prot · GQ0966 · 2003-03-05 00:00:00 — och svarar inte på fråganvar 130 miljoner för rekonstruktion av bolaget ska tasifrån, om det är från äldreomsorgen eller från barn-omsorgen.Centerpartiet vidhåller att en rekonstruktion viaSveaskog och en utförsäljning är det som ger bästamöjliga nytta för skattebetalarnas medel och för detlångsiktiga ansvaret för skogspolitiken i Sverige.Det hade varit på sin plats att Kristdemokraternahade anslutit sig till dessa lösningar för att man skakunna fullfölja det uppdrag som vi var eniga om1993, att detta bolag ska bjudas ut på den privatamarknaden där man har framtidstro och är intresseradav den svenska skogsnäringen.Anf. 53 ():Fru talman! Jag vill till att börja med ansluta migtill kritiken av propositionen. Det är tråkigt att se enproposition som är så fattig som den här. Dels haranalysen varit alldeles för knapphändig, dels harremisser inte hämtats in, så vi har inte haft möjlighetatt bedöma de här frågorna utifrån vad olika delar avbranschen skulle ha sagt. Jag tycker att det är värtmycket stark kritik att utskottet självt har varit tvung-et att hämta in synpunkter och på väldigt . Detborde naturligtvis branschen ha fått möjlighet attkomma in med på ett ordnat sätt. Det är möjligt attslutsatserna skulle ha blivit annorlunda om det hadevarit en ordentlig remissomgång. Det är svårt att vetai det här läget.Marknaden för skogsplantor har gått tillbaka, ochdet statliga bolaget har gått dåligt. Vi kan konstateraatt andra bolag i samma bransch inte har gått likadåligt. Det är väl sannolikt att Svenska SkogsplantorAB borde ha varit sålt för länge sedan. Men är detinte så, och då står vi med Svenska Skogsplantor ifamnen och har att göra någonting. Av de analysersom regeringen har försett oss med verkar det kostaungefär lika mycket för skattebetalarna vad vi än gör,så det är inte så lätt att veta hur man ska kunna be-gränsa den ekonomiska skadan för skattebetalarna.Sedan finns det andra farhågor rörande konkur-rensen om man låter bolaget gå in i . Det ärockså viktiga farhågor. Lösningen här är att vi kom-mit överens om att bolagen ska säljas ut möj-ligt. ska utförsäljningen på-börjas.Orsaken till att jag fastnade för den här lösningenhar att göra med frömarknaden och med plantorna. Vimåste ha plantor i hela landet som passar till denomgivning där de ska stå. Det får inte bli en brist förskogsnäringen. Det är den alldeles för viktig för. Jagtror att med den här lösningen är det större chans attvi kommer att ha plantmaterial och frömaterial helatiden, att vi inte får en besvärande svacka.Detta var ungefär de saker som jag tyckte var vik-tiga när jag tog ställning i frågan. Det är som sagtbeklagligt att den har hanterats på ett så dåligt sätt.En sak till är att vi tycker att det i princip ärolämpligt att ett statligt bolag går i konkurs och ut-sätter fordringsägarna för svårigheter. Det är intenågot trevligt alternativ. Sammantaget var den härlösningen den mest smakliga i en situation som intevar så trevlig att hantera.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §. )8 § Kvalitetsarbete och planering för skolanFöredrogsutbildningsutskottets betänkande 2002/03:UbU3Kvalitetsarbete och planering för skolan (skr.2001/02:188, förs. 2001/02:RR20 och förs.2002/03:RR3).Anf. 54 i Tyre-sö (m):Fru talman! Har ni tänkt på vilken kraft och vilkamöjligheter det egentligen finns i dagens skola? Detär en uppväxande generation av nyfikna och kapablaunga individer som hela världen ligger öppen för,unga som har så många möjligheter och mer än vinågonsin har haft tidigare. Skolan har ocksåmånga engagerade föräldrar, människor som är an-gelägna om skolans roll, dels för samhällets somsådant, dels för sina egna barns skull. Det är en skolasom har många, många kunniga lärare som har erfa-renhet, entusiasm och en förmåga att locka fram detbästa ur barn och ungdomar. Det är en skola som harskolledare och övrig personal som brinner för attutveckla sina arbetsplatser för att förnya och förbätt-ra.Det finns oanade möjligheter med dagens skola.Det finns väldigt mycket gott att bygga på. Å andrasidan ser vi en bild som förskräcker: unga som mårdåligt, barn som upplever sin vardag präglad av orooch till och med brott. Var tredje elev känner sigstressad, och av barnen anser att mobbning ärett problem på deras skola. Därför har vi moderaterreserverat oss och vill självklart införa en anmäl-ningsplikt för personal som jobbar inom skolan för inte ska se mellan fingrarna när barn och ung-domar kränks.Det finns också en bild av att fler unga lämnar denobligatoriska skolan utan de kunskaper som utbild-ningen borde ha gett. lämnas utanbetyg i ett eller flera ämnen av en fjärdedel av elever-na. lämnade av ungdomarna grund-skolan utan betyg i ett eller flera ämnen. 1998 varmotsvarande siffra , var femte elev. är detvar fjärde elev. Kan vi acceptera en sådan utveckling?Kan vi acceptera att de kunskapsmål som vi politikerhar satt upp inte uppfylls av en fjärdedel av de barnsom lämnar ? Hur kan det ha gått så illa?Vari ligger problemen och vad kan man göra åt dem?Vi moderater menar att alla barn måste ges enunik rätt till utbildning och att varje barns förmågabättre måste tas till vara. Därför vill vi sätta varje elevi centrum och också se till att stimulera alla skolor attbli fria skolor, så att en mångfald kan utvecklas sombättre tar till vara alla dessa olika och dessa underbarabarn. Men det handlar också om att de ungdomar somlägger ned arbete i skolan får sitt arbete utvärderat, attdet jobb som läggs ned tas på allvar och att det ocksåläggs till grund för elevens fortsatta arbete.Vi moderater tror att många av de problem som är skapade i skolan beror på att skolan har enväldigt monopolistisk organisation som tar sig uttrycki bristande valfrihet, en tilltagande kravlöshet ochmycket stark politisk styrning.Vad vill vi göra åt det som vi tar upp i det här be-tänkandet? Vi vill överföra makten till eleverna ochderas föräldrar. Vi vill att varje skola ska vara en friskola, att skattepengarna går från staten direkt till denskola som eleven väljer. Vi tror att med en nationellskolpeng ges just möjligheten för varje skola att varaen fri skola, men också att detta är det bästa sättet attskapa en likvärdig och fullgod skola. Därför vill viförstatliga det ekonomiska ansvaret.Vi har i det här betänkandet, som rör en mängdolika delar av skolpolitiken, också tagit upp behovetav att införa nationella prov för att kunna utvärderaskolorna. Vi tycker att det är viktigt med nationellaprov tre som första tillfälle och också år sex,att stegen i betygsskalan måste bli fler för att betygenska kunna tjäna som ett pedagogiskt verktyg.Ytterligare ett argument för den nationella skol-pengen är att vi ser att det finns oacceptablaolikheter, att resultatet varierar väldigt mycket mellanolika kommuner och mellan olika skolor.Det är bra att det finns en mängd bra skolor iSverige. Det finns skolor som förmår ta till vara bar-nens kraft och nyfikenhet, lärarnas kunskap och för-måga, föräldrarnas engagemang. Men det finns all-deles för många skolor som inte uppfyller sina åta-ganden.Därför vill vi att skolorna frigörs från politikenoch att det politiska inflytandet över skolans verk-samhet avgränsas och förtydligas. Detta får vi anled-ning att återkomma till , inte minst medtanke på den skollagskommitté vars betänkande vikommer att debattera senare under mandatperioden.Jag vill avsluta med att diskutera kunskap somden oslagbart bästa fördelningspolitiken. En bra skolasom är gemensamt finansierad är det absolut bästaverktyget för att ge varje individ möjligheter införframtiden. Det är ett ovillkorligt ansvar för oss attskapa de allra bästa förutsättningarna och att i den härkammaren tvinga fram förändringar som gör att vikan få en skola som kan leva upp till alla de krav, ochtillgodose alla de möjligheter, som finns i framtidenför alla de barn som förtjänar bättre än att, som ,riskera att utsättas för kränkning eller rentav att lämnaflera års arbete utan de tillräckliga och erforderligakunskaperna.Jag vill yrka bifall till reservation 1 under punkt 1.Anf. 55 ():Fru talman! I satsar vi mycket mer pengarpå skolan än de flesta andra europeiska länder. Det ärmycket bra, tycker vi i . Ambitionen förskolan ska vara hög. Däremot är det dåligt att såmånga elever slås ut i den svenska skolan, att närmarehälften av våra 20-åringar antingen har hoppat avgymnasieskolan eller gått ut utan att nå målen. Förmig som liberal skolpolitiker är det här den storaframtidsfrågan: Att skapa en skola för alla.Så länge så många ungdomar misslyckas får inteskoldebatten tystna. Orsaken till de här misslyckan-dena i skolan ligger framför allt i dåliga politiskabeslut för skolan. talar man om svaga elever.Men det är fel. Det är inte eleverna som är svaga,utan det är den skolpolitik som regeringen har fört iså . Lärare och skolpersonal gör oftast ettjättejobb, men de arbetar i motvind. De arbetar moten skolpolitik som fortfarande har sina rötter socialistiska drömmar om en likformig skola.Sverige satsar som sagt mer pengar än andra, mensvensk skola håller bara standard. Uni-cef presenterade en jämförelse av utbildning-en i några rika . Där konstaterar vi attsvensk skola faktiskt är . Läsning brukarju vara det svenska paradnumret. Där ligger vi ocksåpå plats 7 av 24, och det kan låta ganska bra. Mensanningen bakom siffrorna är dystrare än de verkar.Undersökningen mäter nämligen hur många eleversom inte klarar att lösa enkla läsuppgifter som atthitta okomplicerad information, dra slutsatser på lågnivå och förstå innehållet i ett klart angivet textav-snitt.I är det faktiskt sammanlagt av ele-verna som inte klarar de här enkla uppgifterna. Uni-cef skriver att det är en skam om avbefolkningen i ett industrialiserat land är oförmögnaatt läsa. En sådan skammens siffra har alltså Sverige.I har vi alltid trott att vi tar hand om in-vandrare på ett bättre sätt än många andra länder.Men där kommer nu på sjuttonde plats av 24länder. Det är naturligtvis ett misslyckande för skolannär de som behöver skolan bäst presterar nästan tregånger sämre än övriga elever.I matte har svenska elever presteratmedelmåttigt. I en av matematikundersökningarnaligger av de svenska eleverna under medianen.Det gör oss till land 12 av 24.Folkpartiet har sagt att skolanmåste sluta med att slussa elever vidare utan att ställakrav på kunskaper, att vi måste sätta in stöd tidigt igrundskolan, att ska kunna variera ilängd för olika elever och att man ska lämna grund-skolan när man har nått målen. ska heltenkelt lägga grunden.Ibland har jag hoppats att regeringspartiet skullebörja ta itu med de verkliga problemen i skolan istället för att lägga ut dimridåer. De utredningar somtillsattes hade kunnat vara börjanpå en förändrad skoldebatt. Därför kom regeringensskrivelse , Utbildning för kunskap och jämlik-het, verkligen som en besvikelse. Det är bland annatden skrivelsen som behandlas i dagens betänkande.Där går regeringen på i samma hjulspår som tidigare,och de har inga förslag för att ta itu med de verkligaproblemen.Det var i den skrivelsen som vi först hörde talasom att regeringen vill öppna gymnasieutbildningarför alla oberoende av förkunskaper. Valrörelsenpräglades när det gäller skolan till stor del av debattom detta. Ihärdigt förnekade Socialdemokraterna attde ville ta bort förkunskaperna i skolan, men i verk-ligheten visade det sig att det blev så. I den skrivelsesom vi behandlar nu kan vi se hur det verkar bli.Regeringens gymnasiekommitté föreslår med ettbisarrt nyspråk att å ena sidan ska förkunskapernavara kvar, å andra sidan ska man få börja vilkengymnasieutbildning man vill oavsett vilka förkunska-per man har. Det ska heta att man är preliminärt anta-gen.Vi folkpartister har sagt det förr och säger detigen: Det är bara grymt att låta elever börja en kvali-ficerad gymnasieutbildning om de inte kan läsa ochräkna på grundskolenivå. Hur klarar man ämnen somsamhällskunskap och religionskunskap om man intekan förstå innehållet i en bok? Hur klarar man kemioch fysik om man inte klarar elementär matematik?Samtidigt som man tar bort kunskapskraven påstudieförberedande utbildningar nedvärderar manpraktiska utbildningar. Det är en annan fix idé i soci-aldemokratisk skolpolitik: Alla ska läsa för att börjapå högskolan. Det måste väl ändå kännas bättre för enelev som vill jobba mer praktiskt efter grundskolanom han eller hon vet att det finns en riktig yrkesut-bildning som är värd någonting? Det känns faktiskt,fru talman, konstigt, att behöva fråga ett parti somkallar sig arbetarparti: Varför vill ni nedvärdera prak-tiska yrkesutbildningar?Fru talman! Vem förlorar på det här? Naturligtvisär det eleven, som i skolan har misslyck-ats och måste börja om igen på någon vuxenutbild-ning. Det är inte snällt att låta bli att ställa krav påbarn och ungdomar. Det är framför allt inte snällt närskolan sviker dem som kanske inte har tillräckligtstöd hemifrån. Det är precis tvärtom: Att ställa kravär att bry sig.På något sätt verkar det som om Socialdemokra-terna tycker att allt tal om kunskap och kvalitetskravär lite farligt och gammalmodigt. Det gäller inte baragrundskolan och gymnasiet utan det gäller ocksåförskolan. Här genomför man nu med buller och bången allmän förskola, något som från börjanapplåderade. Men när det ska genomföras visar detsig att det inte är så noga om personalen är utbildadeller inte och att det inte är noga att ställa upp mål förverksamheten. menar att när förskolan nuhar ett större pedagogiskt ansvar än tidigare ska detvara utbildad personal som är ansvarig för verksam-heten.Förskollärare har ju ändå högskole-studier en pedagogisk kompetens för att arbeta medbarns utveckling. Ändå vill inte Socialdemokraternagå med på att det är de som ska ha ansvaret för arbe-tet i förskolan. Det är inte så konstigt att det är svårtatt locka ungdomar till förskollärarutbildnigarna.Fru talman! I det här betänkandet behandlar viockså en skrivelse från revisorer. Reviso-rerna har uppmärksammat många missförhållanden.De påpekar att likvärdigheten är hotad genom attkommunerna satsar så olika på sina skolor. Vissakommuner satsar dubbelt så mycket så sina skolorsom andra. Det ska naturligtvis inte vara så att en elevmåste bo i rätt kommun för att få den undervisningoch det stöd som han eller hon har rätt till. Vi libera-ler menar ju att kommunaliseringen av skolan var ettstort misstag. Därför menar vi att staten måste tatillbaka huvudansvaret för skolan. Minst en fjärdedelav resurserna ska då öronmärkas för elever med sär-skilda behov och för skolor i utsatta områden. Medtydliga kunskapsmål och skarp utvärdering kan manlämna över till dem som jobbar i skolan att på olikasätt nå målen.I dag finns det visserligen ingen borgerlig enighetom idé att avkommunalisera skolan, mendet finns en bred uppfattning, uppfattar jag, hos oss ioppositionen om att skapa mer av raka rör mellan denationella målen och dem som arbetar ute på skolor-na. Jag uppfattar att vi är flera borgerliga partier somvill släppa lärarna fria att ta bort politisk detaljstyr-ning. Frågan är om Socialdemokraterna också vill slåin på den vägen.Fru talman! förordar ett uppbrott frånstora delar av den skolpolitik som gällt sedan 60-talet.Vi accepterar inte de bristande kunskapsresultaten däruppemot hälften hoppar av eller går ut med icke god-kända betyg. Inte heller accepterar vi att skolan blirännu en segregerande del av det svenska samhälletdär de redan missgynnade, invandrarna, missgynnaspå nytt.Avslutningsvis vill jag säga att det går att kommatill rätta med problemen om får en ny skol-politik. Det är hög tid att skapa en skola som kan gekunskaper till varje individ utifrån hans eller hennesbehov och förutsättningar. Ställ höga förväntningarpå alla elever! Hårdsatsa på läsning tidigt! Bryt boen-desegregationen genom fritt val mellan skolor somtillåts att skapa olika profiler! Satsa extra resurser påskolor där många har utländsk bakgrund! Sätt betygfrån sexan så att alla som behöver stöd uppmärksam-mas tidigare! Återinrätta speciallärarna så att elevermed särskilda behov kan få bättre hjälp!Om skolan nöjer sig med att vara ärdet alldeles för många som går ut från skolan och ärdåligt förberedda för sin framtid. Därför ska Sverigeha en bra skola, inte en medelmåttig.Jag yrkar bifall till reservation 32 under punkt 23och till reservation 33 under punkt 24.Anf. 56 ():Herr talman! Mycket av det som presenteras i re-geringens skrivelse känns faktiskt som gamla skivbe-kanta för oss kristdemokrater. Vi har inte bara hörtdet förut, utan vi har varit med och arbetat för att detska bli verklighet. Sedan tillträddesom utbildningsminister har han verkligen vinnlagtsig om att föra en mer borgerligt inriktad politik. Detär en bra början. Det kan vi bara tacka för, men väl-digt mycket återstår fortfarande. Jag tänker ägna mittanförande åt att peka på några områden som är sär-skilt viktiga att förändra.Jag börjar med förskolebarnens situation. Att kon-statera att kvaliteten i förskolan försämrats de senasteåren är ett understatement. Socialdemokraterna gicktill val på att barngrupperna skulle minska och perso-naltätheten öka. har vi inte sett någon förbätt-ring.Ansvarig minister säger i ett pressmeddelande imåndags att hon är glad att kvaliteten inte försämratsefter maxtaxans införande. Ja, det kan man ju glädjasig åt, men det betyder i praktiken att barngruppernafortfarande är skrämmande stora och att det fattaspersonal.Jag bad en av mina medarbetare att ringa runt tillde 40 största kommunerna i landet för att höra hursituationen ser ut. I två av de 40 skulle personaltät-heten öka under det här året. I resten av de 40 skulleden vara oförändrad eller till och med minska. Närdet gällde barngruppernas storlek var det svårare attfå fram resultat. Bara drygt hälften av kommunernakunde lämna någon uppgift, men av dem som gjordedet uppgav bara en att barngrupperna skulle minskamedan resten sade att de skulle vara oförändrade elleröka något . Vart tog vallöftet vägen?Visst kan ni säga att efter 2003 är det tillkvar innan det blir val igen. Men problemet är baraatt vid det laget har tiotusentals barn passerat försko-lan i de här överfyllda grupperna. Tar regeringen påsig ansvaret för hur det påverkar barnen?Vi kristdemokrater vänder oss mot regeringensoch stödpartiernas ensidiga fokusering på förskolansom den enda och bästa omsorgsformen för vartendaförskolebarn. Ett sätt att minska barngrupperna voreatt se till att det finns alternativ som fungerar. Famil-jedaghemmen uppskattas väldigt mycket av de föräld-rar som valt att ha sina barn där, men de trängs undanmer och mer. talar om att kom-munerna skakunna erbjuda föräldrar som vill ha det en plats ifamiljedaghem. - sedan räknar kommitténtydligen med att alla har styrts in i förskolefållan såatt familjedaghemmen kan läggas ned. Vad sägerregeringsföreträdarna om den utvecklingen?De föräldrar som vill vara hemma med barnen litelängre än föräldraförsäkringen räcker kan nog i fram-tiden inte ens få stöd i form av öppna förskolor, somhar fungerat så bra för dem. Det är fullständigt absurt.Ge föräldrarna handlingsfrihet! Då kommer åtmin-stone en del av de kvalitetsproblem vi ser i förskolan att lösa sig.Herr talman! Skolans arbetsmiljö är avgörande förbåde trivsel och inlärning. Därför är den viktigasteåtgärden att se till att varenda skola erbjuder en miljösom är lugn och trygg och där barn och vuxna be-handlar varandra med respekt och där det råder noll-tolerans mot mobbning. Inte ett enda barn ska behövakrypa efter väggarna i korridoren eller använda lek-tionerna till att fundera på var det går att gömma sigför sina plågoandar på rasten. Händer något ska manveta att det finns vuxna som är beredda att ställa upptill ens försvar. I första hand handlar det naturligtvisom att lösa problemet inom skolan, men Riksdagensrevisorer har visat att det också finns behov av attinföra en anmälningsplikt för personal som arbetarinom skolväsendet. kan det ta innan enanmälan om kränkande behandling görs. Vi instäm-mer med revisorerna och kräver i reservation 23 un-der punkt 15 att anmälningsplikt ska införas. Jagyrkar bifall till den reservationen.Fristående skolor har stor frihet att utforma arbeteti skolan på ett sätt som passar just den skolans eleveroch lärare. Det ger ofta goda resultat. Kristdemokra-terna anser att också kommunala skolor borde fåstörre frihet att besluta om sina egna angelägenheter.Vi har föreslagit att varje skola ska få rätt att tillsättaen styrelse ledd av rektor med representanter förlärare, övrig personal, föräldrar, elever och företräda-re för det lokala näringslivet. Styrelsen skulle få storfrihet att utforma det dagliga arbetet med skolans ochelevernas bästa för ögonen. Kommunen skulle fort-sätta att lägga fast de ekonomiska ramarna för verk-samheten och också stå för uppföljning och utvärde-ring av skolornas resultat.I stället för att snäva in friheten för de friståendeskolorna, som regeringen ständigt försöker att göra,vill vi alltså gå åt motsatt håll och ge alla skolor stör-re frihet och inflytande. Vi är övertygade om att detskulle leda till större arbetslust för de anställda ochtill en positiv utveckling för många skolor.Skolverkets dubbla roller har kritiserats av bådeRiksrevisionsverket och revisorer. Verkethar dessutom alltmer uppfattats somett stabsorgan till den sittande regeringen. Regeringenhar tagit till sig kritiken och genomför nu en delningav . Men i stället för att lyfta fram ochtydliggöra den kvalitetsgranskande rollen ska den nyamyndigheten arbeta med skolutveckling. Risken ärväldigt stor att det kommer att leda till likriktning istället för likvärdighet.Kristdemokraterna hade i stället velat se en nysjälvständig myndighet som arbetar med just kvali-tetsutvärdering av både kommunala och friståendeskolor. Varje skola skulle få kontinuerliga besök, fåsina starka och svaga sidor belysta och få ett antalförslag på kvalitetsförbättringar som sedan kundeföljas upp vid nästa besök. Både skolans kunskaps-förmedlande och fostrande roll skulle utvärderas pådet sättet.En myndighet som utövar tillsyn och ett friståendeinstitut som granskar kvaliteten skulle tydliggörastatens övergripande ansvar för skolan där tillsyn ärdet ena benet och kvalitetsgranskning det andra. Bådauppgifterna behövs på nationell nivå till skillnad frånskolutveckling, som vi anser framför allt bör genom-föras lokalt och regionalt.Låt mig säga något om gymnasieskolan.Gymnasiekommittén har presenterat sitt för-slag till ny inriktning av gymnasieskolan. Under re-missbehandlingen finns det all anledning för oss somhar synpunkter på kommitténs förslag att göra vårstämma hörd. Jag anser att det också gäller för riks-dagsledamöter och att vi genom att driva vissa förslagtill omröstning här i kammaren kan påverka utveck-lingen åt rätt håll. Jag vet att den åsikten inte delas avalla.Vi har mot denna bakgrund valt att reservera osspå ett par punkter som handlar om den framtida gym-nasieskolan. Vi motsätter oss att det individuellaprogrammet avvecklas. Det är att sticka huvudet isanden och låtsas att problemen inte finns. IV-programmet, där det går elever som inte har tillräck-liga kunskaper för att komma in på dagens nationellaprogram, har blivit det tredje största programmet iden nuvarande gymnasieskolan. Det är ett misslyck-ande från regeringens sida, som inte försvinner för attprogrammet tas bort.Vi har i stället förordat att det inom var och en avde åtta sektorer som föreslås komma till ska finnas ettindividuellt program, där elever som inte klarat degrundläggande kraven får en möjlighet att läsa i kappsamtidigt som de efter hand slussas in i den sektor devalt. Att förutsätta att de som redan halkat efter skaklara både att hänga med i undervisningen och att taigen det som de förlorat är minst sagt utopiskt.Kristdemokraterna fortsätter också att plädera fören rejäl lärlingsutbildning på gymnasienivå. Jag harotroligt svårt att förstå vad det är som gör att reger-ingen har en så njugg inställning till det. Inom väldigtmånga hantverksyrken skriker man efter arbetskraft .