prot · GR0950 · 2003-12-16 00:00:00 — Min fråga är: Vad kommer regeringen att göra ytterligare när det gäller just katastrofen som vi står inför med hiv/aids? 121 Statsrådet () replik: Precis som lyfter fram så är detta en katastrof i många länder, speciellt i södra . Men vi ska också komma ihåg att det ökar kraftigt öster om oss, på andra sidan , och i en del . Där måste vi också orka med att sätta in insatser. I budgetpropositionen föreslår vi att vi ska göra satsningar på hiv/aids genom att satsa på och men också på kvinnohälsa och på sexuell och reproduktiv hälsa. Det gör vi genom att jobba inför tioårsarbetet av uppföljningen av som hölls 1994. kommer att diskutera uppföljningen av just sexuell och reproduktiv hälsa och kvinnors rättigheter i det sammanhanget. Vad gäller just hiv/aids är det både en fråga om att förebygga och att medicinera. Båda delarna måste gå hand i hand. Vi måste stoppa ökningen av hiv/aids, men vi måste också ta hand om dem som har blivit sjuka och undvika att folk helt enkelt lever för korta liv. Det går att få människor att leva värdiga liv länge trots att de är hivsmittade om de får tillgång till medicinering, god vård och så vidare på olika sätt. Vi kommer att göra olika insatser, dels genom att stödja forskning på olika sätt, dels genom att arbeta med ländernas egna processer. Delvis ser man en liten förändring. Det var glädjande att den sydafrikanska regeringen fattade ett mer radikalt beslut om ekonomiskt stöd till folk som är smittade av hiv. 122 () replik: Det låter ju hoppfullt. Men vi har diskuterat hiv/aids i utskottet, och både och har motioner om detta. Det finns en möjlighet. Möjligheten finns fortfarande att som ett enat land i en enig kamp helt enkelt ska förklara krig mot hiv/aids. Det finns möjligheter att bekämpa hiv/aids. Regeringen säger att man kan göra det ena och det andra, och sprider ut det hela. Men jag talar just om detta att kunna gå in systematiskt och strategiskt i några länder och visa att möjligheten finns för länderna i sin fattigdomsbekämpning just när det gäller kvinnors kamp att få stöd från ett land som . Det skulle vara oerhört rikt för världen. Min fråga till biståndsministern blir: Kan hon tänka sig att ställa upp på det? Jag hoppas att ministern är kvar också när kommer att hålla sitt anförande. 123 Statsrådet () replik: satte en hiv/aids-ambassadör, , i gång sitt arbete. Ett av syftena med det är just att fokusera, att följa processer, att poängtera, att stryka under och att ge råd och dåd om man säger så när det gäller hur man kommer vidare generellt på en policynivå i hiv/aids-arbetet. Det är det ena som vi har gjort. Det andra är att vi har valt att arbeta med att stärka bidrag till eftersom vi tror att den multilaterala kanalen är nog så viktig som den bilaterala i sammanhanget. Ett tredje område är att man i alla bilaterala sammanhang arbetar med hiv/aids-arbete. Sidas avtal med samarbetsländerna tar upp hiv/aids i ett demokratiperspektiv, ett rättighetsperspektiv, ett rättighetsperspektiv, ett hälsoperspektiv och ett makt- och jämställdhetsperspektiv. Det är ju ofta en fråga om att kvinnor har en underordnad ställning i samhället. Ett annat område som jag från mitt tidigare liv på Palmecentret vet att Sida arbetar med är att alla enskilda organisationer numera är skyldiga att följa upp hur det 8020-samarbete som man har också verkar kring hiv/aids-arbetet. Ett projekt som kanske inte syftar till att arbeta med hiv/aids i länder som är hårt drabbade av det ska alltså också ta upp de frågorna i sitt arbete. Jag tror att det är viktigt att man ser det som en del av alla projekt i de länder som är hårt drabbade. 124 (): debatterar vi global utveckling. En del i detta är att se utvecklingssamarbetet på ett nytt sätt. Detta är något som vi moderater har drivit . Vi vill mer tänka i termerna hjälp och stöd för att kunna utveckla sig själv. Målet är att skapa ett samhälle av egen kraft. Det är ett synsätt där den enskilda människan är i centrum i det här fallet den fattiga människan. I det övergripande målet angående global utveckling är vi överens. Däremot är vi det inte alla gånger när det gäller synsättet på hur vi utformar vårt utvecklingssamarbete. Vi behöver mycket mer nytänkande när det gäller utformningen av biståndet. Vi behöver också ett gemensamt agerande med andra länder för att få en bättre effekt där ett plus ett inte bara blir två utan leder till högre grad av synergi. Vi anser att målet med det svenska biståndet ska vara en snabb fattigdomsutrotning genom en uthållig, snabb tillväxt. och flera andra kommenterade att vi inte använder ordet hållbar, vi säger uthållig i stället. Jag tycker att det ordet räcker bra också. Biståndet ska vara resultatinriktat och bör främst inriktas på kunskapsöverföring och stöd till rättsstaten, demokratin, grundläggande utbildning och hälsovård. Vad som krävs är då en kortvarig, intensiv och bred igångsättning av egna utvecklingsansträngningar genom ett kraftfullt initialt bistånd som kan ge en god start och som sedan kan trappas ned inom en bestämd tid. är Sida verksamt i över 100 länder, och man försöker göra allting överallt. En sådan diversifierad verksamhet är omöjlig att leda och kontrollera på ett tillfredsställande sätt i alla länder. Lika uppenbart är det omöjligt att upprätthålla lokalkännedom eller fackkunskaper på alla områden. Ännu svårare blir detta om vi ska följa före detta biståndsministerns motto att ska verka överallt där så behövs. Så stod det också i proposition. Vi anser att vi tvärtom bör fokusera på bestämda områden och arbeta med det som vi specifikt är mest kompetenta inom, och dessutom göra det i mycket större grad på plats och inte här i . Kunskapsöverföring måste få en mycket större roll i biståndets utformning, som jag sade. Det är väldigt viktigt att skapa framgångsrika exempel som inspirerar övriga länder. Vi moderater anser att man framför allt ska inrikta sig på följande akuta huvudproblem: Krigen och konflikterna som plågar stora delar av . Där vill vi fokusera vårt bistånd. Hiv/aids och andra allvarliga och utbredda sjukdomar som mässling, tbc och malaria som förlamar de här utvecklingsansträngningarna. Den stora skuldbördan, som många har diskuterat här , som ligger som ett ok över många länders ekonomier. Det gäller att snabbt skapa incitament för en god standardökning i där vi ska främja en snabb utrotning av fattigdomen. Förutsättningen för att ska lyckas i sin utveckling är densamma som gäller i resten av världen. Det finns inga hemliga recept eller något slags egna afrikanska vägar. Vi vet att en bra dynamisk marknadsekonomi där företagsamhet och arbetsvilja står i centrum kan ge välstånd till en bred befolkning. Det bygger på en fri företagsamhet och en fri handel i kombination med utbildning för alla inom ramen för ett rättssamhälle grundat på demokrati och respekt för mänskliga rättigheter. Fundamentalt handlar det om att öppna möjligheterna för den enskilda individen att skapa välstånd för sig och de sina. Att framhäva de mänskliga rättigheternas universalitet måste vara hörnstenen i den svenska utrikespolitiken. Därmed ska det svenska biståndet inte utgå till statsmakter som grovt och systematiskt kränker mänskliga rättigheter och förtrycker sina medborgare. bör inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik betona kravet på mänskliga rättigheter och demokrati. med sin parlamentariska sammansättning borde kunna vara en bra förebild. Det nybildade African Union kan vara en naturlig utgångspunkt för detta. De länder som har lyckats bryta fattigdomen har några saker gemensamt, och det är inte alltid, som man kanske tror, stor tillgång till naturrikedomar. I stället är det en stegvis utveckling mot marknadsekonomi, äganderätt, rättsstat och demokrati som har gett resultat. Utvecklingen har kommit stegvis, och den ena faktorn har drivit på den andra. Framsteg har skett genom utvecklingen av ekonomin. Däremot har inget land som har valt den motsatta vägen lyckats. Socialism, kommunism, planekonomi, diktatur, förtryck och politiserande rättsväsende har ofelbart visat sig att leda till fördjupad fattigdom. Hälsovårdsinsatserna måste komma i fokus. Den utveckling som särskilt gäller hiv/aids måste brytas. Sjuka och döende människor kan inte utveckla ett land. En basal hälsovård måste komma alla till del. När det gäller utvecklingen av effektiva läkemedel och vacciner mot tropiska sjukdomar som inte drabbar den rika världen i första hand bör en marknad garanteras. Vi måste också få ut information om hivprevention till alla. Endast en mindre del av biståndsflödet hade krävts för att bygga upp en grundläggande hälsovård som hade kunnat främja både social och ekonomisk utveckling. Men det är fortfarande ett stort problem att få fram effektiva och billiga mediciner mot tropiska sjukdomar. Som det ser ut förekommer det flera framgångsrika försök med olika typer av antivirala medel mot hiv där många afrikaner ingår i försöksgrupperna eftersom det är som värst i . Men tyvärr är den bistra sanningen att när man väl har utvecklat medicinen är den alldeles för dyr för att kunna användas i . Därför måste man fortfarande sänka behandlingskostnaden för hälso- och sjukvård och kostnaden för medicin. Om tillgången till rådgivning och information ökar så blir även andra tjänster mer lättåtkomliga, bland annat möjligheten att behandla alla de infektioner som uppkommer i samband med immunosuppression orsakad av hiv. Hiv/aids-epidemin har fått förödande konsekvenser i stora delar av världen, och ännu har inte epidemin kulminerat. Varje minut smittas tio människor med hiv, och nio av dessa tio lever i . Sammanlagt är det ungefär 15 000 nya hivinfekterade , , världen över. Av uppskattningsvis mer än 42 miljoner hivsmittade människor finns över två tredjedelar i söder om . En stor del är barn . Medellivslängden i de värst drabbade länderna har redan sjunkit . I millenniedeklarationen är ett av delmålen, delmål nr 6, fokuserat på hiv/aids. Det handlar om att stoppa spridningen av hiv/aids . Jag skulle vilja säga att det är fundamentalt att nå framsteg i detta. Utan det når vi inte det övergripande målet om att halvera fattigdomen, åtminstone inte på rätt sätt. Man kan till och med vara så drastisk att man säger att om vi inte uppnår målet att stoppa spridningen av hiv halverar fattigdomen sig själv genom att människorna dör i aids, men det är helt fel sätt. har prognostiserat att 68 miljoner människor kommer att dö i aids i de värst drabbade länderna . Vi vet inte om det är möjligt att skydda människor mot hivinfektion med hjälp av vaccin, men det pågår ett intensivt arbete för att utveckla nya vaccin för att kunna stoppa det . Man har också kunnat se några goda exempel, exempelvis och delar av , där man med effektiva informationskampanjer och stort stöd när det gäller öppenhet att diskutera har sett att den negativa utvecklingen går att vända. Epidemin har åtminstone planat ut och spridningstakten minskat. Ett annat viktigt steg är att hiv nu har kommit fram i ljuset, och medvetenheten ökar bland världens ledare och politiker. Jag måste också säga att i diskussionen i utskottet om det här betänkandet har vi verkligen fokuserat på hiv. Vi har verkligen försökt att gå igenom alla motioner och ta till oss alla delar, men det räcker inte. Vi behöver ännu mer. Vi moderater tycker att vi ska delta ännu mer i det internationella arbetet med ännu fler aktiva insatser. Vi tycker att vi ska anta ett speciellt program där tillsammans med andra länder gör ytterligare större ansträngningar för att bekämpa hiv i . Problemet är att stora resurser är utlovade angående bekämpningen av hiv, men få av dem har nått fram i verkligheten. Prevention, behandling och forskning rörande hiv måste gå hand i hand för att bli riktigt effektivt. Därför vill vi att antar ett specifikt program för hivbekämpning som vi sedan kan implementera vidare i andra givarländers biståndsverksamhet för att få en bred samsyn. Jag tror att det är oerhört viktigt att vi har en stor samsyn i detta så att inte varje land jobbar på sitt eget håll. Men det ska inte heller bara ske genom och andra organ, utan alla regeringar måste ha en bred samsyn och alla världens ledare och politiker måste diskutera detta. Det är oerhört viktigt för att vi ska nå större öppenhet och inse allvaret i frågan. Jag vill också nämna något väldigt kort om skuldavskrivningar. har debatterat dem mycket här . Jag tänkte egentligen bara ta upp en viktig sak, och det är att skuldavskrivningarna måste ske på ett ansvarsfullt sätt och uppfylla fyra viktiga kriterier. För det första ska de komma de fattiga människorna till del. Det ska satsas på skolor, så att alla flickor och pojkar får en utbildning, information och hälso- och sjukvård. För det andra får inte skuldavskrivningar gynna korruption och vanstyre. För det tredje får de inte finansiera krig och konflikter. För det fjärde får de inte medföra ny upplåning på fel sätt, eftersom det vore orimligt om fattiga länder gick från en skuldbörda till en ny. Slutligen vill jag yrka bifall till reservation 1 som gäller målen för det svenska utvecklingssamarbetet. har redan yrkat bifall till reservation 33 under punkt 30 som gäller antagandet av ett hivprogram, så det behöver inte jag göra. Våra övriga reservationer står jag naturligtvis bakom, men jag tänkte inte yrka på dem här i kammaren. 125 (): Jag tror att det har blivit tydligt i debatten att det för är oerhört viktigt med demokratisering. Det är det demokratiska styrelseskicket som ger de bästa förutsättningarna för ekonomisk och social utveckling som kommer alla medborgare till del. Det har nobelpristagaren visat i sin forskning. Jag vill ta upp en viktig del av demokratin. Demokratin kräver många olika institutioner, men jag vill just prata lite om fria medier. Oberoende journalister är en omistlig del av demokratin. De har tillgång till information och kan på så sätt granska politiker och andra makthavare i samhället. På så sätt kan oberoende medier, fria journalister, stävja korruption och svågerpolitik, och den information som de för ut till väljarna kan användas av alla medborgare så att de sedan kan byta sina makthavare. Medierna har alltså en väldigt viktig roll att spela i en demokrati. Tyvärr finns det många länder världen över som inte respekterar journalisternas yrkesroll. Vi har länder som och där man trakasserar journalister. När det inte funkar, när journalisterna fortsätter att skriva kritiska artiklar, fängslar man dem, sätter dem ut och år in. Det finns faktiskt även demokratiska länder det ska också nämnas där regeringar använder tidningarna för egna syften. Det är väldigt viktigt att vi i driver på i internationella sammanhang till stöd för demokrati och den fria pressen. Från sida vill vi särskilt understryka att det här bör vara en viktig del av svenskt demokratibistånd. biståndsorganisation, SILC, genomför en del sådana projekt. Vi har skickat journalistdelegationer till för att de ska träffa journalister där, utbyta erfarenheter och berätta hur det är att jobba i ett demokratiskt land. Vi håller på att bygga upp en organisation för undersökande journalister i . Det finns ett särskilt institut, journalister, i . Där ordnar de kurser för journalister från en mängd olika länder, allt från till . Ett land som jag besökte var . Jag var där för att övervaka valen för räkning. Valen gick väldigt bra tekniskt sett, men avsaknaden av mediefriheten var ett problem. Medierna styrdes av presidenten och gynnade presidentens parti. På det sättet kunde inte de här valen anses vara rättvisa och fria. är ett viktigt stort land i öster. och de forna har en speciell historia av kommunism, men ändå har de liknande problem som de som många utvecklingsländer i och har. De behöver en bättre marknadsekonomi, ekonomisk tillväxt och demokrati. Här har svenskt bistånd en roll att spela, och vi ser positivt på att man nu slår samman Central- och Östeuropasamarbetet med det internationella utvecklingssamarbetet. Dock är det viktigt att det i budgeten, som regeringen presenterar för , finns väl utmejslat och tydligt markerat vad som går till de olika områdena, så att vi i fortfarande kan ta detta beslut. Ett annat land som jag har besökt är , som tyvärr också går i fel riktning. har en reservation när det gäller Vitrysslandsprogrammet och dess fortsatta spridning till andra länder. Vi har fått positiva skrivningar i utskottet, och det är positivt att utskottet i viss mån har gått oss till mötes, men vi tycker inte att det är tillräckligt starkt här. Vitrysslandsprogrammet startade och har varit en radikal föregångare för svenskt demokratibistånd. Föreningar i har fått hundraprocentigt bistånd för att utveckla kontakter med det civila samhället i , och det civila samhället är ytterligare ett viktigt fundament som behövs för att demokratin ska fungera. Då är det viktigt att den här stödformen finns och att stödet är hundraprocentigt. Vi vill se Vitrysslandsprogrammet förlängas efter , då det är tänkt att det ska avslutas, och vi vill gärna se mer fokusering på jämställdhet och demokratifrågor. Vi vill också att Vitrysslandsprogrammet ska vara en modell för ett mer omfattande folkrörelseinriktat demokratibistånd, ett bistånd folkrörelser emellan. I andra diktaturer, i andra totalitära stater, är det här är en väldigt viktig väg. Och vi har sett i att det har varit en framgångsrik väg att jobba med fria och oberoende föreningar och organisationer som inte är knutna till statsmakten. Ett land som är en totalitär stat som skulle behöva den här formen av demokratibestånd är . inledde en väldigt repressiv arresteringsvåg. 75 människorättskämpar och demokratiförespråkare dömdes i rättegångarna till fängelse i totalt över 1 . 75 personer ska alltså sitta i fängelse i 1 . Vi är glada över att utskottet i princip uttalar sig positivt om att använda Vitrysslandsprogrammet som en föregångare när det gäller samarbete med och andra totalitära stater. Den förra biståndsministern, , uttalade väldigt skarpt i samband med den här arresteringsvågen att samarbetet med måste förändras och att det nog vore dags att faktiskt stödja demokratirörelsen, precis som den socialdemokratiska regeringen tidigare stödde ANC. Vi väntar nu på att de här orden ska förverkligas och att en strategi för detta ska tas fram. Utskottet var nu i princip enigt om detta positiva. Därför är det lite märkligt att har gjort ett särskilt yttrande, där man säger att erfarenheterna från Vitrysslandsprogrammet inte kan användas på därför att det är för stora skillnader mellan de här länderna. demokratisering, hävdar , förhindras av blockad. Självklart finns det olikheter mellan länderna, men likheterna är tydliga. Båda länderna styrs av en härskare som vill stoppa demokratiseringen. Kommunismen har de gemensam; det är en gemensam historia. Och det är viktigt båda länderna har ett civilt samhälle som behöver stöd utifrån för att kunna växa och verka för demokrati. Varför vill inte att vi ska samarbeta med demokratirörelsen på , såsom vi har gjort i ? Jag tycker att det är väldigt märkligt. Sist, fru talman, vill jag bara nämna att ett särskilt yttrande har fallit bort i betänkandet. Från sida har vi i utskottet lagt fram ett yttrande som handlar om samarbetsländer och planeringsinstrument. Vi vill alltså se en prioritering när det gäller antalet länder som ska samarbeta med i fråga om biståndet. föreslog runt 20 stycken. Vi hade gärna sett att den linjen hade valts tydligt också av utskottet. För att nå framgång med biståndet när det gäller demokratisk utveckling och fattigdomsbekämpning måste vi koncentrera oss på färre länder för att öka vår kunskap och också vara långsiktiga. Jag vill att det ska noteras att vi har ett särskilt yttrande om detta. 126 (): Jag vill också passa på att hälsa biståndsministern välkommen till debatten här. Det är trevligt för oss som är lite längre ned på listan att ministern är kvar. Jag vill ställa en fråga som jag tycker är oerhört relevant. Jag vill utmana lite grann med den. Står vi verkligen inför en ny internationell utvecklingspolitik? Är den rika delen av världen nu verkligen beredd att med alla medel satsa på ekonomisk utveckling för den fattiga delen av världen? Är det så? ska nu fatta beslut genom att anta förslaget i betänkandet politik för global utveckling. Betänkandet är en vision, en målsättning. Den verkligt stora frågan är om den nu vill och förmår skapa ett genomförandekoncept, en modell för hur man ska genomföra målen ute på fälten där människor både hungrar och kränks av fattigdom . Förmår regeringen att skapa konceptet för genomförande? Är regeringen beredd att ta de politiska och ekonomiska konsekvenserna för del? Vill och förmår regeringen sälja hem denna nya utvecklingsmodell bland den övriga rika delen av världen för att den ska bli genomförd? har haft stor möjlighet att påverka betänkandets målskrivningar, mål som vi därmed tycker är mycket bra. Det som bekymrar mig, för den fattiga världens skull, är om vi har en regering som har starkt fokus på målsättningar men som är mycket svag i genomförandeskedet. Är det möjligen så? Det finns ett allvarligt problem med regeringens politik, och många andras politik också. Uppsatta mål är viktigare än det resultat man når. Vi är väldigt duktiga på att sätta upp mål och visioner som visar stora ambitioner eftersom de sällan avslöjar misslyckanden i ett informationssamhälle med mediebrus . Då är det mer intressant och visa ambitioner med mål. Men hur går det med uppföljningen? Låt mig ta några exempel. Är FN:s milleniemål ett rimligt mål? Vi har levt med halvering av arbetslösheten . Den är inte halverad. Halvering av sjukskrivningar är ett nytt mål, en ny ambition, för att inte tala om nollvisionen för trafikskador. Det förändrar inte trafiken särskilt mycket. Allt detta finns medan människor väntar på reella resultat. Det är mycket lättare att anta nya mål än att ta ansvar för resultatet. Risken är stor att det blir samma politik som är klädd i nya ord i avvaktan på nya mål, kanske om . vill se hur regeringen kommer att organisera för att verkligen genomföra en sammanhållen politik. Den organisation som vi vill se på plats är en organisation som är riggad för att skapa det svenska konceptet för en sammanhållen politik. Men det är inte nog med det. Den ska också påverka EU:s politik på samma område. Det räcker inte att vi själva gör det. Inte minst övriga utvecklingsaktörer utöver världen, andra rika länder, måste påverkas. Den verkliga utmaningen och nyheten är att all politik som riktas till mottagarlandet nu ska utformas så att högsta effektivitet i fattigdomsbekämpningen uppnås och att inga politiska åtgärder ska motverka en sådan utveckling. Just därför är det viktigt att inte bara klarar konceptet utan att alla aktörer för resultatet åt samma håll. Det gäller andra länder, institutioner som , IMF med flera. Också internationella företag måste arbeta enligt det här konceptet om det ska bli någonting. Det nya konceptet ska innebära att det successivt ska bli slut på att ge med ena handen och ta med den andra i relationen mellan givarlandet och mottagarlandet. Det som särskilt måste bevakas för att undvika en destruktiv marknad för mottagarländernas försörjning är handelspolitiken. Den ligger långt från biståndet. Jordbrukspolitiken, vapenexporten och miljöfrågorna måste involveras om det här konceptet ska fungera och bli något nytt som skapar något. Om inte regeringen förmår skapa ett nytt genomförandekoncept förblir allt vid det vanliga. Det traditionella biståndet rullar på, och fattigdomsklyftan ökar ytterligare. Ännu har jag inte hört någon mer minister än biståndsministern ge uttryck för sitt engagemang för en sammanhållen internationell utvecklingspolitik. Det är dags nu för ett nytt koncept. Då ska alla medverka. Sida är svenska statens biståndsorganisation. Det är en omfattande organisation som ska lotsa ca till internationell humanitär hjälp och utveckling enligt den nya modellen.