prot · GR0945 · 2003-12-09 00:00:00 — Ni hade också en reservation om IV-programmet som jag inte riktigt förstod eftersom den är så oklar, och egentligen tycker jag att där slår in öppna dörrar. När det gäller mobbning är det ganska fräckt att säga att vi skulle vara ett normlöst parti. Det är också en förolämpning, tycker jag, mot alla de lärare och elever som jobbar i skolan. tycker ofta om att berätta om sina personliga erfarenheter. Jag har ganska många barnbarn som går i skolan, och jag är imponerad och glad över de samtal som de berättar att de har om många viktiga frågor. Det handlar om hur man relaterar till varandra, vad som är bra och vad som är dåligt, hur man tar hand om varandra och tar hänsyn till varandra kort sagt det som både och jag skulle säga är ett kärleksbudskap. Detta arbetar man intensivt med i skolorna, och man är också väldigt duktig på det. Därför tycker jag att det nästan är förolämpande, både mot mitt eget parti och framför allt mot alla de lärare och elever som finns i skolorna och verkligen försöker jobba med det, att påstå att skolan är normlös. Men skolan är också, , en spegling av samhället. Vi har ett hårt samhälle med stor utslagning och en stor och ökande segregation. Det är en grogrund för problem i skolan, och kanske skulle kunna hjälpa till att lösa de problemen. Det gör vi dock inte inom det här utgiftsområdet, utan det görs på annat sätt. 31 (): Elever, lärare och föräldrar väntar otåligt på utlovade vallöften om att skolan ska stärkas. Alla är vi väl medvetna om att det kommer att saknas 16 500 nya lärare . Vi kan inte sitta stilla och se på, utan nu gäller det att skapa förutsättningar för att fler studerande kan börja på lärarutbildningarna. Det är ju den utbildning som lockar flest sökande till högskolorna, så studenter som är intresserade finns. Det gäller att redan i förskolan satsa på en bra miljö för eleverna. är barngrupperna stora, och det fattas utbildade förskollärare. I valrörelsen utlovade kraftiga satsningar på förskolan. Statsrådet utlovade därefter 6 000 nya förskollärare men inte . Jag hoppas att vi får ett svar av statsrådet , precis som sade i sitt anförande, när det gäller dessa satsningar. Löftet till föräldrar och personal i förskolan verkar endast ha varit valfläsk. Regeringen försvarar sig med att säga att håller på att utreda frågan. Det finns en enklare lösning än att invänta en utredning för att se hur stort behovet är. Gör studiebesök på några förskolor och fråga personal och föräldrar så är svaret ganska klart. Det behövs fler vuxna i barngrupperna för att kunna erbjuda en bra arbetsmiljö och hög kvalitet på undervisningen. Herr talman, riksdagsledamöter och andra åhörare! Tänk dig för att du och dina arbetskamrater måste jobba i exakt samma tempo och lösa alla arbetsuppgifter på samma sätt. Ingen vuxen skulle acceptera en arbetsplats som fungerade på det sättet, utan alla skulle med säkerhet protestera. Men för många av våra barn ser vardagen i skolan ut just på det sättet. Socialdemokraterna har nämligen skapat en skola där alla måste lära sig lika snabbt eller lika långsamt. Den sortens skola passar inte alla elever. styr elevernas ålder mer än den kunskaps- och mognadsnivå som de befinner sig på. Det passar inte alla elever att börja skolan och sluta . Det passar inte heller alla elever att lära sig läsa, skriva och räkna i samma takt. Därför vill vi i införa flexibel skolstart och lämna dagens fyrkantiga skola. Det handlar om att ge möjligheter för elever att börja förskoleklass, grundskola och gymnasieskola än bara på höstterminen. En flexibel skolstart öppnar för att vissa elever kommer att gå snabbare fram medan andra ges möjlighet att ta på sig utan hindrande tidsstrukturer. Det blir mer fokus på att kunna uppnå kunskapsmålen. Flexibel skolstart är en naturlig följd av den skolutveckling som pågår . Vi vet också att det redan finns ett stort intresse hos ett antal kommuner att genomföra försöksverksamhet med flexibel skolstart. Om skolan ska vara till för alla elever måste vi anpassa skolan efter elevers olika förutsättningar och inte tvärtom. Vi får aldrig ta den lättaste vägen och fastna i att det ibland kan vara svårt att organisera. Frågan är om utbildningsministern också anser det. Vi vet att alltför många elever slutar skolan med stora kunskapsluckor. saknade av de elever som gick ut betyg i ett eller flera ämnen. Det är viktigt att påpeka att många skolor har hittat bra lösningar och gör ett fantastiskt jobb med att stärka helhetssynen på lärandet, individanpassa skolan, utveckla nya arbetssätt och mycket mer. Låt oss som politiker ta lärdom av de goda exemplen, våga tänka om och inte låta oss hindras av föråldrade strukturer som leder till negativa studieresultat för många elever. Den socialdemokratiska skolpolitiken har endast lett till att problem förskjuts till gymnasieskolan. Gymnasieskolans individuella program har vuxit och är det näst största gymnasieprogrammet. Regeringens insatser för skolan har varit alltför otillräckliga. För oss i är det viktigt att skolan har öppna dörrar. , , i Levengoods och bok säger: I verkligheten måste man jobba och jobba och gå i skolan och göra saker . Men i fantasin kan man dansa och segla och sola sig. Fast inte för då hade de väldigt hårda tag som de måste hålla på med. I den beskrivningen från kan man tolka både positiva och negativa tankar. Jag ser i varje fall det som säger som en möjlighet. Du måste givetvis jobba i skolan för att nå kunskaper. Men om man lägger upp undervisningen så att det passar varje enskild elev kan man också tänka sig att de seglar ganska lätt genom skolan. Låt oss hoppas att framtidens skola inte känns som hårda tag att hålla på med som beskrev. visioner för en bättre skola är att det är kunskapsmålen och inte tiden i som är det viktigaste. Hur klarar vi då det? Jo, genom att vi genomför en individuell studieplan för varje elev. Därför vill vi, som jag har sagt tidigare, införa en flexibel skolstart. Tillsammans ska föräldrar, elev och lärare upprätta ett kunskapskontrakt. Det innebär att alla har ett gemensamt åtagande att hjälpas åt så att den enskilde eleven når kunskapsmålen innan eleven lämnar . anser att elevens rätt till kunskap inte handlar om rätten att gå i som dagens skolplikt innebär. Det handlar om att alla har rätt till kunskap. Det innebär som vi ser det att skollagen måste förändras. Vi anser också att kommunerna ska ta ett ansvar för att följa eleverna tills de har nått kunskapsmålen. För att det ska vara genomförbart behövs det mycket mer resurser till skolan. Först och främst behöver fler lärare utbildas. Till det har vi avsatt 50 miljoner till utbildningsplatser. Vi anser också att Wärnerssonpengarna ska gå direkt till kommunerna utan att regeringen ska sitta med pekpinnen och visa vad de behövs till. Behoven ute i kommunerna är välkända för lokalpolitikerna, och de vet bäst vad pengarna ska användas till inom skolan. För att kunna hjälpa elever med inlärningsproblem behövs det dessutom pengar till läs- och skrivutveckling. Till det har vi avsatt 400 miljoner . Jag vill därför yrka bifall till reservation 4 under punkt 4. I vill vi inte skjuta problemen framför oss till gymnasieskolan. Vi vill inte se att fler och fler elever börjar gymnasiet utan godkända kunskaper från . Vi ser problemen och vill lösa dem. Vi vill inte göra som utbildningsministern. Han säger själv i en debattartikel i : Trots att den svenska skolan står sig väl i internationella studier lämnar en tiondel av alla elever utan godkänt i de ämnen som ger dem behörighet till gymnasieskolan. Andra rapporter visar på en ökande segregation i skolan. Trots det skjuter regeringen problemen framför sig. Hur ska gymnasieskolan arbeta ? Ja, det vet vi inte riktigt . Det finns dock gymnasieskolor som arbetar efter nya metoder. Det är skolor som jobbar på det sätt som föreslår. En sådan skola är Vittra gymnasium. Dess arbetssätt gör att eleverna skaffar sig bra kunskaper genom sina breda temastudier, case eller fallstudier, som de kallar det. Dess undervisningsmetod har granskats och kritiserats. Eftersom den inte passar in i mönstret bestraffas skolan och riskerar att fråntas sina utbildningsrättigheter av . Vittra har en arbetsmetod som bör fungera som förebild när vi ska besluta om framtidens gymnasieutbildning. Därför undrar jag om utbildningsministern är beredd att titta på skolans undervisningsmetod och även ta del av den kritik som lämnat och opartiskt studera om kritiken är berättigad eller inte. Jag står bakom alla reservationer som har, men för tidsvinning yrkar jag bifall bara till reservation 4. 32 (): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i alla punkter. Det är som många har påpekat ett mycket viktigt område som vi diskuterar här . Utbildningen på alla nivåer har avgörande betydelse för morgondagens samhälle. Låt mig genast säga att vi socialdemokrater inte alls är blinda för att det finns problem av skilda slag inom hela vårt utbildningsväsende. Det har det alltid gjort, och problem kommer det alltid att finnas. Vi ska givetvis alltid arbeta för att undanröja dessa. Men är vi rätt övertygade om att vår skola står sig väl i internationell jämförelse, åtminstone vad avser kunskapsläget. I de undersökningar som gjorts och görs av kunskaper i kärnämnena ligger ofta i topp. ligger kanske inte allra främst men regelmässigt bland de fem sex bästa. Vi ska inte förhäva oss och förneka problemen. Men jag tror det är mycket viktigt att säga att vad avser det rena kunskapsintaget fungerar den svenska skolan i huvudsak väl, åtminstone så länge vi använder utvecklingen i vår omvärld som måttstock. Jag ska koncentrera mig till en aspekt av utgiftsområdet, nämligen högskolepolitiken och forskningen. Mina partivänner kommer senare att ta upp andra områden. Som de flesta här i kammaren säkerligen vet har just denna del av utbildningen utvecklats på ett enastående sätt i . Antalet registrerade studenter vid våra universitet och högskolor har nära nog fördubblats, från ca 200 000 till 385 2003. Antalet uttagna examensbevis har ökat från ca 30 000 till 47 000 . Det är, tror jag, en utveckling som inte står något land efter. På samma sätt har vi ökat den del av vår bruttonationalprodukt som går till forskningen. 1989 allokerade vi av vår BNP till forskning och utveckling. För hela OECD-området var andelen då . har vår andel ökat till . Den har stagnerat inom hela OECD-området. Det är egentligen bara ett fåtal mindre länder kanske och som kan visa på en motsvarande ökning. Andelen årsverken, andelen personer som arbetar med forskning och utveckling, har ökat från 55 1989 till 67 1999. Har då denna satsning gett några resultat? Ja, ska vi döma efter vetenskaplig publicering, som är det allmänt vedertagna måttet på vetenskaplig produktion, finns det två länder som är i särklass, och det är och . har, vilket kanske förvånar många, en vetenskaplig produktion i form av artiklar som är nära nog dubbelt så hög som vad den är i om man mäter per invånare. Även om vi nu lägger till vad som anses vara ett mått på den vetenskapliga kvaliteten på den här artikelproduktionen, nämligen antalet citat per artikel, hamnar klart före såväl som , och . Det finns, om vi mäter denna kvalitetsjusterade produktion, egentligen bara ett land som ligger före oss i tabellerna, nämligen . Det är naturligtvis från det att vi genomför en satsning på forskning och utveckling till dess att den ger resultat i form av till exempel ekonomisk tillväxt. Men det är också viktigt att påpeka att det heller inte är meningen att det alltid ska finnas ett sådant direkt samband. Då vi till exempel satsar på humaniora gör vi det inte främst för att öka den ekonomiska tillväxten utan för att öka vårt samhälles mångfald och kultur, vår livskvalitet i bred bemärkelse. Vi får aldrig begränsa våra satsningar på högskola och forskning till att enbart omfatta saker vilkas resultat kan mätas i pengar. Ett sådant samhälle blir fattigt, men i en mycket speciell men ändå mycket konkret mening. Naturligtvis är det ekonomiska resultatet betydelsefullt. Då kan vi bara konstatera, såvitt vi nu kan mäta det, att ligger mycket väl till. Vi har överlägset flest patent per invånare i EU och också jämfört med . Vi har mer än fördubblat denna siffra . Om vi ser till vad som ska vara slutresultatet av allt detta, alltså ekonomisk tillväxt, kan vi bara konstatera att i jämförelse med andra länder har utvecklingen i varit bättre än i de allra flesta länder. Jag påstår naturligtvis inte att den här ekonomiska utvecklingen, kanske inte ens till huvuddelen, kan hänföras till en lyckad högskole- och forskningspolitik. Många andra saker har här bidragit. Jag vill till exempel framhålla betydelsen av att vi under hela detta decennium har haft möjlighet att föra en egen penningpolitik och en egen valutapolitik med en egen valuta. Sådant har naturligtvis haft en mycket stor betydelse i det här sammanhanget. Jag påstår inte heller, herr talman, att den utveckling vi ser saknar problem. Det finns problem inom våra högskolor och inom forskningen. Vi har till exempel för få sökande till naturvetenskapliga utbildningar. Vi har, trots att vi ligger i internationell toppklass, ännu inte nått vårt mål om övergång till högskolan . Vi har en könsmässig obalans på många utbildningar och slutligen en alldeles för låg andel kvinnor på höga poster, framför allt professorer, inom högskolan. Som jag har sagt tidigare finns det alltid problem. Alla länder har sina problem, också inom utbildningen. Men då vi jämför oss med omvärlden det är egentligen den enda relevanta måttstocken, eftersom all kunskap är tids- och omvärldsberoende tror jag att vi med fog kan säga att den svenska högskoleutbildningen och forskningen står sig gott. Som vanligt gäller vår regel att vi inte ska vara nöjda, men jag tror att vi med gott samvete kan säga att vi har fog för att vara lite stolta. 33 () replik: En grundbult i den socialdemokratiska skolpolitiken, eller förhållningssättet till skolan, är relativisering: att relativisera skolans resultat, att relativisera de problem som gör att vi , i ordets allra djupaste bemärkelse, har en sorteringsskola, där barn redan sorteras bort från livets framtida möjligheter. Det finns olika sätt att mäta det här på. Att mäta elevers kunskaper kan man göra till exempel via betyg. Skolor kan vi kvalitetsgranska, och det borde ske i mycket större utsträckning än vad och hans kolleger är beredda att göra. När det gäller skolpolitiken som helhet kan vi titta på makroresultat. Då ser vi en situation där mer än var fjärde inte når målen, där inte blir behöriga till gymnasiet och där bara tre fjärdedelar av dem som går där blir färdiga . Skolministern säger sig se ett tydligt trendbrott, därför att någon tiondels procent fler från till ett annat klarar målen. Jag vill fråga om tycker sig se samma tydliga trendbrott, om han är nöjd över detta och om han känner att han är stolt över skolans resultat. Jag skulle vilja fråga om han tycker att det är så här svensk skola ska vara, där en fjärdedel fallerar i därför att de inte får tillräckligt individualiserat stöd. En fjärdedel faller igenom. Jag vill fråga om han är glad, stolt och nöjd över att i en vanlig svensk kommun varierar resultaten mellan skolorna, där ett antal har underkända och ett antal andra har underkända. Det är det konkreta resultatet av socialdemokratisk skolpolitik. Jag skulle avslutningsvis vilja fråga, om han inte är totalt stolt och nöjd, vad det är han då vill göra för att förändra den här situationen när barn inte klarar kunskapsmålen i skolan. 34 () replik: Jag vet inte om hörde mina avslutande ord, då jag sade att jag inte var nöjd. Det är kännetecknande för oss socialdemokrater i hållningen inte bara till det här området utan också till andra områden. Det är klart att det här liksom på alla andra samhällets områden finns brister, och vår uppgift är att försöka undanröja de bristerna. Den konkreta fråga som hade var vad man kan göra åt detta. Jag skulle vilja säga att det är ett tålmodigt arbete, som kommer att ta . Men det innefattar naturligtvis tillförande av resurser och att utbilda både personal och andra som sysslar med det här för att de bättre ska kunna handskas med de problem som finns. Det centrala är följande. Jag uppfattar att det var en kritik mot relativiseringen, som vi socialdemokrater står för. Men kan man egentligen mäta framgång på något annat sätt än att jämföra med omvärlden? Då kan vi bara konstatera att visst finns det brister i den svenska skolan, men när vi jämför med vår omvärld, inte minst då det gäller kunskapen, ligger den svenska skolan i topp. Är det inte den enda måttstock som vi har att hålla oss till? 35 () replik: sade att det kännetecknar socialdemokratin att man inte är nöjd. Jag kan säga att det kännetecknar oss också. Vi är inte nöjda med att se att en fjärdedel inte når målen. Man kan fråga sig i hur Socialdemokraterna ska ha makten för att de ska kunna se till att bli nöjda. Då blir svar: . Och det är väl det enda vi har förstått inom skolpolitiken: Makten vill man ha, men man vet mindre om vad man ska göra med den. Relativiseringen fortsatte i andra inlägg. Han talade om att jämföra oss med andra länder. Om andra länder blir sämre är det tydligen okej att också blir sämre. Då är det okej att fler barn i också faller igenom. Det tycker inte jag. Jag noterade också när höll sitt anförande i talarstolen att det var på det sättet. Han valde att jämföra precis rätt undersökningar med . Hur det går för den svenska skolan varierar ju när man tittar på olika årskurser. Men tar fasta på det som passar honom. Den socialdemokratiska relativiseringen stannar inte här. Bara har man plötsligt blivit för lärlingsutbildning, men inte nu och inte som borgerligheten vill. Man är för flexibel skolstart, men inte individanpassad. Man vill lista program som kan användas mot mobbning, men inte de forskningsbaserade och man ska inte ställa krav på skolan att använda dem. Man är för betyg, men inte . Man kritiserar det individuella programmet, men man ser inte till att förbättra på ett sådant sätt att vi slipper de problem som vi ser på gymnasieskolan. Allt detta är en relativisering. Socialdemokraterna borde vakna upp och se att det finns tusentals barn i de svenska skolorna som skulle kunna bättre givet att förutsättningarna förändras för barnen till individuellt lärande och för skolan att ge dem möjligheter till individuellt lärande. Men då måste och hans kamrater inom socialdemokratin träda tillbaka och släppa skolan fri så att den i sann mening kan individanpassas. Jag välkomnar att nu vill ha mer pengar till skolan. Han kan ju börja med att försöka nå upp till de moderata nivåerna när vi inför den nationella skolpengen. 36 () replik: Jag tror inte att jag kan komma längre än jag gjorde i min föregående replik. När man försöker mäta kunskap finns det inga absoluta nivåer som man kan hålla detta emot. När vi lever i ett samhälle i en viss tidsepok kan vi egentligen bara mäta framgång gentemot de andra länderna. Det är ungefär samma sak som om man har industriell konkurrenskraft eller inte. Den absoluta kunskapsnivån huruvida du har uppnått viss kunnighet i matematik, fysik eller sådana saker har faktiskt blivit högre . Det gäller naturligtvis framför allt därför att vetenskapen över huvud taget går framåt. Även på det planet tycker jag att den kritik som här har är obefogad. Den svenska skolan står sig i internationell jämförelse väldigt gott, och det är det bästa betyg vi kan ge den. De problem som finns kan man förstås åtgärda på olika sätt, och det är klart att de är beroende av den mängd resurser som man tillför det hela. Men jag kan bara notera att allmänna inställning till den offentliga sektorn över huvud taget inte alls präglas av någon vilja att satsa. Den präglas tvärtom av omfattande och ofinansierade skattesänkningar. Jag förstår alltså inte hur alternativ ska kunna förbättra något i det här fallet kvaliteten i den svenska skolan. 37 () replik: Högre utbildning och forskning är viktigt för det livslånga lärandet. Det ställer vi upp på, precis som pratade om här. har varit med och jobbat för en utbyggnad av den högre utbildningen över hela landet. Det har vi gjort för att motverka den regionala klyvningen i . Utbyggnaden har också inneburit en enorm mångfald av universitet och högskolor som känns väldigt rolig. är det viktigt att ta vara på mångfalden och tillåta de olika lärosätena att utvecklas efter regionens behov och profil. Det känns viktigt för mig som centerpartist att få passa på att säga det. Alla människor som har nödvändiga kunskaper ska kunna ha möjlighet att komma in på den högre utbildningen. Det är där som min fråga kommer in. Tänk er att ni har gått ut gymnasiet och har godkända betyg, men inte tillräckligt höga för att komma in på den utbildning som ni vill. Jag träffade till exempel en gammal elev och frågade: Vad gör du ? Jag står i en klädbutik, svarade eleven. Jaha, det var väl trevligt! Men jag vill ju bli läkare, sade eleven. Och vad är det som gör att du inte har kunnat börja med det? Svaret blev: Jag har inte tillräckligt bra betyg, och för att komma in där får jag inte tentera upp betygen. Jag kan bara göra högskoleprovet. Det är kanske inte så lätt alla gånger att klara alla orden på högskoleprovet. Däremot skulle man genom att tentera upp ett betyg mycket väl kunna komma in och passa bra som läkare. Därför undrar jag hur ser på problemet med att man inte kan få tentera upp redan godkända betyg. 38 () replik: Jag tycker att det problemet i princip löstes i sina huvuddrag genom introduktionen av högskoleprovet. Högskoleprovet är naturligtvis mycket bredare än ett enskilt ämne. Men det innebär ändå att om man uppgraderar sin allmänna kompetens så har man genom högskoleprovet en möjlighet att komma in. Jag kan se fördelar med att man får tentera om ett ämne, men jag kan också se nackdelar. Det skulle kunna innebära att man ägnar väldigt mycket tid åt detta enda ämne, och de som har råd och möjlighet att göra om detta fem sex gånger kan också göra det. Men de som inte har råd och möjlighet kan inte klara av det. Jag tycker att lösningen med ett allmänt högskoleprov är tillräcklig. 39 () replik: Det var en tråkig upplysning. Man bör ju förutsätta att alla får komma in på de utbildningar som de vill och ge dem förutsättningarna för det. Om någon vill tentera upp sina betyg bör man kunna ha den möjligheten. När vi ändå är inne på högskoleprovet ska jag kanske passa på att ställa en annan fråga, som gäller de synskadade. De har möjlighet att göra högskoleprovet bara två gånger, och sedan är det kört för dem. Jag tycker att det är högst orättvist, och jag skulle vilja höra en kommentar till detta. Avslutningsvis vill jag också passa på att säga att när det gäller högre utbildning så ser jag mycket fram emot att högskolan i , , blir ett universitet. Jag längtar till 2005! 40 () replik: Det senare ligger inte inom mitt kompetensområde. Jag kan inte avgöra om det ska bli ett universitet eller inte. Men när det gäller det första ska de synskadade naturligtvis inte ha mindre möjligheter än de seende att skriva högskoleprovet ett antal gånger. Uppriktigt sagt känner jag inte till sakförhållandena i det här fallet, men den allmänna inställningen är naturligtvis att vi inte ska ha några skillnader som beror på olika slag av handikapp. 41 () replik: ger uttryck för en välkommen insikt när han säger att socialdemokratin förstår att det finns problem. Det är en insikt och ödmjukhet som man möjligen skulle kunna önska sig att fler i regeringspartiet omfattades av. Måhända skulle man kunna kommentera detta med att konstatera att socialdemokratin ju har haft regeringsmakten i 61 av , och då är det kanske just det som är problemet. Politiken är för enahanda, för mycket från ovan och för lite förankrad i den verklighet som borde vara utgångspunkten. försöker inte slå blå dunster. Däremot målar han en verklighet i rosenröda färger. Han talar om hur bra det går för .