prot · GR0949 · 2003-12-15 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Anmälan om kompletteringsval till kulturutskottet och trafikutskottet Förste vice talmannen meddelade att de grönas riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält som suppleant i kulturutskottet och som suppleant i trafikutskottet. Förste vice talmannen förklarade valda till suppleant i kulturutskottet () suppleant i trafikutskottet () 3 § Återkallelse av motion Förste vice talmannen meddelade att och () i skrivelse återkallat den av dem väckta motionen 2003/04:MJ249 Blyförbudet. Förste vice talmannen meddelade att talmannen avskrivit denna motion. Skrivelsen lades till handlingarna. 4 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2003/04:141 Till Interpellation 2003/04:141 av om en öppnare arbetsmarknad Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är semester. 2003/04:175 Till Interpellation 2003/04:175 av om situationen i Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är att det är fulltecknat till interpellationsdebatten i kammaren samt utlandsresa. 5 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Motioner 2003/04:Sf9Sf14 till socialförsäkringsutskottet /04:Sf5Sf8 till socialförsäkringsutskottet 6 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkanden /04:UU3 och UU2 1 (m): För tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 4, men vi moderater står givetvis också bakom övriga moderata reservationer och våra särskilda yttranden. besökte jag Närpolisområde Syd i . Två poliser var då satta att bevaka och kommuner . Det är ett enormt område och en uppgift som inte är helt enkel att hantera. Det handlar om ett par tätorter, många byar, flera stora och välbesökta turistområden, långa och halkiga vägar, gränsövergång till och mycket annat. Det handlar om inbrott, slagsmål, narkotika, trafikbrott och familjevåld där, precis som i alla andra delar av landet. Och det var två poliser. Jag säger inte detta i första hand för att kritisera just förhållandet då och där, utan för att ställa en bild av verkligheten mot de stora orden i regeringens budgetproposition och i utskottstexterna. Kanske är det hög tid för oss att samlas kring ett erkännande av att vårt rättsväsende är tunt och skört. Ja, jag tycker att det är dags att tala om vad som måste göras för att det ska bli starkare och bättre, i stället för att måla orealistiska bilder av verkligheten. Regeringens, och därmed även och , budgetförslag är i sak tämligen innehållslöst och uppgivet. Några anslagsökningar finns visst men synar man dem finner man att de mest handlar om att lappa och laga. De långsiktiga bristerna och problemen orkar ni inte ta tag i. En framgångsrik kriminalpolitik kan bara drivas inom ramen för en allmän välfärdspolitik som innefattar mål om social trygghet, rättvis fördelning och stärkt solidaritet mellan människor, skriver majoriteten om kriminalpolitikens inriktning. Ja, men hur ser det ut i verkligheten efter många års socialdemokratiskt styre? Den allmänna välfärdspolitiken krackelerar, vårdköerna växer. Inte minst missbrukarvården och omhändertagandet av de psykiskt sjuka skapar stora bekymmer. Vad har hänt med den rättvisa fördelningen? Segregationen ökar i i takt med att tillväxten avtar. Detta har tillsammans med samhällsutvecklingen i övrigt lett till större och svårare uppgifter för de rättsvårdande myndigheterna. I brist på resurser och riktiga politiska beslut har vi fått en snabb och vildvuxen privatisering av ordningsbevakningen i . Det blir allt högre tolerans, både när det gäller att inte anmäla brott och när det gäller att avskriva brott. Handläggningstiderna för utredningar är på många håll långa. Det är kö för dem som ska avtjäna fängelsestraff. Det är mot denna bakgrund budgetförslaget ska granskas. De ramar som majoriteten redan har beslutat om innebär att polisorganisationen tillförs ytterligare . Det sammantagna anslaget till polisväsendet ska användas till att öka antalet poliser och höja kvaliteten i brottsutredningarna. Vidare ska insatserna mot människohandel stärkas, och de extra pengarna ska också användas till att betala för de merkostnader toppmötet i ledde till. Det blir inte många kronor över för de långsiktiga problemen med ett sådant budgetförslag. ledning har konstaterat att det råder en differens mellan statsmaktens mål för polisverksamheten och myndigheternas reella möjligheter att bedriva polisverksamhet enligt dessa intentioner och mål. Med det anslag majoriteten föreslår och målsättningen att antalet poliser ska öka finns åtskilliga kostnader som inte ryms i budgeten. av kostnaderna för polismyndigheterna är löner, och med kravet på fler anställda är det helt enkelt en ekvation som inte går ihop, än mindre ger utrymme för nya, omfattande åtaganden. Vi moderater förordade i vårt alternativ en förstärkning om . Det ger förutsättningar för att anställa fler poliser och klara en del helt nödvändiga utgifter. Det pågår naturligtvis ett förändringsarbete också inom polisen i syfte att effektivisera och modernisera arbetet, vilket behövs. Det kan ge bättre brottsbekämpning, snabbare handläggning av ärenden och en rad kvalitativa förbättringar. Med bättre samarbete över myndighetsgränser och nationsgränser kan polisen nå bättre resultat. Däremot anser jag att de som talar om effektivisering för att möta det underskott som polisen i ett flerårsperspektiv skjuter framför sig enbart lurar sig själva eller väljarna. När det gäller Säkerhetspolisen är majoritetens uppfattning att verksamheten ska dras ned med , vilket för mig är helt obegripligt. Behovet av ökat personskydd, de internationella kraven på effektiv terroristbekämpning och ökad aktivitet bland extremgrupper gör att majoritetens mycket märkliga slutsats kräver en ordentlig förklaring. Vad är det Säkerhetspolisen ska dra ned på? Antalet åklagare har också minskat . Organisationen är, vilket uppföljningen visar, ansträngd. Att man har lyckats förkorta genomströmningstiden är ett positivt tecken, men finns det många orosmoln. Särskilt illa är att av våldsbrottsärendena avskrivs på grund av bevissvårigheter. Det behövs insatser för att tidigt höja kvaliteten på utredningarna, vilket ställer krav på åklagare och polis och på samverkan dem emellan. För att bringa ned ärendebalanserna och bibehålla hög kvalitet i arbetet behövs resursförstärkningar som vi moderater har varit beredda att anslå. När det gäller domstolsväsendet kan man konstatera att nästan inga domstolar når de mål för verksamheten som de själva har satt upp. Variationen mellan olika domstolar är stor. Det är viktigt att domstolarna är effektiva och att verksamheten håller hög kvalitet. Jag har uppfattat att en hel del av det förändringsarbete som pågår syftar till att åstadkomma och utveckla det. Förändringar av såväl den yttre som den inre organisationen innebär att man måste göra avvägningar mellan olika intressen. Om resurserna är alltför snäva motverkas och försvåras nödvändigt förnyelsearbete. Det är till men för den rekrytering av nya medarbetare som verksamheten behöver, eftersom medelåldern är hög. Det är ännu inte ett stort problem att domstolarna i allt högre grad förordnar pensionerade domare för att delta i handläggningen av ärenden eller för att tjänstgöra vid domstol. Tvärtom kan det finnas fördelar att ibland kunna använda erfaren och gedigen kompetens i svåra ärenden. Men om den utveckling som vi kan se fortsätter därför att organisationen inte lyckas rekrytera eller inte vågar anställa fast personal riskeras grunderna för rättstryggheten. Vi moderater skulle vilja se ett mer självständigt domstolsväsende, och vi menar att ökad kraft behövs i hela rättskedjan. Därför förordar vi en förstärkning också av domstolarnas anslag. Jag har försökt att hålla mig till de anslagsförbättringar som vi moderater vill se när det gäller rättsväsendet. Betänkandet behandlar också en rad frågor och motioner som rör verksamheternas organisation, arbete och sådant som borde prioriteras när resurserna fördelas. Andra moderater kommer att beröra bland annat frågor om polisens utbildning och inre arbete samt kriminalvården. Låt mig därför avsluta med att konstatera att det finns en avgörande skillnad mellan oss moderater och Socialdemokraterna när det gäller rättsväsendet. För oss moderater är rättsväsendet en grund för det öppna och fria samhället. Rättsskipningen måste fungera om medborgarna ska ha den frihet och den trygghet som vi anser angelägen. Vi är beredda att göra stora insatser för att klara det. Lag och rätt ska aldrig hanteras som en budgetpost bland andra. Rättsvårdande myndigheter måste ges de förutsättningar som behövs för en väl fungerande verksamhet. Så är det inte . Resurserna och möjligheterna att effektivisera hänger inte med. Kostnaderna för rättsväsendets tillkortakommanden både i pengar och i lidande är mycket stora. När polisen inte kan komma, när brottsutredningar avskrivs, när ärenden blir liggande och när den hotade kvinnan inte vågar gå ut därför att den dömde ännu inte har fått plats i fängelset, då ligger ansvaret hos regeringen och hos riksdagsmajoriteten. Ni gör helt enkelt inte tillräckligt för att förebygga, ingripa och beivra brott. 2 (): Diskussionen om rättsväsendet kommer ofta att handla om siffror. Jag tycker att vi alltid måste ha i minnet att det bakom dessa siffror finns människor av kött och blod. Det finns barn och gamla, det finns föräldrar, det finns anställda och företagare bakom rättsväsendets dystra siffror, människor vilkas liv i grunden förändrats av att de utsatts för brott, människor som har kränkts, fått egendom skadad eller stulen eller kanske värst av allt blivit skadade eller hotade själva. Brottsligheten är inget abstrakt som finns någon annanstans. Brottsligheten finns överallt och skördar överallt sina offer, stora och små. polisanmäldes 212 misshandelsfall i i . 1 097 cyklar stals i . 3 238 brott mot narkotikastrafflagen anmäldes i . I fick 54 familjer inbrott i sina bostadshus eller i sina fritidshus. I anmäldes 88 våldtäkter. 5 019 olaga hot rapporterades i . I blev 42 personer rånade. Sammanlagt anmäldes 1,2 miljoner brott i . Det är den högsta siffran . Bakom dessa cykelstölder, inbrott, rån och våldtäkter döljer sig människor som fått förtroendet för samhället rubbat. Brottsoffer måste i hela rättsväsendet bemötas med respekt, förståelse och erkännande. Brottsoffret ska inte behöva känna sig kränkt två gånger först av brottslingen och sedan av ett oförstående och oengagerat samhälle. Grunden för att detta ska fungera är att offret känner sig övertygad om att det finns en rimlig chans att förövaren faktiskt åker fast och att brottet som hon eller han har utsatts för upp. Det finns skäl att starkt ifrågasätta om så är fallet . Situationen inom det svenska rättsväsendet är pressad. Poliserna är för få, och de saknar en hel rad viktiga redskap för att komma åt den grövsta kriminaliteten. Åklagarna dignar under ärenden att behandla. Domstolarna är hårt ekonomiskt pressade. Och enligt generaldirektör är varannan tingsrätt i hotad av nedläggning. Situationen inom kriminalvården är akut. Överbeläggning, brist på rehabilitering och drogmissbruk är bara några av de problem som pockar på vår uppmärksamhet i den här kammaren. behöver fler poliser, och polisen behöver få tillgång till nya arbetsmetoder för att kunna klara upp den grövsta kriminaliteten. Det råder ingen tvekan om att poliserna är för få i vårt land. Om man ringer till polisstationen eller kvällar riskerar man att här och var mötas av en telefonsvarare. De geografiska områdena som ett fåtal poliser ska bevaka blir allt större. Ett välkänt exempel är det från /polisdistrikt som till ytan är lite större än . Under helgkvällar förväntas detta område bevakas av två poliser. Detta skapar en känsla av otillräcklighet hos poliserna, som vet att de aldrig kan fullgöra de uppgifter som de är ålagda. Det skapar en känsla av otrygghet bland befolkningen när man vet att närmaste polis kanske finns . Det är ungefär samma förhållande som om Norrköpingspolisen skulle utgå från . En av orsakerna till denna otrygghet är naturligtvis bristen på poliser. har antalet poliser i minskat med 634. har det vänt, och ökar antalet poliser, säger ofta representanter för majoriteten i den här kammaren. Det är sant, men siffrorna är inte fullt så heroiska som uttalandena från majoriteten. tillkom 29 nya poliser netto i . Det är ett ganska magert resultat. Det slår tillbaka på en lång rad områden. Människor tar i större utsträckning lagen i egna händer. De tappar tilltron till rättsväsendets förmåga att skydda mot brott, och enorma summor läggs på bevakning, larm och försäkringar. Denna utveckling, där rättstryggheten har blivit en handelsvara och de resursstarka i samhället kan köpa sig egna lösningar och inte behöver lita till det gemensamma, till polisen och till rättsväsendet, är djupt oroande. På grund av polisbristen blir också polisens förmåga att klara upp brott lidande. Statistiken för uppklaring av brott är en skrämmande läsning. Av samtliga brott upp. Bättre uttryckt kan man säga att av den anmälda brottsligheten inte upp. av brottsoffren får inte någon upprättelse. I av fallen kommer en gärningsman inte ens i kontakt med rättsväsendet och ytterst kriminalvården. Av dem som får sin cykel stulen i kan räkna med att brottet upp. Av dem som får inbrott i sin bostad eller i sitt fritidshus i kan kallt räkna med att brottet inte upp. Av misshandelsfallen i bara vart femte fall upp. Detta utgör troligen en av de största utmaningarna för rättsväsendet. Risken att åka fast när man begår ett brott måste öka markant. Att 96 av 100 bostadsinbrott inte upp är inte acceptabelt. Att av våldtäkterna upp är än mer skrämmande. För att klara detta krävs det fler närvarande poliser och fler civilanställda inom polisväsendet så att poliserna får tid att arbeta med just polisuppgifter. Men det krävs också nya arbetsmetoder mot både vardagsbrottsligheten och mot den organiserade brottsligheten. Det kan handla om en ökad användning av DNA-teknik i brottsbekämpningen, och det kan handla om rätten till hemlig rumsavlyssning för att komma åt den grövsta kriminaliteten. Men inte heller detta är nog. Ett bra exempel på det här är narkotikabrottsligheten. Tullen spelar en avgörande roll i arbetet med att stoppa knarket vid gränsen. Att då föreslå neddragningar på tullen med uppemot 400500 anställda och lämna kuststräckan mellan och , som är , utan tullnärvaro är ett bra exempel på att den ena handen inte vet vad den andra gör. Att satsa på polisens narkotikabekämpning blir nästan meningslöst när man rustar ned tullen och möjligheterna att stoppa knarket vid gränsen. Ett litet men bra exempel på hur situationen för våra åklagare är gäller miljöbrotten. tillsattes landets specialutbildade miljöåklagare. Uppgiften var att bekämpa miljöbrotten. Vid utgången av oktober väntade över 4 000 ärenden på att behandlas av landets miljöåklagare. Detta innebär att varje miljöåklagare har ungefär 200 ärenden på sitt bord. Det är uppenbart att miljöåklagarna tillhör en grupp som behöver förstärkning för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Att miljöbrotten inte utreds eller att de utreds med stor fördröjning innebär att förtroendet och respekten för vår miljölagstiftning fullständigt urholkas. Situationen inom kriminalvården är på många sätt ansträngd. Narkotikasituationen är på många håll allvarlig, och överbeläggning är regel snarare än undantag. Överbeläggningen ger ett hårdare klimat, och det är svårt att flytta en fånge som missköter sig. har en anställd inom kriminalvården förflyttats eftersom klimatet på anstalten gjorde att den anställde inte kunde fortsätta trots att han, enligt uppgift, skött sina arbetsuppgifter på ett fullt korrekt sätt. Att flytta kriminalvårdens personal, inte de intagna, måste betraktas som en både farlig och ovanlig åtgärd och signal. Problemet med att svensk kriminalvård fungerar dåligt har sin förklaring i både ekonomi och politik. Regeringen skjuter i årets budget till pengar men långt ifrån vad som behövs. Regeringen skjuter till 150 miljoner, men kriminalvården måste spara 200 miljoner och ännu större belopp. När regeringen säger sig satsa på kriminalvården innebär det i praktiken att en hårdbantad organisation tvingas spara, men något mindre än man annars hade behövt. Att kalla det här för en satsning tror jag är något som det blir oerhört svårt att vinna förståelse för både bland de intagna och bland de anställda inom kriminalvården. Det behövs också en ny politik inom kriminalvården. Det krävs att man vågar ställa krav på fångarna och vågar tro att de klarar att svara på både belöningar och straff. finns det knappast några möjligheter till respons på fångarnas beteende. Detta gör att fångarna har mycket få incitament till skötsamhet och framsteg. Att lägga på straffet, som man gör om man funnit narkotika hos en intagen, är i stort sett meningslöst och ökar bara det problem vi ser med överbeläggningen. Ett felaktigt beteende måste direkt kunna följas av konsekvens, liksom ett riktigt beteende ska kunna premieras. Jag står bakom samtliga våra reservationer och vårt särskilda yttrande men yrkar bifall endast till reservation 3 under punkt 5. 3 (): Inledningsvis yrkar jag bifall till reservation 1 under punkt 1. I övrigt står vi kristdemokrater bakom alla våra reservationer och särskilda yttranden. var jag i och samtalade då med en vänsterpartistisk riksdagsledamot. Hon berättade om den maratondebatt som hade varit i den finska i samband med att man röstade om medlemskapet i EU. Hon berättade om debatten och sade att den varade i , dygnet runt. Hon sade att det till och med var en talare som i ett svep talade . Jag utbrast spontant: Det måste ha varit en vänsterpartist. Nej, sade Outi, det var en kristdemokrat. Jag blev något förvånad. Jag lovar, herr talman, att jag inte ska hålla på i här men det skulle vara mycket lätt att tala väldigt länge, mer än den begränsade tid som vi fått oss tilldelade i debatten här . Det är ju ett så engagerande ämne som vi behandlar när vi ska försöka nämna något om polisens situation i och om kriminalvården, domstolarna och allt annat som rör rättsväsendet. Tilltron till rättssamhället bygger på att medborgarna kan förlita sig på en effektiv brottsbekämpning och på en fri och oberoende rättskipning som ger trygghet för personlig integritet och egendom. Staten ska skapa rättsregler och tillhandahålla sådana resurser att detta garanteras. Förutsättningarna för detta är att rättsväsendet har tillräckliga resurser. Det är också, som vi redan upptäckt, vad den här debatten kommer att handla om. Vi kristdemokrater förordar i vårt budgetalternativ en annan inriktning av den ekonomiska politiken än vad regeringen gör. Vi har avsatt 500 miljoner mer än regeringen och dess stödpartier till rättsväsendet. Men för att lyckas med rättspolitiken krävs det inte enbart mer resurser utan också en fungerande organisation och ett bra ledarskap. Dessutom krävs det tydligare målsättningar. Därför vill att regeringen konkretiserar sina målsättningar för rättsväsendet så att de blir mätbara och kan utvärderas. Det krävs alltså mer konkreta mål för att förbättra brottsbekämpningen. Genom tydliga mål ökar kraven på myndigheterna att bedriva en resultatinriktad verksamhet. Vi vill också, som vi säger i en av våra reservationer, att regeringen ska återkomma med förslag till en konkret aktionsplan för hur de anförda målsättningarna ska uppfyllas. är regeringens mål alltför diffusa. Det är omöjligt att mäta resultaten. Därför krävs det att det här blir mycket mer konkret för att vi ska kunna komma till rätta med den ökande brottsligheten. Utskottet säger i sitt svar att man vill framhålla att regeringen har gjort ansträngningar för att göra verksamhetsmålen mer kvantitativa och mätbara. Uppenbarligen har man inte lyckats. En av de viktigaste åtgärderna för att komma till rätta med de problem vi har i rättssamhället är att påverka människors inställning till vad som är rätt och fel. Det är därför angeläget att mycket tidigt komma in i en människas liv och påverka dennas värderingar. Bästa sättet att bekämpa brottslighet är, anser vi, förebyggande insatser där framför allt vuxnas ansvar gentemot barn och ungdomar är avgörande. Vuxenvärldens insatser betyder mycket för att få barn och unga att avstå från att begå brott. Oavsett hur det brottsförebyggande arbetet ser ut eller om vi har tydliga målsättningar är det av stor betydelse att rättsapparaten fungerar genom hela kedjan. Därför vill jag säga några ord om polisen. Vi är väldigt oroade över den låga uppklaringsprocenten. I enbart av fallen binds gärningsmannen till brottet detta som av alla polisanmälningar avskrivs. Att ett ärende avskrivs innebär inte att någon fälls till ansvar. Olika avskrivningsbeslut som polis eller åklagare fattar medför att berörda gärningar i statistiken redovisas som uppklarade, trots att ingen har dömts för brott. Ärenden avskrivs bland annat för att man ska kunna redovisa låga balanser, även när det finns misstänkta gärningsmän. Detta urholkar naturligtvis allmänhetens förtroende för rättsväsendet. Därför vill jag gärna att majoriteten redogör för vilka åtgärder man är beredd att vidta för att komma till rätta med detta. hörde vi justitieministern i TV säga att uppklaringen av vardagsbrottsligheten ska öka. Jag skulle gärna vilja veta med hur mycket uppklaringen ska öka, om det finns ett mål för det och vilken strategi majoriteten har till exempel för att följa upp revisorers rapport om avskrivningarna inom polisen. Också när det gäller nedläggningen av tingsrätterna i vårt land skulle jag vilja ha svar här . Har majoriteten kommit fram till någon konkret slutsats? Är det , , som gick till regeringen i samband med budgeten som gäller? Jag skulle också gärna vilja ha ett svar på frågan om det ska bli så att vi bara ska ha ungefär en tingsrätt i varje län. Jag hävdar att de samhällsekonomiska konsekvenserna av den här centraliseringen över huvud taget inte har dragits. Tillgängligheten är också en säkerhetsfråga som vi menar kräver närmare överväganden. Vi motsätter oss nedläggningarna och har i samband med denna budget en reservation där vi kräver att ställning och funktion ska utvärderas. Vi anser att regeringen har ett alldeles för starkt grepp om domstolsorganisationen. Kriminalvården är en avgörande länk i rättskedjan. Om kriminalvården inte fungerar får vi vad vi har , nämligen en återfallsfrekvens på bland dem som dömts till fängelse. Det är omöjligt att vara nöjd med att nästan hälften av våra interner återfaller i brott. Dessutom återfaller i brott av dem som har dömts till fängelse . Hade tiden tillvaratagits på rätt sätt hade vi kanske inte behövt ha tillbaka dessa människor i kriminalvården. Ju fler gånger de återfaller i brott, desto mindre är chansen att rehabilitera. Vi kan bara konstatera att kriminalvården är i kris. Med för lite resurser, överfyllda häkten och fängelser där intagna till och med får bo i förråd och i andra utrymmen är våra anstalter inga effektiva behandlingsenheter. Fängelser där knark och andra droger är mer vanliga än bristen på desamma ger ingen rehabilitering för att återintegrera människor i samhället. har jag i den här årliga budgetdebatten lyft upp frågan om det verkligen är rimligt att kriminalvården ska behöva bedriva sin verksamhet på kredit. Man planerar en verksamhet med ett långsiktigt hållbart innehåll och vet att för att kunna genomföra den verksamheten måste man låna pengar genom anslagskredit. Man kan till och med hamna i den situationen att man går för långt och utnyttjar krediten för långt, något som kriminalvården har fått göra år . har man ett underskott på 250 miljoner.