måstearbeta på bredden när det gäller biståndet. I den delenhar vi ingen delad mening, såvitt jag vet.Däremot är vi inte överens om att ochutan att se på konsekvenserna reformera jordbruks-politiken och ta bort subventionerna så att det kan fånegativa följder för vårt eget jordbruk.Anf. 126 () re-plik:Herr talman! Jag är nästan frestad att gå in i denhär debatten. Egentligen var det dock en annan sakjag ville ta upp, nämligen själva ordet "federalism".Jag tycker att det är intressant att harkommit att omfatta federalismen. När konventet bör-jade var det intressant att se: Skulle man arbeta förfederalism eller emot federalism? Då hamnar mangenast i bekymret att federalism kan betyda rasandeolika saker.I den tyska debatten är federalism detsamma somdecentralisering, att föra offentlig beslutsmakt ned pålåg nivå. I den brittiska debatten är det nästan motsat-sen. Federalism är all makt till , ingentingkvar hemma i . Det gör att detta är ettsådant där ord som är nästan omöjligt att använda iinternationella sammanhang. Säger man det blir enahalvan av församlingen mycket arg - jag får inteanvända starka uttryck i kammaren - och den andranöjd, oavsett vad den nu har för komposition.Med den tyska definitionen, som jag tror kanskeär den mest korrekta, är federalism ett system för attreda ut hur de offentliga besluten ska vara. I denmeningen är det klart att vi har ett federalt system iEuropa i så måtto att vi definierar på vilken nivå somEU ska fatta beslut och vad som sedan ska ligga kvarhemmavid.Agne poängterade i sitt anförande det härmed att göra detta tydligt i EU. Jag tror att en avkonventets stora fördelar är just att det tydliggör dettaså att medborgaren kan förstå vad EU bär ansvar för,men därmed också vad EU inte bär ansvar för. Det ären oerhört central demokratisk fråga att man förstårvem man ska sparka på om man inte är nöjd medsakernas tillstånd. Där vill jag säga att konventet nogfaktiskt är på väg att lyckas tydliggöra detta, väsent-ligt mycket bättre än i varje fall.Anf. 127 () replik:Herr talman! I så fall hälsar jag det med tillfreds-ställelse.Jag tackar för möjligheten att ta den här repliken.Vi är tydligen helt överens i sakfrågan. Vi i Center-partiet har märkt att det är väldigt många som blirarga när man använder ordet federalism, och förkla-ringen är väl att det går att använda i två olika rikt-ningar. När vi har använt det har vi utgått från dentyska synen på federalism med maktdelning.Det är oerhört viktigt att den här debatten nu tasupp och förs. Jag beklagar att man har varit så räddatt använda ordet i uppbyggnaden av det nya för-draget att man suddat ut det där också. Vi måste få igång en debatt, både i och i EU, om vad viska använda EU till. Det klarar man inte utan att pekaut en uppgiftsfördelning: Vad är det som EU skasyssla med - och det ska man ha möjlighet att görautan hinder - men vad är det dessutom som EU inteska lägga sig i utan som är suveränt för de enskildamedlemsstaterna?Som jag och ser det finns det ingenbättre beteckning på detta än ordet federalism i dentyska betydelsen, om man nu ska ge tyskarna för-tjänsten av att definierat det före oss.Anf. 128 () re-plik:Herr talman! Orsaken till att ordet med all sanno-likhet utmönstras - vi är ju inte framme vid slutetriktigt , men har nog rätt när hanförutsätter att så blir fallet - är väl just den brittiskainvändningen. Den slår ju också in i svensk debatt.Många inte minst yngre personer följer brittiska me-dier, och då slår denna användning lätt igenom. Jaghar noterat, också i mitt eget parti, att man tar till sigdenna definition av federalism, medan ordet som sagti och även på andra håll kontinenten har enannan betydelse.Här ser vi någonting viktigt som kanske kan börjaslå in i svensk debatt så att också vi i börjardefiniera våra nivåer och vem som bär ansvaret förvad och vem som inte gör det, till exempel när detgäller det kommunala och det statliga. Det är en de-batt som jag skulle hälsa med stor tillfredsställelse.Just detta med att tydliggöra ansvaret är en central deli utförandet av det demokratiska uppdraget. Denintresserade medborgaren ska förstå vem som bäransvaret.Konventet har också diskuterat två centrala områ-den där man sagt: Nej, här ska EU icke ta på sig ettstörre ansvar. Det ena är det hela det sociala området- sociala transfereringar, sociala tjänster, utbildnings-området och så vidare. Här ska EU icke ta på sig dettaansvar. EU blir ingen transfereringsnivå, utan dettasköter vi på nationell nivå eller i vissa länder en an-nan nivå, inte ens den nationella.Det andra är den ekonomiska politiken. Det harvarit oerhört intressant. Många föreställer sig att omman har en gemensam valuta, en gemensam penning-politik och en stabilitetspakt som skyddar den gemen-samma valutan så ska hela den ekonomiska politikenbli centraliserad. Här har konventet sagt: absolut inte!Vi är en kontinent som har oerhört skilda förutsätt-ningar, och det måste vara medlemsländernas ansvaratt bedriva den ekonomiska politiken. Att vi centrali-serar vissa aspekter av den gör att övriga delar av denekonomiska politiken måste vara flexibla, särskiltsom vi har så väldigt skilda förutsättningar bådemellan länderna och även inom länderna.Detta är två exempel på hur man medvetet i kon-ventet har sagt att detta icke är EU-uppgifter, ävenom det ibland finns föreställningar om att man ska tapå sig detta.Anf. 129 () replik:Herr talman! Jag tycker att det är bra att man får igång den här debatten därför att man får bort ordetfederalism som ett skällsord som används i alla sam-manhang när det gäller maktfördelning. Det är ju inteså. Den federala principen innebär att man byggerunderifrån. Och det som man inte vill lämna ifrån sigunderifrån och uppåt behåller man där nere. Det ärdet viktiga. Och det är min förhoppning att man ocksåska komma längre åt det hållet i det arbete som GöranLennmarker håller på med när det gäller konventetoch arbetet med det nya fördraget, även om jag inseratt det är en svår problematik. Vi från Centerpartietvälkomnar naturligtvis också en debatt om det svens-ka systemet utifrån en federal princip med att byggamakten underifrån.Jag har i och med denna debatt med blivit en erfarenhet rikare. när jaghar använt ordet federalism, vilket jag började med1971 i läns landsting, har jag mött ett oerhörthårt motstånd från socialdemokrater och moderater.Det har jag tagit som tecken på att det är de som mestvill centralisera makten. får jag revidera den upp-fattningen och ta kampen fortsättningsvis med Soci-aldemokraterna för att vi ska komma framåt åt fede-ralismens håll också i Sverige.Anf. 130 ():Herr talman! Det är ett helt annat EU som Sverigeär medlem av än det som vi folkomröstade omhösten 1994. Det som då sades vara i bästa fall orea-listiskt önsketänkande eller i sämsta fall lögnaktigkampanjpropaganda är på väg att bli verklighet. Sam-arbetet fördjupas alltmer, och antalet medlemsländerär på väg att utökas rejält.För snart tio år sedan hade jag anledning att själv-kritiskt ställa mig frågan om min vision om ett fram-tida EU enbart var orealistiskt önsketänkande. Jagmåste nu medge att den utveckling som vi nu är mittuppe i förvånar mig och vida överträffar mina för-väntningar då sedan.EU är ett samarbete mellan stabila demokratier,men också ett samarbete som bidrar till att befästademokratin i de medlemsländer där den är förhållan-devis nyvunnen. , och ärtidigare exempel på detta. Bland de tio nya med-lemsländerna som träder in - ,, , , , , ,, och - finns nya exempelpå detta. Detta är en både önskvärd och naturlig fort-sättning på EU:s arbete för ett stabilt och demokra-tiskt med en social och ekonomisk utvecklingför hela unionen där klyftorna mellan olika regionerminskar.Det är en glädjande utveckling som vi är med omjust . Men den innebär inte att vi med automatikkommer att tillgodose de behov och lösa de problemsom finns i och i resten av världen. Det ärmöjligheterna som ökar och därmed, och det är vik-tigt att vara klar över detta, ökar ansvaret och arbets-bördan för att bygga ett bättre och tryggare Europaoch en fredligare värld.I det betänkande som vi nu debatterar är utgångs-punkten framför allt regeringens skrivelse om verk-samheten i den europeiska unionen. I betänkandet europeiska säkerhets- och försvarspolitiken ochsysselsättningspolitiken särskilt uppmärksammats.Dessa politikområden har tillsammans med utvidg-ningen av EU och arbetet med nya beslutsformer förEU varit bland de viktigaste frågorna i det svenskaEU-arbetet under förra året.EU:s säkerhets- och försvarspolitik, vilken ävenbrukar kallas krishanteringsförmågan, har vuxit underde och blivit en allt viktigare del av sam-arbetet. Steg för steg har utfästelserna från Amster-dam 1997, om utvecklandet av en europeisk freds-främjande förmåga, lett till att EU har lagt till enny dimension till sitt utrikespolitiska agerande. EU:spolisinsats i och den militärainsatsen i är de första operationernainom ramen för unionens krishanteringsförmåga.För genomförandet av krishanteringsinsatsernakrävs civila och militära resurser. Dessa mobiliserasgenom frivilliga bidrag från medlemsländerna, ochbeslut om deltagande i insatserna fattas nationellt ivarje enskilt fall.När det gäller EU:s säkerhets- och försvarspolitikbrukar det oftast vara den militära delen som lyftsfram i debatten, möjligen för att den delen av säker-hets- och försvarspolitiken omfattar flest personereller just för att det militära innehåller en dramatik isig, eller möjligen för att hålla liv i skräckbilden omett EU som håller på att utvecklas till något annat ändet som vi vill och något annat än det som Sverigevill vara en del av - skräckbilden av en europeiskförbundsstat med en egen armé.Det övergripande målet för den militära kapacite-ten är att kunna sätta in 60 000 personer inom 60dagar och under samt stödjande marin-och flygstridskrafter. Målet är att ha dessa kapacitetertillgängliga under detta år. Efter det att det i detaljfastställts vilka militära resurser som krävs har sedanparallella processer pågått med att dels konstateravilka resurser medlemsstaterna är beredda att bidramed, dels identifiera var bristerna finns och hur dessaska täckas.Arbetet med att uppnå kapacitetsmålen pågår allt-så, men det finns fortfarande brister främst vad avservissa strategiska kapaciteter, framför allt lednings-förmåga, underrättelseförmåga och strategisk trans-portkapacitet. Trots detta beräknas en första fas avprocessen kunna avslutas som planerat under detta år.Det som inte lika ofta nämns i debatten när detgäller EU:s säkerhets- och försvarspolitik är dencivila delen. Möjligen är den på papperet inte likadramatisk som den militära, och till antalet är dendefinitivt inte lika omfattande. Ändå är det den delenav verksamheten som jag tror kan ge störst påverkanpå den långsiktiga utvecklingen i världen.Den civila kapaciteten som medlemsländernakommer att ställa till förfogande förtjänar att nämnasi detta sammanhang. Det är 5 000 poliser i internatio-nella konfliktförebyggande insatser och krishantering,varav 1 000 ska kunna sättas in . Det ärupp till 200 befattningshavare inom rättsväsendetsåsom domare och åklagare. För civil förvaltninginrättas en expertreserv som med kortvarsel ska kunna skickas ut på uppdrag. Det är ocksåupp till 2 000 personer i räddningstjänststyrkor.Detta är exempel på den civila kapaciteten, ochdet är bra att EU utvecklar sin säkerhets- och för-svarspolitik på det sätt som sker. Men det får inteleda till att EU försöker konkurrera med Nato vadgäller säkerhet eller utvecklar fördragsgrun-der och militära strukturer för ett territorialförsvarmed ömsesidiga försvarsgarantier. Det är alltså inteen gemensam militärmakt som vi ska ha inom EUutan just en krishanteringsförmåga.De säkerhetspolitiska kriserna finns i unionens di-rekta närhet. Inom EU finns en annan kris - arbets-löshetskrisen. Genom att Amsterdamfördraget antogs1997 och trädde i kraft skrevs sysselsättnings-politiken in i EG-fördraget. Att sträva mot hög sys-selsättning är ett viktigt mål inom EU-samarbetet.Vid Lissabontoppmötet sattes mål upp omatt EU ska vara världens mest konkur-renskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade eko-nomi. Det är bra att den så kallade Lissabonstrateginoch dess genomförande samt sysselsättningssamar-betet är bland de högst prioriterade frågorna i rege-ringens EU-politik.Det är ett bra mål att EU ska bli världens mest dy-namiska och konkurrenskraftiga ekonomi till år 2010.Dessutom kommer Lissabonstrategin att utgöra ettvärdefullt redskap för att integrera de nya medlems-länderna i det europeiska ekonomiska samarbetet.Nu sker en rad åtgärder för att öka sysselsättning-en i . har presenterat tioolika åtgärdspunkter i en ny sysselsättningsstrategi.EU har avsatt till ett pro-gram för sysselsättningsåtgärder . Allmänna riktlinjer för den ekonomiskapolitiken i medlemsländerna har utarbetats.Det var några exempel.Arbetet med att öka sysselsättningen, att minskaarbetslösheten och att öka välståndet i EU är viktigt,och det faktum att tio nya medlemsstater ansluter sigtill unionen understryker detta.I förhandlingarna med de blivande medlemslän-derna har utgångspunkten varit att kandidatländernaska kunna tillämpa unionens regelverk från förstadagen. På grund av kandidatländernas utvecklingsni-vå har det inte varit möjligt att uppnå detta mål påalla områden. I anslutningsavtalet ingår därför ettantal övergångsregler på olika områden.Flertalet övergångslösningar som har förhandlatsfram har tillkommit på begäran av det ansökandelandet. Jag anser att förhandlingsresultatet är rimligtoch balanserat och att hänsyn har tagits till kandidat-ländernas förmåga att på kort och medellång siktuppfylla regelverket i alla dess delar.Herr talman! EU går en ljus men mödosam fram-tid till mötes. Jag är oerhört glad över att EU kommeratt utvidgas, att vi kommer att arbeta tillsammans iEuropa för social och ekonomisk utveckling och förfred och säkerhet i världen.Med det yrkar jag bifall till utrikesutskottets för-slag i betänkande 10.Anf. 131 () replik:Herr talman! Jag är säker på att EU går en ljusframtid till mötes, jag hoppas i varje fall det, och sysslar med det som EU är bra på.Jag skulle vilja ta upp två saker med Forslund.Den första gäller vår gemensamma säkerhets- ochutrikespolitik. Där tycks vi vara överens om att det ärviktigt att stärka EU:s krishanteringsförmåga, inteminst den civila delen. Då vill jag fråga varför man,tycker jag, i betänkandet lite uppgivet avstyrker Cen-terpartiets krav på en förstärkt gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik och hänvisar till att det inte alltid ärpolitiskt möjligt att uppnå att EU talar med en röst, attvi blir starkare. Därför ger vi upp. Det tycker jag ärlite defaitistiskt. Jag tycker att vi måste arbeta för attjust stärka EU för att vara en motvikt mot i detglobaliserade arbetet, för annars kommer vi till enpunkt där den starke själv dikterar vad han eller honvill ha genom på världsscenen.Den andra handlar om Lissabonstrategin. Därfinns inte miljöaspekterna med. Jag värnar verkligenom tillväxtfrodiga småföretag som har ett bra klimatatt arbeta i, inte minst i europeiskt perspektiv. Mendet måste också tas miljöhänsyn i tillväxtperspekti-ven. Det finns inte med i Lissabonstrategin. Varförvill regeringen inte arbeta för det?Anf. 132 () re-plik:Herr talman! Självfallet är vår uppfattning att EUså långt som möjligt ska tala med en röst och ena sig iutrikespolitiska frågor. Men vi måste också vara öd-mjuka inför det faktum att vi har mellan länderna ettmellanstatligt samarbete, vi har olika uppfattningar iett antal frågor. Det är viktigt att diskutera de frågor-na naturligtvis. Det får inte vara så att vi lägger bortfrågor bara därför att vi på förhand vet att de kommeratt vara svåra att lösa. Vi måste alltid försöka att sökagemensamma ståndpunkter.Samtidigt måste vi vara ödmjuka inför att det ivissa fall antagligen inte kommer att vara möjligt attnå de gemensamma ståndpunkterna. Det kan tillfälligti det korta perspektivet ses som ett misslyckande.Samtidigt tror jag att varje sådant misslyckandekommer att ha det positiva med sig att det leder framtill att man kommer närmare och närmare den dag dåvi alla faktiskt har en gemensam uppfattning om hurvi ser på vår omvärld. Det är eftersträvansvärt, mendet kommer naturligtvis att ta tid. I synnerhet när vinu blir en betydligt större union kommer de här pro-blemen att märkas ytterligare, även om vi inte skaöverdriva skillnaderna mellan oss som redan är med-lemmar och de blivande medlemsstaterna.När det gäller Lissabonstrategin och miljöhänsynär strategin att EU ska ha en tillväxt och fram till2010 vara en av de mest intressanta ekonomierna, föratt kort sammanfatta det. I det ingår att det ska varabyggt på en hållbar utveckling.Anf. 133 () replik:Herr talman! Jag är möjligen lite mer otålig änKenneth G när det gäller resultatet av ettgemensamt starkare EU och en gemensam utrikes-och säkerhetspolitik. Jag tror att det är viktigt inteminst i det arbete som pågår att man också tarhänsyn till det i uppbyggnaden av konstitutionen föratt göra EU effektivare i den delen, utan att naturligt-vis göra avkall på enskilda medlemsstaters suveräni-tet och alliansfrihet. Där tror jag att vi är överens.Att väga in miljöhänsyn i tillväxten och Lissa-bonstrategin och få det hela hållbart är inte en nack-del utan snarare en betydande fördel. Kan man ut-nyttja miljöteknik och ta hänsyn till vad miljöpoliti-ken har att ge för tillväxten får man en accelererandeeffekt och kan snabbare nå de mål som vi är ute efter,att bli världsbäst när det gäller Lissa-bonstrategin.Anf. 134 () re-plik:Herr talman! Det är intressant att höra att AgneHansson ser sig som otålig. Jag brukar i andra sam-manhang beskriva mig själv som ung och otålig. Detär kul att träffa någon som är ännu otåligare.I Lissabontoppmötet har man slagit fast att EUinom , , ska vara världens mest konkur-renskraftiga och dynamisk kunskapsbaserade ekono-mi med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt. Justden hållbara ekonomiska tillväxten finns med där.Sedan tror jag precis som att mil-jöpolitik som sådan och olika miljömässiga lösningari sig skapar både tillväxt och miljörelaterade jobbvilket är positivt.Anf. 135 () replik:Herr talman! När man hör Lissabonstrategin och sysselsättningstrate-gin, hur de fungerade och hör hur belåten talaren varmed detta blir man helt ställd i den meningen attEuropa ju befinner sig i en lågkonjunktur. Det varhelt frånvarande. Det var som att i dessa strategierstår nyckeln till framgång och till framtiden.Man kan inte få någonting att fungera med ökadproduktivitet, fler anställda och högre löner utanföretag. Och företag kräver företagare. Det är som omForslund skulle tala om utan riksdagsleda-möter. Man kan inte tala om tillväxt och företag utanatt tala om företagare, människor av kött och blod.Det perspektivet saknar jag. Det är det vi måste sti-mulera i . Vi måste se vilka det är bakom dehär strategierna som ska göra jobbet.Den andra lapsusen, om jag får säga så, som jagtyckte att det fanns var att intenämner den gemensamma valutan och valutagemen-skapen. Det är väl ändå också oerhört viktigt för attstimulera handel, tillväxt och produktivitet inomEuropa.Anf. 136 () re-plik:Herr talman! Jag inledde avsnittet i mitt anförandeom Lissabonstrategin med att just peka på arbetslös-hetskrisen, så jag tycker inte att jag har blundat förden lågkonjunktur som faktiskt råder i stora delar avEuropa.Sedan är det självfallet så att för att kunna genom-föra Lissabonstrategin måste det finnas företag. Detär väl alldeles oerhört självklart.Anf. 137 () replik:Herr talman! Och de människor som finns i före-tagen måste ha anledning att arbeta, att ta initiativ, tarisker och få avkastning både på sitt arbete och på sittrisktagande. Jag tror att det är detta perspektiv manmåste ha. Om man ska lyckas med en tillväxtstrategimåste man börja med att ställa sig frågan varför denenskilda människan ska arbeta och satsa sina spar-pengar, snarare än att ta utgångspunkten i politiskabeslut. Och, som sagt, vad spelar euron för roll i dettasammanhang?Anf. 138 () re-plik:Herr talman! befinner sig igränslandet till en mer inrikespolitisk debatt, tyckerjag. Det som han nämner är i hög grad hur vi uppfat-tar regler, avgifter och annat för företagen i ,och det kan vi naturligtvis ha olika uppfattningar om.Men det som vi här och debatterar är EU:s politik,och EU har inte beskattning och liknande frågor påsitt bord. är det andra medel som EU får arbetamed när man ägnar sig åt politik för att försöka vändaarbetslöshetskrisen och lågkonjunkturen som råder iEuropa.Anf. 139 ():Herr talman! På grund av att jag fastnade i vänt-rummet på en akutmottagning återfinns inte mina ochMiljöpartiets reservationer i det här utskottsbetänkan-det. Därför måste jag inledningsvis få yrka bifall tillvår motion U324, att-satserna 18 och 20, som en sortsram för agerande i det här betänkandet.Vi kommer under omröstningen även att stödja någraav de reservationer som andra partier har i betänkan-det, och jag återkommer till det.I har vi i detalj utvecklat vår syn påhur den framväxande gemensamma utrikes- och sä-kerhetspolitiken gestaltas i en pågående process samtden däri ingående europeiska försvars- och säkerhets-politiken efter EU-konventets arbete som snart äravslutat. För detta redogjorde jag i föregående debatti dag om KUU2. Där framhöll jag bland annat att demilitära kapaciteterna i EU har vuxit fram betydligtsnabbare än de civila, trots avtal om att de ska gå itakt och vara likvärdiga i betydelse.