prot · GR0946 · 2003-12-10 00:00:00 — Jag satt i försvarsutskottet /2000. Då sades det: ska vi sannerligen göra någonting åt dessa problem. Ni som är utskottet med elfrågorna och vi som är politiker från och övriga landet måste tillsammans ta krafttag mot våra kraftleverantörer. Vi äger fortfarande många av dem. Vi skulle gärna se att vi inte gjorde det. Men vi ska ta krafttag mot dem vi äger och mot dem som är privata, om de så heter Fortum, eller . De måste förstå vilken uppgift de har när det gäller infrastrukturen i . Så här får det inte fortgå. Vi gräver ned 10 miljarder i vinster. Då får det inte vara så att en vindpust släcker 100 000 människors möjlighet att få ljus och värme. Det är en skandal i . Jag vädjar till er alla i det här utskottet, som har möjlighet att ta tag i de statliga företagen. Själv ska jag skriva en interpellation till näringsministern med krav på åtgärder för strömförsörjningen i . Det är skamligt av kraftföretagen att hantera sina kunder på det sätt som sker. Föredrogs näringsutskottets betänkande 2003/04:NU3 Utgiftsområde 21 Energi (prop. 2003/04:1 delvis). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §.) 7 § Regional utveckling 31 (): Vi är inte längre ett land. Vi är delade i olika regioner, de närande och de tärande. Hur har det blivit så? Jo, genom ett perverst skatteutjämningssystem mellan kommuner som ska försöka parera folkomflyttningar och demografiska förändringar. Delningen av landet i närande och tärande skapar givetvis motsättningar. De som utpekas som närande känner sig utnyttjade. De som sägs vara tärande tappar både självförtroende och kraft. Att det sker folkomflyttningar i ett land är bara naturligt. Det har det gjort . Det kan inte vara regionalpolitikens roll att hindra en sådan utveckling. Regionalpolitiken måste i stället syfta till att människor i alla delar av landet kan känna sig trygga i sin tillvaro och ha tillgång till skolor, äldreomsorg, sjukvård och kommersiell service. Det måste gälla även i bygder där det dör fler människor än vad som föds. Problemet är inte att människor flyr landsbygden eller glesbygden, inte generellt sett i varje fall. Det är klart att det finns byar som dör ut. Men på många håll finns det både en utflyttning och en inflyttning. Inflyttarna är ofta i åldern och har barn. Det gäller i varje fall för dem som flyttar ut till den tätortsnära glesbygden eller landsbygden. Men väldigt många som flyttar ut till glesbygd och landsbygd är också äldre och inte längre fertila. Problemet är att det föds för få barn helt enkelt. Vi moderater anser att de kostnader som vi gemensamt betalar över skattsedeln för att finansiera barnens utbildning, omsorgen om gamla och stödet till de funktionshindrade i större utsträckning borde följa individen. Därmed skulle rörligheten bli ett mindre problem än . De strukturella skillnader och skillnader i skattekraft som finns mellan kommuner och som bör utjämnas ska finansieras av staten. Vad är egentligen naturligare än att staten ska stå för utjämningen? Många av de kommuner som tappar i skattekraft ger trots allt stora bidrag till statskassan. Ta Bergslagen som exempel. Där ligger många av de basindustrier som bidrar till exportinkomster. Eller ta med fordons- och petroleumindustrin. Vattenkraften fick en gång nu döda samhällen att blomstra. Den bidrog till att ge staten skatteintäkter på ca . blir det ännu mer och ännu mer efter det att Socialdemokraterna och dess stödpartier höjt, och höjer, energiskatterna avsevärt. bidrar till av det svenska turistnettot. Det är alltså inkomster från utländska turister. Vad är egentligen naturligare än att det är staten som ska stå för skatteutjämningen? Det är livsfarligt att föra en politik som uppviglar människor i landet mot varandra. Vi behövs allihop. Hela landet behövs med alla dess delar. Men det krävs en politik som ger framtidstro och hopp i stället för missmod och oro. Det krävs en politik som uppmuntrar människor att ta egna initiativ och ta ansvar både för sig själva och för sin bygd. Det handlar om att förbättra möjligheterna för företagande och arbete. Avståndshandikappen måste på olika sätt elimineras. Det ska ske genom goda kommunikationer, bra vägar och järnvägar och tillgänglighet till flyg. Men vi säger också ja till ett transportstöd. Den grundläggande servicen i glesbygden måste upprätthållas, gärna med lokalt initierade och småskaliga lösningar. Det måste bli lättare och mer attraktivt att bosätta sig på landsbygden. Som en åtgärd för att uppnå detta vill vi slopa det generella strandskyddet. Det skulle kunna skapa nya företag och arbeten och attrahera nya grupper av människor att bosätta sig på landsbygden. Vi tycker att det måste finnas en landsbygdsdimension i de beslut som fattas. Regler och beslut kan inte alltid utgå från att det överallt ska se ut som i storstaden. Det är inte rimligt att samma krav alltid ska gälla generellt över hela landet när förutsättningarna ändå är så olika. Regionalpolitik handlar också om tillgänglighet. Exempelvis ska alla människor har rätt till en fungerande rättskedja. Polis, åklagare och tingsrätt måste vara tillgängliga för alla medborgare, även för dem som bor i de glesare delarna av landet. Det kan inte vara rimligt att behöva med kollektivtrafik för att inställa sig till en tingsrätt. Om man får tolka de förslag som är på gång kan man förvänta sig att det kan bli så. Mot regeringen sätt att dra dessa frågor i långbänk och att ständigt skapa oro och osäkerhet måste jag rikta skarp kritik. Regionalpolitik handlar om så mycket mer än vad som ryms inom det aktuella utgiftsområdet. I själva verket spänner regionalpolitiken över samtliga utgiftsområden. Det handlar också om hur frågor hanteras, om attityder och om respekt. Jag begränsar mig till att yrka bifall till reservation 1. Men egentligen, herr talman, skulle jag vilja reservera mig mot hela den politik som Socialdemokraterna för. 32 (): Jag har ungefär samma angreppsätt som när det gäller den här politiken. Det är väl inte så underligt. Vi står också bakom en gemensam reservation från de borgerliga partierna, nr 1, som jag yrkar bifall till. Jag vill börja med att förklara för dem som eventuellt har läst betänkandet väldigt noggrant och undrat vad motion har tagit vägen att det inträffade ett missöde innan tiden för motionsavlämnandet gick ut. Vår motion ligger i min och handläggarens dator men finns inte inlämnad till . Vi har dock samma uppfattningar som vi har stått för förut. Därför har jag kunnat ställa mig bekom den motion från de borgerliga som tar upp de här frågorna. Utgiftsområde 19 heter numera Regional utveckling. Det döptes om efter det att den regionalpolitiska utredningen hade lämnat sitt betänkande. Men det handlar i mycket inte om regional utveckling. Det är precis som nämnde fråga om en regional avveckling på många områden. Vi kan inte se området helt avgränsat. För en regional utveckling krävs till exempel ett fungerande rättsväsende och inte nedläggning av åklagarmyndigheter och tingsrätter. Det krävs att skattemyndigheten är tillgänglig på rimliga avstånd från människors boende och inte centraliseras alltför mycket, vilket nu faktiskt är på gång. Jag hörde just att i , där man har haft ett tjugotal personer anställda, lär ungefär åtta vara på väg därifrån. Det är förödande för hela det omgivande samhället. Vi i och den borgerliga delen av näringsutskottet vill minska de selektiva stöden så snabbt som det bara är möjligt. I och för sig står hela utskottet bakom kravet på en successiv minskning av olika bidrag. Men vi vill att det ska gå mycket snabbt. Jag kan som exempel nämna att ITPS, , har tittat lite på hur sysselsättningsstödet slår. Det visar sig att det som stöd som utgår fungerar ganska bra man får det. Men efteråt har man inga bestående effekter annat än i ett mycket litet antal fall. ITPS säger också att om man över huvud taget ska ge den här typen av stöd ska det vara till nyetableringar och inte till redan befintliga företag. Det är viktigt att man ställer upp på det. Tillsammans med övriga borgerliga partier har vi en reservation, nr 1. Bland annat är vår strävan att hela näringslivet ska ges generella förbättringar och förenklingar och att inriktningen på olika bidragsformer ska brytas. Det finns väl beskrivet i vår reservation. Jag ska inte öda tid med att läsa upp det. Jag kan bara säga att det rent allmänt går ut på att vi vill ha förenklingar för företagen. Vi vill minska de selektiva stöden. Vi vill också att man gör särskilda satsningar på kvinnor och invandrare. De offentliga monopolen ska brytas så att kvinnor, som det i första hand är fråga om, ges möjlighet att starta egna företag utan alltför mycket krångel. Sedan vill jag säga några ord om EU:s sammanhållningspolitik. Kommissionen kommer att lägga fram den tredje sammanhållningsrapporten med förslag inför nästa programperiod. Eftersom en riksdagsmajoritet ställde sig bakom ett förslag om viss minskning och åternationalisering av strukturfondsmedlen, och regeringen har det beslutet som underlag för sina förhandlingar, vill inte vi just nu ge några ytterligare direktiv. Vi avstår alltså från att ställa oss bakom krav på ytterligare underlag till regeringen. När det gäller sammanhållningspolitiken har den tidigare folkpartiriksdagsmannen, numera professor och tidigare också generalsekreterare i , skrivit en mycket intressant bok som heter : The Future of European Structural Policy. Han har i korthet föreslagit tre olika linjer för förändring. Den första är en viss åternationalisering i linje med förra årets riksdagsbeslut. En annan linje skulle vara att överföra en del av medlen till de områden som är underfinansierade, till exempel internationell säkerhet och forskning. Den tredje linje som man skulle kunna gå är en radikal reformering av strukturfondspolitiken med förstärkt inriktning på sammanhållningsmålet, det vill säga mindre till små projekt med lokala effekter och mer till transnationella projekt. Jag har uppehållit mig vid skrift därför att jag anser att hans resonemang är värda att studera. Jag rekommenderar den som har tid att läsa boken, som finns tillgänglig från . Vi har drivit en fråga som handlar om persontransportstöd. Eftersom vi inte har någon motion har jag inte kunnat ta upp förslaget till diskussion i utskottet. Det finns beskrivet i betänkandet. Det anges att det som tidigare fanns i form av persontransportstöd inte har fungerat. Jag och vi i tycker att likaväl som man kan ge stöd för att transportera varor så bör man kunna ge stöd till de företag som har sitt huvudsakliga kapital i de anställdas hjärnor, alltså tjänsteföretagen. Jag skulle önska att regeringen kunde titta på detta ytterligare en gång. Vi hade det uppe i den regionalpolitiska utredningen men kom inte fram till något riktigt bra förslag. Därför vill jag rikta en uppmaning till framför allt regeringspartiet att försöka titta på det här. Jag vet att många är intresserade av en lösning. Vi har fogat ett särskilt yttrande till utskottsbetänkandet där vi redogör för våra förslag eftersom vi inte ställer upp bakom det budgetförslag som regeringen har. Det går i princip ut på det som vi har anfört i motionerna, det vill säga minskning av selektiva stöd, ökade satsningar på förenklingar för företagande, omläggning av skattesystemet, satsningar på infrastruktur och så vidare. Jag vill också något beröra det som var inne på, nämligen skatteutjämningssystemet. Jag har gjort ett besök hos mina barnbarn i och kunde där det var visserligen lite svårt, men ändå läsa i El Mondo om den solidariska fördelningen mellan regioner inom ett land som sker där. har alltså ett annat skattesystem än vi, där staten tar in inkomstskatter och kommunerna enbart fastighets- och bilskatt. har man gjort så att det har fördelats till regioner efter behov och på ett solidariskt sätt. Men kräver , det vill säga det område som ligger runt , att själva helt få disponera sina skatteintäkter. Det orsakar kraftiga diskussioner där man ifrågasätter solidaritet och så vidare precis som i ! Jag lutar åt att vi kanske måste gå över till något liknande system helt enkelt för att slippa den otrevliga diskussionen där man ställer kommuner mot varandra. Jag är givetvis inte beredd att ställa något sådant krav , och jag har inte heller någon ordentlig förankring i mitt parti. Detta är mer tankar som kom upp när jag lyssnade till . 33 (): Jag börjar med att yrka bifall till reservationerna 1 och 2. Hur ska vi i få en regional positiv utveckling? Det är det som debatten ska handla om. Vi har en regering som har lyckats skapa regional obalans för halva befolkning. lever i storstadsområden med deras obalansproblem och lever i glesbygd, med oftast rakt motsatta förhållanden. Dessa obalanser skapar olika slags problem för människor och kostar samhället massor med pengar. grundrecept för en bättre regional balans är ett blomstrande näringsliv och fungerande infrastruktur. Vi vill ha ett samhälle där speciellt de små och medelstora företagen i hela landet ska känna att det är mödan värt att satsa på tillväxt i sina företag. Vi vill ha ett samhälle där kvinnor och män ska känna att det är mödan värt att starta företag. Så är det inte på långa vägar . Faktum är i stället att om vi jämför med världens 37 rikaste länder så blir hos oss av invånarna företagare jämfört i snitt bland de 37 länderna. Med detta kommer på 31:a plats bland världens 37 rikaste länder. I blir företagare och i . De missförhållanden som råder i drabbar vår landsbygd och glesbygd speciellt hårt, men även folk i storstadsområdena. Riktade bidrag för att försöka minska obalanserna oavsett varifrån pengarna kommer är ofta ett trubbigt verktyg med dålig pricksäkerhet när det gäller att stimulera företagsamhet på landsbygden. Dessutom ställer bidragen inte sällan till med skada för andra företag i samma bransch, då bidragen ofta blir konkurrenssnedvridande. Bidragen är i mycket ett kostsamt sätt att försöka skyla över symtomen i stället för att komma åt orsakerna till de regionala obalanserna. Orsakerna till de regionala obalanserna är framför allt en bristfällig politik just för de små och medelstora företagen. När de företagen inte mår bra och inte har ett bra klimat att arbeta i så har samhället i stort inte heller några förutsättningar att må bra och utvecklas på ett positivt sätt. Regeringen låter sig invaggas i tron att näringslivsklimatet är gott genom bland annat den beställda rapporten från och med rubriken i . Det är en mycket vilseledande rapportrubrik, för om man tittar på vilka företag man har undersökt ser man att det är ett 180-tal av landets 400 storföretag. Var det någon som trodde att storföretagen i skulle ha så många klagomål? Det är ju företag som snart inte har några svenska ägare. Fler och fler av dem har sina huvudkontor och forskningsavdelningar och en del av produktionen i andra länder. De har inte mycket att klaga över, mer än möjligen att det är lågkonjunktur i världen just nu och därmed sämre efterfrågan på deras varor. Hade regeringen i stället beställt en rapport om hur de små och medelstora företagen mår i så hade inte den läsningen varit lika uppmuntrande. Man vill tydligen inte se den typen av rapporter, och man blundar för verkligheten. Som vanligt räknas inte dessa företag, som ger av arbetstillfällena i bolag och skapar av omsättningen i svenska bolag. Regeringen blundar för förhållandena i 215 240 bolag och nöjer sig med att studera 180 av 400 storföretag. Det är inte alls förvånande att man med det snäva perspektivet kör vilse. Det vore självklart att det är just dessa 215 240 bolag som man undersöker. Hur mår de? Hur ser de ? Nej, regeringen frågar inte dessa och slipper därmed att konstatera och se att en majoritet av svenska företag inte orkar expandera och skapa tillväxt den tillväxt som regeringen i sina högtidstal säger är en prioriterad fråga i . Det som ska rätta till de regionala obalanserna är en generellt bättre politik för små och medelstora företag i , och inte mer bidrag. Men när regeringen inte tillräckligt intresserar sig för dessa företags situation och därmed inte förstår vilken medicin man ska sätta in så får vi finna oss i att den regionala utvecklingen tyvärr fortsätter i negativ riktning. Svenska folket måste snart begripa att behöver en ny regering. Det saknas dessutom från regeringen en mer kraftfull styrning och ett större ansvar för att statliga företag och myndigheter utlokaliseras på regionalpolitiskt strategiskt viktiga platser i . Här behövs det ett mycket större ägaransvar och mindre av rädsla för kritik mot ministerstyre. I tre av fyra ärenden av den karaktären agerar man tvärtemot hur man säger sig vilja agera. Vad gäller lokaliseringspolitiken har vi en regering utan förmåga att styra och regera. Årets kristdemokratiska motion om regional utveckling är i mycket likt den från föregående år. Vi hade hoppats att regeringen skulle ha stulit några idéer för att förbättra sin politik och att vi därmed skulle ha kunnat stryka dessa punkter på kravlistan, men icke. Vi har en ny idé som vi lanserar för en bättre regional utveckling: Ta bort 100 miljoner från utgiftsområde 19, som vi nu debatterar! Med detta skapar vi 15 00020 000 nya jobb framför allt i glesbygd och på landsbygd. Det är en regionalpolitisk utveckling som kanske är större och mer långsiktigt varaktig än den som de övriga 3 miljarderna på utgiftsområde 19 skapar. Vad är detta för trollerinummer? Ja, de 100 miljonerna flyttar vi till Utgiftsområde 24, Turistfrämjande åtgärder, och kan därmed fördubbla regeringens marknadsföring av som det unika och attraktiva turistland som det de facto är. Risken att denna satsning skulle slå fel är obefintlig, då redan en halv procents ökning av den internationella turismen i skulle ge en ökad skatteintäkt för staten på 100 miljoner. Turistbranschen bedömer att en fördubbling av marknadsföringen av som turistland skulle kunna ge en ökad internationell turism på . Detta skulle skapa 15 00020 000 nya arbetstillfällen inom turistbranschen, och då speciellt på landsbygden. Denna satsning skulle alltså ge kraftiga och bestående regionalpolitiska effekter. skulle staten genom detta få ökade skatteintäkter på ca . satsar bara en tredjedel per capita jämfört med våra nordiska grannländer just på turistmarknadsföring. omsätter svensk turistnäring mindre än hälften av EU-genomsnittet per capita. Vi sitter på en guldkista och måste nu öppna locket och nyttja våra resurser. Vilken regering skulle ha råd att tacka nej till detta? Svar: socialdemokratiska regering. Detta är anmärkningsvärt. Man kan som gammal företagare och entreprenör bli upprörd över mindre. De flesta statsråden i regeringen tror jag inte ens skulle klara av att driva en korvkiosk med vinst. Man har visserligen andra kompetenser, men det allvarliga är att när just nu är i ett läge där regeringen kan fördela fler tillgångar utan måste regera så att det skapas tillväxt, avslöjas bristen på entreprenörstänkande bland statsråden. Man håller på att köra hela i konkurs. Bristen på handlande i detta exempel på turistsidan är ett övertydligt bevis på regeringens oförmåga att se de möjligheter att skapa tillväxt som faktiskt finns. Och inte blir saken enklare för regeringen när man har tagit och Vänstern i båten. Den som lever på hoppet att den socialdemokratiska regeringen ska kunna lösa de regionala obalanserna får tydligen dö svältdöden. 34 (): Först vill jag yrka bifall till reservationerna 1 och 3. Motsättningarna mellan olika delar av har skärpts . har ställts mot övriga , främst mot de glesare bebyggda delarna i norr. Detta är oroande, särskilt som motsättningarna inte sällan bygger på missförstånd och okunnighet. Dessutom förstärks motsättningarna tyvärr av mediekoncentrationen till huvudstaden. Verkligheten ser inte riktigt likadan ut från perspektiv som från eller horisont. Vi behöver ett starkt och levande , men också ett starkt och levande och ett starkt och levande . Region ska inte ställas mot region, men ska vi lyckas åstadkomma en sådan verklighet krävs en politik som ger alla delar av vårt land förutsättningar att utvecklas utifrån de egna förutsättningarna och dessa varierar högst väsentligt. är i stort behov av en politik som ger alla län och regioner förutsättningar för tillväxt och utveckling. Vi behöver såväl en storstadspolitik som en landsbygdspolitik. Det handlar om att ta hela i bruk och möjliggöra en utveckling som helheten gagnas av. Grundläggande är förstås att föra en politik som ger företag möjlighet att utvecklas även i de glesare bebyggda delarna av vårt land, en politik som uppmuntrar människor att ta initiativ och våga satsa på affärsidéer som stärker dem själva såväl som den bygd där de lever. Inte minst gäller det att ta till vara den stora potential som finns i kvinnliga entreprenörer och företagare. Växtkraft skapas bäst lokalt när besluten tas nära dem som berörs, vilket kräver att länens och regionernas självbestämmande stärks. Därför är det viktigt att vi kan komma fram till en situation där vi har direktvalda regionala organ i hela landet som kan ta över ansvaret för företagsstöd och olika utvecklingsmedel. Ett akut problem som måste lösas är att se till att företag även i norra inland lättare får tillgång till riskkapital. Det kan handla om att ställa ut statliga kreditgarantier, men kanske ännu hellre om att aktivt stödja de lokala kreditgarantiföreningar som håller på att byggas upp och som fick klartecken från . Jag träffade några av företrädarna för de kreditgarantiföreningar som är under bildande. Det är viktigt att samhället nu stöttar dessa eldsjälar så att de kan omsätta visionerna i praktiken. De lokala kreditgarantiföreningarna kan bli ett viktigt redskap för tillväxt och utveckling. Ett annat ansvar för staten är att se till att hela har tillgång till en bra infrastruktur, att det finns bra vägar, bra järnvägar, fungerande flygförbindelser, utbyggda IT-förbindelser och nära till högre utbildning runtom i landet. Det handlar också om att garantera en samhällelig grundservice i alla delar av . En hel del har åstadkommits, men mycket återstår för att avstånds- och tidshandikappen ska kunna motverkas effektivt. har norra inland förlorat av sin befolkning, som storstadsregionerna ökat sin befolkning med . Senast kom nya befolkningssiffror i mitt hemlän . har befolkningen där minskat med ytterligare 368 personer. Den här utvecklingen måste brytas. Vi kan inte ha en utveckling med ständigt minskad befolkning. Det krävs kraftfulla åtgärder annars fortsätter den onda cirkeln att snurra på med en alltmer åldrande befolkning, minskat invånarantal och därmed minskat skatteunderlag och vikande service. Det finns alltså skäl för oro men glädjande nog också för en tro . Många, inte minst barnfamiljer, vill nämligen bosätta sig utanför de större städerna, i en bra livsmiljö, inte minst för barnen. Att möjliggöra en sådan utveckling är nödvändig för att alla delar av landet ska kunna leva och utvecklas. Jag pekade tidigare på vikten av att uppmuntra entreprenörer och underlätta för småföretagen att växa, och då krävs bättre tillgång till riskkapital. Men det är också viktigt att kommunikationerna och infrastrukturen över huvud taget är väl utbyggda. Skola, vård och omsorg ska vara någorlunda likvärdiga varhelst vi bor i . Därför behöver vi en solidarisk skatteutjämning mellan kommuner och landsting även framöver. har deltagit i den här diskussionen och vill att det nuvarande systemet behålls och fryses på nuvarande nivå och att staten gör större insatser för att minska de växande problem som finns i och i glesbygderna i norr vad gäller finansieringen och minska trycket framöver. Det ger utrymme för att diskutera hur vi ska ha ett långsiktigt hållbart system. Jag hoppas att fler partier är beredda att diskutera en sådan här uppläggning. Diskussionen har annars gett intryck av att är närande och övriga landet tärande.