prot · GR0930 · 2003-11-18 00:00:00 — En kommun kan ju inte på samma sätt som en fristående gymnasieskola optimera sin skolorganisation genom att anordna endast ett fåtal program och ta in det antal elever som ger helt fyllda undervisningsgrupper. Kommunen måste söka ge plats för alla och även kunna ta emot nyinflyttade. I interpellationen sägs att det nya systemet på papperet kan tyckas logiskt, enkelt och rättvist. Detta är fullständigt riktigt systemet är både logiskt och rättvist. En annan fråga är hur systemet tillämpas i praktiken. Om en kommun på egen hand skulle bestämma enligt vilket nationellt program ersättningen för en viss utbildning i en fristående gymnasieskola ska beräknas strider detta mot skollagen. För fristående gymnasieskolor ska fastställa till vilket nationellt program i gymnasieskolan en utbildning i bidragshänseende ska hänföras. Interpellanten tar upp några exempel som kan tyda på att en enskild kommun har missförstått systemet. Då jag som minister inte kan gå in på enskilda fall, kan jag inte kommentera några detaljer i dessa exempel. Jag ser ingen anledning att försvara kommuner som varit långsamma med att redovisa sina bidragsbelopp eller kommuner som inte tillfredsställande kan redovisa hur de beräknat sina bidrag. När beslutade om det nya bidragssystemet för fristående gymnasieskolor, tillkännagav den för regeringen som sin mening behovet av att det utarbetades ett system för redovisning av kostnader för olika program vid kommunala gymnasieskolor. har därefter utarbetat ett sådant system som finns tillgängligt på verkets hemsida. Jag har erfarit att , efter att ha fått signaler om oro över befarade konsekvenser, redan utvärderar systemet samt att man avser att redovisa resultatet av denna utvärdering till regeringen . När denna utvärdering föreligger bör det vara möjligt att avgöra vad som kan betecknas som övergångsproblem vid införandet av systemet respektive vad som skulle kunna vara brister av mer beständig karaktär för att då ta ställning till vilka åtgärder som erfordras. För mig är utgångspunkten att det nya bidragssystemet självfallet inte ska missgynna de fristående skolorna. 9 (): Jag vill allra först tacka utbildningsministern för svaret på min interpellation. är det så märkligt med politik: Sådant som nästan alla borde kunna vara överens om blir kontroversiellt. Skolan är tyvärr ett så genompolitiserat område att mycket blir politiskt känsligt. Det visar inte minst regeringens hantering av de fristående skolorna. Socialdemokratins inställning har varit tämligen splittrad, trots att det borde vara självklart att föräldrar ska ha möjlighet att välja skola för sina barn. Det framgår till och med i internationella konventioner som ställt sig bakom. Det gäller skolor som är solidariskt finansierade via skattsedeln och följer gällande lagstiftning. verkar det som om de gammaldags och betongtänkande socialistiska krafterna håller på att ta över, på bekostnad av människors möjligheter. gör uttalanden i medierna som inte kan tolkas på annat sätt. Regelförändringar föreslås som urholkar de fristående skolornas möjligheter att existera och utvecklas. har möjlighet att göra klart hur han ser på de fristående skolorna och deras möjligheter. Frågan om ersättningen till de fristående skolorna är ett exempel på hur tokigt det kan bli, och då måste väl den politiska makten vara förmögen att rätta till det. Därför är det glädjande att ministern i sitt svar lägger sig så nära den hållning som vi kristdemokrater har, att det ska vara sjysta regler, som inte vare sig överkompenserar eller diskriminerar. Det är en omorientering i regeringens syn på friskolor som jag välkomnar. Men som vanligt räcker det inte med ord från utbildningsministern det måste också komma åtgärder. Riksprislistan samma peng för elever i hela landet som tidigare gällde för att reglera ersättningen till fristående skolor hade sina brister. I kommuner som satsade lite på den egna skolan kunde fristående skolor med riksprislistans stöd kvittera ut större belopp per elev än de kommunala. Det nya systemet från , där kommunens uppskattning av kostnaden för egen motsvarande utbildning är utgångspunkt, har också lett till helt horribla konsekvenser, och det i synnerhet i socialdemokratiskt märkta kommuner. Exemplet som anges i interpellationen, som är ett oerhört generellt exempel, visar att en och samma utbildning i kan ge ett bidrag från samhället på allt . Det är ett exempel som belyser hur tokigt det här systemet har blivit när det är en sådan skillnad, en sådan differens, mellan vad olika fristående skolor har möjlighet att få från kommunerna. Ett annat exempel visar att samma fristående skola, beroende på att eleverna bor i olika kommuner, kan få allt . När ett kommunalt fastighetsbolag hyr ut lokaler till en fristående och en skola i samma hus sätts hyran till allt mellan och per kvadratmeter. Det vore verkligen intressant att höra utbildningsministerns rent generella kommentar till de här tecknen, som visar att systemet inte har blivit så bra som utbildningsministern vill göra gällande. säger att utgångspunkten är att det nya bidragssystemet inte ska missgynna de fristående skolorna. Det är vi överens om. Men har vi ju fått just det ett system där det blir så att de fristående skolorna missgynnas. Då kan väl ministern inte bara sätta sig ned och rulla tummarna och titta på. Regeringen måste agera för att det ska bli rimliga förhållanden för skolor, oavsett vilken huvudman de råkar ha. Jag önskar att utbildningsministern ger ett rejält svar om vad regeringen tänker göra för att de fristående skolorna ska få den rimliga ersättning de borde ha rätt till. 10 Utbildningsminister (): Det är roligt med en andra interpellation. Låt mig börja med att vara mycket tydlig. vet vilken uppfattning jag har om fristående skolor. Jag har en mycket positiv grundinställning till fristående skolor. De är viktiga komplement till kommunala skolor. De bidrar till ökad mångfald. De ger valfrihet. Jag tror också att de påverkar den pedagogiska utvecklingen positivt. Men när säger att jag i uttalanden gett en betongmässig syn på fristående skolor undrar jag vad menar. Jag har varit inne i debatter om alla barns lika rättigheter i , att få gå i skolan när alla skolor följer en gemensam värdegrund, en demokratisk hållning, med allas lika rättigheter och lika ställning i samhället som utgångspunkt. Jag har varit inblandad i diskussioner om att flickor och pojkar i vilken skola de än går i måste känna att de har samma rättigheter. Pojkar är inte mer värda än flickor. Flickor är inte mer värda än pojkar. Jag har varit inne i debatter om att det måste vara en saklig grund för undervisningen i alla våra skolor, också i fristående skolor. Det måste alltså vara så att naturvetenskapliga lärare grundar till exempel sina biologitimmar på vetenskaplig grund. Är det det som motsätter sig? Det handlar om att alla barn och ungdomar har rätt till en bra skolgång. Då ska alla följa värdegrunden. Då ska alla följa läroplanerna. Då ska alla följa vad vi tycker att barn och ungdomar ska lära sig i skolan. Sedan ska vi ha en mångfald av utförare av detta uppdrag. Men det får inte vara så att vi säger att i vissa skolor behöver inte jämställdhet vara så viktigt, i andra skolor är det inte så viktigt att det är naturvetenskaplig grund för de olika ämnena eller att i vissa skolor är det en viss åskådning som dominerar även när man lär sig om andra människor med andra livsåskådningar. Den debatten har jag varit inne i , och jag har saknat där inte någonting har jag hört. Men om du kallar det betongmässig syn har jag den synen med stolthet, och jag tror att vi är många i kammaren som delar den synen. När det gäller resursfördelningen hade vi tidigare ett system som gav fristående gymnasieskolor ersättning efter den så kallade riksprislistan. Medianen av kostnaderna fick man. Det gav för fristående skolor en säkerhet i vilken ersättning de skulle ha . Men det gav en annan konsekvens, till exempel i en kommun som . På norra i kunde på en och samma gata familjen tonåring gå en gymnasielinje kommunalt och få en viss täckning av kostnaden för det, medan familjen tonåring kunde gå i en fristående gymnasieskola och få mycket mer pengar för samma program. Känns det rättvist att ungdomar som går samma program i samma kommun får helt olika stöd från medborgarna i den kommunen? Det var många som tyckte att det inte kändes rimligt. Det är väl rimligt att man får samma ersättning, oberoende av om man går i en fristående skola eller i en skola. Det innebär att en del fristående skolor nu får mer ersättning för sina elever än de fick tidigare, och en del fristående skolor får lite lägre ersättning för några elever. Men när man påstår att det skulle vara orättvist att likabehandla medborgarna i en och samma kommun har jag mycket svårt att ta det till mig. Däremot ska vi se till att det här systemet fungerar bra och praktiskt. Det är inte alls omöjligt att det har varit en del inkörningsproblem, men jag menar att kommunerna har ett stort ansvar för att också värna fina fristående skolor, inte minst industrigymnasier. Det är viktigt för lokal tillväxt och för ungdomars möjligheter. Vi ser exempel på att kommunerna tar ett sådant ansvar på ett bra sätt. 11 (): Först talade utbildningsministern om en positiv inställning till fristående skolor. Men varför då i all världen komma med ett förslag som inskränker de fristående skolornas möjligheter att bedriva sin verksamhet? Varför ta varje chans att slå lite extra just på de fristående skolorna? Den enda rimliga möjligheten är att det innerst inne i den socialdemokratiska själen fortfarande finns en misstänksamhet mot att vanliga människor ska ha möjlighet att välja skola, att välja det som de tror är bäst just för deras barn. Det finns något slags misstänksamhet mot möjligheten att släppa lite grann av politikens makt och i stället öka lite grann av den enskildes möjligheter i anförande. Sedan talar oerhört mycket om att det ska vara rimliga och likvärdiga möjligheter. Men problemet, herr talman, är att det inte är det. resonemang bygger på att det är sjysta puckar, att det ska vara samma regler. Det är vi överens om, men problemet är att det inte är så trots, eller tack vare eller på grund av, den här reformen, som har införts. kan de två barnen i familjen gå samma program i olika skolor i samma kommun. Ändå kan de få olika belopp av kommunen för samma utbildning därför att det ena barnet har valt att gå på en fristående skola och det andra har valt att gå på en skola. Den här likvärdigheten, den rättvisa möjligheten, som står här och talar om är alltså en chimär. Den finns inte. Den finns inte inom en kommun, och detta blir ännu mer tydligt när vi ser att en fristående skola kan ha elever från flera olika kommuner. Då kan det verkligen vara stora skillnader mellan vad de olika kommunerna betalar till den fristående skolan. Familjen blir nog inte särskilt glad av att höra förklaring här . Det har blivit orättvist för familjen på grund av den här reformen. Då borde förstå det och göra någonting åt det. Sedan noterar jag, herr talman, att jag inte fick något som helst svar på frågan om vad tycker om de stora skillnader som finns . Det kan vara så att en elev från en kommun som går en utbildning har ett kommunalt stöd på medan en annan elev som går samma utbildning på ett annat ställe får 115 000 i kommunalt stöd. Vad är det för solidaritet? Vad är det för rättvisa? Vad är det för likvärdighet, som talar så oerhört mycket om? Jag tycker att kan ge ett tydligare och klarare besked. när de här problemen har uppstått i en hel del kommuner, företrädesvis styrda av hans socialdemokratiska partivänner, borde regeringen också kunna se problemen och komma med förslag som kan bidra till en lösning på dem. Vi kristdemokrater delar faktiskt ambitionen att det ska vara likvärdiga möjligheter oavsett vilken skola man väljer att gå på. Det är också därför som vi kommer med förslag om att man förvisso ska ha kvar en betydande makt hos kommunen men ändå hitta modeller för att överpröva det här beloppet så att det inte blir de här horribla, orimliga konsekvenserna som har blivit . Det vore väldigt intressant att höra vad utbildningsministern har att säga om det. 12 Utbildningsminister (): Det kom ingen kommentar alls till att jag faktiskt fångade upp din första frågeställning om att jag hade haft betongmässiga uttalanden om fristående skolor när de i princip handlade om elevers lika rätt att få en bra utbildning. Är det där som har problem? Jag, som är positiv till fristående skolor, vill ha en tuff kvalitetskontroll och en tuff uppföljning av både kommunala och fristående skolor för att garantera att alla elever får sina grundläggande rättigheter tillgodosedda i skolan. Då handlar det om en gemensam värdegrund. Det handlar om att följa de mål vi har för utbildningen. Det handlar om att se till att man faktiskt också är tydlig när det gäller allas lika värde i skolan. Där säger ingenting. Jag får heller inget riktigt svar på frågan: Vad är det för fel på en princip om att en elev i en kommun får samma ersättning som en annan elev i en kommun om de går samma program, oberoende av om det är en eller fristående skola? Det är nämligen den grundprincip som gäller för fristående gymnasieskolor. Jag tycker att det finns något ganska sunt och rimligt och rättvist i det systemet. Sedan vet vi att kommuners kostnader skiljer sig åt i gymnasieskolan och också i , av många olika skäl. Det handlar om vad man har för kostnader i kommunen, vilka avstånd det är i kommunen och vad man har för inriktningar på sina program i gymnasieskolan. Vill förstatliga skolan och ha en nationell skolpeng? Då hamnar man i ett system som jag menar gör det mycket svårt att ta hänsyn till elevers olika behov. Hur ska man med en nationell skolpeng, en nationellt fastställd lista över vad alla skolor ska kosta, kunna ta hänsyn till att det i en klass kan finnas många elever med särskilda behov som kostar extra mycket? Hur ska det gå till? Vad säger kommunalpolitikerna i om en sådan inställning? Vill ta ifrån kommunerna möjligheterna att själva satsa på sin gymnasieskola? Den grundprincip som gäller för ersättning till fristående skolor är att det ska vara likabehandling av kommunmedborgarna. Sedan är det viktigt att det här implementeras, genomförs, på ett bra sätt och att man från kommunernas sida gör detta skyndsamt och tar fram ordentliga beskrivningar av vilka kostnader man har, så att fristående skolor kan känna sig trygga med att de får den ersättning som en elev får i en skola. får vi snart en utvärdering från , som följer upp och tittar på det här. Har de förslag på regelförändringar och praxisförändringar är jag mycket intresserad av att titta på dem. Men grundprincipen, att varje elev får lika mycket oberoende av vilken skola man går i, tycker jag är ganska sund. 13 (): Det är glädjande att höra engagemang för att alla elever ska få en trygg skolgång. Varför i all världen har då inte sett till det under de år som han har haft möjlighet? Varför har det blivit så som revisorer har beskrivit? , som ligger på ansvar, har förvandlats till ett stabsorgan, en myndighet som ägnar sig åt olika fluffiga utvecklingsprojekt i stället för att ägna sig åt den tillsyn av alla skolor som plötsligt verkar vilja ha och som vi kristdemokrater menar att alla skolor oavsett huvudman ska utsättas för. Varför i all världen har det här engagemanget kommit så sent och på ett så magert sätt? Hade lyssnat tidigare under de år han varit utbildningsminister hade han säkert hört oss kristdemokrater tala om vikten av att skollagen och värdegrunden tillämpas i varenda skola. Hade han lyssnat till detta och det måhända hade åtföljts av en och annan åtgärd från regeringen hade haft färre anledningar att vara så engagerad och upprörd . Sedan talar om en nationell kontra en skola. Det är självklart att vi ska ha en skola som är . Men om nu menar allvar med att det ska vara en likvärdighet ute i kommunerna oavsett vilken skola och oavsett vilken huvudman som den enskilda familjen väljer är det också självklart att vi måste göra någonting åt att den här likvärdigheten inte finns . Det har blivit en chimär. Familjen två barn får olika bidrag till sin skolgång, som tidigare var så oerhört bekymrad över här i debatten. Jag förväntar mig återigen att utbildningsministern inte bara sätter sig ned och väntar på utvärderingar och talar så mycket utan att han i stället kommer med de förslag som krävs för att det ska bli den likvärdighet som han säger sig eftersträva. 14 Utbildningsminister (): När det gäller tillsyn och utvärdering vet jag inte var har varit de senaste ett och ett halvt åren när jag har haft ansvar för skolpolitiken. Är det något som har varit ledord så är det just detta. Vi har ett nytt skolverk på plats som arbetar med att fördubbla sin utbildningsinspektion. Det är ett mycket ambitiöst utvecklingsprogram. Det handlar om att skärpa roll när det gäller att finnas ute på skolorna, finnas ute i kommunerna och finnas i de fristående skolorna för att hävda den nationella likvärdigheten. Det är roligt om nu ansluter sig till detta, men jag är lite förvånad över att du inte har noterat det tidigare. Efter den här debatten kan jag inte förstå annat än att vill att två elever i samma kommun som går samma program men på olika skolor, en på skola och en på fristående skola, ska ha samma ersättning. Det måste vara slutsatsen av dina repliker här . Då vill jag också meddela att det är det system som gäller tillbaka. hade vi ett system där man fick ersättning utifrån en så kallad riksprislista. Det innebar att en kommun som hade höga kostnader för sin gymnasieskola, där den ena eleven som gick kommunalt fick en mycket stor summa, kunde betala en mycket lägre summa till den fristående skolan, där den andra eleven gick. Så var det på grund av att riksprislistan angav ett lägre ersättningsbelopp. Det var ett system som missgynnade många fristående skolor. Har vi en grundläggande gemensam uppfattning att det är det första systemet som ska gälla, lika för elever i samma kommun, tror jag nog att vi kan komma överens om den praktiska tillämpningen vartefter vi får erfarenheter av det här systemet. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellationerna 2003/04:70 och 73 om helhetssyn på 15 Statsrådet (): och har i var sin interpellation ställt frågor till mig som alla berör den regionala utvecklingspolitiken i vid mening. I interpellationerna tas bland annat upp frågor om det övergripande arbetet med regional utveckling, om lokalisering av statliga verksamheter, återföring av vattenkraftsvinster, förstärkta öst-västliga förbindelser och kommunikationer. Jag väljer att besvara dem tillsammans och att ta upp frågorna i nämnd ordning. Först vill jag säga att jag delar interpellanternas syn på de stora möjligheter till utveckling som finns i alla delar av . Regeringen driver därför en aktiv politik för att ta till vara möjligheterna att öka den ekonomiska tillväxten och uppnå en mer positiv regional utveckling. Politiken bygger främst på ett ökat lokalt och regionalt engagemang och större regionala hänsynstaganden inom olika politikområden. För norra del görs utöver detta stora särskilda insatser genom till exempel de så kallade länsanslagen och genom EG:s strukturfondsprogram. Lokalisering av statliga myndigheter är en mindre men för regeringen viktig fråga i det sammanhang som interpellanterna tar upp. Regeringen arbetar utifrån de allmänna principer som uttalat sig om för både ny- och omlokalisering av statliga verksamheter. Dessa principer innebär, bland annat, att varje beslut om omlokalisering av befintlig verksamhet eller lokalisering av nya myndigheter ska föregås av noggranna överväganden. En viktig utgångspunkt för regeringens arbete är att myndigheten ska kunna bedriva sitt arbete effektivt på tilltänkt lokaliseringsort. har vi lagt än större vikt vid att lokalisera nya verksamheter till olika orter i landet, också när utredare, fackliga representanter och riksdagsledamöter har motsatt sig detta. Regeringen kommer att ta till vara alla möjligheter att genom lämpliga lokaliseringar stödja en mer positiv regional utveckling. Jag är medveten om att har förhållandevis få statliga arbetstillfällen. Även i , som särskilt tar upp, har det skett en minskning av antalet. Jag vill betona att det är viktigt att alla statliga myndigheter tar sitt ansvar för regional utveckling. Regeringen har därför beslutat om en ny förordning om regionalt utvecklingsarbete. De statliga myndigheterna får nu ett än tydligare ansvar att verka för att målet för den regionala utvecklingspolitiken uppnås. Bland annat ska de vid överväganden om verksamhetsminskningar undersöka möjligheten att genom samordning eller samverkan upprätthålla eller utveckla verksamheten inom ett område. Det gäller särskilt i de nationella stödområdena och i . tar även upp frågan om återvinning av vattenkraftsvinster. Den har diskuterats och avslagits ett flertal gånger av . Jag delar syn. Det skulle bli mycket krångligt om statens inkomstkällor skulle öronmärkas till utgifter i de regioner de hämtats ifrån. Jag tycker exempelvis att det vore lika fel att öronmärka inkomster från fastighetsskatten till utgifter i områden med höga fastighetsvärden. Jag är övertygad om att de delar av vårt land som är mest beroende av den nationella politiken skulle förlora på en sådan regional återkoppling. Beträffande åtgärder för att stärka öst-västförbindelserna på den skandinaviska halvön finns redan stora möjligheter via de gränsregionala samarbeten som pågår inom ramarna för det nordiska samarbetet och inom så kallade Interregprogram i EG:s sammanhållningspolitik. och Nord- och Sörtröndelag i omfattas till exempel av Interregprogrammet och det nordiska samarbetsprogrammet Mittnorden. Avslutningsvis vill jag slå fast att all nationell politik har regionala effekter. Det är självklart att goda kommunikationer är en mycket viktig faktor för utveckling och tillväxt. Positiv regional utveckling är ett av de transportpolitiska mål som regeringen tar hänsyn till i beredningen av Ban- och Vägverkens förslag till långsiktiga infrastrukturplaner för åren 20042015. Regeringen kommer att ta beslut om dessa planer . 16 (): Först vill jag tacka för svaret. Det känns väldigt bra att säger sig dela synen på de stora möjligheter till utveckling som finns i alla delar av . Utmaningen nu måste vara att ta till vara de förutsättningar som finns för tillväxt, inte minst i norra inland, det likaväl som i . Det kräver en helhetssyn som det tyvärr inte verkar finnas tillräckligt av . Där har vi mycket att jobba med framöver. Som jag skriver i min interpellation är det hög tid att bryta det närmast koloniala system som norra , särskilt inlandet, har hamnat i. Jag tror att vi måste börja tala klartext om de här frågorna. Stora rikedomar som genereras från vattenkraften, skogen och malmen i dessa bygder hamnar till helt övervägande del på andra håll. Orsaken till dagens sakernas tillstånd ligger långt tillbaka i tiden. Rikskanslern slog fast att i hava vi vårt om vi bara ser till att utnyttja det. Det har man gjort med besked under de århundraden som har gått . Jag tycker att det nu borde vara hög tid att börja avkoloniseringen av detta . Statsrådet hävdar i svaret att det skulle vara krångligt att låta en del av de stora rikedomar som vattenkraften genererar stanna i de kommuner och län där de skapas. Jag tror inte alls att det behöver vara krångligt. Det handlar nog i stället mest om politisk vilja. Vårt grannland i väster, , har ett väl fungerande system för återföring av vattenkraftsmedel. Det är ett system som medverkar till att ge många fjäll- och glesbygdskommuner möjligheter att utvecklas och växa på ett sätt som annars inte hade varit möjligt. Att införa ett liknande system skulle inte vara krångligare hos oss än i . Jag hoppas och tror att det idoga arbete som Föreningen bedriver kommer att ge resultat.