prot · GQ0987 · 2003-04-09 00:00:00 — välkomnarförslaget om ett tidigt varningssystem, där de natio-nella parlamenten får en möjlighet att agera utifrånprincipen. Förslaget om domstolskontroll i efterhandbör dock avvisas eftersom subsidiaritetsprincipen utformning den har och därmed inte kan ansesvara en juridiskt tillämpbar regel.Fru talman! Det finns och har funnits en radoklarheter i den svenska debatten kring subsidiari-tetsprincipen. Bland annat har man kallat den förnärhetsprincipen - det gör till exempel isin reservation. Vi hörde också använda begreppet i sin argumentering här. Jag har envist kampanjat motdetta felaktiga uttryck. Men låt mig låta bli att citeramig själv och i stället citera konsekvens-utredning om subsidiariteten, SOU 1994:12 Suverä-nitet och demokrati. Jag citerar: "Subsidiaritetstankenär ingen entydig decentraliseringsidé, eftersom denkan användas för att motivera såväl centraliseringsom decentralisering beroende på omständigheterna idet enskilda fallet. Det är denna dubbelnatur i subsi-diaritetsprincipen som gör det oegentligt att brukaden i vanliga översättningen 'naerhedsprin-cippet'. "Fru talman! Huvudprincipen för beslut inom uni-onen bör vara den så kallade gemenskapsmetoden.Kommissionen tar initiativ för olika beslut. Rådetbeslutar med kvalificerad majoritet, och Europapar-lamentet ger sitt samtycke med enkel majoritet. Sedanska det givetvis finnas undantag från denna huvudre-gel, till exempel att fastställandet av medlemsstater-nas ekonomiska bidrag till unionen bör ske med en-hällighet i rådet och endast med yttrande från Euro-paparlamentet.Enligt vårt synsätt bör kommissionen ha en cen-tral ställning i balansen mellan unionens institutioner.Den ska garantera oberoendet och ha det strategiskaansvaret för långsiktigt hållbara lösningar. Alltför stormaktkoncentration till rådet eller Europeiska rådetleder till minskat handlingsutrymme för detta ansvar.Rådet riskerar dessvärre allt som oftast att hamna idagsaktuella politiska situationer som kan äventyrasystematiken och det långsiktiga arbetet inom unio-nen. En god utveckling för unionen förutsätter enkompetent och stark kommission.Fru talman! Enligt vår mening räcker också regler när det gäller utnämnande av kom-missionen och kommissionens ordförande, och detbör vara de som ska gälla i fortsättningen.Förslagen om en vald ordförande för för avvisar vi, och vi glädeross åt att det finns en majoritet i för dennafråga. En sådan vald ordförande kan komma att upp-fattas som en Mr. En sådan ordfö-rande skulle uppfattas som den mest centrala perso-nen i EU-sammanhang. En sådan utveckling skulleunderminera kommissionens ställning och därmedmaktbalansen mellan institutionerna.Jag blev något konfunderad när jag hörde GöranMagnusson här argumentera för denna lösning. Hananvände mellanstatligheten som en utgångspunkt, ochdet gjorde även statsministern i gårdagens utfrågninginför KU. Men det är ju ingen som helst garanti. Gö-ran sade till mig i sitt inlägg att det härvore en bra lösning för oss som inte vill ha överstat-ligheten. Jag begriper ingenting. Skulle en vald råds-ordförande ta bort överstatligheten ?Inom första pelaren brukar man ju räkna med attcirka tre fjärdedelar av besluten tas med kvalificeradmajoritet, det vill säga med överstatlighet. Skulle dentankegång som har innebära attmed en vald rådsordförande upphör de här besluten,och man får bara mellanstatliga beslut, det vill sägabeslut med enighet? Kan det vara en riktig uppfatt-ning?Fru talman! Jag ber att få yrka bifall till reserva-tion nr 6.Låt mig också bara säga några ord om en kompe-tenskatalog. Konventet håller nu på att arbeta ut ettkonstitutionellt fördrag. Syftet med ett konstitutionelltfördrag är ju att fastställa kompetenser på olika nivå-er. Fördraget i sig innebär ju en kompetensfördelning.Om man ska kalla det katalog eller inte är kanske inteen så viktig fråga, men att man arbetar fram ett sådantfördrag är en gradering av kompetensen.Anf. 141 () replik:Fru talman! Europatanken handlar om att vi euro-péer gemensamt ska lösa problem som vi inte kanlösa var och en på egen hand i vårt eget land. Detfinns ju, som vet, en mängd frågorsom vi inte kan hantera nationellt. Jag nämnde någraav dem i mitt huvudanförande: miljöproblemen,kampen mot brottsligheten och kampen för att se tillatt det som hände i Kosovo och på inte inträf-far igen.Jag menar, från mina ideologiska utgångspunkter,att det är tydligt att det här är en liberal tanke. Om nuKristdemokraterna tycker att Europatanken är krist-demokratisk så välkomnar jag det, för då är vi flersom driver detta. Det är ingen exklusiv markering avatt den enbart skulle vara liberal, utan det är en mar-kering av att från mina och ideologiskautgångspunkter är Europatanken naturlig som ett led ivårt internationella engagemang.Jag förstod inte riktigt slängmot oss om subsidiaritetsprincipen. Vi talar om när-hetsprincipen, om att vi vill ha en tydlig maktdelninginom ramen för Europeiska unionen och om att be-sluten ska ligga så nära de enskilda människorna sommöjligt. Begreppet subsidiaritet nämns över huvudtaget inte i vår reservation.Jag tolkar subsidiaritetsprincipen som ett sätt attsäga att rätt sak ska vara på rätt plats. Det tycker jagockså: Rätt sak ska vara på rätt plats. är rättplats den nationella nivån, och ibland är rätt plats deneuropeiska nivån.Anf. 142 ()replik:Fru talman! Jag studsade när jag läste i Folkparti-ets reservation att Europatanken är i grunden liberal.Det är ett slags monopolisering av det hela. Manskulle väl ha kunnat ha en lite mjukare skrivning isammanhanget. Det är ju möjligt att man från andrautgångspunkter också kan komma fram till Paneuro-patanken.Vad gäller närhetsprincipen: Vad är det för prin-cip som pratar om, om han inte därmedmenar subsidiaritetsprincipen, ett ord som felaktigtanvänds till exempel av tolkarna , som felaktigtanvänds av tolkarna i och somfelaktigt används av en och annan regeringstjänste-man fortfarande. Men subsidiaritetsprincipen är juingen närhetsprincip. Är det någon annan princip hanmenar?Det finns i svensk förvaltning en närhetsprincip,det vill säga den som talar om det fysiska avståndettill närmaste institution, till exempel ålderdomshem,läkarmottagning eller tandläkarmottagning, men detär förmodligen inte den principen som . 143 () replik:Fru talman! Nej, på den punkten kan jag ge IngvarSvensson rätt: Det var inte riktigt den principen jagavsåg.Enkelt uttryckt gäller det just att besluten ska fat-tas så nära de enskilda människorna som möjligt, ochvi ska inte flytta upp beslut på en högre nivå än vadsom är absolut nödvändigt. Det är det som är ut-gångspunkten för mina ställningstaganden till var jagtycker att beslut mellan medlemsstaterna och deneuropeiska nivån ska fattas. Det är min utgångspunkt.Sedan får kalla det vad han vill, mendet är min utgångspunkt för hur jag ser på närhets-principen och hur jag ser på hur skase ut och hur maktfördelningen ska se ut.Det vore konstigt om ägnade sigåt att överpröva mina ideologiska utgångspunkter,men från mina ideologiska utgångspunkter är detuppenbart att det att riva ned gränser och se till attbeslut fattas gemensamt om vi inte kan lösa dem påegen hand är en liberal tanke. Om det också är enkristdemokratisk tanke så är det någonting som är upptill och . Men attEuropatanken är liberal tycker jag är glasklart.Anf. 144 ()replik:Fru talman! Man kunde ha uttryckt det till exem-pel som "Vi som liberaler stöder den här tanken" ochinte försökt monopolisera den. Det hade kanske varitlite ödmjukt. Jag pekade på att det var tre kristdemo-krater som låg bakom , men jaghar inte för avsikt att monopolisera Paneuropatankensom kristdemokratisk för den skull.När man använder begreppet närhetsprincipen fårman en missuppfattning av vad principen innebär, förden kan innebära en centralisering, det vill säga att pågrund av ändamålsenlighetsskäl flyttar man kompe-tens uppåt. Det tycker jag att klargjorde iutredningen. Jag rekommenderar den gärna till läs-ning. För övrigt kommer det en artikeli om de här frågorna, och den kanjag också rekommendera till läsning.Anf. 145 ()replik:Fru talman! Jag vill börja med att säga att jagtycker att analyser och resonemangkring subsidiaritetsprincipen alltid är värda att lyssnapå. Det var förvisso inte första gången som IngvarSvensson anförde detta, och jag har dessutom hafttillfälle att instämma i det tidigare.Jag vill sedan bara göra reflexionen att huruvidaEuropatanken är liberal eller kristdemokratisk kanman naturligtvis alltid diskutera. Jag undrar om intede som startade den här processen fann tanken på enintegration och ett enat både klok och framförallt nödvändig, och det var nog det som var drivande,inte någon särskild politisk ideologi.Jag går över till den direkta frågan eller kom-mentarerna från om en vald ordfö-rande i . Jag har inte menat att baraför att man väljer en ordförande i så upphör den överstatlighet som förnärvarande finns inom första pelaren. Vad jag hartalat om är vikten att bibehålla balansen mellan EU:solika institutioner. Läser man vår reservation så är viju inte tvärsäkra på hur detta ska utformas och utfö-ras. Vi har ju en ganska tentativ skrivning och hadeväl kunnat hoppas på att man skulle föra ett analyse-rande resonemang kring behovet och kring Europeis-ka rådet. Men, jag upprepar det, av i huvudsak inri-kespolitiska skäl har den här frågan låsts för opposi-tionen, och man anser att det är alldeles nödvändigtatt i de fortsatta förhandlingarna i konventetoch i regeringskonferensen inte har möjligheter attdiskutera den här saken. Jag bara noterar att det är pådet sättet.Anf. 146 ()replik:Fru talman! Jag tackar för stödet när det gällersubsidiaritetsprincipen - det är jag väldigt tacksamför. Jag tycker inte om att vara tjatig på den härpunkten, men jag måste tydligen vara det i fortsätt-ningen också.Det som fick mig att studsa var just att GöranMagnusson knöt frågan om ordföranderollen så starkttill mellanstatligheten. Han sade just - titta gärna iprotokollet - "för oss som inte vill ha över-statlighet". Han sade inte "för oss som inte vill hamer överstatlighet" - det borde han kanske ha sagt.Jag tyckte att det var ett lite ohemult vädjande tillMiljöpartiet och att ställa upp på här,för detta är ett argument för ökad mellanstatlighet,och det var där jag reagerade. Sedan kan jag ha för-ståelse för att man driver kravet som sådant, även omjag inte delar uppfattningen i grunden.Anf. 147 ()replik:Fru talman! Jag borde kanske ha uttryckt mig kla-rare, om jag nu uttryckte mig som . Det kan vi avgöra först . Men minavsikt med resonemanget har ju ingalunda varit attden överstatlighet som vi genom olika riksdagsbesluthar accepterat och som förefinns ska rubbas. Jag villbara understryka igen att vad vi är ute efter och vad vivill diskutera är att mellanstatligheten och alltså Eu-ropeiska rådets styrka i det balanssystem som ju EUfaktiskt är inte försvagas så att mellanstatlighetensjunker undan. Vi har ju hört av andra inlägg här attdet finns de som anser att bara är enrest av ett gammalt tänkande och att helt nya sakerska till, så det är väl värt att diskutera vilken ställningoch vilken styrka ska ha i systemet.Anf. 148 ()replik:Fru talman! Det är bra att det blev några klar-lägganden på den här punkten från sida.Från min utgångspunkt är det viktiga att jag serkommissionen som ett slags gyrokompass i EU-rymden, och den ska stå för stabilitet och långsiktig-het. Rådet har en tendens att nu och då fungera ut-ifrån dagspolitiska perspektiv, till exempel om det ärnågra fiskefrågor för och så vidare. som har suttit i vetju att den problematiken lätt uppträder.Då blir det ett kompromissande på den arenan i ställetför ett långsiktigt tänkande. Då kommer inte helhetenmed i bilden när det gäller EU:s framtid. Det gälleratt det finns en långsiktighet och strategi i arbetet. Detjag är rädd för med en vald ordförande är att manförskjuter tyngdpunkten till Europeiska rådets sida,till nackdel för kommissionen. Det är utgångspunktenför mitt ställningstagande.Anf. 149 ():Fru talman! Jag ska börja med att yrka bifall tillreservation nr 1 och därmed också bifall till utskottetsförslag vad gäller punkterna 2 och 4.Vänsterpartiet förespråkar internationell politisksamverkan. Det handlar om samarbete och överens-kommelser mellan stater om gemensamma ochgränsöverskridande samhällsproblem, som miljöför-störing, kapitalets internationellt samordnade angrepppå arbetsrätt och sociala rättigheter, människohandel,prostitution, narkotika, undergrävande av mänskligarättigheter och så vidare. Det här är problem om vilkadet måste finnas ett internationellt samarbete. Mendenna samverkan kan och måste ske i former somrespekterar och stärker demokratin i stället för atturholka den.Mot den bakgrunden, med det grundläggandeställningstagandet, var det självklart för Vänsterparti-et att motsätta sig medlemskapet i den europeiskaunionen. Vi sade nej av demokratiskäl. Vi sade nej avsolidaritetsskäl. Vi sade nej av omsorg om den gene-rella välfärdsmodellen. Vi sade nej av ekonomiskaskäl.Skälen för vårt ställningstagande i folkomröst-ningen 1994 har inte förlorat i styrka. Däremot re-spekterar vi självfallet resultatet i folkomröstningen,men vi har inte funnit anledning att ändra vår princi-piella ståndpunkt. Därför verkar vi för en demokrati-sering av politiska institutioner. Vårt mål äratt ersätta EU:s odemokratiska beslutsformer ochfördragsbundna högerpolitik med en fri alleuropeisksamverkan, grundad på demokratiska ideal, socialrättvisa och respekt för mänskliga rättigheter.För det här målet arbetar vi på många olika sätt.Vi gör det i , genom våra ledamö-ter där, och i konventet, där har utförtett viktigt arbete. Och vi har även, efter fattig förmå-ga, gjort det i det sammansatta konstitutions- ochutrikesutskottet inför detta betänkande. Det finnsdock ganska starka krafter som arbetar för att EU skautvecklas i en annan riktning än den som vi önskar, ien federal riktning. Det har vi sett också i konvents-arbetet, även om man i de strävandena också har möttett betydande och glädjande motstånd.Nu säger man här att vi inte ska vara så rädda fördet här med federalismen, eftersom det inte handlarom att skapa någon autonom rättskompetens på EU-nivå, om att skapa en suveränitet på EU-nivå; dethandlar enbart om tilldelad, delegerad, kompetens.Jag är inte så säker på att vi inte ska vara oroade.Det finns nämligen ganska många historiska exempelpå hur en ursprungligen delegerad kompetens medtiden har blivit en kompetens i egen rätt. Om den somdelegerar kompetensen inte längre har de praktiskamöjligheterna att återta denna kompetens utan attsamtidigt ta stora politiska eller ekonomiska riskerhamnar man i en situation där dennamakt, kompetens, som ursprungligen var delegeradblir mer eller mindre permanent. Det är ännu ettstycke kvar innan den europeiska unionen är där, mentendensen i den riktningen är tyvärr alltför tydlig.Jag ska mycket kort kommentera en del av depunkter där vi inte är eniga med utskottsmajoriteten,men allra först ska jag kommentera en punkt där vi äreniga med utskottsmajoriteten. Det gäller frågan omen eventuell vald ordförande eller vald president irådet.Om jag har förstått rätt argu-menterar han ungefär så här: Rådet är uttrycket förden mellanstatliga karaktären av EU-samarbetet.Modellen med att välja en president har för avsikt attstärka rådet. stärker presidenten mellanstatlig-het. Därför borde vi som gillar mellanstatlighet varaför den valde presidenten.Detta är, menar jag, ett felslut. Jag vet inte om detär på det här sättet, men det är möjligt att tesen, att president stärker rådet, är korrekt. Men i så fallstärker man rådet genom att undergräva och eroderadess mellanstatliga karaktär. Därmed är intet vunnetur mellanstatlig synpunkt.Nu finns det en annan argumentation också, somvår statsminister försökte sig på eller - jag hoppas att han ursäktar att jag i någon månpolemiserar mot honom trots att han inte är närvaran-de. Den argumentationen lät så här: Ja, men det blirnog ungefär så där i alla fall. Ska vi inte försöka hittaen kompromiss?Jag är en varm anhängare av kompromisser sompolitisk metod, men för att man ska kunna kompro-missa måste man ha någonting att utgå ifrån. Manmåste ha en egen ståndpunkt som man sedan kan, omdet är möjligt, göra kompromisser utifrån. Här har detlite grann varit fråga om att , genom regering-en, redan från början ska inta kompromisståndpunk-ten utan att basera sig på en parlamentariskt stöddegen principiell ståndpunkt. Därför tror jag att det äroerhört viktigt att majoriteten i nu ställersig bakom den skrivning som utskottsmajoritetenföreslår vad gäller förslaget om en vald ordförande iEuropeiska rådet.Så till några punkter där vi inte är helt överens -jag ska se hur mycket jag hinner med. Man kan ju tycka att det här med konsti-tution, konstitutionellt fördrag och sådana saker är enpseudodebatt. Det har väl inte så stor betydelse vadsaker och ting kallas, men i politiken har termer oftaen ganska stor betydelse. Det är ingen tillfällighet attväldigt många är väldigt måna om att detta ska kallaskonstitution.Varför är det på det sättet? Jo, därför att"konstitution" i alla språk, tror jag, associeras till degrundläggande reglerna för en stat, låt vara i lite vari-erande styrka. Det är den associationen man vill upp-nå. Det vill man inte nödvändigtvis för att man ome-delbart vill bilda en stat i egentlig mening, men denideologiska avsikten bakom att använda detta ord ärnaturligtvis denna och inte någon annan. Och om mannu vill försvara den i grunden mellanstatliga karaktä-ren, som EU fortfarande har, bör man mycket bestämtmotsätta sig användandet av beteckningen"konstitution".Något liknande gäller naturligtvis det lilla ordet"federal". Det är sant att det kan betyda lite olikasaker, men det är inte sant att det enbart betyderkompetensfördelning, fastslagen kompetensfördel-ning mellan olika nivåer. Det gör det, men åtminstoneunderförstått ligger i detta också en tanke om att denöversta nivån har någon form av politisk makt ochnågon form av suveränitet. Detta ligger också i detfederala begreppet. Se på !Det är inte bara det att det finns en kompetensför-delning mellan delstatsnivå och federal nivå, utan detfinns också en reell makt på den federala nivån. Där-för är det för vissa viktigt att använda de här orden:"federal" och "federalistisk".Jag instämmer med vad gällerEU:s anslutning till . Det äroerhört viktigt. Jag ser fortfarande stora problem medatt EU tydligen kommer att införliva denegna stadgan för grundläggande rättigheter i fördra-get. Detta skapar en olycklig dubbelstruktur som kanleda till ganska besvärliga problem i det juridiskaförsvaret av de mänskliga rättigheterna på europeisknivå.Även om inte avsikten är att det ska vara någonkonflikt mellan dessa två dokument, två uppsättning-ar av rättigheter, så är de inte identiska. Detta skaparutrymme för oklarhet på det här området. Detta ärmycket olyckligt. Därför borde inte den här deklara-tionen införlivas i fördraget.Min tid går mot sitt slut. Jag ber att få hänvisa tillsjälva reservationen. Den rekommenderas för läsning.Jag vill dock avsluta med att säga något om de natio-nella parlamentens ställning. Vi är ju, åtminstone omvi håller oss på ett någorlunda allmänt plan, överensom att det är viktigt att stärka de nationella parla-mentens ställning, men även här får man vara liteförsiktigt när det gäller på vilket sätt detta stärkandesker.Det finns på sina håll en tanke om att man ska drain de nationella parlamenten inte i första hand i for-mandet av medlemsstatens ståndpunkt i förhållandetill sin egen regering utan direkt in i EU-systemet, tillexempel genom att låta parlamenten utse kommis-sionsordförande eller sådana saker. Det tror jag ska vara oerhört försiktig med, därför att dåbryter man den grundläggande struktur, den mellan-statliga struktur, som EU trots allt fortfarande har.Man öppnar upp för en annan typ av organisation, enannan typ av utveckling, en federalistisk utvecklingsom jag inte tror att det finns en majoritet för, åtmin-stone inte i den här kammaren.Givetvis ska vi se till att inflytandeöver de svenska ståndpunkterna och över EU:s ut-veckling över huvud taget stärks på många olika sätt.Det här betänkandet och det arbete vi har gjort ochkommer att göra i det här sammansatta utskottet är endel i det arbetet, som jag tror kan och kommer attutvecklas ganska mycket framöver.(forts. )AjourneringKammaren beslutade på förslag av tredjevice talmannen att ajournera förhandlingarna tillkl. 19.00 för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.14 § (forts.) Europeiska unionens framtidsfrå-gor - ett konstitutionellt fördrag för EU (forts.KUU1)Anf. 150 () replik:Herr talman! Innan vi bröt för middagspaus sadeMats att förespråkar inter-nationell politisk samverkan. Han höll också en öv-ning i logik med bland annat i etthelt annat ärende.Jag skulle vilja pröva logik justnär det gäller internationell politisk samverkan, somVänsterpartiet förespråkar. Om man ser på Vänster-partiets historia har det långt fram i tiden varit själv-klart för att förespråka internationellpolitisk samverkan. sade Väns-terpartiet nej till, sade nejtill, EFTA sade nej till, till och med enså harmlös institution som sadeVänsterpartiet nej till. Jag undrar därför hur detegentligen ser ut med och Vänster-partiets logik. Det verkar vara så att en sak gäller iord och en annan i handling.Anf. 151 () replik:Herr talman! Utan att gå in i någon längre diskus-sion om mitt partis tidigare ställningstaganden och ivad mån de var motiverade när de gjordes - det skullenog kräva lite än vad jag har tillgång till -vill jag ändå säga följande: Att man är för internatio-nell samverkan, vilket jag menar att mitt parti alltidhar varit, betyder inte att man med automatik måstebejaka just de politiska institutioner som för närva-rande existerar för denna samverkan. Samverkan kanju inte betraktas som någonting abstrakt. Det är alltidfråga om samverkan om något för något under vissabestämda förhållanden och i vissa bestämda syften.Det är först när man analyserar detta som man kan taställning till de institutioner och de vägval som vi haratt göra i politiken.Det stämmer säkert att mitt parti tidigare haft ennågot negativ inställning till de olika institutionersom vuxit fram på den internationella arenan, men detspeglar framför allt att de politiska krafter som domi-nerat dessa institutioner varit andra än de som mittparti företrätt.Anf. 152 () replik:Herr talman! Det var ett intressant sätt att försökakomma runt problemet.Ni skriver som en slags principiell uppfattning attni är för internationell politisk samverkan, att inter-nationell politisk samverkan behövs. Inser inte MatsEinarsson att han har ett trovärdighetsproblem om detär så att han och säger att de är fördenna samverkan som de vid väldigt mångatillfällen, när frågan verkligen ställts på sin spets, harsagt nej?Varför ska vi lita på att ni är för internationell po-litisk samverkan om ni historiskt sett harsagt nej? Eller kommer det att bli så som KennethKvist har indikerat genom sitt ställningstagande tillEU? Han har ju , efter att på lite närmare håll hajobbat i konventet med de europeiska frågorna, väl-digt tydligt uttryckt att han skulle se det som mycketnegativt och trist om EU splittrades och var och engick åt sitt håll.Om det är en sådan utveckling vi ser framför oss,att byter uppfattning, är det förståsnågot som jag välkomnar. Men varför kan ni inte tatydlig ställning för internationellt politiskt samarbetenär frågan ställs på sin spets? Varför måste ni i så fallalltid komma med det i efterhand?Anf. 153 () replik:Herr talman! För det första ska vi nog låta Ken-neth tala för sig själv.