prot · GR0936 · 2003-11-26 00:00:00 — Då ringde han till Hjälpmedelscentralen. Där säger man: Hit ska du inte ringa. Det har vi ändrat, svarade man. ska du ringa till din distriktsläkare. Sådana saker som information behövs också. Om man har ringt till Hjälpmedelscentralen förut kanske man tror att det är dit man ska ringa. Är det 1.50 kvar? (FÖRSTE VICE TALMANNEN: Nej, det betyder att och har använts.) Jag har alltså pratat för länge? (FÖRSTE VICE TALMANNEN: I princip finns det ingen begränsning för huvudanförande.) Jag ska sluta det här strax. Lättare blir det inte om handikappet är dolt, det vill säga om det inte syns utanpå att man har en funktionsstörning. Man kan vara psykiskt funktionsstörd, allergisk, ha språkliga handikapp och många andra saker. På punkt 43 i betänkandet finns en reservation som heter Elöverkänslighet m.m.. Det är lite missvisande. Egentligen hade jag varit mer nöjd om det hade stått Dolda handikapp. Men det är bra att elöverkänsligheten lyftes upp också. Med tanke på att jag är i sådan tidsnöd nu jag ber så fruktansvärt mycket om ursäkt vill jag bara avsluta med att säga att vi ska vara väldigt stolta över de rättighetslagar som vi har, LSS och . Vi ska absolut inte tulla på dem. Det får vi hjälpas åt att se till. Jag hade en reservation till. Det var om barn, reservation 2. 64 () replik: Jag ska nöja mig med att ställa en fråga till . Det är om den fråga som redovisas i reservation 4 om funktionshindrades individuella rättigheter i lag. Vi vill från fyra partier utreda någon form av svensk ADA-lagstiftning för att garantera rättigheterna för enskilda individer. Jag konstaterar att det i motionslistan finns en enskild miljöpartimotion av som i princip har samma yrkanden. Jag skulle vilja fråga vad det är som gör att hon i utskottet inte kan ställa sig bakom reservation 4. Det skulle innebära att den utredning som vi efterfrågar skulle kunna bli verklighet. Det skulle vara intressant att få ett klarläggande av vilken uppfattning egentligen är när det gäller frågan om individuella utkrävbara rättigheter och någon form av anpassad svensk ADA-lagstiftning. 65 () replik: Jag borde ha varit förberedd på det här, men jag hade så ont om tid ändå. Jag förstod att jag skulle få frågan. Det var den utredning om diskriminering som pågår som gjorde att vi väntar med det. 66 () replik: Det är definitivt inget svar på min fråga. Det är väldigt konkret. Det finns i ett annat land i väster en lagstiftning som har visat sig fungera mycket bra. I det arbete om diskriminering som tar upp finns det vad jag vet inga som helst idéer och tankar om att införa någon form av svensk ADA-lagstiftning. Jag skulle vilja ha ett svar. Jag upprepar frågan. Vilken är uppfattning angående en anpassad svensk lagstiftning som motsvarar den lagstiftning på tillgänglighetsområdet som finns i ? Det är en tydlig fråga. Det behövs inte några kommentarer om vad som är på gång. Vilken är uppfattning? Varför kan inte ställa sig bakom att den mycket konkreta frågan ges möjligheter att utredas? 67 () replik: uppfattning är att det är en väldigt stor fråga. Jag vet inte riktigt vad du menar med att anpassa lagstiftningen. Den stora skadeståndslagstiftningen man har i är inte alldeles lätt att kopiera. Det behöver verkligen diskuteras. Vi är inte alldeles klara med den saken. Men vi är klara med att vi vill ha en lag om diskriminering så att man inte ska kunna diskrimineras. 68 () replik: Jag uppfattar som starkt kritisk till hur det står till med handikappolitiken och vad vi skulle kunna uppnå till 2010. vädrade i sitt anförande mycket oro för utvecklingen. Hon sade faktiskt rent ut att hon inte trodde att vi når målen till 2010. Det är ändå så att deltar i ett majoritetssamarbete med Socialdemokraterna och och har därmed ett delat ansvar för hur det står till och vart vi är på väg. Jag skulle vilja ställa samma fråga till dig som till . Vilken är din bedömning? Vi når inte med era insatser målen till 2010. Det har själv sagt. Hur blir det annars, om det inte blir 2010? När blir det i stället? 69 () replik: Jag önskar 2010. Men jag blir lite orolig att vi inte gör det eftersom allt går så långsamt. Jag önskar naturligtvis det. Jag vill att vi ska jobba för diskrimineringslagar, och sanktioner också. Vi har en reservation om det. Jag har inte sagt att det inte går. Jag önskar det, men jag hyser oro. Jag vill att vi ska hjälpas åt så att vi kommer framåt. 70 () replik: Det är gott och väl att önska en utveckling. Det är något helt annat att göra verkstad av det och verkligen vara på väg. Det är givet att vi ska hjälpas åt. Jag tycker att alla partier deltar med goda insatser i socialutskottets arbete för att lägga fram kloka förslag och komma fram till någonting som leder till någonting positivt för dem som berörs. finns det väldigt mycket positiv förväntan uppbyggd med den nationella handlingsplanen som ska vara i process för att nå viktiga mål. Kanske skulle man alltså kunna säga att det ändå inte är så få som tror på politiker. vill du inte upprätthålla ett sken av att vi når målen till 2010. Ni miljöpartister, vänsterpartister och socialdemokrater riskerar oerhört mycket förtroendekapital när en av era företrädare säger att ni inte når målen till 2010 utan att ni bara önskar att nå målen. Betyder det, herr talman, att nu också kommer att verka för någon form av revidering av målen, att ni helt enkelt skriver om delar av handlingsplanen? 71 () replik: frågar så dumt att jag blir alldeles matt. Det är klart att jag inte kan säga: Nej, jag tycker att vi ska ta 2012 i stället. Det går ju inte! Man kan hysa oro . Det är ju . Om vi inte gör någonting åt det här så går det inte det var ungefär det jag ville säga. Det är klart att jag inte skulle ha skrivit en motion om jag hade varit alldeles nöjd. Jag var kritisk, och det var därför jag skrev en motion. Jag vill genom detta säga att jag är rädd att vi inte klarar det till 2010. Det är ett slags brandfackla att säga det. Vi hade ett seminarium i vårt parti som handlade om utredningen 2005. Vår ledamot i den utredningen sade då: Vi har på oss. Klarar vi inte det här går välfärden åt skogen. Vi måste försöka klara detta till 2010. Men ska det gå i den takt det nu går i klarar vi det inte. Alltså får vi snabba på. Det är ett roligt utskott jag sitter i, måste jag säga. Det är roligt därför att vi har saker och ting och det har jag aldrig varit med om, inte för att jag varit med om så hemskt mycket som vi tillsammans ger tillkännagivanden om. Det har glatt mig mycket, och det är väl därför jag säger att vi ska hjälpas åt. Jag tycker att vi kan hjälpas åt även om vi är olika partier. 72 (): Uppföljningen av den nationella handlingsplanen är egentligen ett mått på hur demokratiskt vårt samhälle egentligen är. Jag brukar säga att det är en demokratisk skyldighet för samhället att eftersträva ett tillgängligt samhälle men också en demokratisk rättighet att som medborgare kräva det. Jag vill i det här sammanhanget betona, liksom jag gjort i tidigare debatter, att vi fortsätter att satsa på ett generellt välfärdssamhälle som bygger på att vi bidrar efter förmåga och får efter behov. Detta innebär att vi när det gäller insatser för personer med funktionshinder precis som på många andra områden har lämnat välgörenhetstiden bakom oss. Jag tycker att det finns skäl att säga det. Jag tänker inte gå in närmare på målen. Det finns talare som har gjort detta, och jag kommer därför att göra en del kommentarer direkt. Hur har vi då lyckats, efter det att den nationella handlingsplanen för handikappolitiken antogs här i ? Enkelt uttryckt skulle jag vilja säga så här: Det görs oerhört mycket, och det återstår oerhört mycket att göra. Det är den utgångspunkt vi har och de utmaningar vi har framför oss. Men jag vill också betona att jag upplever att det är en oerhörd rörelse i gång, en rörelse där många människor och många myndigheter, branscher, sektorer eller vad vi nu väljer att kalla dem deltar i ett arbete som går ut på att sätta i gång generella åtgärder och inte bara, som vi i oerhört stor utsträckning gjorde tidigare, arbeta med individuellt riktade insatser. Detta tror jag är den viktigaste rörelsen som är i gång: att vi inte bara vänder oss till individen, att vi vill förändra samhället, inte den person som har någon form av funktionshinder. Sedan är det möjligt att det hör till relationen oppositionmajoritet, men jag blir lite bekymrad när jag bara hör eländesbeskrivning från talarstolen. Det är faktiskt inte den beskrivning jag får när jag träffar personer med funktionshinder, och det gör jag i princip . Visst beskrivs det många olika problem, men det beskrivs också hur oerhört mycket går framåt och blir bättre. Eftersom ingen annan har gjort det får väl jag dra lite exempel på vad som faktiskt händer och sker. Vi har gjort förändringar i som lett till att kommit med föreskrifter som innebär att man har skyldighet att avhjälpa enkelt åtgärdade hinder. Visst, allt detta är inte gjort. Men hade vi inga föreskrifter. hade vi inte ambitionen. Därför påbörjades heller inte något arbete. I övrigt när det gäller tillgängligheten har det gjorts omfattande analyser på transportområdet. Någon har beskrivit hela resan. Det var heller ingenting som skedde eller ens . Det finns föreskrifter om vilka funktionskrav på transportområdet som ska gälla vid upphandling. Det var heller ingenting som fanns . Det har skett en översyn av färdtjänstlagen, och vi har på gång en bilstödsöversyn. Sedan kan jag bli lite irriterad när jag ser en del av reservationerna, för de är att slå in fullständigt öppna dörrar. En hel del av er har reserverat er mot saker som antingen är mycket nära eller som ni faktiskt inte har några pengar till. Det tycker jag är lite skämmigt för utskottets vidkommande. Det har också tillförts medel för ökade anslag till elektronisk kommunikation. Utskottets ledamöter vet att det finns en utredare, nämligen undertecknad, som tittar på hur vi ska få den tekniska utvecklingen att komma fler människor till del. Ändå finns det reservationer om det. Vi tittar också på tjänster och på hjälpmedelsfrågorna. Ändå finns det reservationer om det. Jag tycker att det är lite pinsamt att det finns reservationer om hjälpmedelsgarantier. Det är ett parti som har avsatt pengar till hjälpmedelsgarantier, men det finns reservationer från fyra partier. pengar räcker ju inte till bilstöd eller elektronisk kommunikation. Hur ska de då räcka till en hjälpmedelsgaranti som man inte ens beskriver vad det är? När det gäller skolan, som också har varit uppe till diskussion här tidigare, har vi en lagstiftning som innebär att det inte är tillåtet att diskriminera studenter i högskolan. Det hade vi inte för inte särskilt . Det satsas medel på forskning inom området elever med funktionshinder. Det tillförs pengar till kommunerna för att kunna öka personaltätheten i skolan, vilket naturligtvis kommer personer med funktionshinder till del i större utsträckning än om vi inte hade tillfört de här pengarna. Det är också så, apropå det som sagts om och , att det har kommit en utredning om visstidsplaceringar som visar hur man tänker sig en omstrukturering av och en fortsatt framtid för de här skolorna. Regeringen har för avsikt att komma med förslag 2004. Jag delar den uppfattning som förs fram i någon reservation, eller om det var ett särskilt yttrande, att utbudet av utbildning för vuxna med någon form av utvecklingsstörning är för litet. Här finns det ett förslag från som handlar om studier på särvux, och man ska komma tillbaka med ett betänkande . Det stämmer att inte tillräckligt många får möjlighet att studera i högskolan. Men låt oss titta på hur det har varit. fanns det 500 funktionshindrade som studerade i högskolan, och fanns det 2 200. Visst är det en underrepresentation mot befolkningen i övrigt, men det har faktiskt gått framåt. Det är fler med funktionshinder som studerar än det var tidigare. Också när det gäller arbetslivet är det fler med någon form av funktionshinder som får möjlighet att förvärvsarbeta, även om det naturligtvis där också finns en underrepresentation som inte är bra. Men jag kan inte se hur den politik som de borgerliga partierna för fram i till exempel arbetsmarknadsutskottet med kraftigt försämrade medel till arbetsmarknadspolitiska åtgärder skulle underlätta för den här gruppen att få möjlighet att få fäste på arbetsmarknaden. Det finns oerhört mycket att kommentera i handlingsplanen, och det finns många motioner. Tiden medger inte att jag tar upp allt. Någon frågade: Kommer ni att gömma er bakom någonting? Kommer ni att hålla någon fasad? Tror ni att vi klarar målen? 2010 står fast självklart! Men om vi, när vi får del av olika rapporter, upptäcker att det inte går måste vi vara beredda att omvärdera och sätta tryck från regeringens eller majoritetspartiernas sida på olika sätt för att få till stånd förändringar på det här området. Vi har gjort en del tillkännagivanden tillsammans när vi har sett att det hela behöver snabbas på. Vi har ett gemensamt ansvar för att fostra andra utskott i . Jag är väldigt glad över att vi till exempel på kulturområdet tydligt visade att vi inte skulle ta över ansvaret från kulturutskottet och göra tillkännagivanden om TV-sändningar som inte är teckentolkade eller textade. Där skriver vi tydligt att vi tycker att detta är angeläget, men att det är de olika sektorernas ansvar att uppfylla kraven. På det området har utskottet gjort en gemensam insats som innebär att vi kan verka för ett mer jämställt samhälle. Slutligen vill jag säga att jag är bekymrad över att det inte är fler myndigheter som har uppfyllt ambitionen att ha planer för sin verksamhet. Jag konstaterar också att det pågår ett stort arbete ute på de olika myndigheterna som sätter i gång en rörelse och leder till en kunskap och eftertanke som gör att det sprids en attityd hos de olika myndigheterna som innebär att de måste börja tänka på att det finns personer med funktionshinder. Det existerade inte heller i särskilt stor utsträckning . Jag yrkar bifall till förslagen i socialutskottets betänkande och avslag på samtliga reservationer. 73 vice talman () replik: tycker att det finns en massa onödiga reservationer i betänkandet. Det kan ju vara så att både och andra partier vill skynda på arbetet lite grann och inte bara förlita sig på att de utredningar som arbetar kommer att lägga fram de förslag som vi tycker är lämpliga. Jag vill fråga om detta med tillgänglighetsreformen. Vi i vill se till att målet nås 2010, det är väldigt viktigt för oss. Men som jag sade i mitt anförande tror vi att det behövs både piska och morot. Det behövs alltså ett tryck på de olika aktörerna och det behöver tillskjutas pengar för att få fart på detta. Därför vill jag fråga : Är ansvars- och finansieringsprincipen så helig att man hellre riskerar att inte uppnå de uppsatta målen för tillgänglighet 2004? 74 () replik: Det som jag först och främst tycker är viktigt är att vi bestämmer oss för att målen ska uppnås 2010. Det blir naturligtvis inte bättre om vi i socialutskottet andas tvivel. Vi kan vara oroliga, men vi måste hålla fast vid målsättningen 2010. Jag tycker att det är viktigt att hålla fast vid ansvars- och finansieringsprincipen. Men det kan ibland finnas skäl att på olika sätt ge stimulansbidrag. Men attityden är viktig. Man måste visa att man tycker att alla har ett ansvar för att genomföra de olika typer av insatser som behövs på det här området. Sedan kan jag bara konstatera att har ändrat sig. Från att tidigare ha anslagit anslår ni nu ½ miljon kronor. Ni har prutat på kraven, men vi har gjort andra prioriteringar. Vi är inte beredda att ta så mycket pengar som är när det till exempel gäller de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. 75 vice talman () replik: Att vi nu vill anslå ½ miljard beror på att vi anser att om det skulle bli ett riksdagsbeslut nu skulle man hinna att sätta i gång bara under halva året. Men längre fram anslår vi 1 miljard . Det är alltså inte fråga om en ambitionssänkning, men man måste ju komma i gång med det hela. Också tycker att ansvars- och finansieringsprincipen är viktig. Men här gäller det att människor ska kunna ta sig fram. Jag träffar ofta funktionshindrade, och jag är ute och rör mig på gator och torg. Då upptäcker jag att dessa saker inte är åtgärdade. Det gäller till exempel dessa eländiga trottoarkanter som inte har slipats ned. I min hemstad har man byggt om en hel gata. Den är jättefin och ser tjusig ut. Men tidigare fanns det nedslipade trottoarkanter, det finns det inte . Varken rullatorer eller rullstolar kan komma fram på ett enkelt sätt. Trots att detta är beslutat händer det inte tillräckligt. Därför tycker vi från att man ska göra ett undantag från ansvars- och finansieringsprincipen för att se till att människor ska kunna röra sig på ett någotsånär hyfsat sätt även om de är rullstolsburna eller har något annat handikapp. De ska också kunna vara delaktiga till exempel i skolor, i fullmäktigeförsamlingar och mycket annat. När vi nu ser att detta inte håller hoppas jag att kan tänka sig ett stimulansbidrag för att få fart på det hela. 76 () replik: I det exempel som tog upp rörde det sig inte om brist på pengar utan snarare om brist på kunskap. När man byggde om i den kommun som beskrev visste man inte hur man skulle göra. Det var också av den orsaken som regeringen tidigare avsatte medel för kompetenshöjande åtgärder för att utbilda de tjänstemän som har att arbeta med dessa frågor. Det tror jag är en betydligt bättre väg för att nå framgång. Det är många människor som är inblandade i vårt samhällsbygge, men finns det inte kunskaper spelar det ingen roll om man får lite extra stimulanspengar. Visst kan jag erkänna att stimulanspengar ibland kan vara bra, men används de på fel sätt, så att man inte får ned trottoarkanterna, är inte särskilt mycket vunnet. 77 () replik: säger att det händer mycket, att attityder förändras. Det är en bild. En annan bild är att av de statliga myndigheterna står utan handlingsplan efter beslutet om de åtgärder som ska ha vidtagits 2005 vid större myndigheter. Det är två bilder. Jag skulle vara betydligt mera orolig om jag vore och ville uppfylla kravet om . Jag skulle vara betydligt mera på hugget, mera ambitiös och ställa större krav på att åtgärderna ska vidtas. Jag hörde inte att framförde något krav på att dessa åtgärder skulle vidtas. Det var detta som jag efterlyste i mitt anförande. Och jag upprepar: Vad är det för idéer? Vad har majoriteten för förslag? Vad är det för krav som majoriteten ställer på myndigheterna för att de ska uppnå målet till 2005? Jag kan erkänna att det är svårare när man pratar om det övriga civila samhället, kommuner och landsting, eftersom det där är andra som fattar beslut. Men vi och framför allt regeringen styr ju över statens myndigheter och till exempel tingsätterna, så dem kan vi påverka. Min andra fråga handlar om personliga assistenter och de problem som redovisas. Assistansreformen står och faller med huruvida det finns assistenter i verksamheten. Där har preciserat konkreta förslag, och handikappministern har sagt i en debatt att de ska komma, men det kommer ingenting. är min fråga: När kommer förslagen, ? 78 () replik: Mycket kan jag tro om , men jag tror inte att han riktigt vet hur orolig jag är och vilka känslor jag bär på. Jag vill återigen upprepa det jag sade i inledningen av mitt anförande: Mycket är gjort, men det finns också mycket kvar att göra. Det är naturligtvis så att de myndigheter som har till uppgift att vara klara med sitt arbete till 2005 ska vara det. Jag kan se att det inte finns särskilt mycket tid kvar. är det inte som är den verkställande makten, men jag förutsätter att regeringen och myndigheterna gör det som behövs för att få till stånd det som de har till uppdrag att verkställa. Om nu inte regeringen gör det, vilket jag skulle betvivla, får väl i så fall agera utifrån det. Men målet står fast även i det avseendet. Det är klart att jag tycker att det är beklagligt att en del av de här myndigheterna inte har kommit längre, som jag ser att det finns en rörelse i gång på de här myndigheterna som var totalt frånvarande . 79 () replik: förutsätter att regeringen ska komma med förslag. Till den redovisning som vi har fått tycker jag att hon borde lägga till att man, utöver att man förutsätter, ska ställa krav och begära besked. Jag befarar, utan att på något vis vilja vara någon dysterkvist, att vi kommer att stå här och konstatera: Ja, vi förutsatte besked, men det blev tyvärr inte så. Jag tycker att det ska ställas krav på mer åtgärder. Det borde vara en viktig uppgift för, utöver för oss i , alldeles specifikt er som har nära kontakter med regeringen att se till att så också blir fallet. Jag tycker helt enkelt, även om metoden kanske inte är så väldigt bra alla gånger, att näven bord slås i bordet. Vi har en handikappminister som borde slå näven i bordet, och vi har och hennes kontakter som faktiskt borde hjälpa till att slå näven i bordet och markera allvaret så att vi får fram de konkreta förslagen. Sedan ska jag upprepa min fråga. Jag har respekt för att det inte går att hinna med att svara på allt, men har tid på sig att svara på frågan om förslag när det gäller assistansreformen. Att låta assistenter behålla ersättningen om uppdragsgivaren går med på det och att ersättning ska betalas ut även till funktionshindrade som vårdas på sjukhus har preciserat i konkreta förslag. Det gjorde man för länge sedan. Vi har fått besked av handikappministern här i kammaren om att det ska komma sådana åtgärder, men fortfarande finns problemen kvar. I alla fall har inte jag sett åtgärderna. När kommer de, ? 80 () replik: Jag ska först säga till att jag vet att det pågår ett arbete med anledning av behovet av att rekrytera assistenter. Men jag vet faktiskt inte när förslaget kommer, utan den frågan får ställa till ansvarig minister på området. När det sedan gäller näven i bordet-principen använder vi ibland lite olika metoder för att få till stånd det vi vill. Jag lovar att jag ska göra vad jag kan på området. Jag hoppas verkligen att vi inte står här 2005 och upptäcker att det finns en del myndigheter som inte har fullgjort sina åtaganden. Sedan vill jag i och för sig att vi sansar oss lite, för vi har ganska fått rapporter som visar i rätt riktning. får vi fundera över det som är problemen ute på myndigheterna och sedan utifrån det lägga fram vettiga förslag. Jag hann inte kommentera frågor tidigare jag vet att inte har rätt till ytterligare replik om till exempel sysselsättning för psykiskt funktionshindrade. Vi har gjort ett gemensamt tillkännagivande från socialutskottet, som vi har lämnat till regeringen, där vi har sagt att vi ska kartlägga och analysera behovet av sysselsättning. Jag vill också passa på att säga när det gäller översynen av funktionshindrades ekonomi att det inte är så som det står i reservation, att vi från sida har lovat att vi ska återkomma till frågan om försörjningsmöjligheterna utan att göra en utredning. Med tanke på tidigare reservationer känns det som att man slår in öppna dörrar här. 81 () replik: Vi ska inte diskutera budgeten här . Den återkommer vi till . Då har vi möjlighet att presentera det moderata alternativet när det gäller personlig assistans, bilstöd, boendekostnader, rekreation med mera. Men jag ska ändå återkomma till pengar. Det har fattats ett beslut i finansutskottet ganska om ett skatteutjämningssystem. Det gäller LSS och kommuner. Pengarna togs där och beslutet togs där, men konsekvenserna för de funktionshindrade finns hos oss. Därför tillåter jag mig att ta upp den här frågan. Det har alltså tagits ett beslut som av kommunerna protesterar mot. var ju med när vi i utskottet var på , där sade att det är hans största misslyckande någonsin att han inte lyckats förmå regeringen att inse hur fel det här blir. Kommunerna , , , vet kanske vad man i hennes hemkommun säger om det här alla säger: Det är inte möjligt att ha en sådan här skatteutjämningsmodell.