prot · GQ0958 · 2003-02-14 00:00:00 — beslutadeSPV dessutom om en ökning av kostnaderna för detnya pensionsavtalet med motsvarande 5 miljonerkronor. Den sammantagna effekten av dessa två upp-går till av det totala anslaget. Det är inte rim-ligt varken av arbetsmiljöskäl eller av praktiska ar-betsrättsliga skäl att kräva att åklagarmyndigheterna ien verksamhet bestående av lönekostnader påett år ska kunna anpassa resurserna till dessa oförut-sedda förändrade förutsättningar. Det är heller interimligt mot bakgrund av de kriminalpolitiska sats-ningar som pågår och planeras. "Sedan har Riksåklagaren beskrivit vad han hargjort för att klara av det här. En av de saker som hanhar gjort är att införa ett anställningsstopp. Det ärdärför som jag frågar om åklagarkontoret i ,därför att så länge åklagarväsendet har för lite resur-ser, så länge man har ett anställningsstopp och sålänge den överbelastade situationen som råder i dagpå åklagarna fortsätter, så länge är det svårt att besättatjänster. Därför måste det komma besked från justi-tieministern om att det blir mer pengar till åklagar-myndigheten och att det också kanske finns en möj-lighet att ändra resursfördelningen så att man somtidigare i de fyra nordligaste länen också kan få etttillskott av resurser på grund av glesheten. Myndig-heten med kammarkontoret i är ju den minstamyndigheten inom åklagarväsendet, men den omfat-tar halva yta. Den har flest kontor. Och detär klart att det är dyrare att bedriva verksamhet omman har elva kontor inom en myndighet än om manhar bara tre eller fem kontor. Men resurserna fördelasefter hur många brott som man har att hantera.Jag har kanske ställt frågan fel då jag frågade omåklagarkontoret i ska få vara kvar. Jag kanformulera om den. Kommer åklagarmyndigheten attfå resurser så att även norra kommer attkunna ha åklagarkontor på så många platser sombehövs för att rättssäkerheten för den som bor iNorrland ska vara lika stor som för den som bor isödra ?Anf. 23 ():Herr talman! Jag ska inte ägna mig åt någon sif-ferexercis. Den totala verkligheten är illa nog.Handläggningstiderna är i många fall oan-ständigt långa. Orsaken finns att söka i alla delar avrättskedjan - polis, processförare och dömande in-stanser. Men många av dessa problem bottnar i bristpå resurser. Givetvis ska man organisera om ochutveckla verksamheterna. Men man måste också gedem någorlunda rimliga resurser för att klara sinagrunduppgifter. Jag efterfrågar justitieministernsuppfattning som ansvarigt statsrådet för denna verk-samhet. Min fråga blir återigen, man har effektiviserat, reorganiserat och satsat påett optimalt personalutnyttjande , vadgör man då om pengarna inte räcker till för att avlönadet antal åklagare som man faktiskt har i organi-sationen?Det är vi som sitter här och ett antal andra som le-vererar pengarna till denna verksamhet. Vi moderatervill just i detta fall leverera mer pengar än ni social-demokrater till åklagarverksamheten. Men vi har juen tydligt definierad roll allesammans i detta sam-manhang. Vilken uppfattning har justitieministern?Kan det gå till uppsägningar av åklagarpersonal, ochär det i så fall acceptabelt i skenet av diskussionen omsatsningar på rättsväsendet i ?Anf. 24 ():Herr talman! Jag beklagar att jag inte har hunnitfölja hela debatten. När jag kom till mitt arbetsrumsåg jag på TV att denna debatt pågår. Då gick jag hit,men det är lite långa avstånd i det här huset också,inte bara hemma i Västerbotten.Precis som ministern sade talade vi i valet väldigtmycket om rättstrygghet, och vi har också talat omrättssäkerhet. Det är viktigt inte bara för gamla tanteratt kunna vara trygga när de är ute och går på gatorna.Vi ska också vara trygga när det gäller att bli rättvistbehandlade om vi hamnar i klammeri med rättvisan.Precis som justitieministern säger är det Riksåkla-garen som har ansvaret för åklagarna. Men jag villändå ta upp hur viktigt det är med signaler, att detkommer signaler från den som är högst politiskt an-svarig att åklagarna i ska bli kvar. Om manbara anställer människor tillfälligt går det inte att fåpersonal i en så pass avlägsen bygd som Skellefteå.Det råder anställningsstopp där. Frågan om de tvååklagare som var på väg har lagts på is. Den tredjeåklagaren som är anställd kommer av familjeskäl attlämna Skellefteå.Då blir min fråga om åklagarna i skacentraliseras till . I upplevervi att detta är en centralisering "i smyg". Det blirresursbrist, och på så sätt kan man uppnå det somman har varit ute efter, nämligen att cent-ralisera myndigheterna till . Vi har ju också förtkampen om tingsrätten både i och i Skel-lefteå.Därför vill jag ställa en fråga till ministern. Harministern fått någon uppföljning av de erfarenhetersom man har dragit i fråga om , alltså har åklagare som är stationerade i mensom reser till tinget i och sedan har tings-plats i , och ?Hur mycket av åklagarens faktiska tid går åt tillresor? Hur mycket av kostnaderna är hotellkostnaderoch sådant? Har Riksåklagaren gjort någon sådanutvärdering, och har ministern i så fall fått ta del avden?Jag vill också fråga om ministern är beredd attsända den politiska signalen att också glesbygd - i dethär fallet betraktar jag som en sådan -alltså även och skellefteborna, ska kännaatt de har rättssäkerhet och rättstrygghet.Anf. 25 Justitieminister ():Herr talman! Som svar på frågan om hur det blir iSkellefteå får jag upprepa att det ska inte ett enskiltstatsråd avgöra. Vi ska inte sitta i ochstyra hur det ska se ut där och där. Vi ska inte sittamed en karta och peka och säga: Där ska det vara ettkontor, och där ska det inte vara ett kontor. Där lägg-er vi ihop två kontor. Där lägger vi ned ett kontor,och där ökar vi med ett. Det vore inte ett bra system,utan det är mycket bättre att man i ochpå andra håll i tillsammans med den myndig-hetschef som finns och med den myndigheten, det villsäga Riksåklagaren, avgör sådana här saker. Därförska jag inte lägga mig i.Jag kan ha åsikter om olika sakersom jag får höra talas om runtom i men jagtror att det vore väldigt oklokt att låta en enda personavgöra var alla polisstationer, åklagarstationer ochdomstolar ska ligga. Då är det nog bättre med detsystem som vi har.Återigen: Vårpropositionen kommer om någraveckor. Jag kan inte föregå det resultatet - det är juännu inte klart. Men jag vill peka på att antalet åkla-gare har ökat . Vi kommer attfortsätta med satsningen på rättsväsendet.När det gäller detta med långa handläggningstidervill jag säga två saker. Handläggningstiderna föråklagare har kortats även . Dessutomhar vi internationellt sett väldigt bra handläggningsti-der. Däremot kan vi bli ännu bättre, och därför pågårett omfattande arbete.Självklart ska alla delar av ta del av denrättstrygghet som ska finnas. Man ska inte behövalida av att man har den lägsta brottsligheten i helaSverige men det är ändå ett faktum. Självklart skaman satsa på de nordliga delarna, liksom överalltannars, och hänsyn ska tas till de långa avstånden.Kanske ska man också där man bor tänka att man skautgå från den verklighet som man lever i. Det skadock inte innebära att det inte ska prioriteras. Möj-ligtvis ska arbetet bedrivas på ett annat sätt i än i till exempel.Slutligen vill jag säga att det känns väldigt bra in-för budgetförhandlingarna att man inte behöver ha ettstort löfte om skattesänkningar på 130 miljarder. Istället kan vi nu prioritera de saker som vi talade omföre valet. Vi behöver inte skära i statsfinanserna,utan i stället kan vi fortsätta med den satsning som vitycker är så viktig och som också gäller rättsväsendet.Anf. 26 ():Herr talman! Först vill jag säga att jag tillhör ettparti som trots skattesänkningar prioriterar rättsvä-sendet därför att det tillhör det grundläggande här isamhället.Justitieministern tog verkligen i då han sade atthan inte skulle kunna uttala sig om . Menjag ändrade ju min fråga och fick då delvis svar påfrågan om det ska vara så att vi har samma rättssäker-het i norra som man har i de södra delarna avlandet.Svaret var dock både det ena och det andra. Delsskulle vi ha samma rättssäkerhet, dels skulle manorganisera sig på andra sätt i än på andrahåll i . Jag vet inte om jag ska tolka det somatt ytterligare kontor ska läggas ned. Men då vill jagsäga att vi inte har samma rättssäkerhet, för med destora avstånden hos oss kommer man inte att kunnauppfylla de krav som regeringen har ställt på åklagar-väsendet om det blir ytterligare neddragningar avkontor. Framför allt får man inte ta bort kontoret iSkellefteå därför att där är brottsligheten av traditionhögre än på andra håll i . Därför är detbefogat att ha ett kontor där.På sätt och vis tolkar jag ändå justitieministernssvar som positivt. Jag tolkar det nämligen så att det ivårbudgeten kommer mer pengar till åklagarväsendet.Det kan vara en signal så god som någon till de åkla-gare som känner att deras arbetsbörda blivit så storatt de funderar på att lämna sina arbeten. Det är redanmånga som har gjort det. Det får inte bli fler. Därförär det viktigt att det kommer mer pengar i vårbudge-ten.Anf. 27 ():Herr talman! Den organisation som vi har alltse-dan Axel säger att vi har självständigaverk. Därför ska en minister inte lägga sig i, för dåblir man genast KU-anmäld för ministerstyre. Ändå tycker jag att det är viktigt att en minis-ter, liksom riksdagsledamöter, sänder ut politiskasignaler om målsättningen - om hur det ska vara.Västerbotten har lägsta brottslighet. Vi ärväldigt laglydiga. Men det kan också vara så att det ärlångt mellan poliserna och glest med åklagare.Vi ska använda en annan teknik. Jo, det tycker vi.Rättsväsendet liksom alla statliga och kommunalamyndigheter, verk och styrelser ska vara så effektivasom möjligt. Men man kan inte bortse från det somUlla tar upp. Just i finns det rätt såtung brottslighet. Vi ser också ett ökat inslag avdrogmissbruk och av sådant som följer med denbrottsligheten.Jag skulle därför vara tacksam för en synpunkt pådetta med att glesheten ska vara en faktor när resurserfördelas, så att vi på så sätt kan känna oss trygga i atträttssäkerheten och rättstryggheten också ska omfattaSkellefteå.Anf. 28 Justitieminister ():Herr talman! Det är oppositionens privilegium attkunna utlova både skattesänkningar och reformsats-ningar. Men vi vet ju alla att det inte går ihop i verk-ligheten.Inte desto mindre är det säkert en helt genuin öns-kan vad gäller detta med att satsa på bland annatåklagarväsendet. Det gäller oss också. Det är därförsom vi gör det tillsammans med andra delar av rätts-väsendet. Vi får se vad det exakta resultatet blir ivårpropositionen. Det här är ju ett område som harprioriterats och där det kan konstateras att antaletåklagare och poliser har ökat och så vidare. Menoavsett detta kommer det fortsatt att göras föränd-ringar i olika delar av , också i bland annatStockholm.När det gäller hur det ska ske i tyckerjag ändå att det är bäst lämpat att det får avgöras där.Precis som det sagts här har vi en självständig myn-dighet som ska avgöra den saken. De måste få varasjälvständiga även om det skulle vara så att man ivissa fall inte tycker att det är bra. Det kan ju intevara så att de är självständiga så länge de fungerar pådet sätt som man själv önskar och ministern sedan skakliva in. Då har vi infört ett slags kvasisjälvständighetsom i en förlängning innebär att vi inte har någonsjälvständighet.Därför tycker jag att vi ska behålla det systemetoch framför allt att man i ska kunnaframföra sina åsikter och genom sin myndighetschefkunna avgöra vad som är bäst i . Det skainte ske från . Ha en trevlig dag!Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 2002/03:141 om deasylsökande barnens situationAnf. 29 Statsrådet ():Herr talman! har frågat vilka åt-gärder jag avser att vidta för att myndigheterna skafölja regeringens intentioner att leva upp till FN:skonvention om barnets rättigheter.I varje enskilt fall som rör ett barn gör och en bedömning avbarnets bästa i enlighet med utlänningslagens portal-paragraf, som har sin bakgrund i FN:s konvention ombarnets rättigheter. Detta gäller både barn som kom-mer till utan vårdnadshavare och barn somkommer tillsammans med sina föräldrar.Av förarbetena till portalparagrafen framgår att dehumanitära skälen kan vara av något mindre allvaroch tyngd när barn berörs än när det gäller vuxna föratt uppehållstillstånd ska beviljas (prop. 1996/97:25).I de fall uppehållstillstånd beviljats barnfamiljer avhumanitära skäl har det ofta berott på en sammanväg-ning av flera faktorer, såsom barnets psykiska hälsa,upplevelser i hemlandet och vistelsetid i ,samt föräldrarnas psykiska tillstånd.En central åtgärd för att förhindra att barnens psy-kiska hälsa försämras i är attförkorta handläggningstiderna. Regeringen har därförtagit initiativ till att ensamkommande barn ska fåbeslut i frågan om uppehållstillstånd inom tre måna-der.Jag vill i sammanhanget belysa barnkonventio-nens betydelse för frågan om uppehållstillstånd.Barnkonventionen ställer inte krav på att uppehålls-tillstånd ska beviljas av humanitära skäl. Barnetsbästa ska däremot alltid beaktas men är inte ensamtavgörande vid bedömningen av till exempel en ansö-kan om uppehållstillstånd. Bedömningen av barnetsbästa måste i dessa fall vägas mot andra intressen. Attbarnets bästa är en omständighet som ska beaktasbland andra omständigheter tillgodoses bland annatgenom möjligheten till uppehållstillstånd av humani-tära skäl.När det gäller åtgärder för att vidga och preciserainnebörden av begreppet humanitära skäl är det enfråga som delvis kommit upp i arbetet med en nyinstans- och processordning i utlänningsärenden.Lagrådet avstyrkte det förslag som regering-en lämnat, bland annat av den anledningen att de ihuvudsak oförändrade materiella reglerna i utlän-ningslagen inte bedömdes vara av den karaktären attde på ett enhetligt sätt skulle kunna tillämpas av deföreslagna domstolarna.Frågan om det finns anledning att se över utlän-ningslagens regler om humanitära skäl är en frågasom behandlas inom ramen för de samtal som nupågår om en ny instans- och processordning medföreträdare för riksdagspartierna.Portalparagrafen om barnets bästa i utlänningsla-gen betyder att barnets bästa ska vägas in i alla led avasylprocessen, i mottagandet av asylsökande barn, iutredningarna, i bedömningar av humanitära skäl ochvid en eventuell avvisning. har kontinuerligt stärkt sinautbildningsinsatser när det gäller att utreda barns skälför uppehållstillstånd. All personal vid har fått en grundläggande utbildning om barn-konventionen. Ett 40-tal handledare har fått en gedi-gen, central utbildning för att dessa i sin tur sedan skakunna genomföra regionala utbildningsinsatser ochutgöra ett nätverk för barnfrågor. Ytterligare utbild-ningar är under planering.Det pågår alltså ett intensivt arbete med att vida-reutveckla utredningsmetoderna utifrån ett barnper-spektiv.Låt mig i sammanhanget också påminna om deninterpellationsdebatt som jag hade här i kammarenden med anledning av interpellation om barns situation iasylsökande familjer (2002/03:22).Anf. 30 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet svaret.Jag har ställt den här frågan angående asylsökandebarn därför att jag tycker att svensk flykting- ochasylpolitik inte fungerar bra. Jag tycker faktiskt attden till och med fungerar dåligt, speciellt för barnen.Efter våren 2001 och inträdet i Schengen har situatio-nen blivit ohållbar. Konsekvenserna har blivit att vihar väldigt långa väntetider för många asylsökandeinnan de får sina ärenden prövade. Det kan ta upp tillflera år att få en asylansökan om uppehållstillståndavslagen eller beviljad. Vi får också rapporter om attensamkommande flyktingbarn försvinner från flyk-tinganläggningar i , och ingen vet vart de hartagit vägen.Många, både vuxna och barn, mår psykiskt myck-et dåligt och behöver vård, men sjukvården räckerinte till, speciellt stort tryck är det på barnpsykiatrin.Sämst mår de barn som har traumatiska upplevelserinom sig, barn som upplevt krigets alla fasor, förföl-jelse och övergrepp. Några barn har sett sina föräldrarbli mördade. Dessa asylsökande barn behöver hjälpoch har enligt lagen också rätt till vård på lika villkorsom svenska barn, inte bara till akutsjukvård utanockså en efterföljande vård och behandling.Tyvärr har jag kunnatkonstatera att det brister. Orsakerna är flera. Barn-psykiatrins resurser räcker inte till för alla barn, denpsykiska ohälsan har ökat också hos svenska barn.Alla barn har, tycker jag, rätt att få den vård de behö-ver. Det här är en sak som jag tycker att vi måste tapå större allvar. Främst är det en ansvarsfråga för osspolitiker.Men det tycks mig också vara oklart vem som harhuvudansvaret för det asylsökande barnet och detbarnets vårdbehov. Det är inte alltid självklart att detär , och det inte alltid självklart attdet är landstingen som ska se till barnets bästa. Påflera platser i landet saknas dessutom erfarenheterfrån att ta hand om svårt deprimerade flyktingbarnsom har genomgått krigsupplevelser. Naturligtvis ärdet inte lätt för oss i vårt land att ha den erfarenheteneftersom vi har förskonats från krig. Men dessa barnkommer hit med sina traumatiska upplevelser och serett litet hopp till ett normalt liv - det hoppet klamrarde sig fast vid. När dessa barn, som kanske även harföräldrar som mår psykiskt mycket dåligt, utsätts förytterligare psykisk press och en negativ händelse somavslag på en ansökan om uppehållstillstånd händerdet att dessa barn blir apatiska, går in i sig själva ochtill och med hamnar i allvarliga sjukdomstillstånd.Det är just detta som är min kärnfråga. När ett barnblir så allvarligt sjukt att det till och med leder tillmedvetslöshet tycker jag att de humanitära skälenverkligen borde finnas i asylsökningsprocessen. Jagifrågasätter om de gör det.Jag ska återkomma senare till det svar som jag harfått av statsrådet. Det skapar en del förvirring när jagläser att barnets bästa alltid ska beaktas men att detinte är ensamt avgörande vid en ansökan om uppe-hållstillstånd. Vad är det då som gäller?Anf. 31 ():Herr talman! Problemet med svensk flyktingpoli-tik är att den är väldigt bra på papperet. Formu-leringarna om barnets bästa i utlänningslagen är detegentligen inget fel på. deklarationom att värna asylrätten när han talar inför kammarenär det inget fel på. ord är det sällannågot fel på. Men problemet är hur verkligheten serut. Väldigt många enskilda barn drabbas väldigt hårtav den förda flyktingpolitiken i praktiken.Det kan handla om de så kallade ankarbarn somkommer till . De kommer i förväg och hoppasatt föräldrar eller andra anhöriga ska kunna komma iefterhand. Vi kan säga att det är ett problem att dessabarn kommer. Det är ett stort problem, men proble-met för det enskilda barnet med den förda flykting-politiken, till exempel för ett barn på , äratt vi inte tillåter i att föräldrarna kommerefteråt. Vi kan säga att det skulle vara fel på systemetatt göra så. Men det är klart att det enskilda barnet påLidingö drabbas.Det kan handla om vårdbehövande barn som denögonsjuka flicka som det skrivs om i pressen.Vi kan säga att det är fel om systemet skulle tillåtahenne att stanna, och det är det gör.Men för det barnet, som riskerar att bli blind ifall honkastas ut ur , är det tveksamt om vi uppfyllerkravet på barnets bästa.Det handlar om de barn som lever i gömda flyk-tingfamiljer, som har en fruktansvärd situation. Vikan säga, jag säger det själv, att det är ett stort ansvaren förälder tar när man går under jord med sina barn.Oavsett detta lever de här barnen i i en myck-et tuff situation, och svensk flyktingpolitik i social-demokratisk tappning gör ganska lite åt det.Den huvudfråga som jag hoppas att flykting- ochmigrationsministern klarar av att besvara är: Vargår gränsen för barnets bästa kontra samhällets behovav att reglera invandringen? Svaret i alla hög-tidstal är att barnets bästa ska sättas i centrum. Menbarnets bästa är ju begränsat av samhällets behov avatt reglera invandring. Var går den gränsen? Migra-tionsministern behöver inte kommentera enskilda fall.Men har vi en väldigt restriktiv flyktingpolitik, har viväldigt långa handläggningstider som drabbar barnsom har kommit hit och sitter i osäkerhet om sinframtid och föräldrarna mår allt sämre, kan vi säga attsamhällets behov av att reglera invandringen gör attvi inte kan sätta barnets bästa i främsta rummet. Menkärnfrågan ligger i var den gränsen går. För Folkpar-tiet är det glasklart att man lägger alldeles för stortyngd på att reglera invandringen och alldeles för litetyngd på hur barnen faktiskt har det.Anser migrationsministern att uppfyllerFN:s bankonvention när det till exempel gäller ankar-barnen eller andra barn? Svaret på den frågan kom-mer sannolikt att bli ja, men då hoppas jag att migra-tionsministern kan fördjupa resonemanget mera kon-kret kring vilka krav som ställerpå svensk flyktingpolitik.Min sista fråga i denna debatt som jag hoppas attmigrationsministern kan fördjupa sig ytterligare i är:Vad ska samhället göra för de barn som levergömda? Ska vi luta oss tillbaka och säga att det ärföräldrarnas fel eftersom de har gömt dem? Eller vadska samhället göra? Vilket är samhällets ansvar?Vi från har sagt att det är så uppenbartatt svensk flyktingpolitik har misslyckats så att dessafamiljer borde kunna få amnesti. Det strider ocksåmot systemet, men det visar på förmågan att vi serhur dessa barn mår i verkligheten i . Detvisar också att vi inte gömmer oss bakom systemetoch att vi inte nöjer oss enbart med vackra ord frånriksdagens talarstol.Anf. 32 ():Herr talman! Som statsrådet nämnde hadevi en debatt och inte 2003. Det äralltså ungefär sedan. Även då pratadestatsrådet mycket om utbildning av Migrationsverketspersonal, uppdatering av hand-böcker utifrån ett barnperspektiv och att vår debatthade gett inspiration till det fortsatta arbetet för bar-nens bästa i flyktingprocessen.Jag förmodar att handböckerna är uppdaterade.Frågan är om utbildningen gett någon effekt eller omdebatten som vi då hade ledde till att det togs störrehänsyn till barnens bästa vid asylansökningar - för-modligen inte.Jag får brev från personer som bor påolika platser i . De kommer från min hemstadBorås, , , , och såvidare. Dessa personer har engagerat sig i enskildafamiljers öde. De vittnar om - precis som även gjorde här tidigare - att det är mångaasylsökande barn som mår dåligt. Dessa barn harupplevt mycket hemska händelser, så hemska att maninte ens kan föreställa sig dem. De har till exempelsett nära anhöriga dö inför sina ögon.Men efter kanske med någorlunda norma-liserat liv med skolgång kommer bakslaget i form avett avslag på deras asylansökan. Barnen klarar inte avden situation som de hamnat i. De har inte fått enchans att bearbeta sina trauman. Vid ankomsten kan-ske man inte ens var medveten om att barnen bar medsig skräckfyllda upplevelser. Men när någontingnegativ sker i - till exempel ett avslag - utlö-ses traumat. mår också föräldrarna sådåligt att inte heller de kan hjälpa barnen att kommaöver sina trauman.De psykiatriska avdelningarna är fulla avasylsökande barn. Den barnpsykiatriska vården går påknäna.Herr talman! Det som vi ser är ett misslyck-ande av den svenska flyktingpolitiken. Misslyckan-den brukar för det mesta gå att rätta till. Tyvärr harredan många farit illa av detta misslyckande, men änså länge kanske det kan hejdas så att inte fler barn farilla. Men det brådskar. är det för sent.Under de åtta år som Socialdemokraterna har haftmakten har flyktingpolitiken stramats åt. Det är dagsatt förändra den så att vi kan visa humanitet och gene-rositet mot de människor som flytt från sitt hemland,bort från förföljelse.Något måste göras för att lösa de mestakuta problemen så att vi verkligen lever upp tillbarnkonventionen, även om statsrådet i vår förradebatt sade att bara var ett mål attsträva efter. Är det förresten Socialdemokraternasofficiella ståndpunkt?Självklart måste utlänningslagen förändras.Handläggningstiderna måste bli kortare. En säkrareasylprocess måste införas, och detta så snart sommöjligt och inte enligt Socialdemokraternas utsträcktatidsplan.