prot · GQ0947 · 2003-01-28 00:00:00 — Frågan ärväsentlig eftersom regeringen i de planer den upprät-tat säger att utgångspunkten är att vi ska ha en likvär-dig utbildning i hela landet, och att detta genomsyratalla initiativ, tankar och förslag som kommit frånregeringen. Ändå är situationen likadan som den varvid förra valet, då revisorerna också kom med enrapport.I public service-bolaget sändes förett tag sedan ett program där man skämtade om attSocialdemokraterna och utbildningsministern harlånat utbildningspolitik. Men, sade man,får naturligtvis tillbaka den så fort valet äröver. Det är ett skämt som i det här fallet får en bittersmak av den rena nakna sanningen.Våra formuleringar kan vara liknande. Men närdet kommer till handling skiljer vi oss tydligt åt. I denlilla trånga folkpartilokalen i där jag till-bringat ett antal timmar hänger det en gammal valaf-fisch . inser jag äntligen den fullainnebörden av det budskap som står där. Det står medstora bokstäver på affischen: Handlingar väga tyngreän ord.Anf. 29 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag är glad att jag får chansen attåterigen debattera med Axel Darvik. Jag ser framemot ytterligare debatter under mandatperioden.Hur står sig svensk skola, och vilka är våra ambi-tioner? Det är viktigt att reda ut detta så att vi får endebatt som grundar sig i den verklighet vi lever i.Svensk skola står sig relativt bra i internationellaundersökningar. Den klarar sig bättre än skolan imånga jämförbara länder. Men den är inte så bra somvåra ambitioner ger uttryck för.Vi kan bli ännu mycket bättre. Vi är bättre än ge-nomsnittet och tillhör de ledande grupperna. Men viborde kunna vara i absoluta toppen. Framför alltklarar vi inte att nå de ambitioner vi har ställt upp föross själva här i . De är mycket viktiga. Ingabarn och ungdomar ska lämna när de hargått igenom de nio åren utan att ha fått med sig dekunskaper de behöver för att klara en bra gymnasie-utbildning.Sedan kommer nästa fråga. Hur bedriver vi enpolitik för att se till att vi når detta? harvarit tydligt med sitt alternativ. Det är ett alternativsom i förskräckande omfattning liknar det tyska skol-systemet. Det innebär en tidig sortering av barnen.Man ska väldigt tidigt identifiera, helst redan inioårsåldern, vilka barn som man mer ser vara prak-tiska begåvningar och vilka som man mer ser varateoretiska begåvningar. Man sorterar barnen. De sominte klarar rätt prov får lämna sinklass.Redan vid 11, sorterar man en gångtill. De barn som inte verkar ha de teoretiska begåv-ningarna ska läsa lättare kurser. Det hindrar dem frånatt senare kunna läsa vilka gymnasieprogram de vill.Redan där ska det avgöras om de ska gå in mot enviss typ av utbildning med lägre kunskaper. Å andra sidan blir det också lättareför eleverna att nå godkänt när man sänker kunskaps-kraven, som ni vill göra även för 11- och 12-åringar.Nästa steg är gymnasieskolan. Ni föreslår enkraftig kunskapssänkning för de elever som vill läsayrkesinriktade program. Också det är sättatt se till att fler når kunskapskraven. Det gör ni i tronatt vi har ett arbetsliv som ställer mindre krav påengelska, svenska, historia - ett ämne som jag vill attfler elever ska kunna läsa också på gymnasiet - ellermatematik.Sedan kommer det fjärde steget. Ni föreslår dras-tiska minskningar av vuxenutbildningen. I resurserinnebär det ett par miljarder när ni avskaffar rekryte-ringsbidraget och i omfattning ett antal platser. Ni gerdem inte heller en chans till om de skulle ha miss-lyckats eller om de inte skulle ha fått den utbildningsom de sedan upptäcker att de behöver för ett arbete.Vad är det för typ av skola ni då bygger? Det lik-nar mycket den tyska, sorterande skolan. pekarut som ett land som ligger långt under ge-nomsnittet. I stället lyfter man fram den nordiskamodellen som de länder har som faktiskt klarar sigjämförelsevis bra.Vi har mycket kvar att göra för att nå toppen. Menvi ska göra det med medvetna insatser. Eleverna skafå hjälp tidigt i . Man ska följa varje elevsutveckling mycket noga, och varje elev ska ha enegen utvecklingsplan för hur man ska nå målen. Detbehövs mer resurser till skolan, fler specialpedagogeroch fler lärare för att kunna ge den individualiseradeutbildningen.Man måste behålla kunskapskraven. Det finns ingen väg framåt för att få ett bra arbete, en starkposition i samhället och kunna delta i en samhällsde-batt om man inte har kunskaper. inte ungdomar-na att det finns en annan väg, som villgöra. Det finns anledning att i nästa inlägg fördjupasig i de intressanta skillnaderna mellan Folkpartietsoch Socialdemokraternas skolpolitik.Anf. 30 AXEL DARVIK (fp):Herr talman! Ett klassiskt knep när man inte villsvara på de frågor som interpellanten ställer är att heltenkelt börja tala om ett annat ämne. Det är vad jaguppfattar det här svaret som.Jag frågade om den likvärdighet som jag tyckerbör råda i svensk utbildning över landet. Jag fick ingaklargörande svar där. I stället var det ett angrepp påatt vill behålla förkunskapskraven och enindividualiserad skolpolitik.Vi vill driva igenom ett antal åtgärder för att juståstadkomma en likvärdig skola i hela landet. Det skainte spela någon roll vilken kommun man råkar födasi för vilken kvalitet man ska få på sin utbildning. Detär viktigt att alla elever ska vara garanteradesamma goda kvalitet.Utbildningsministern sade att vi klarar oss relativtbra i undersökningarna. Det är väl tur att vi i varje fallär relativt bra, med tanke på att vi är de som läggerned allra mest pengar på vår skola. Det är ganskatydligt att vi inte får ut det som vi kanske egentligenbetalar för.Ett bra första steg i detta skulle vara att göra engenomgripande analys, grundläggande analyseraskolan och se hur vi använder våra resurser. Kanskeskulle vi då klara av att nå upp till i varje fall dennivån som vi bör nå med de resurser som vi lägger påskolan. Det finns ett antal saker som jag tror vi kanhitta där för att just effektivisera undervisningen ochgöra den bättre och mer kvalitativ för eleverna.Det långsiktiga steget som vi anser är nödvändigtär att införa en nationell skolpeng där man garanteraratt alla elever får samma stöd för sin utbildning, medden reservationen att vi naturligtvis också måste tahand om de elever som är i behov av ett extra stödeller de skolor som har en extra utsatt social situation.Vi säger därför att när man inför en nationellskolpeng, med en pott pengar som följer varje elevoch som ökar likvärdigheten i skolan över hela lan-det, ska en fjärdedel av pengarna, 17 miljarder svens-ka kronor, reserveras för de elever som är i behov avsärskilt stöd.På detta sätt garanterar man att alla elever verkli-gen får det. Vi vet att i många kommuner ärdetta inte fallet. Vi garanterar en valfrihet där det äreleverna som väljer vilken utbildning de vill ha ochväljer den skola som passar dem bäst och inte kom-munpolitikerna.Man gör dessutom skolorna friare. Man släpperloss kreativiteten hos lärare och rektorer så att de fårkänna med den skolan som de arbetar på och får möj-ligheter att utveckla den i den riktning de vill.Det är dessa förslag som bör vara vägledande föratt skapa en likvärdig utbildning över hela landet. Jaghoppas att också utbildningsministern har några för-slag att komma med.Anf. 31 Utbildningsminister ():Herr talman! En nationellt likvärdig skola är själ-va kärnan i den strategi som vi nu arbetar med för attstärka den svenska skolans kvalitet. Det handlar omatt ta till vara det som är oerhört viktigt för skolansutveckling. Makten över skolan måste i stor utsträck-ning ligga i skolan själv hos de professionella, lärarnaoch rektor, tillsammans med elever och föräldrar.Det kräver att vi också har ett system för att varjeskola noggrant följer upp sina resultat. Det är självatanken bakom att varje skola ska redovisa sinkvalitet och visa sina starka och svaga sidor. Det skavarje år finnas ett dokument som också föräldrar ochelever med stort intresse kan ta del av. Det ska visahur man ska arbeta med att få bättre måluppfyllelse.Det handlar om att ge elever med särskilt behovextra stöd. Det handlar om uppföljning redan frånförsta klass i skolan. Det handlar om att ingen elev fårfalla emellan. Ingen ska lämna utan attha med sig de kunskaper man behöver för att gå vida-re i livet.Det handlar också om en tydligare nationell rollför våra myndigheter. , som ren-odlas till att bli en uppföljnings- och kvalitetskon-trollmyndighet har befogenheter att finnas ute ikommunerna och i skolorna. Det kan bli en ganskavass myndighet, som verkligen följer upp att kvalite-ten stärks och som är beredd att kritisera i de fall därman inte lyckats. , somblir en myndighet som med kunskap och kompetenskan stötta kommunerna i hur man kan jobba för att fåen bättre situation i skolan så att fler får de kunskapersom de behöver.Detta sker tillsammans med omfattande insatserfrån riksdag och regering med att stötta med resurserså att vi kan anställa fler lärare, få mindre grupper ochfler specialpedagoger - vilket är viktigt för den elev-grupp som har svårigheter i något eller några ämnen.Vad är alternativet? Jag har beskrivit Folkpartietsskolpolitik, som handlar om en sorteringsskola. Jaghar knappt hittat någon förälder under mina mångadiskussioner med föräldrar och elever som uppleverdet som ett klokt förslag att börja sortera barnen re-dan . Det blir ett slags examen förnioåringar - något annat är det inte.Man sänker också kunskapskraven dramatiskt. Jagtror att nu är det enda partiet i riksdagensom har lagt fram förslag om sänkta kunskapskrav.Det gäller i , där ni vill infö-ra en lägre form av matematik, svenska och engelskamed mindre kunskapskrav för de elever som ni intetycker behöver kunna så mycket. Det gäller framförallt också i gymnasiet, där ni säger att kärnämnenainte behövs för dem som ska bli yrkesarbetare. Vadhar ni för kontakt med arbetsmarknaden och medverkligheten när ni lägger fram sådana förslag? När-ingslivet säger nej, facket säger nej och engageradeelever och föräldrar säger nej. Men ni vidhållersänkta kunskapskrav.Sedan lägger ni ovanpå detta fram förslaget om enskolpeng! Ni försöker utmåla att det är en skolpengsom ska kunna ta hand om varje elevs individuellabehov. Hur ska den skolpengen räknas fram? I daghar vi en levande idé i skolan om det gemensammaansvaret. De resurser som finns i skolan ska användaspå ett sådant sätt att de elever som har särskilda be-hov får den hjälp och stöttning som de behöver. Dåbehövs det mer resurser till skolan. Hur ska det gå tillmed en statlig skolpeng som ska räknas ut till minatre barn - en individuell peng för varje barn? Vart skajag vända mig om jag uppfattar att den skolpeng somden nya supermyndigheten har räknat ut för mitt barninte räcker? Till skolan kan jag ju inte vända mig.Den har sin skolpeng att hantera. Till kommunen kanjag inte vända mig. Detta är inte en sak för kommu-nen. Och kommer väl knappast att ta uppfrågan om hur mitt barn ska få den hjälp som haneller hon behöver om skolpengen inte räcker.Ni bygger in en orättvisa i resursfördelningen somkommer att öka klyftorna och öka antalet underkändai skolan.Anf. 32 AXEL DARVIK (fp):Herr talman! Jag tycker att det är tråkigt att jagfortfarande inte har fått något svar på frågan om hurvi ska åstadkomma en likvärdig skola över hela lan-det. Det finns inga konkreta förslag på hur det skagenomföras.Vi vill med våra förslag släppa loss lärarnas krea-tivitet och göra det möjligt att skapa en bra skola föralla individer. Vi vill definitivt inte ta bort någraförkunskapskrav, som Socialdemokraterna vill i sittförslag. Där släpper man igenom eleverna genom helagrundskolan och in i gymnasiet trots att de fortfaran-de inte har de grundläggande kunskaper som man skafå i grundskolan.Vi anser att de problem som av olika anledningarkan uppstå naturligtvis ska lösas så tidigt som möj-ligt. Tiden går ju, och när eleverna är uppe i gymnasi-et ska det enligt Socialdemokraternas modell bli dagsatt rätta till det hela. Det gäller när de kommer in pådet individuella programmet och så vidare. Men jagtycker att det är alldeles för sent då. Då har proble-men vuxit och blivit enorma mot att från början kan-ske har varit ganska små och lättare att lösa.Man kan till exempel gå kvar på lågstadiet ett ex-tra tag för att kunna få med sig hela det kunskapspa-ket som man behöver innan man kan gå vidare. Detblir så att man späder på en hopplöshet om elevernahela tiden släpps vidare. De känner att de hela tidenligger efter. De får aldrig möjlighet att komma i kappoch känna: Jag är bra på det som jag gör, och jag kandet här som jag håller på att lära mig . Man måstearbeta så att eleverna får ett självförtroende. Detsjälvförtroendet tror Socialdemokraterna att man skakunna reparera i gymnasiet, när eleverna har tvingatsoch släpats genom hela . Det är på tok försent, och detta är inte att vara särskilt schyst moteleverna.Anf. 33 Utbildningsminister ():Herr talman! Barn ska ha hjälp tidigt i skolan.Man får icke vänta. Varje barn ska följas upp, och destöd och insatser som behövs ska komma . Där-för är det viktigt att det också finns tillräckligt medlärare som kan följa upp det hela och att grupperna ärtillräckligt små så att det finns en möjlighet att indi-vidualisera utbildningen. Man måste få lära i egentakt och på eget sätt, och inte alla och på engång.Men, Axel Darvik, det här gäller barn som ocksåutvecklas. De finns i ett socialt sammanhang medkamrater och med det självförtroende som kommer urdet. Skapa inte automatiska examenssystem för småbarn, som lyfter bort ungarna från klassen utan attveta att det går att göra någonting genom att indivi-dualisera utbildningen och ge den hjälp och stöttningsom man behöver genom att arbeta flexibelt. Man skase till att lärare arbetar med varandra i olika grupperoch att barn får arbeta i sin egen takt. Men skapa inteexamenssystem för de små barnen!Inte ett ord säger om att er främstastrategi handlar om att sänka kunskapskraven. Folk-partiet är det enda partiet i som föreslår ska minska kunskapskraven för de barn som gåri 7:an, 8:an och 9:an och som ni bedömer inte behö-ver så mycket av teoretiska kunskaper. ärdet enda partiet i som föreslår att man pågymnasiet dramatiskt ska ta bort kunskapskraven förde elever som går på yrkesinriktade program. Detgäller matematiken, svenskan och engelskan. Ingen-ting av det blir viktigt. Det är klart att det är lätt att nåkunskapskraven om man är beredd att sänka dem. Detär inte vi. Vi ska ge barnen det stöd och den hjälpsom de behöver genom att få ett bättre arbetssätt närdet gäller uppföljningen av varje barn och hur manska arbeta för att de ska få det stöd som de behöver.Varje skola ska se till att uppfylla kunskapsmålen. Dåtror jag att en enkel och rak skolpeng, som Folkpartietföreslår, skulle vara förödande. Hur ska vi se till attvarje barn får de resurser som de behöver när manvärderar det i en statlig myndighet, i en skolpeng förvart och ett av våra hundratusentals barn? Det fallerpå sin egen orimlighet.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 2002/03:113 om fins-ka språketAnf. 34 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat mig delsom regeringen avser att ekonomiskt stödja andrahögskolor än som vill etableranya finska institutioner, dels vilka åtgärder regeringenavser vidta för att säkerställa framtiden för de redanbefintliga finska institutionerna. Dessutom frågarCecilia om regeringen avser att vidta någraåtgärder för att forskarutbildningsreformen ska efter-levas och hur jag ser på påståendet att det behövsminst tio doktorander för ett vetenskapligt fruktbartseminarium.Regeringen arbetar medvetet för att stärka densverigefinska minoritetens och det finska språketsställning i . Exempelvis har finskan givitsställning som officiellt minoritetsspråk i . Detgör det särskilt viktigt att det i finns bra ut-bildning och forskning i det finska språket och i sve-rigefinska förhållanden.I augusti 2002 anslog regeringen tre miljoner kro-nor till för uppbyggnaden avett finskt språk- och kulturcentrum vid högskolan.Tillskottet är av engångskaraktär. Efter den treårigauppbyggnadsfasen bör verksamheten finansierasinom högskolans reguljära anslag eller via externamedel. Det är här viktigt att poängtera att lokala ochregionala intressenter såsom kommuner, landstingoch länsstyrelser i skjuter till de resteran-de som behövs för att bygga uppdet nya centret. Aktörer i andra regioner har inte visatsamma intresse av att stödja de lärosäten som sedantidigare bedriver utbildning och forskning i finska.I finns den största koncentrationen avSveriges ca 440 000 invånare med finska rötter. Densverigefinska minoriteten i regionen uppgår till nästan100 000 personer. Den eftergymnasiala utbildnings-nivån är lägre inom den sverigefinska gruppen änbland infödda svenskar. Relativt få studenter frånvästra läser finska vid de geografisktnärbelägna universiteten i och Uppsala.Inrättandet av ett finskt språk- och kulturcentrum ärett bra exempel på hur regionala intressen genomsamverkan kan angripa problemet med snedrekryte-ring till högre utbildning.Högskoleutbildning i finska språket bedrivs i , ,, och tek-niska universitet. har som särskiltåtagande att anordna utbildning i finska, och har som särskilt åtagande attanordna lärarutbildning med inriktning på håller på att bygga upp enorganisation för utbildning i finska.Det jag avsåg med mitt uttalande vid invigningenav de nya lokalerna i var att undervisningeni finska vid inte bara är viktigför regionen, utan även spelar en viktig roll i detnationella utbildningssystemet.I och med de ändringar i högskoleförordningensom genomfördes infördes mål- och resultat-styrning vid högskolorna. Detta har inneburit att detär upp till de enskilda lärosätena att själva göra inter-na prioriteringar mellan olika ämnesområden. Läro-sätena kan satsa mer resurser på enskilda ämnen omde själva så önskar. finns därför inte någraplaner på att ekonomiskt stödja fler högskolor somvill inrätta nya finska institutioner.Jag finner det lite märkligt att en folkpartist menaratt regeringen ska gå in och styra tillsättandet avenskilda lärartjänster. Det förhåller sig ju faktiskt såatt var delaktigt i skapandet av det nurådande systemet som har ökat universitetens ochhögskolornas självbestämmande och därmed ävenökat lärosätenas möjligheter till interna prioriteringar.Inrättandet av lektorstjänster ska inte vara och kaninte vara en fråga för regeringen.Den koppling gör mellan deförordningsändringar som trädde i kraft somhade till syfte att bland annat effektivisera forskarut-bildningen och antalet doktorander vid vetenskapligaseminarier är vag. Såvitt jag vet saknas vetenskapligabelägg för att det krävs just minst tio doktorander förett vetenskapligt fruktbart seminarium. Min förhopp-ning är att de institutioner som bedriver under-visning och forskning i finska språket i ökad ut-sträckning ska samarbeta och därigenom bland annatuppnå större forskningsmiljöer. Dessa tankegångarstöds även i en nyligen presenterad utredning omsituationen för de små språken vid landets lärosätensom genomfört på regeringens upp-drag.Anf. 35 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka utbild-ningsministern och uppsalabon förinterpellationssvaret. Jag har ställt den här interpella-tionen till utbildningsministern mot bakgrund av minoro över resurstilldelningen till de universitet sombedriver undervisning i små språk. Finskan är onekli-gen ett sådant språk. beslutaderegeringen att tilldela dessa 3miljoner kronor som ska användas på det sätt somministern har beskrivit. Kommunen och ärmedfinansiärer med ca 4 miljoner. Det är säkert braoch mycket positivt för många invånaremed finska rötter, men satsningen väcker ju mångafrågor.Det är faktiskt inte alls som utbildningsministernsäger att den största koncentrationen bor i den härregionen i landet. Det är faktiskt så att den allrastörsta koncentrationen av sverigefinnar inte finns iMälardalen utan i . brukar ju kal-las den största byn i kommun. Det var dit manarbetskraftsinvandrade under 60- och 70-talen.Det finns redan två väl etablerade institutioner iMälardalen som bedriver undervisning i finska språ-ket, nämligen institutionerna vid univer-sitet respektive . Inom parenteskan nämnas att bedrivit finskundervisning sedan 1894.Det regionala samarbetet i innehållerinte bara utbildning. Man kan lätt transporteras medtåg i såväl från som Västeråstill och för att ta del av den un-dervisning som finns där. Det regionala samarbetetomfattar också tågtrafik, som jag sade, och sjukvård.Är det då rimligt att etablera ännu en institution iMälardalen? Hade det inte varit riktigare att förläggaden till där man inte tillhanda-håller någon postgymnasial undervisning i finska?Var det verkligen, , omsorgen omfinska språket primärt som var vägledande i det härbeslutet eller var det regionala intressen?Jag tycker att det är ännu ett bevis på det stora so-cialdemokratiska sveket mot undervisnings- ochhögskolevärlden att, som ministern gör i sitt svar tillmig, hänvisa till de enskilda lärosätenas interna prio-riteringar. Inte menar väl utbildningsministern påallvar att universiteten gläds över den utveckling somrör till exempel finska språket? I har man gåttfrån tre tjänster till en på bara . I Göteborghar man gått från en till ingen och i Uppsalafrån två och en halv till en . Vi kan också talatinet som exempel. Det är också ett mycket litetspråk som bara ett fåtal av oss ännu någorlunda be-härskar. I har man halverat professuren. Profes-surerna i slaviska och romanska språk vakanssättsdetta år i . Inte är detta universitetens ellerfakulteternas önskan.Är inte de tecken som jag nu räknat upp bevis påatt universitetens resurser är otillräckliga? Ser inteministern det som vi andra ser? Universitetens före-trädare Flodgren, , Lindencrona och jag ochmånga andra upprörs över den oroande utvecklingenför humaniora och särskilt de små språken. Att dåetablera ytterligare en institution i finska känns fak-tiskt som ett resursslöseri.Anf. 36 Utbildningsminister ():Herr talman! Det var länge sedan det fanns ett såplanekonomiskt perspektiv på högre utbildning här ikammaren. Alla vi andra som har debatterat högsko-lan har vant oss vid att detta är sakersom måste avgöras lokalt på varje universitet. Vi harett resurstilldelningssystem och ett regelverk försvensk högskola som gör att varje universitet självfattar beslut om vilka ämnen som de vill undervisaoch forska i. Det har inte eller regeringenreglerat. och högskola bestämmersjälv vilka strategiska beslut man fattar, om man skasatsa på någonting eller minska på något annat.Här finns det en engagerad högskola som vill sat-sa på ett språk som har kommit i strykklass vid vårauniversitet och högskolor, har dragit ned häroch andra har minskat eller slutat med detta. Det äröver huvud taget inte ett prioriterat språk på flera avvåra universitet. Att vi då skulle säga att det måsteräknas ihop centralt och talas om exakt hur mångasom ska syssla med vad, tycker jag är en väldigtgammaldags syn på hur universiteten ska fungera.Vi kan ta ett universitet som eller Göte-borg som exempel. De har budgetar som ligger på 2-2 ½ miljarder. har 2 300 miljo-ner kronor i sin budget. Att satsa på finskan skullekanske kosta 1 miljon av dessa 2 300 miljoner. Det ärklart att det är väldigt viktigt för , ,och att fatta dessa strategiskabeslut. Om vi får en utveckling där man inte priorite-rar finska, välkomnar jag verkligen att det kommernågra som är beredda att via universitetens budgetarfatta dessa beslut för att prioritera finskan. Det har i . Där finns det dessutom ett regionaltengagemang för att vara med och göra den här sats-ningen. I har man mycket tydligt sagt attdetta sedan ska gå in i deras ordinarie budget. Jagtycker att det är ett fint exempel på hur man kan ar-beta.