prot · GR0913 · 2003-10-15 00:00:00 — Men på något sätt verkar vi inte kunna lära av varandra. Det tycker jag är speciellt tråkigt när det gäller så här allvarliga saker. Det är kvinnor som lider . Det är kvinnor som blir kränkta. 127 (): Hur kan vi i vårt land och i andra länder tillåta att det pågår slavhandel? Ja, jag tycker inte att slavhandel är ett för starkt ord för det som vi i dagligt tal kallar trafficking. Handeln med människor har ökat, speciellt handeln med kvinnor. Jag har fått indikationer på att män och barn i större omfattning också blir utsatta. ska jag inrikta mig på handeln med kvinnor. antogs en om organiserad brottslighet. Till konventionen hör två protokoll: ett om handeln med människor för sexuella ändamål och ett om människosmuggling. Konventionen och de två tilläggsprotokollen undertecknades av EU:s och FN:s medlemsstater, det vill säga också av . Det finns tre uttalade syften med protokollen, nämligen att förebygga och bekämpa handel med människor, varvid kvinnor och barn särskilt ska uppmärksammas, att skydda och bistå offren för handeln med full respekt för deras mänskliga rättigheter och att främja samarbete mellan konventionsstaterna för att nå de angivna syftena. Jag hörde justitieministern i något nyhetsprogram tala om att vi samarbetar med andra länder, och det är bra. Men hur arbetar vi här i landet? Finns det kunskap och intresse för att komma till rätta med trafficking? Jag har träffat människor som i sitt dagliga arbete kommer i kontakt med de människor som utsätts för trafficking. De vittnar om en stor oförståelse och jag skulle vilja säga på viss håll nonchalans från kolleger. Ofta beror det på okunskap om vad trafficking handlar om, och i vissa fall beror det på en förlegad attityd i fråga om synen på kvinnor. Flera av våra myndigheter, till exempel polis, åklagare, domare och migrationsverk, är de som oftast kommer i kontakt med offren för trafficking. Vilken utbildning har dessa personer som arbetar med frågorna? Vi kan ta polisen som exempel. I varje distrikt ute i landet finns en kontaktperson för trafficking-frågor gentemot rikskriminalen. erbjuder utbildning, men det är polisdistrikten själva som avgör om de ska skicka någon på utbildning. I verkligheten innebär det att om chefer anser att de inte har råd att skicka någon till på kurs eller om frågan inte är prioriterad får man inte någon kompetens i frågan i just det länet. Det har också vittnats om jargongen mellan kollegor och då talar jag generellt om de myndigheter jag tidigare nämnt som går ut på att det inte är hög status att arbeta med frågor som rör kvinnor, speciellt trafficking. Man kan höra att dessa kvinnor är ju horor och utsätter sig själva. Ekonomiska resurser fördelas heller inte annat än ytterst sparsamt till arbetet med trafficking. Jag anser att kvinnor som blivit utsatta för människohandel ska bli bemötta på ett professionellt och mänskligt sätt och bli förhörda av personer med kunskap om det inträffade. Det ska vara personer som fått utbildning och som kan ställa de rätta frågorna så att de som är förövare ska kunna gripas och för att kvinnan ska kunna få den hjälp och det stöd hon behöver så att hon ska våga ge rätt uppgifter. Viktigt är också att kvinnan någorlunda hel ska kunna gå vidare i sitt liv. Kvinnorna som utsätts för trafficking kommer oftast från länder där invånarna inte har det så bra. De luras ofta att ta jobb utomlands under falska premisser, exempelvis om att få arbeta i hushåll till mycket högre lön än de skulle fått i hemlandet. Kvinnor som kommit hit och blivit utsatta för trafficking får stanna . Men hur ser det då ut i verkligheten? Eftersom kvinnan inte har uppehållstillstånd har ingen skyldighet att hjälpa till med boende. Det är då polisen som får skaffa fram övernattningsrum till kvinnan. Detta tar ibland mycket tid från utredningsarbetet. Kvinnan lämnas sedan på sitt rum utan att ha någon att tala med eller något att sysselsätta sig med förutom under förhörstillfällena. Kvinnan är förmodligen i detta läge också rädd att upptäckas av sina plågoandar. Hon har ofta heller inga pengar till mat eller annat som hon kan behöva. När sedan förhören är över skickas hon till hemlandet där hon ofta blir uppsökt av sina plågoandar igen. Vissa kvinnor kan inte återvända hem utan blir utstötta av familjen av religiösa skäl. Vi i anser att det måste finnas möjlighet för de kvinnor som vill att stanna här i landet. Man måste i varje enskilt fall pröva om permanent uppehållstillstånd av humanitära skäl kan ges. Det finns farhågor om att detta skulle utnyttjas som ett sätt att komma till . Det som jag anser talar emot är att det först och främst måste finnas en misstänkt och att det dessutom är farligt att ange personer för denna typ av brott utan att bli straffad av de utpekade. En annan sak är att kvinnorna förmodligen uppfattat som ett farligt land att vistas i utifrån det de varit med om. För att ett brott ska föreligga ska kvinnan ha utsatts för tvång, vilseledande eller annat otillbörligt medel när hon förmåtts bege sig, eller låtit sig transporteras, hit. Det finns inga krav på att utreda om otillbörliga medel har använts för personer . De anses vara skyddsvärda ändå. Denna gräns skulle behöva utökas till . De flesta kvinnorna är . Det skulle försvåra handeln eftersom de som handlar med kvinnor ofta kontrollerar åldern på sina offer för att slippa åtal. Jag hoppas att vi här i noga kommer att följa hur arbetet sköts av våra myndigheter vad gäller trafficking så att vi enligt FN:s konvention kan skydda och bistå offren för handeln med full respekt för deras mänskliga rättigheter. Vi kan inte tolerera att det finns slavhandel i och att frågan inte tas på allvar. 128 () replik: Det är mycket bra att också tar upp trafficking i den allmänpolitiska debatten. Människohandel för sexuella ändamål är något av det vidrigaste man kan tänka sig. Jag ser fram emot ett vidare samarbete, så att vi kan se till att det händer någonting i denna fråga. De fyra borgerliga partierna vill gärna samarbeta och få resultat i dessa frågor. Det är jag övertygad om. Tyvärr är det inte någon från den övriga majoriteten som står bakom den regeringsbildning vi har här. Tycker inte att det är tråkigt att det inte finns någon från regeringspartiet eller här för att debattera dessa viktiga frågor? 129 () replik: Jo, självklart tycker jag att det är mycket märkligt. Alla partier borde vara här. Jag saknar också ministern. 130 (m) replik: I sitt inlägg sade att det är många problem med bristande utbildning inom polisen och det ena med det femte. Det är ett bekymmer när det gäller hanteringen av trafficking-problemet. Jag skulle vilja påstå att det stora problemet är otillräckliga polisresurser. Vi har inte ens haft så många fall av trafficking, men det är otroligt resurskrävande att utreda och arbeta med de frågorna. En snålt tilltagen polisorganisation gör inte heller ett bra arbete i så känsliga frågor där det behövs tid för ett bra bemötande. Hur kan koppla ihop detta engagemang, som jag verkligen uppskattar, i dessa frågor med en så usel regeringsbudget på området och dessutom en politik från sida om att lämna Europasamarbetet? Det stora trafficking-problemet kan bara bearbetas i det europeiska samarbetet där tusentals kvinnor är utsatta. 131 () replik: Självklart ska vi arbeta med dessa frågor i och i övriga världen, men jag anser att vi måste sopa rent framför egen dörr. Det finns attityder och jargonger som gör att dessa fall inte uppmärksammas. säger att inte så många fall av trafficking har tagits upp. Det beror på att man inte vet vilka frågor som ska ställas för att se vad det hela handlar om. Visst behövs resurser, men det går att utbilda . 132 (m) replik: Min erfarenhet från de poliser jag har pratat med i dessa frågor är att vad som framför allt behövs är ett konkret bilateralt polissamarbete i de länder som kvinnorna kommer från. är framför allt ett transitland när det gäller trafficking. Man stannar sällan särskilt i . Vi ska naturligtvis städa framför egen dörr och se till att de inte kommer hit. Men om vi vill göra någonting åt den slavhandel som drabbar tusentals unga människor i vår omvärld handlar det om att arbeta på den europeiska nivån. Det handlar också om utbildning, men inte bara av den svenska polisen utan av all personal som vi skickar ut. Ett av de stora problemen när det gäller trafficking och prostitution är i tidigare krigszoner, där personal från organisationer och andra fortsätter att utnyttja redan utnyttjade flickor och där det finns stora läger och ganska omfattande verksamhet med trafficking. Vi kan aldrig stoppa det med mindre än ett internationellt samarbete. Jag ser att EU:s polissamarbete är centralt för att komma åt de här problemen. Jag hoppas att inställning till samarbetet också kommer att förbättras . 133 () replik: Det är klart att vi ska samarbeta, som jag sade förut. Men när man klart och tydligt ser fall som skulle kunna vara trafficking-fall som bara lämnas som utlänningsärenden och inte går vidare, kan man inte heller stoppa de stora ligor som ligger bakom. Man måste komma åt den delen först. 134 (): Jag kan konstatera att kammaren just nu saknar socialdemokratiska riksdagsledamöter och justitieministern, i en debatt som är oerhört viktig för många människor i . Det handlar om deras trygghet i vardagen. Det är tråkigt, och det begränsar den här debatten väsentligt. Problemet med ett rättsväsende på reträtt är brett och omfattar en rättskedja där länkarna allt oftare brister. Det har vi hört många exempel på här . Vanliga människor känner ofta att rättsväsendet inte förmår skydda dem eller hjälpa dem när brott begåtts. Det kan gälla allvarliga brott mot liv och hälsa, men också brott i vardagen, som drabbar så många av oss villainbrott, bil- och cykelstölder, skadegörelse med mera. Ett ökat droganvändande bland unga människor skapar många brott men leder också många in i ett missbruksbeteende som de aldrig förmår bryta. På alltfler platser i landet läggs polisstationer ned. Det har vi också upprepat i denna kammare. Polisen har inte tid eller praktisk möjlighet att komma när man ringer. Som svar på detta säger landets justitieminister att man inte behöver ha en polisstation på alla platser där de traditionellt har funnits. Polisen kan, enligt , lösa problemen med ambulerande övervakning. Problemet med den tesen är att avstånden ofta är så långa att ambulerande övervakning inte har någon verklig möjlighet att lösa uppgiften. såg jag ett reportage i TV från norra . Det beskrev hur systrarna utanför hade drabbats av en lång rad inbrott. En av systrarna berättade att hon vid ett pågående inbrott hade ringt polisen och anmält det pågående brottet. Polisen hade svarat att patrullen i singular befann sig i och därför hade svårigheter att ingripa. Dessutom arbetade patrullen redan på övertid. Efter inslaget tog jag fram min kartbok jag bor inte i den delen av landet och konstaterade att det är mellan och . Situationen är på intet sätt unik och kunde säkert ha inträffat i , , , eller , men just i detta fall var avståndet mellan tryggheten och den pågående brottsligheten mycket mycket långt. I ett senare TV-inslag såg jag att systrarna nu skulle lägga ned sin butik efter en lång rad av inbrott. Den här inblicken i av illustrerar tydligt den vanmakt som väldigt många människor i känner en vanmakt över att utsättas för brott, att bli kränkt i sina innersta mänskliga rum och en vanmakt över att ingen tycks lyssna till ropen på hjälp. Kritiken mot bristande polisiära resurser är inte ny och bemöts ofta av justitieministern och andra s-politiker med att oppositionen målar upp en alltför negativ bild av verkligheten. Man brukar också ägna sig åt en uppräkning av så kallade reformer och resurstillskott. Men märkligt nog förändras inget i den verklighet vi alla lever i. Jag frågar: Var finns alla nya poliser? Siffrorna på nettotillskottet är varierande. Men en siffra återkommer mer frekvent än andra, och det är +29 . Om den stämmer innebär det att fick fler poliser . För de tre åren är siffrorna 228, -112 och +31. Det antyder att vi står och stampar på samma fläck. Det kommer att krävas mer än enstaka lagstiftningsåtgärder och anslagsökningar för att stoppa rättsväsendets reträtt. Det kommer att behövas en ny syn på kriminalpolitiken, och rättsväsendet måste återges sin roll som ett fundament för ett öppet, demokratiskt och tryggt samhälle. Rättskedjan i sin helhet måste fungera: polisen, åklagarna, domstolarna, kriminalvården och inte minst tullen, som står inför omfattande neddragningar som berör inte bara klareringsverksamheten utan också den brottsbekämpande delen, som egentligen skulle behöva betydligt större resurser med tanke på den mängd narkotika som flödar in i vårt land. Myndigheterna åläggs ofta ansvaret för brister när brott begås, men man talar sällan om det bakomliggande politiska ansvaret, förutom just här i kammaren. Det är ytterst politiker, som vi vet, som beslutar hur rättsväsendet ska dimensioneras, vilka arbetsverktyg det har att tillgå och vilka resurser som finns. Allmänhetens förtroende för rättsstaten och medborgarnas trygghet måste återupprättas. Vi har rätt att ställa krav på trygghet. Det är nog nu det är dags för regeringen att reagera och agera. vill ta sitt ansvar för att utveckla rättsväsendet både resurs- och lagstiftningsmässigt. Vi är beredda att satsa de resurser som så uppenbart krävs för att skynda på utbildningstakt för nya poliser och teknikutveckling. 135 (): Jag är fortfarande ny ledamot här i jag kom in . Som alla nyvalda har jag fått ganska många frågor av vänner och bekanta, och för den delen kanske också ovänner, om hur det är att vara riksdagsledamot och hur våra dagar ser ut här. En av de frågor som man ofta får är varför det är så glest i bänkarna när det är debatt. Folk har uppfattningen att vi ska sitta här inne och lyssna på varandra dagarna i ända. är det inte särskilt svårt att förklara. Men om jag skulle få de här frågorna efter dagens debatt tycker jag att det börjar bli lite svårt. Av 144 socialdemokratiska ledamöter i denna kammare och 8 ordinarie ledamöter i justitieutskottet finns det inte en som har besvärat sig med att gå hit för att diskutera rättstrygghet och rättssäkerhet i . Det är ganska anmärkningsvärt. kat, cannabisharts, amfetamin och cannabis så mycket knark har tullen i i satt stopp . Under en av helgerna tog tullen i cannabis, kat och amfetamin allt detta under en enda helg. gjorde den svenska tullen över 3 000 narkotikabeslag. är tullare på , och han skrev för inte så länge sedan i ett brev till statsministern: Som exempel på det enorma trycket mot kan nämnas , som beslagtar ca cannabis ! Det blir då en hisnande tanke hur mycket som kommer igenom och hur stort trycket faktiskt är. Det är en förstahandsuppgift för den svenska tullen att förhindra införsel av narkotika i eftersom det i slutändan handlar om svenska flickors och pojkars överlevnad och deras framtid. Varje beslag, stort eller litet, som tullen gör sparar både liv och pengar. I ljuset av dessa siffror är de neddragningar som aviserats för tullen djupt oroande. För att bekämpa smugglingen till är ökade resurser till tullen inte nog. måste tvärtom fullt ut bli en del av brottsbekämpningen i vårt land. Tullen behöver redskap som stärker möjligheterna och kapaciteten att ingripa mot narkotikasmuggling och mot den organiserade brottsligheten. Det handlar om tullens behov av befogenheter att ingripa vid misstanke om brott. Tullen finns vid gränser. Att inte använda tullens fulla potential i bekämpandet av en ofta grov och organiserad kriminalitet är ett slöseri med resurser. För att stärka den svenska tullens verksamhet och trovärdighet krävs en rad samverkande åtgärder. Tullen ska ha befogenhet att ingripa mot smuggling över hela territorium. Så är det inte . , och är exempel på länder som har valt en modell där man givit tullmyndigheterna möjlighet att genomföra kontroller över hela sitt lands territorium, medan och är exempel på länder som har valt att genomföra kontroller enbart vid gränsen. Vid tillslag inne i landet skulle sannolikt en större del av en kriminell organisation kunna lagföras än vad som är fallet vid motsvarande tillslag vid gränsen. Tullen måste också få möjligheter att ingripa vid misstanke om till exempel människosmuggling, illegal invandring, människohandel för sexuella ändamål och vid misstanke om utförsel av stöldgods. Det har inte tullen . finns tullen vid gränsen men hindras av sitt regelverk att ingripa mot till exempel trafficking, som har diskuterats här . Detta tycker jag är en oerhört märklig ordning. För att effektivt kunna använda sina register bör tullen få befogenhet att begära legitimation när tullkontroll utförs. Så är det inte . Tullen har inte rätt att begära legitimation. Utöver dessa och en del andra nya befogenheter krävs det fler insatser. Gränsskyddet inom tullen måste bli en tydlig del av den brottsbekämpande verksamheten inom rättsväsendet. Tullen måste få utökade möjligheter att samverka med andra länders tullmyndigheter och med svensk polis. Tullen, polisen och bör på alla nivåer samverka kring bekämpandet av den grova brottsligheten. Det gäller både de olika myndigheternas analys- och underrättelseverksamheter och den operativa verksamheten. Ett exempel där samarbetet bör utvidgas gäller tillgången till polisiära register. Tullen bör få större tillgång till de register där polisen har registrerat uppgifter om misstänktas farlighet, våldsbenägenhet, vapeninnehav och stöldbrott. Tullens och polisens kommunikationsnät bör också så långt det är möjligt samordnas. Tullens och polisens anställda har ett behov av utbildning i frågor som rör samverkan mellan tull och polis. Detta är områden som är djupt eftersatta . Tullens fulla potential måste utnyttjas i kampen mot narkotikasmugglingen och mot den grova brottsligheten. Vi har inte råd att ha en myndighet vid gränser som på många områden, på grund av vår lagstiftning, har fråntagits möjligheterna att agera effektivt. 136 () replik: Jag har varit upptagen i möten, och jag beklagar att jag inte har kunnat vara här. Jag förstår faktiskt oppositionen, som är oerhört kritisk till att det inte har funnits någon från majoriteten här. Det beklagar jag också, för jag tycker att det är viktigt att vi har en bred debatt i de här frågorna. Detta är inte det sista tillfället vi har att debattera de här frågorna; mycket kommer att komma upp i budgetdebatterna. Men jag vill ändå beklaga detta och säga att jag tyvärr inte har haft tillfälle att vara med tidigare, men jag ska försöka sitta med . Jag vill ta upp en fråga när det gäller tullen och tullens befogenheter. Jag vill då ställa en fråga till , som är så EU-positivt. En av anledningarna till förändringarna i tullen och till att tullen inte har kunnat användas fullt ut när det gäller narkotikabekämpningen är ju det förändrade regelverket, som följde med EU-medlemskapet. Man får inte göra den typ av stickprovskontroll som man gjorde tidigare och sådant. Vi i sade redan då att det här kommer att bli problematiskt ur narkotikabekämpningssynpunkt. Hur ser på den frågan? 137 () replik: Jag tycker att det är roligt att har anlänt så här i debattens elfte timme. Du är välkommen. När det gäller tullens befogenheter i fråga om bekämpningen av narkotika är det inte där problemet framför allt ligger. Vad jag har berört är tullens möjligheter att till exempel bekämpa trafficking. Det handlar om möjligheten att bekämpa utförsel av stöldgods och annat där befogenheter saknas. Tullens möjligheter att agera i de här frågorna hanteras i den så kallade befogenhetslagen. Vad gäller narkotikabekämpningen är det ganska välförsett med möjligheter i befogenhetslagen att ingripa mot narkotikasmuggling även för EU-länder. Problemet är att tullen saknar möjligheter att till exempel ingripa vid trafficking. 138 () replik: Jag tycker att det här är en viktig debatt. Från sida tycker vi nog att man behöver diskutera de här frågorna. Men om man ska gå hela vägen, om man ska ge dem så stora befogenheter som uppenbarligen vill, hamnar man ju någonstans vid att tullen egentligen får exakt samma befogenheter som polisen. Då gör vi egentligen om tulltjänstemännen till en typ av poliser. Jag tror att det här är en debatt som man mycket väl skulle kunna ha. Jag tror att det finns mycket hög kompetens inom när det gäller de här bitarna, men jag tror också att det handlar om utbildningsfrågor och så vidare. Jag håller helt med om att vi inte har råd att ha den typen av kompetent personal. Vi har inte råd att ingripa mot trafficking och människohandel på alla sätt som är möjliga, så jag välkomnar den här debatten. Jag lovar att vi från sida noga ska titta över de här frågorna. Kanske kan vi också göra gemensam sak. 139 () replik: Jag tycker att det skulle vara oerhört trevligt om jag och skulle kunna göra gemensam sak vad gäller tullens befogenheter. Jag glömde i den första replikomgången att ta upp ett område som trots allt berör narkotikan. Det handlar till exempel om möjligheten att ingripa över hela territorium. Ett antal länder inom EU-samarbetet har valt en annan modell för hur man ska få ingripa, till exempel , och , medan vi i och har valt att koncentrera insatserna vid gränsen. Jag tror att det finns massor att göra för att utveckla tullens möjligheter att ingripa mot smuggling och grov brottslighet även nu när vi är medlemmar i . 140 (): Även jag beklagar att det inte finns en enda socialdemokrat här, men eftersom det finns ett antal borgerliga som är intresserade av kriminalvård och en hel del medborgare säger jag vad jag har planerat att säga. En av kriminalvårdens uppgifter är att återanpassa de dömda till en laglydig livsstil, och visionen är bättre ut. Resultatet i svensk kriminalvård är ofta det motsatta. Flera kommer ut från anstalter och har lärt sig nya brott, kanske börjat missbruka narkotika och stiftat kontakt med andra kriminella. Några har rent av hamnat i skuld till andra intagna och blir tvungna att begå brott direkt efter frigivning för att kunna betala tillbaka. Klimatet på svenska anstalter är hårt, och straffet är inte över den dag som fången släpps ut. Att svensk kriminalvård fungerar dåligt har sin förklaring i både ekonomi och politik. Regeringen skjuter i årets budget till pengar men långtifrån vad som behövs. Det finns för lite politisk kreativitet och vilja, vilket förhoppningsvis den tillsatta utredningen kan råda bot på, men då krävs det att man vågar ställa krav på fångarna och vågar tro att de klarar att svara på både belöningar och straff. finns det knappast några möjligheter till respons på fångarnas beteenden, och detta gör att fångarna har mycket få incitament till skötsamhet och framsteg. Att lägga till villkorlig frigivning vid olika förseelser är i stort sett meningslöst och ökar bara problemet med den överbeläggning som vi har. Felaktigt beteende måste direkt kunna åtföljas av konsekvens liksom rätt beteende ska kunna premieras. Jag var på en öppen anstalt i och blev där informerad om deras tydliga incitamentssystem. Intagna är indelade i olika grupper med olika privilegier beroende på hur de sköter sig och om de kan uppvisa drogfrihet. Den intagna kvinna som visade mig runt hade små barn, och hennes starka drivkraft att hålla sig ifrån narkotikan var att det möjliggjorde att hon fick träffa barnen och däremellan kunde delta i anstaltens jobb- och utbildningsprogram. Incitamentsstrukturen fungerade alltså väl. Likaså visar det sig att man i hade möjlighet att plocka bort TV:n från de intagnas celler om de misskötte sig. Visst är det rimligt att alla från början har möjlighet till egen TV, men om den intagne inte vill bevisa sin drogfrihet eller om han eller hon medverkat till hot och våld tycker jag att TV:n gott kan ryka. är det en mycket stor del av de intagna som är missbrukare. Det beror bland annat på att regeringen skurit i missbrukarvården.