prot · GR0945 · 2003-12-09 00:00:00 — Vi vill förändra den socialdemokratiska skolan. Vi vill till exempel ha mer uppföljning och utvärdering. Det är viktigt för en bra skola och en garanti för en likvärdig undervisning. genomfördes granskningar i 40 kommuner. Det är inte alls tillräckligt. Det har också regeringen insett. Den har gett 5 miljoner för att öka inspektions- och tillsynsverksamheten. Men 5 miljoner är en droppe i havet. Det behövs mer resurser. Därför vill vi införa ett ge kommunerna stöd i kvalitetsarbetet. Är inte det en bättre uppföljning än dagens när ska utföra den? Det skulle jag vilja ha en kommentar till. Sedan kritiserar att vi har en gemensam reservation till dagens betänkande. Men titta till exempel på det vi hade hur många gemensamma hade vi inte då? Titta sedan framåt, håll det i minnet och se hur det kommer att se ut! Det är många frågor som vi driver gemensamt. Vi lade våra budgetar efter att regeringen hade lagt sin budget . Hade det varit omvänt hade naturligtvis vi haft en gemensam budget, och s, v och mp hade haft förslag spretande åt olika håll. Så fungerar det. En annan fråga som jag skulle vilja lyfta upp som inte har diskuterats speciellt mycket är föräldrarnas delaktighet i skolarbetet. Vi har i vår motion skrivit att vi vill ha en utökad lokal makt i skolan, en lokal makt där föräldrarna och eleverna är delaktiga, där man gör kunskapskontrakt för att stärka föräldrarnas roll i skolan i samarbete med personal och elever och där vi vill ha lokala skolstyrelser. Jag skulle vilja höra hur ser på den vinklingen. 100 () replik: Jag delar inte riktigt uppfattningen att det som har beskrivits i den här budgetdebatten är en gemensam borgerlig vision om svensk skolpolitik. I så fall har jag lyssnat väldigt ouppmärksamt. Det jag tycker att den här debatten visar, vilket vi verkligen undrar över, är de oerhört många förslag och åsikter som ni har. Läser man reservationerna och era motioner ser man att där finns väldigt lite av gemensamma tag. Du nämner själv det oberoende kvalitetsinstitut som ska skapas. Ni är inte ens överens om det. har en annan lösning och tycker att ska sköta det. inför valet hade ni en gemensam uppfattning om betygssystemet i den svenska skolan. finns inte heller det kvar, för har hoppat av och säger att det ska vara tio betygssteg i stället. Inte ens på de punkter där ni var överens inför valet är ni överens . Jag skulle kunna ta exempel på exempel där ni har olika uppfattningar. och vill förstatliga finansieringen av skolan genom att ha en nationell skolpeng. Ni och vill inte det. vill ha kvar . Det vill inte ni andra. och anser att de öronmärkta pengarna ska gå till kommunkassan, medan vill kunna använda Wärnerssonpengarna till lärarlöner. I budgetmotion har jag kommit fram till att är det enda parti som stöder Wärnerssonpengarna. Det var en annorlunda kursändring från Moderata samlingspartiet inför årets budgetarbete. Det finns inte en enhetlig syn på skolan eller finansieringen. Avslutningsvis vill jag säga att lokal makt är väldigt bra. Jag delar den uppfattningen. Jag tycker att vi ska gå vidare med det försök som har inletts med lokala skolstyrelser. Jag tycker att vi ska permanenta det frågan är när. Men även här har ni emot er, som inte tycker att det är bra med lokala skolstyrelser. 101 () replik: har inte sett någon gemensam borgerlig politik . Nej, men det är alltid så i en debatt. Man lyfter fram lite olika frågor. har inte lyft fram samma frågor som de andra s-förespråkarna. Man tar olika bitar för att ge information om så mycket som möjligt. När vi jobbar inför kommande val vill varje parti profilera sig. Så är det med samarbetspartierna och regeringen också, att varje parti vill framhålla sin speciella nisch, för att låta folket avgöra vad de vill ska komma fram. Det är inte alls en märkvärdighet i politiken. Det märkliga är möjligen att vi borgare alltid måste ha allting gemensamt. Men då skulle vi inte behöva fyra olika partier. Det där faller på sitt eget grepp. Jag blir väldigt glad när jag hör att talar väl om lokala skolstyrelser. Jag kommer själv från en kommun som var föregångare med det här, , där vi införde den lokala skolstyrelsen 1991. Trots att det är Socialdemokraternas lokala skolplan, blev jag så glad när jag läste att det står som en självklarhet: För att öka alla föräldrars delaktighet i skolans verksamhet ska flexiblare samarbetsformer utvecklas gemensamt av föräldrar och personal vid alla skolor. lokala styrelser och förskolans föräldraråd ska utvecklas vidare. Det känns så skönt och så tryggt, och jag vet att det fungerar bra. Jag vet till och med att när regeringen kom med det här försöket sade skolorna i : Vadå? Vi har ju kommit ! Jag hoppas få se det . 102 () replik: Jag ska verkligen ge rätt i att var först och har kommit längre. När jag var ordförande i använde vi som den stora modellen när vi försökte bryta mark i andra kommuner, för att ge elever, föräldrar och lärare möjlighet att påverka lokalt genom lokala skolstyrelser. Jag tror att det är ett väldigt viktigt försök. Det speglar också våra partiers gemensamma uppfattning, att vi tycker att det ska finnas ett stort lokalt inflytande över skolpolitiken. Jag kräver inte att ni borgerliga partier ska skriva ihop er om varenda fråga, men det är intressant att veta åt vilket håll det kommer att tippa. Frågan om en statlig finansiering av hela skolpolitiken och en nationell skolpeng som ska vara enhetlig för hela landet är en gigantiskt viktig fråga, om vi vill behålla det lokala inflytandet över skolan, men också vilken riktning svensk skolpolitik kommer att ha . Då är det viktigt för väljarna att veta: Kommer att stödja det eller inte? Kommer man att släppa det därför att man är i minoritet i det borgerliga blocket gentemot och ? Jag tycker att det är viktigt att vi för sådana ideologiska diskussioner, också om det borgerliga alternativet i svensk skolpolitik, även om jag hoppas att det inte blir verklighet. 103 () replik: Makten och överheten fick ett ansikte när stod här och talade den passiva överheten som vet bäst. Jag blev faktiskt förvånad. Jag trodde att hade lämnat det här SSU-tugget bakom sig. Som vanligt ägnar sig socialdemokratin i denna debatt åt att fiska i olika vattendrag . Å ena sidan står det en socialdemokratisk ledamot här och talar om hur illa ställt det må vara ute i den verklighet som socialdemokratin administrerat fram, regerat fram och regerat sönder . Å andra sidan står i nästa sekund en företrädare för stödpartiet och ägnar hela sin talartid åt att berätta om hur förfärligt det är i det här samarbetet, eftersom Vänstern tydligen inte får igenom sin politik hade Vänstern fått igenom sin politik hade verkligheten sett annorlunda ut. var väl ändå inte nöjd med den verklighetsbeskrivning de själva gav? är inte ens här, och vi vet inte vad de tycker och tänker. I detta ställer sig alltså här och talar om olika saker, som om allt vore gott och väl, frid och fröjd, som om det inte fanns någon utslagning, som om det inte fanns något klassamhälle, som om det inte fanns någon otrygghet eller som om det inte fanns några brister i kunskapssamhället. Till detta kommer socialdemokratins alla svek av vallöftena. talade socialdemokratin om alla tusentals människor som skulle få jobb inom skola och barnomsorg om socialdemokratin fick regeringsmakten igen. Av det har intet blivit. Det börjar faktiskt bli lite skämt, detta valfläsk från som socialdemokratin inte har infriat. Det vore oerhört hedersamt av att ge en del besked här och inte bara måla upp myter. 104 () replik: Det är många bilder, och många ansikten har trätt fram för i dagens debatt. Jag är ett av dem. Jag får stå för det. Det intressanta är beskrivningen av förslag. I finansutskottets betänkande har man gjort en ganska träffande beskrivning av de inlägg som har gjorts här tidigare. är fruktansvärt tydliga om de reformer man utlovar, men väldigt luddiga om de pengar som utlovas. Man kan knappast beskylla vare sig , Socialdemokraterna eller för att inte ta ekonomiskt ansvar eller för att inte genomföra de reformer som vi har lovat. Vi gör det stegvis när vi har pengar till det. Det kommer vi att göra, även de reformer som ännu inte är genomförda den här mandatperioden. Man kan läsa om effekterna av budgetförslag i finansutskottets betänkande. Enligt finansutskottets mening utmärks budgetalternativ av en svagt underbyggd finansiering. Regeländringar som syftar till att öka utgifter och minska skatter är sålunda tämligen väl specificerade medan regeländringar avsedda att minska utgifter eller öka inkomster ofta är mycket otydliga. Skarpt formulerade budgetförsvagningar förutsätts bli finansierade genom vagt formulerade besparingar som i några fall dessutom framstår som i praktiken ogenomförbara. Det sammanfattar väl lite grann hållning även på utbildningspolitikens område. 105 () replik: Socialdemokratin gick till val på att satsa på skolan och barnen. har socialdemokratin lagt fram förslag om och beslutat om fördyringar av statens verksamhet med . Ändå ser vi inte röken av de personalförstärkningar som socialdemokratin gick till val på. Det visar att de löften som fästs ut i valrörelserna inte ens är dugliga och gångbara efter valdagen. De faller så fort valdagen har varit. När verkligen får chansen att påverka och driva frågorna så blir det minsann inga personalförstärkningar. Jag förstår, fru talman, att det då blir väldigt enerverande för att konstatera att år in och år ut satsar mer pengar än vad regeringen gör på den mjuka verksamheten och på kommuner och landsting. handlar det om . Det som jag också verkligen förstår irriterar som maktens företrädare, fru talman, är att vi från ogillar myndigheter som inte behövs. När regeringen och stödpartierna väljer att lösa vartenda problem med en ny myndighet, ett nytt projekt, en ny delegation och nya pengar så vill vi kristdemokrater något annat. Vi lägger makten där den hör hemma ute i verkligheten och ute i verksamheten hos människor. Vi är inte intresserade av nya centralstyrda myndigheter som tycker, tänker och odlar fram olika centralstyrda projekt. Det var därför, fru talman, som vi avvisade myndigheten för skolutveckling. Vi ser det snarare som att utveckling ska växa fram hos de professionella, hos barn och hos föräldrar ute i den lokala verkligheten utifrån de förutsättningar som finns där. Men det är klart, fru talman, att om man har regerat så länge som socialdemokratin så tror man att lösningen på alla problem är myndigheter. Det kanske är dags att börja fundera över andra lösningar. 106 () replik: Det är svårt att diskutera när man far så lätt fram med sanningen i debatten. När ni säger att inte har sett röken av Wärnerssonpengarna eller de riktade statsbidragen så måste det innebära att ni själva inte läser de handlingar eller betänkanden som vi behandlar framför oss på bordet. anställdes i runda slängar 3 000 fler lärare i svenska skolor tack vare de riktade statsbidragen. Vi ser nu att personaltätheten ökar både i grund- och gymnasieskolan. Det finns i betänkandet framför dig. Det är bara att läsa innantill! Jag kan förstå att ni vill kritisera regeringen, men gör det inte på den här punkten. Ni vill ju använda de här pengarna till vad som helst i den kommunala kassan. Ni kanske vill ge samma besked i den här debatten som gjorde tidigare, det vill säga att alla pengar som ni riktar till kommunerna ska gå till skolan. Hela den skolsatsning som vi har riktat till kommunerna vill ni alltså släppa helt fri och då kommer varenda krona att gå till skolan. Jag tror inte att det blir på det sättet, och då tappar ni era argument om att anställa fler människor i skolan . Det är samma resonemang som när du är lite ovarsam med sanningen. i debatten fick man intrycket att representant hade läst alla remissyttranden när det gäller . Det var speciellt fyra stycken av de 350 remissyttranden som finns som det hänvisades till och som var kritiska till . Tre av de fyra citerade hade inte något direkt med utbildningspolitik att göra, men det spelar ingen roll. Det intressanta är att läsa vad egen ledamot har skrivit. Det föreföll ju som om han var helt emot . Men han skriver: Den vidareutveckling av gymnasieskolan som 2000 har arbetet med är ett positivt försök till förändring. Gymnasieskolan är fylld av ambitiösa elever och engagerad personal. Jag ser därför nya möjligheter med visionen om förstärkning av elevernas successiva val. Här finns stora möjligheter att underlätta skolans arbete. ingångar har också ett berättigande. Principen att utbildning till specialiserade yrken sker i arbetslivet är rimlig. Förutsättningar i direktiven stärker samverkan med arbetslivet och ger ett ökat inslag av utbildning och lärande i arbetslivet något som vi kristdemokrater har efterlyst . Det var inte riktigt så det lät tidigare när vi talade om . 107 () replik: Jag ska inte bli alltför personlig, men jag kunde inte låta bli att reagera lite när sade att han var den första som tog examen i sin familj. Men din far blev ju både partikassör och generalkonsul, så det går ju uppenbarligen ganska bra fast man inte har en formell akademisk behörighet eller examen. Det riktigt stora problemet i dagens skola är toppstyrningen inom politiken. Det är det som leder till de stora problemen i skolan. Vi har en total likriktning på många områden, och det måste vi ändra på när det gäller skolans styrning. Vi har ingen allmän valfrihet, vilket vi moderater förespråkar. Detta är ett mycket stort problem. Om människor inte ges möjligheten att välja skolform så kommer vi till slut i ett läge där man bara väljer det som kommunen och politikerna anpassar åt en. Slutligen finns naturligtvis också skillnaden mellan kommunerna. har i sina anföranden tagit upp den här frågan. Om man tittar på hur det ser ut i landet så ser man att det kan skilja ganska mycket mellan olika kommuner. Mellan och , som ligger med tåg från varandra, skiljer det i vad varje elev erhåller per termin. Det är ganska allvarligt. Eftersom du har stått här och talat så mycket om vårt förslag om den nationella skolpengen, som ju skulle leda till att vi botar alla de problem som jag har räknat upp, så är min fråga: Vilket är det socialdemokratiska alternativet att fortsätta som vi har hållit på? 108 () replik: Man blir lätt ironisk när man funderar över att toppstyrning inom politiken skulle vara det stora problemet på skolans område. Det får man höra från en representant som föreslår att hela finansieringen av skolan nu ska toppstyras av en statlig myndighet eller ett statligt verk som ska sitta och individuellt bedöma hur stort behov av stöd eller hjälp varje elev har. Ni vill ju inte bara ha en enhetlig skolpeng, ser jag när jag läser era motioner. Tolgfors har skrivit i sin motion att det kan vara bra att utdela morötter till de skolor som är bättre, men också att det ska finnas något slags krispengar till de skolor som har det dåligt ställt. Då måste ju någon sitta och bedöma det! i debatten sades det i ett replikskifte att man måste kunna se enskilda individer. Men vilken statlig myndighet ska sitta och se de här enskilda individerna? Vi har ett annat system , som jag tycker är långt mycket bättre och effektivare än detta. Det utjämnar förutsättningarna mellan olika delar av landet och ger lokala kommunpolitiker möjlighet att prioritera resurser långt mycket mer än det som kan ske bara genom att de handikappade får en extra peng från när de har stora problem. Det som gäller i verkligheten, utanför den här byggnaden, när man besöker skolor är att det inte bara är skillnad på kostnaden mellan olika kommuner, utan skillnaderna är gigantiskt stora mellan olika skolor också inom kommunerna. För kanske det är ett problem, men för mig är det viktigt att det är på det sättet. Jag vet nämligen hur svårt en del skolor i segregerade bostadsområden har att kunna leverera och förmedla den kunskap som deras elever har rätt till om man inte har möjlighet att sätta in extra resurser. Det omöjliggörs med ett system med central nationell enhetlig skolpeng. Kan du svara på frågan: Vem ska fördela pengarna? Hur går det till om man tycker att ens skolpeng inte räckte till och att man behöver extra stöd och hjälp därför att man är lite långsammare i matte? Vart vänder man sig då? Är det eller en nyskapad myndighet som ska sköta detta? 109 () replik: Det är ganska fantastiskt att lyssna på av flera olika anledningar. Visst jag kan gå med på att det är svårt att fördela pengar på rätt sätt så att varje elev erhåller de resurser som gör att var och en kan få bygga sin egen bästa dröm. Men är det ett argument för att avstå från att göra fördelningen? Vad du står och säger är ju egentligen bara att det är bättre att kommunpolitikerna sitter och gör fördelningen än att eller någon annan kompetent myndighet sysslar med det. I den bästa av världar sitter naturligtvis inte några politiker och gör bedömningen. Men om den ska göras så ska den göras av människor som arbetar efter objektiva kriterier och inte kommunpolitiker som styr och ställer. Dessutom är de vilket du har glömt bort att nämna i stor utsträckning bundna av vad vi säger i den här kammaren. De är uppbundna av statsbudgeten, så det finns egentligen ingen frihet i det systemet. Mitt svar på den fråga som du ställer är naturligtvis att vi alltid måste arbeta på ett sätt som gör att vi kan finna de objektivt bästa kriterierna. Vi måste alltid försöka utforma detta på ett sätt så att vi verkligen tillfredsställer varje elevs behov. Men att avstå från att göra det vilket ni gör implicit i det som du säger kan vi aldrig gå med på från moderat sida. 110 () replik: Det är precis tvärtom. Jag menar att man på en central myndighet i , i eller var den nu ska placeras omöjligtvis kan ha prövningen, bedömningen och kontrollen av vilka skolor som behöver extra resurser och frågan om var man har tio elever som det går lite långsammare för och som behöver extra stöd och hjälp. Det blir en sovjetisk centralbyråkrati in absurdum om enskilda statstjänstemän ska sitta och försöka förstå vilka behov de över en miljon eleverna på de 5 000 skolorna har i landet. Ska de avgöra vilka behov en elev har och vilken peng och stöd varje elev ska få? Jag tror att det är feltänkt. Det är därför jag kritiserar det och det är därför jag frågar vilka de objektiva kriterier är som du talar om och som ska gälla för fördelningen av pengarna. Du säger att det är svårt att fördela pengarna. Ja, men hur ska det gå till? Ni har en gigantisk summa pengar avsatt i er budget för att inleda systemet. Jag trodde att ni hade tänkt på det här. Men det kanske ni inte har gjort. Jag tror att resultatet av en enhetlig nationell skolpeng blir orättvisor. Det blir dels orättvisor mellan kommuner det har varit uppenbart i debatten tidigare dels orättvisor mot de elever som behöver extra stöd och hjälp men som inte kommer att få det därför att skolpengen är satt i eller eller någon annanstans. 111 Statsrådet (): Det har snart gått vi senast diskuterade det livslånga lärandet, utbildning och kunskap och hur vi på bästa sätt kan och vill använda statens samlade medel. Trots att krav på barnskola består, att skepsis mot förskolans läroplan upprepas och att ambivalens inför maxtaxan fortsätter har en hel del hänt. Jag ser fram emot att diskutera det första steget på det livslånga lärandet vi har varit inne på många andra delar av det livslånga lärandet. Regeringens arbete för de minsta barnen har framför allt handlat om att fokusera på förskolans kvalitet. För mig som socialdemokrat är det självklart att vi, när vi diskuterar kvalitet, talar om alla barn. Därför har vi med tre olika reformer sänkt avgifterna i förskolan, gett barn till arbetslösa och föräldralediga rätt att delta i förskolans pedagogiska verksamhet och gett alla fyra- och femåringar, som så önskar, rätt till avgiftsfri pedagogisk verksamhet . Det ökar tillgängligheten, och det innebär att alla barn i de som vill det, de som önskar det och de som har behov av det har rätt att delta i förskolans verksamhet. Hur ska vi älta detta? Det kan man verkligen fundera på. låter det som att det är pengar i plånboken som betyder allt. Jag tycker att vi ska vara klara över att ett par tusen är väldigt mycket pengar för de flesta barnfamiljer. Det är ingen försumbar diskussion. Det vore intressant om alla de som fortfarande tycker att maxtaxan är en reform som styr över barnfamiljerna kunde tala om hur mycket man då ska betala för barnen i förskolan. Är det 3 000, 4 000 eller 5 000? Ni får gärna begära ordet och tala om var smärtgränsen går. Det är mycket pengar . Jag ser fram emot att vi under kommande mandatperiod har möjlighet att minska den summan ytterligare, men detta är ett bra steg på vägen. Jag har hört många i debatten som säger: Ja, men det här har ju lett till större barngrupper, till minskad personaltäthet och till ökade vistelsetider. Det är nästan så att man undrar om barnen någonsin befinner sig i några andra lokaler än i förskolans. har gjort gedigna rapporter det handlar om hundratusen föräldraenkäter. De har gjorts en gång och kommer att göras två, tre, fyra, fem gånger, så kommer kammaren att få möjlighet att ta del av utvärderingar. De visar att personaltätheten inte har minskat. De visar att barngruppernas storlek inte har ökat. De visar att vistelsetiden inte har ökat på grund av maxtaxan. Vi är väl alla som sitter här plågsamt medvetna om det 90-tal vi har gått igenom. Det har kostat pengar för var och en, för stat och för kommun. Det har kostat för enskilda barnfamiljer, och barnen har också fått betala med större barngrupper i förskolan. Att vi ska komma till rätta med det är någonting som vi måste sätta allra högst på dagordningen. Men barngruppernas storlek har inte ökat ytterligare på grund av maxtaxan, och personaltätheten har inte minskat med anledning av maxtaxan. Ett skäl till det är de , som kallas kvalitetspengarna, som har fördelats till kommunerna. De har lett till nästan 2 000 nyanställda, och till det kommer många som har fått del av ökad kompetens. Det är en del av kvaliteten, att alla barn som finns i förskolan får ta del av den pedagogik som finns och av den trygghet som andra vuxna kan innebära. För många barn, de allra flesta barn, hoppas och tror jag att det är allra tryggast att vistas hos föräldrar och familj, men man ska vara medveten om att för en del barn kan timmarna i förskolan vara av lugn och ro och trygghet. När man ser vad man faktiskt har kunnat uträtta med gemensamma medel är jag väldigt glad och stolt över att vi har använt just till de yngsta, till våra barn, till det första steget på ett livslångt lärande. Det tror jag är en grundläggande förutsättning för att vi ska lyckas med allt det andra som vi har diskuterat i kammaren under . Vi ska ha en förskola som är väl fungerande, som har en hög pedagogisk kvalitet och tillräckligt med vuxna som kan stå för den trygghet och kvalitet i barnens vardag som läroplanen föreskriver. Därför är det viktigt att vi har kontroll på hur stora barngrupperna är, att vi inte bara står här och säger att vi har besökt var sin förskola någonstans i och sedan talar om hur många barn det var på den förskolan. Vi måste ha bättre kontroll och statistik över hur stora barngrupperna faktiskt är. Det är inte på något sätt ointressant, eftersom det sägs i debatten att barngrupperna har blivit så stora och att det är en sådan otrygg verksamhet. På regeringens uppdrag har därför utvärderat barngrupperna, och statistiken visar att barngrupperna ökade . Sedan har de stabiliserats på en för hög nivå. Där befinner vi oss alla med gemensamma stora utmaningar. ska få svar på sin fråga direkt. 6 000 fler förskollärare, barnskötare och andra vuxna ska tillföras kommunerna med början 2005. Jag tror egentligen inte att det finns någon i den här kammaren som tror att vallöften verkställs , dagen efter valet. Vi är väl alla medvetna om att de ska verkställas. Ekonomin ska vara i balans. 2005 ska resurserna börja utbetalas till kommunerna.