prot · GR0918 · 2003-10-23 00:00:00 — 1 § Särskilt anordnad debatt om radio och TV i allmänhetens tjänst 1 (): har begärt denna aktuella debatt med anledning av den turbulens som har uppstått efter det att sparförslaget presenterades av SVT. står vi inför det faktum att en ny public service-kommitté ska börja sitt arbete med att se över villkoren för det kommande sändningstillståndet. Den kommittén har bland annat i uppdrag att utifrån en bred omvärldsanalys ta fram ett underlag om de villkor som ska gälla för radio och TV i allmänhetens tjänst. Diskussionen som har uppstått inom och kring SVT är allvarlig, inte bara för SVT utan för all public service-verksamhet. anser att det är viktigt att lyfta fram frågorna i en öppen och levande debatt där vi ska belysa public service förutsättningar att leva upp till de villkor som finns inskrivna i sändningstillståndet. Det är viktigt att vi i diskuterar frågorna kring SVT:s sparförslag, men det finns också anledning att diskutera inte bara SVT:s roll utan även public service i sin helhet. Den oro som har uppstått riskerar att undergräva public service trovärdighet och legitimitet, och vår uppgift är därför att debattera framtiden för public service, dess uppdrag och möjligheter att säkerställa yttrandefriheten samt en bred och allsidig programproduktion. Dagens debatt kommer förmodligen att kretsa mest kring SVT:s sparförslag, men jag vill påminna om att även och Utbildningsradion ingår i public service. 2 Kulturminister (): Vi har i en stark radio och TV i allmänhetens tjänst, en av allra starkaste. Den finansieras på ett sätt som är stabilt, förutsägbart och mycket viktigt som innebär att public service-företagen kan stå fria och vara oberoende av olika ekonomiska, politiska och andra maktsfärer. Vi har också ett public service-företag som har ett mycket tydligt uppdrag. Det ska vara ett programproducerande och programdistribuerande företag som står för ett mångsidigt och oberoende utbud av hög kvalitet. Det ska vara ett företag som förenar kraven på bredd och kvalitet med mångfald och djup samt naturligtvis spegla hela landet och ha produktionsresurser i olika delar av landet. Det ska vara ett företag som har en högkvalitativ egen produktionsförmåga och produktionsapparat. Det ska icke vara ett beställarföretag som bara förpackar och komponerar tablåer med inköpt material. Det ska vara ett public service-företag med själ och bultande hjärta! Det ska också vara ett företag som fortsätter att vara tittarnas företag. Tittar man på hur det svenska medielandskapet har genomgått dramatiska förändringar under de senaste tio femton åren fortsätter public service-företagen att vara mycket angelägna om att vara tittade och lyssnade på av många människor. Konkurrensen har ökat kraftigt på både radio- och TV-området. Ändå behåller radio- och TV-kanalerna i allmänhetens tjänst en mycket stark ställning hos publiken. Det är viktigt. finns här ett mycket brett engagemang kring public service. Vi ser det bland annat i denna kammare. Det är också anledningen till dagens debatt, som har begärts av och som har föregåtts av interpellationer av och om vilka åtgärder jag som kulturminister är beredd att vidta för att TV-produktion också fortsättningsvis ska ske på ett stort antal platser i landet utanför storstadsregionerna och från om vilka åtgärder jag avser vidta för att och inte ska utarmas på sin kulturella mångfald. Den gemensamma bakgrunden till denna särskilda debatt är också, precis som redovisade, det förslag till åtgärdsprogram som ledning har presenterat och som berör många av landets produktionsorter. Det är viktigt att återigen påminna om att är ett självständigt företag som självt beslutar om sin verksamhet och organisation inom de ramar som har beslutats av riksdag och regering alltså, den egna friheten och den respekt som företaget måste visa för de ramar som satts upp av regering och riksdag. En av de grundläggande uppgifterna för en radio och TV i allmänhetens tjänst är just att vara en radio och TV för alla i hela landet. Det är inte en regionalpolitisk uppgift som har lagts på medieföretagen utan en public service-uppgift. Det är helt enkelt inte möjligt att vara ett public service-företag, ett företag i allmänhetens tjänst, om man inte speglar hela landet, om man inte har produktionsresurser i olika delar av landet, utan reducerar sig självt till att vara ett företag med huvudsaklig verksamhet i huvudstaden, varifrån man gör små exkursioner ut i verkligheten. Den uppgift som public service har är en public service-uppgift, icke en regionalpolitisk uppgift. Vi känner alla väl till att höjdes ambitionsnivån när det gäller produktion av allmän-TV i andra delar av landet, det vill säga utanför . Den höjdes från till . 1997 höjdes den till . Så mycket av allmän-TV skulle produceras på andra ställen än i . Beslutet i frågan om de resurser som skulle användas, som finns anvisade i de senaste besluten som har tagits om public service, var att minst samma resurser som användes för att åstadkomma detta skulle användas som public service nu har sändningsvillkor och anslagsvillkor för från riksdag och regering. Vi fick till i går ett brev från SVT:s ledning där de deklarerar att deras självklara utgångspunkt är att leva i enlighet med de villkor som har satts upp av riksdag och regering. Jag utgår självfallet från att det gäller och att det kommer att gälla. Det regeringen har gjort är att vi fattade beslut om direktiv till en parlamentarisk kommitté, som ska arbeta fram underlag för de villkor som ska gälla för radio och TV i allmänhetens tjänst under nästa tillståndsperiod, alltså från och framåt. I kommitténs uppdrag ingår att bedöma om de nuvarande kraven på programföretagens organisation uppfyller sina syften, alltså att företagen ska ha en egen högkvalitativ produktionsverksamhet, främja mångfald, arbeta för att programmen präglas av olika perspektiv och spegla hela . Här kommer naturligtvis 55-procentsmålet att spela en viktig roll. Vi vet ju att det i regeringen och i finns en väldigt bred samsyn kring dessa frågor. Jag vill se den här debatten som ett av många viktiga inlägg som kommer att lägga grunden för de riktlinjer om public service som företagen ska ha att leva med efter 2006. Jag vill bara göra några korta noteringar inledningsvis. När jag talar om den breda samsynen vill jag ändå, lite besviket, notera att i sina förslag vill förvandla public service till företag som ska vara antingen personalägda eller finnas på börsen. Man vill slå sönder finansieringen. Man vill göra det till beställarföretag, utan de där skälen som är så viktiga, med egna produktionsresurser. ville inte att public service skulle få de resurser de har . Vi skulle alltså inte få höja licensen som vi önskade och som vi sedan genomförde. Man vill ha mer detaljreglering på vissa områden. Man har funderingar kring 55-procentsmålet, som man inte ställde upp på. Likadant är det för , fast med en annan, mer traditionell variant, alltså att privatisera, att sälja ut, att skapa ett rest-public-service, som får ta hand om det som de kommersiella aktörerna ratar på mediemarknaden, och dessutom att förstatliga public service. Vi är många som förhoppningsvis kommer att se till att inte heller dessa förslag till en framtida public service ska realiseras. 3 (): är ett parti som, precis som Socialdemokraterna, är väldigt public service-vänligt. Det gör att vi på våra stämmor alltid har motioner runtomkring det. Jag tänkte ta upp lite grann ur ett stämmobeslut. I public service-uppdraget ligger många faktorer, bland annat en fri och opartisk rapportering, ett mångsidigt programutbud av hög kvalitet som tillgodoser skiftande intressen, att stimulera till debatt, spegla det mångkulturella , vara folkbildande och stärka svensk och nordisk kultur. Det omfattar också att ta vara på minoriteters intressen och att förmedla olika länders kultur. I vid mening handlar det om en folkbildande och kulturell verksamhet, oberoende av utomstående intressenter och finansiärer. Jag kommer i mitt anförande att tala mest om , men vill jag säga några ord om . Ledningen inom SR har också fattat beslut om att göra nedskärningar. Bland rikssändningarna kommer det att drabba barnen väldigt hårt. ska man nämligen lägga ned hela den dagliga programverksamheten för barn mellan . Det är det prisbelönta radioprogrammet i örat som läggs ned när SR sparar. I det senaste sändningstillståndet för radion står det att SR ska ägna ökad uppmärksamhet åt program för och med barn och ungdomar samt i dessa program förmedla kulturella och konstnärliga upplevelser, nyheter och information. Jag kan inte annat än undra: Är inte ledningen läskunnig? Eller vad är det som gör att de inte lever upp till sändningstillståndet? Barnen är ju de presumtiva radiolyssnarna , och drar man ned på uppskattade program för dem biter man sig själv i svansen, anser jag. Då tar man bort intresset för radion . Hur tror man då att de ska upptäcka radion igen, när konkurrensen är så tuff från inte minst Internet? Det skulle vara intressant att höra en reflexion om det här från ministern. Radions regionalisering är ett annat förslag som kommer att påverka lokalradion negativt. De lokala kanalerna är relativt billiga, eftersom reportrarna som arbetar där är tusenkonstnärer. De pratar i radion, sköter ljudet, byter skivor, ringer upp medverkande och intervjuar personer i studion. De har inte tekniker till sin hjälp ute på lokalstationerna. Jag är full av beundran varje gång jag är på besök i den lokala radiostationen hemma. De bör därför få fortsätta att besluta över vad som ska produceras och sändas utan inblandning från högre ort, som jag ser det. kommer jag till frågan som är största anledningen till att vi i har begärt denna debatt SVT:s sparförslag. är public service-fans och tycker i denna fråga att det är viktigt att TV produceras i hela landet. Beslutet i inför nuvarande tillstånd var väldigt tydligt, när vi sade att av all produktion ska göras utanför . Vi preciserade inte orterna, eftersom vi ansåg att vi inte ska detaljstyra hur SVT ska lägga upp sitt arbete. Däremot skrev vi in i texten att resursfördelningen inom programföretaget görs på så sätt att de regionala och lokala redaktionerna även i fortsättningen har ett tillräckligt stort ekonomiskt utrymme för att sända lokalt och regionalt material. Det är för övrigt en centerpartistisk motion som hela kulturutskottet ställer sig bakom. För mig handlar det väldigt mycket om regionalpolitik. Jag blir lite besviken när jag hör ministern tala om att det inte är regionalpolitik. Men det har en oerhört stor betydelse för regionen och regionalpolitiken ute i landet. När och ledning presenterade det sparförslag som de ska besluta om visade det sig att man avser att lägga ned allmänproduktion i , , , och , och det mesta ska flyttas till . Även kommer att drabbas, för där tar man bort deras ateljé, vilket innebär att dramaproduktion inte kan ske där. Med facit i hand är det lätt att säga att vi borde ha preciserat orterna. kan SVT utnyttja det kryphål som finns och säga att de producerar utanför . I brev från ordföranden inför denna debatt fick vi också veta att SVT har god ekonomi, men eftersom de fått 60 miljoner mindre än de förväntat sig från regeringen måste de dra åt svångremmen. I den frågan stöder jag kulturministern, att det är svepskäl och att SVT missuppfattat direktiven gällande resurserna. Men varför då denna nedskärning? Jo, det ska bytas teknik från analog till digital. Varför ska då få upphöra med allmänproduktion, de som redan har digital teknik? De gör dessutom ungdomsprogram med ungdomar från hela landet som är mycket uppskattade. är för TV vad är för företagare ett föredöme. Jag skulle vilja höra hur ministern ser på det här och vilka åtgärder som kulturministern vidtar för att trygga produktionen för TV-program i storstadsregionerna. Jag vet att det är risk att ministern då blir anmäld för ministerstyre, men kommer inte att KU-anmäla. 4 (): Först av allt vill jag säga en sak. En självständig publicservice-verksamhet i det svenska samhället är viktig. Den är viktig både för det svenska samhället och för det svenska kulturlivet. Jag vill också säga något annat med anledning av bland annat inlägg här . Hon påstod att vi moderater ville förstatliga public service. Jag tror, milt talat, att hon har läst fel. Men det finns något annat som är viktigt att säga om denna tillställning här . Det är att detta om något visar hur beroende , och Utbildningsradion är av staten. Förändringar eller upplevda förändringar i budgeten skapar bugetanpassningar som i sin tur blir föremål för en diskussion i riksdag om programutbudets inriktning. Vi står praktiskt taget inne i programföretagens styrelserum när vi för denna diskussion. Det är rätt långt från den självständighet som jag menar att , och Utbildningsradion ska ha. Inte minst det faktum att företagsledningen för har haft en intensiv kommunikation inför denna debatt visar vilket beroende som finns. Till vill jag bara säga: Detta, om något, är ett beroende av staten, inte att vi moderater vill skapa större självständighet och också fokusera verksamheten till en kanal som ska vara lika självständig som , och helst mer än . Den här debatten handlar däremot om ett problem på något som public service i ett modernt mediesamhälle kommer att möta alltmer. Det är frapperande att det i kulturministerns inlägg inte fanns någonting med av detta. Svenska folket och programföretagen upplever betydande problem. Vi har fått en radikalt förändrad mediesituation sedan den tid då väldigt många i denna kammare försvarade monopolet. Det är en fundamental förändring som har präglat hela det svenska mediesamhället, men det är ändå på något sätt som om de gamla monopolanhängarna vill vinna monopolet åter inom ramen för och . Här är problemet. Det är en paradox att ju mer programutbudet ökar utifrån den enskilde tittarens eller lyssnarens perspektiv, desto mer breddar sig och . Ju fler kanaler publiken får genom de nya aktörerna, desto fler kanaler skapar och för att på något sätt i någon konstlad bemärkelse konkurrera ut det nya. Men en public service-verksamhet borde i själva verket välkomna det nya, eftersom det innebär att publiken får en större möjlighet att välja och att det blir flera alternativ i programutbudet, men det gör man inte. Det är på något sätt som att man helst vill konkurrera ut det nya. Men ponera att man lyckas. Ja, då använder man programresurserna till den typ av program som inte är unika för public service-verksamheten och får inga pengar över till det som är unikt för public service-verksamheten. Det är exakt detta som är och bekymmer på lång sikt och . Man använder så mycket pengar till nya kanaler och nytt programutbud att man inte har råd att täcka hela landet, fånga kulturlivet i olika delar av landet och genomföra den typ av radioprogram för barn som nämndes här alldeles . Det handlar om allt det som och inte förmår göra när det gäller att bevaka omvärlden och tillföra det svenska samhället detta. Jag skulle vilja säga något om den här inställningen. På något sätt klänger man fast vid det gamla monopolet och försöker se de nya aktörerna som fiender som ska om inte bekämpas så i alla fall trängas undan för att publiken ska se dem så lite som möjligt. Den inställningen urholkar mer än något annat public service förmåga att tillföra det som är viktigt i det svenska samhället. Då säger att de som tycker så här vill att man ska ha en rest-public service. Jag tycker att kammaren bör fundera kring detta. När vi säger att och ska koncentrera sig och sina resurser på det som är det viktigaste i public service-verksamheten kallar landets kulturminister detta för en restverksamhet. har hon inte någon strategi för att möta den nya situationen och den nya mediemiljön. Man skulle vilja ställa en fråga till . har vi fått en radikal förändring av mediemiljön. som du kämpade för monopolet och mot privata alternativ var det rimligt att monopolet hade ett brett programutbud. Men ser inte kulturministern och regeringen att den revolution som har skett också skulle kunna leda till ett nytt sätt att tänka när det gäller att utveckla public service? Jag tror tyvärr inte det, och då kommer vi att få leva med den här diskussionen. Budgetanpassningar i dessa företag kommer att leda till nya diskussioner i riksdag. Det är inte bra för programföretagens självständighet, men det är inte heller bra för public service. 5 (): Den här debatten har flera intressanta infallsvinklar. Först har vi frågan om de tre public service-bolagens tillgångar . Hade det inte haft en så allvarlig innebörd hade man kunnat tro att SVT hade tagit upp kampen om tittarna genom ett uppslag till en dokusåpa. Det har figurerat ett antal uppgifter som förmedlas till oss genom tidningsartiklar, genom brev och personliga möten innanför och utanför kulturutskottet. Det är nya brev och gamla brev. Jag konstaterar att aktiviteten har varit febril inom företagen medan departementet har suttit tämligen stilla. Jag kan bara konstatera att betyget i ämnet kommunikation för företagen och departementen måste bli icke godkänt. Den andra delen handlar om vilka konsekvenser företagen drar av vad de uppfattar som sämre ekonomiska förutsättningar. Då måste man fundera över varför de får en sämre ekonomi och har en sämre ekonomi. Från sida anser vi att regeringen och riksdagsmajoriteten har ett stort ansvar för detta. SVT tvingas till distribution via en av många tekniker, det dyra marknätet. SVT tvingas att använda en av många tänkbara distributörer, monopolföretaget . Investeringen i digitalt marknät gör det ännu dyrare. Hade SVT fått välja distributör och distributionssätt hade det varit betydligt billigare, och det är bättre med konkurrens. Det är billigare att använda satellit där det passar, kabel där det passar och marknätet där det passar. Hade SVT getts den friheten hade mer pengar funnits till journalistlöner, teaterskapare, engagerade reportageteam och dokumentärfilmare. Men regeringen prioriterar en teknik som ger politisk makt över mediet framför pengar till public service-innehåll. Jag vill också deklarera att public service för mig är innehållet och inte tekniken. En tredje infallsvinkel gäller huruvida programföretagen uppfyller vad sändningstillstånden kräver. Egentligen är det som utvärderar det och inte vi så här direkt innan vi dessutom vet hur det har blivit. Men när jag läser tillståndet för Radio och TV i allmänhetens tjänst förstår jag den upprördhet som uppkommit genom de förslag som både radio och TV presenterar. Det är möjligt att den nya tekniken har medfört att man inte behöver studior på några orter, men det viktigaste är ändå personalen, som givetvis bör vara stationerad på plats för att på ett självständigt sätt kunna spegla vad som händer på olika platser i landet. Det finns olika tänkesätt ute i landet i förhållande till tänket i . Det måste finnas utrymme för detta, det utrymme som sändningstillståndet nu ändå anger, det vill säga av allmänproduktionen. Vi är överens om att målet är att spegla hela landet. Från sida ville vi, när det gäller sändningstillståndet, inte detaljreglera så här mycket. Vi hade tydliga mål men inte medel. Dessutom ville vi ha för att snabbare kunna utvärdera. Vi minns också att SVT under den förra sändningstillståndsperioden skulle ha två separata nyhetsredaktioner, men det tänjde man på genom att införa en central-desk där nyhetsredaktionerna fick hämta material. Sedan mjukades dessutom villkoret upp. Jag anser att det har centraliserat nyhetsbevakningen, och risken finns att regleringen inför nästa sändningstillstånd kommer att bli än mer konkret och tydlig från oss politiker. Det tror jag principiellt inte alls är bra. Jag är angelägen om att public service ska finnas på långt avstånd från politikerna. måste man se till att det finns andra attityder och tydligare public service-rapporter så att de mål som finns går att följa upp. Jag skulle också vilja ta upp radion och dess förslag till rationaliseringar. Det är förslag som det inte har skrivits så mycket om i skuggan av SVT:s förslag. Jag vet att lokalradiostationerna har mycket höga lyssnarsiffror och betyder väldigt mycket för den regionala befolkningen. Lokalradiostationerna och nyheterna är en given bas i radions verksamhet. Även ska ju nå upp till att av sändningarna i allmänproduktionen ska produceras utanför . Då är det uppseendeväckande att det finns förslag om att ett antal timmar i lokalradions sändningar ska produceras centralt och sändas från Riks. Jag utgår ifrån att så inte blir fallet utan att de lokala stationerna får medel så att de kan fullgöra och rentav utöka sitt uppdrag. Glöm inte public service-företagens ansvar också för kulturen. Det gäller givetvis också den regionala kulturen. Jag ska avsluta med att peka på möjligheten för oss politiker att undersöka hur verksamheten fungerar om vi tvekar angående hur sändningstillstånden följs. Vi ska med stort intresse läsa public service-rapporterna. Även vi kan skriva till . Jag gjorde det angående statistiken över hur TV levde upp till kravet att öka textningen för hörselskadade. SVT hade fått fram en siffra på och ansåg att de därmed redan hade nått upp till det mål som sändningstillståndet uppgav, nämligen vid periodens slut. Det var bara det att procentsiffran stödde sig på fel grund. Jag anmälde det till . De har i sitt svar uppmärksammat att statistiken inte belyste det som sändningstillståndet kräver. Nämnden noterade att SVT behöver öka textningen markant så att de vid slutet av tillståndsperioden uppfyller villkoret. Det är utomordentligt viktigt att public service-redovisningen är korrekt i förhållande till målen, att det inte finns tendenser till kreativ bokföring Fru talman! Jag ser fram emot att läsa rapporterna med stor noggrannhet. 6 (): Debatten om radio och TV är viktig. har ju ett särskilt ansvar för , och UR. Frågor rörande radio och TV i allmänhetens tjänst engagerar på olika sätt, och det tycker jag är bra. Just den här debatten har kommit till med anledning av en omfattande diskussion och också kritik av lednings förslag till omorganisation i hela landet. Vän av ordning anser att vi politiker inte ska lägga oss i sådant som är reglerat i nuvarande sändningstillstånd som gäller och att vi därför inte borde komma med diverse förslag och synpunkter. Jag vet att eventuella förslag ska samlas till nästa tillståndsperiod och att eventuella synpunkter om att tillståndet inte följs ska anmälas till . Detta är förstås korrekt, men är det viktigt att vi engagerar oss och diskuterar radio och TV även , inte bara inför en ny tillståndsperiod. Jag vill påminna om att när vi diskuterade nu gällande tillstånd uttalade alla, både beredningsgruppen och ledningen för publicservice-bolagen, att vi riksdagsledamöter skulle intressera oss för bolagen och kontinuerligt följa deras verksamhet. Hur ska vi göra detta? Jo, bland annat genom debatter i den här kammaren. Vi kristdemokrater anser att public service, radio och TV i allmänhetens tjänst som vi också säger, inte bara har haft utan också har en mycket viktig uppgift att fylla. I ett demokratiskt samhälle måste det fria ordet värnas och vårdas. I den stora förändringsprocess som pågår inom medieområdet är det viktigt att det finns kanaler med ett brett utbud av kvalitetsprogram inom alla genrer, inklusive underhållning, ett utbud som även språkliga och etniska minoriteter och funktionshindrade har möjlighet att ta del av och som människor oavsett var de bor i landet kan identifiera sig med. En radio och TV i allmänhetens tjänst ska vara en garant för allt detta. Om detta ska vara möjligt krävs att bolagen ligger långt framme när det gäller tekniken så att produktionen och sändningen är av hög teknisk kvalitet. Det krävs också att organisationen är decentraliserad och utformad på ett sådant sätt att programverksamhet och produktion finns i hela vårt avlånga land.