prot · GQ0966 · 2003-03-05 00:00:00 — De är inte obero-ende granskare längre, utan de är själva makthavare.De sätter numera dagordningen på ett helt annat sättän tidigare och närmar sig underhållningsindustrin påett helt annat sätt än tidigare.Det där måste vi som har offentliga förtroende-uppdrag vara observanta på, för annars kan vi dras ini det spel som medierna nu lägger upp för att säljanya lösnummer eller kanske för att bli mer fram-gångsrika i publikmätningarna. Det är en farlig ut-veckling. Därför menar jag att det är mycket viktigtatt ta debatten och diskussionen om genmälesrätt.Jag är inte beredd att föreslå en laglig gen-mälesrätt. Vi har ju , enligt mitt sätt att sesaken, tillräckliga instrument till exempel genompressens självcensurregler, genom och TV och genom . Dessutom finns det många andra in-strument för att tillgodose rätten att föra fram sinklagan när man har blivit orättvist behandlad. Menskulle utvecklingen fortsätta är vi, menar jag, mycketnära ett läge där vi kanske måste se över lagstiftning-en på den här punkten.Fru talman! Slutligen vill jag berömma HelenaBargholtz och för att de på ett såutomordentligt sätt har tagit upp en EU-fråga - enliten process som pågår i EU-systemet - som handlarom skadeståndsprocesser och som, mycket riktigt, omfördraget skulle bli svensk lag, klart skulle försämrayttrande- och tryckfriheten. Jag vill berömma er bådaför att ni har tagit upp detta och för, som vi sagt iutskottet, ett utomordentligt bra arbete. Vi i utskottetdelar nämligen er synpunkt om att sådant här måstemotarbetas. Vi får inte tillämpa regler som så kraftigtförsämrar svensk yttrande- och tryckfrihet, något somju skulle kunna bli följden om det här förslagetgenomförs.Anf. 99 () replik:Fru talman! Det är roligt att ärmedveten om problematiken vad gäller mediebilden.Det finns många positiva saker att säga i samman-hanget men det finns också, som jag tog upp i mittanförande, tillfällen då man går över eller nära grän-sen och krossar enskilda medborgare.För några år sedan - det är väl -blev jag uppringd av en journalist som sedanfelciterade mig. Det hela drogs upp jättestort. I tredagar följde en kampanj mot mig. Den fjärde dagenfick jag in ett beriktigande men på en plats där mannästan inte kunde hitta det - redaktionen erkände attjag hade rätt.Jag är en ganska hårdhudad typ som varit medlänge i politiken, så jag tar inte så hårt på sådant här.Men väldigt många människor skulle ha blivit för-krossade och oerhört deprimerade av en sådan härsituation, av att inte få sin rätt tillgodosedd på ettriktigt sätt. Därför är jag lite förvånad över det ställ-ningstagande som gör.Hur vill skydda den enskildamedborgaren i nämnda situation? Han säger ju att vifår väl senare överväga saken. Jag säger inte i minreservation att vi skall ha genmälesrätt, utan det ärfråga om ett ganska försiktigt förslag till regeringenom att överväga frågan i något sammanhang. Bordedet inte med , kanske nyvunna,insikter vara möjligt att be regeringen att göra detta?Anf. 100 () replik:Fru talman! Nej, jag är inte nu beredd att be re-geringen att göra det. Alldeles har jag nämli-gen varit med och prövat frågan i ett annat samman-hang, i den så kallade Public service-beredningensom föregick nuvarande avtal mellan staten och Sve-riges Radio å ena sidan och åandra sidan. Där prövade vi frågan om genmälesrät-ten och om möjligheterna att stärka densamma. Menvi fann inte några möjligheter att göra det, i varje fallinte inom avtalsformen. Vi har ju en lagstiftningsom ligger till grund för genmälesrätten och somGranskningsnämnden ska kunna använda.Det exempel som här tog uppoch som gällde honom själv i en situation för tio årsedan handlar inte om radio eller TV utan, såvitt jagförstår, om en tidning där så små-ningom uppenbarligen fick in ett genmäle. Sådant harkanske drabbat fler i denna kamma-re.Eftersom hela vår tryckfrihetsförordning och ytt-randefriheten vilar på det fundament som jag nyssförsökte berätta om vilar de också på detta med själv-censur och ensamansvar. Ansvarig utgivare är ansva-rig för det tryckta ordet eller, i radio och TV, för dettalade ordet. Man har en självpåtagen censurering.Man har etiska regler. Man har ganska noggrannaöverväganden. På ett visst sätt utbildar man de jour-nalister som ska handskas med sådant här. Så längedet fungerar ska vi inte röra systemet. Det skulle varaen utomordentligt allvarlig inskränkning i rätten attuttrycka sig i press och medier om vi gjorde det. Men,som jag också pekat på, om medierna fortsatt tenderaratt bli alltmer av medieindustri kan det bli läge attgöra något.Anf. 101 ()replik:Fru talman! Det är väl roligt att förbättra sig men det hade varit bättreom han hade gjort det redan i dag.Kenth hänvisar till och till . Men när ettutslag kommer kan den personliga katastrofen redanvara ett faktum för den enskilda människan. Hurpubliceras det då? Jo, ofta på en väldigt undanskymdplats. Men rätten till genmäle skulle ge en omedel-barhet i verksamheten, så att man snabbare kunderätta till felaktigheter. Där förstår jag inte riktigt reso-nemanget.Det är viktigt med detta med ansvarig utgivare,och för den delen också med journalister. Kanskeborde man också - detta är dock mer på marginalen -fundera över behovet av mer av etisk utbildning föransvarig utgivare och för journalister.Anf. 102 () replik:Fru talman! Jag tror inte att det behövs mer ut-bildning. Både den utbildning som bedrivs och denfortbildning av journalister i som bedrivs -dels grundutbildningen vid våra journalist- och me-diehögskolor i , och ,dels fortbildningen inom ram - är,menar jag, i allt väsentligt tillräckligt i dag.Men det finns en annan tendens, som också IngvarSvensson har pekat på, nämligen att de ekonomiskamarginalerna minskar. Hetsen ökar när det gäller attnå träffytor för alla medier. Det gäller då TV, radiooch tidningar. I den hetsen - med krympande margi-naler, med mindre ekonomiska resurser för en nog-grann och med saklig journalistik och mer av under-hållning och förytligande - närmar vi oss en punktdär man gör allvarliga misstag. Det är alldeles uppen-bart att en sådan risk finns.Jag tycker faktiskt att det tryckfrihetsmål som nuhar vandrat från tingsrätten och fortsatt uppåt i dom-stolshierarkin mellan vår riksdagskollega och tidningen ungefärligen är ettexempel på vad som kan komma ut av ett alltförkommersialiserat klimat för våra medier.Emellertid är jag inte så säker på att genmälesrät-ten skulle ha gett omedelbar rätt tillgenmäle i det nummer som kom ut dagen efter det attlöpsedeln publicerades. Däremot är jag tämligensäker på att den nämnd som då hade avgjort fråganskulle ha sagt: Offentlig person får tåla lite. Ni fårvänta.Den risken är stor. En lagstiftning om genmäles-rätt skulle alltså mycket väl kunna övervägas menmåste föregås av en mycket noggrann prövning avhur det ska gå till.Anf. 103 ()replik:Fru talman! Jag kan inte låta bli att kommenterade mer kuriösa infall i djurpornografidebatten somKenth stod för, även om det är AndersBengtsson som företräder Socialdemokraterna i denhär frågan. Om man skalar ned det som sadeom djurpornografin hittar man någonstans två argu-ment mot att bifalla min och motion omförbud mot tidelag och djurpornografi . Det enahandlar om att det inte är lätt. Nej, det stämmer, det äringen lätt lagstiftning att ge sig in i. Det är ingen lättuppgift för dem som kommer att bli utsedda av re-geringen efter tillkännagivande för att få till förbudmot tidelag och djurpornografi. Men vi politiker kaninte vika oss för att saker och ting inte är lätta. Jagkan tänka mig att dra en parallell till det förbud motbarnpornografin som infördes. Det var inte heller lätt,men det var nödvändigt.Det andra argument som kommer fram är att de-batten inte är ny. Det är också sant. Det har längefunnits människor som har upprörts över övergreppenmot djur. Men de människorna har också blivitmånga fler i takt med att videobutikerna har tillhan-dahållit skildringar av övergreppen, i takt med har kunnat gå in och se de här plågsamma skild-ringar som jag lika plågsamt redogjorde för i mittanförande. Därför kan jag inte komma till någonannan slutsats än att det är påkallat med enlagstiftning mot tidelag och mot djurpornografi.Anf. 104 () replik:Fru talman! Jag har inte tänkt djupare i den härfrågan, eftersom jag med varm hand överlåter denfrågan till , som jag vet är betydligtmer påläst i ämnet.Jag argumenterar inte så mycket utan snarare refe-rerar till att den här debatten inte är ny. Den har före-kommit tidigare i , inte i den här kammarenutan i andrakammarsalen på andra sidan gatan och iförstakammarsalen ungefär parallellt. Det var mora-liskt upprörda scener. Det var fantastisk agitation frånmånga håll, från både borgerliga och socialdemokra-tiska partiföreträdare, mot dels bok,dels försök att lansera boken med enfullskalig tidelagsscen. Då blev det inget stopp förvare sig filmen, man försökte censurera den, ellerboken, även om många ville beslagta boken. firade en välförtjänt författarfram-gång. Tyvärr dog han . ett genomslag för sin film.Den debatt som då fördes slutade i att man integick vidare på censurvägen eller förbudsvägen i justdet här specifika avseendet. Såsom barnpornografide-batten fördes kan man mycket väl föra debatten omdjurpornografi och mycket väl landa i vidgat förbud,självklart. Men bör läsa protokollenfrån de här debatterna , och då tror jag attett visst ljus kastas över den här frågan.Anf. 105 ()replik:Fru talman! Jag får gå tillbaka till mitt rum ochgöra det sedan, men låt oss inte för det lämna denangelägna debatten om djurpornografi. Vi ska inte gåin och diskutera bok eller film, men det är uppenbart att det finns en tyd-lig skillnad. Den filmen, om jag har förstått det rätt,gjordes i ett socialt syfte. Man ville ruska om medel-klassen, och man ville visa på samhällets avigsidor.Jag tror i och för sig att det hade kunnat göras ävenutan den scen som det talas om. Men djurpornografin,som den är och som den finns i videobutikerruntom i landet, är i ett annat syfte. Det förhärligaroch sprider bilder på plågade djur i syfte att man kantjäna mera pengar, sälja mer pornografi, och det tyck-er jag faktiskt vi kan få förbjuda vad än som sades idebatten i första- och andrakammarsalen för någradecennier sedan.Anf. 106 () replik:Fru talman! Jag tillhör minimalisterna i den härkammaren vad avser förbud, censur, förkrympning avden yttrande- och tryckfrihet som vi har. Jag villalltså inte vidga dessa om det går att undvika. Jagsympatiserade med den kammare som en gång ändåryckte loss barnpornografi ut ur yttrandefrihets-grundlagen och lade den i en särskild förbudslag vidsidan av. Jag sympatiserade med det, men det var ettsvårt beslut, vad jag förstår; jag var inte här då.När jag tar upp boken 491, det tidiga 60-taletskanske mest omskrivna svenska bok, den mest omde-batterade svenska bok, gör jag det från det perspektivGörling själv hade. Han ville nämligen beskriva enungdom på glid, som det då hette, ungdom som hadedet svårt, som var utstött ur den samhälleliga gemen-skapen och fann sin egen väg till tillfredsställelse inågon mening med våld, brott, kriminalitet, alkoho-lism och mycket annat som fanns i farans riktning. miljön gjorde en skildring som innehölltidelag och som blev hårt debatterad i riks-dag av kanske andra skäl än vad nuanför. Men det var ett test och ett mått på yttrandefri-hetens och tryckfrihetens styrka även då, på 60-talet.Filmen som sedermera kom blev ett ännu störreomdebatterat ämne, eftersom den innehöll detta.Många ville öka förbudet, öka censuren. Jag är säkerpå att den konstnärliga friheten tjänade på att maninte gick till beslut i kammaren om att öka förbuds-ivern. Man ska vara försiktig, , medatt öka förbud och censur.Anf. 107 ()replik:Fru talman! Först vill jag naturligtvis tacka KenthHögström för de varma orden gällande de motionersom handlar om skadeståndsprocessen i tryckfrihets-frågor över gränserna. Det känns bra att vi har fått ensådan uppslutning kring vår oro.Men jag tänkte passa på att ställa en fråga tillKenth , som ju är Socialdemokraternasmassmediepolitiske talesman och mycket insatt i allade här frågorna. Vi skriver i utskottets betänkande attfrågorna kring skadeståndsprocesserna över gränsernakan bli tilltagande hot mot det fria ordet och att frå-gan måste belysas närmare och tas upp på högre nivå.Det är helt oacceptabelt att vi har ett förslag somangriper svenska grundlagar. De svenska grundlagar-na har vi hävdat i andra sammanhang i EU när detgäller offentligheten, öppenheten och så vidare. Där-för vill jag framför allt be att nufölja upp den här frågan väldigt noga och vid sinakontakter med regeringen se till att man driver på iden här frågan, så att det inte blir en långbänk och attvi plötsligt står där med ett förslag från som går helt i strid med den svenskagrundlagen. Jag vill gärna lägga på ansvaret att med sina kontakter driva de här frå-gorna. Vi kommer naturligtvis från attvara vakthundar över förslaget.Anf. 108 () replik:Fru talman! ger mig ett ansvarlångt över vad jag är kapabel att bära, men jag skagöra vad jag kan för att förmodligen tillsammans medHelena och andra inte bara påverka ,för regerings ståndpunkt är känd, utan ocksåförsöka argumentera för vår ståndpunkt i större sam-manhang, ungefär som då vi träffadeJacob , avgående , och vigemensamt kunde ventilera ett antal frågor av den härkaraktären som han haft under sin lupp som EU-ombudsman.Apropå det måste jag få framföra en vädjan tillriksdagens ledamöter och kammare och till utskottenatt ungefär på samma sätt som de två ledamöternaHelena och har gjort lyftafram en fråga som ingen riktigt har känt till, i vart fallingen i den här kammaren, fram till dess att motionenanländer, blir behandlad och vi i utskottet förstår attdet är en allvarlig fråga. Vi bjuder dit personer frånJustitiedepartementet och ställer dem till svars för vadde har gjort och inte gjort. Vi för upp frågan till denpublika nivån. Så tycker jag att fler frågor av den härkaraktären borde det göras med, EU-processfrågor.De kan annars bli dolda i kamrarna och nere i Brysseloch kommer inte till vår kännedom.En konsekvens av en sådan fråga har vi fåttta del av - och det borde debatteras publikt - nämli-gen dom i fråga om alkoholre-klam som helt enkelt ställer svensk lagstiftning offsi-de, en lagstiftning som har gällt . Skasvenskt domstolsväsende fatta politiska beslut, Hele-na ?Anf. 109 ()replik:Fru talman! Jag kan naturligtvis instämma i detsom säger. Men vad som är oro-väckande - även om jag är mycket positiv till EU - ärdet händer väldigt mycket som vi får kännedom omför sent. Det gäller att vi kommer åt den här proces-sen.Vi får anledning att komma tillbaka till detta fleragånger. När förslaget till ny författning för EU såsmåningom ska behandlas måste vi väldigt nogabevaka vad vi släpper ifrån oss, så att vi inte efteråtupptäcker att vi inte längre har något rådrum.Det här är svårt, men det är hemskt viktigt att vitillsammans bevakar de här frågorna.Anf. 110 () replik:Fru talman! Jag tillhör en av de ledamöter här ikammaren som inte gillar den nuvarande ordningensom vi har för att hantera EU-frågor. Jag tycker tillexempel inte att vi ska ha en som allena-rådande samråder med regeringen om den svenskaståndpunkten. Många EU-frågor är av den karaktärenatt de ska behandlas av de ordinarie utskotten så attde och riksdagsledamöterna generellt sett får betyd-ligt mer insikt i de EU-frågor som behandlas i syste-met. Det var det första.Det andra är att varje utskott måste känna störreansvar för att bevaka de ärenden som manglas ige-nom EU-systemet och som har beröring till det egnautskottet. I vårt utskott började vi meden ny ordning. Vi fick ett antal ärenden anmälda somhar bäring på vårt utskott, och det är upp till varjeledamot att skaffa mer information om en fråga tillutskottet eller kanske be om en föredragning.Som folkvalda parlamentariker i denna kammaremåste vi helt enkelt delta på ett helt annat sätt i dendebatt som pågår om, kring och i EU. Den debattenhar i allt väsentligt bäring på oss.Dessutom: Det exempel som har tagits framhar stor bäring. Skulle det nya 2-fördaget gåigenom skulle en väsentlig del av den svenska yttran-defriheten och tryckfriheten komma på skam. Ska-deståndsprocesser av förtalskaraktär skulle kunnainledas i en helt annan miljö, i ett helt annat land,med en helt annan mediekultur och med helt andralagar. Det kan vi naturligtvis aldrig acceptera.Jag misstänker att det finns andra frågor av lik-nande karaktär som flyter omkring någonstans ochsom vi måste ta ansvar för och debattera.Anf. 111 ():Fru talman! Tiden är knapp, i synnerhet när manstår i talarstolen. Därför har jag inte möjlighet att gåin på alla de intressanta frågor som behandlas i be-tänkandet och som redan i viss utsträckning har de-batterats här i kammaren. Jag ska i första hand kon-centrera mig på en motion från som tarupp frågan om meddelarfrihet. Sedan får vi se vad jaghinner med att kommentera i övrigt.Vi har än en gång föreslagit att anställda i offent-ligt finansierad verksamhet som överförs i privat regiska jämställas med offentligt anställda vad beträffarmeddelarfrihet och efterforskningsförbud. Dessutomhar vi föreslagit att regeringen ska lägga fram förslagsom innebär att anställda inom privat verksamhetöver huvud taget tillförsäkras meddelarfrihet och attalla arbetsgivare ska omfattas av efterforskningsför-budet.Detta är, som sagt, ingen ny fråga. Redan för 20 årsedan, 1983, föreslog enutvidgning, men det blev ingenting av med det. Detblev ingen proposition, inget lagförslag och ingetbeslut.Meddelarskyddskommittén 1990 föreslog ocksåen utvidgning, men regeringen var inte beredd att gåtill kammaren med ett lagförslag.Även Kommunala förnyelse-kommittén 1996 tit-tade på den här saken, men inte heller detta ledde tillnågot lagförslag.Demokratiutredningen ansåg att det var an-geläget att utvidga och förstärka meddelarskyddet såatt det skulle gälla också för privatanställda. Detledde till ytterligare en utredning på departementetoch en särskild utredare tillsattes. Denne särskildeutredare har lagt fram sitt förslag. I den promemo-rian förordas en lagstiftning som riktar sig till allaprivata arbetsgivare och privatanställda och somgaranterar privatanställda yttrande- och meddelarfri-het. Förslaget har varit ute på remiss och pågårarbetet i departementet.Vi från utgår ifrån att regeringendenna gång når ända fram till ett lagförslag och att vihär i kammaren får möjlighet att ta ställning till detinom inte alltför lång tid.Det här med meddelarfrihet är grundläggande föryttrandefrihetssystemet i vårt land, det är vi alla över-ens om. Men det finns ingen rim och reson i att dennafrihet ska begränsas till enbart det allmänna såsomModeraterna så tydligt förordar. Det blir ju särskilttydligt i de lägen där man - tyvärr, enligt min mening- privatiserar tidigare offentlig verksamhet och läggerut den på entreprenad.I fallet med ambulansförarna hade de anställda sålänge landstiget skötte ambulansverksamheten möj-lighet att påtala missförhållanden till medierna utanatt behöva röja sin identitet. Sedan lades verksamhe-ten ut på entreprenad, och helt plötsligt var det fulltmöjligt för arbetsgivaren i det privata bolaget attefterforska vem som hade sagt vad, vem som hadegått ut till medierna och vidta de åtgärder som mantyckte var lämpliga mot dessa personer. Detta är interimligt. Därför behövs det en utvidgning av medde-larfriheten.Man kan se ett mönster under de senaste 20 åren.Riksdagen säger att detta är viktigt och måste utredas.Regeringen tillsätter en utredning som föreslår enlagstiftning. Utredningen går ut på remiss, och underremissomgången framförs det kraftig kritik från vissaremissinstanser, nämligen de privata företagen. Dåvågar regeringen inte lägga fram ett lagförslag. Underde gångna 20 åren har detta upprepats ett antal gång-er.Ofta brukar det sägas att politiker måste våga fattaimpopulära beslut. Det har väl inte varit så svårt ef-tersom det har fattats en del impopulära beslut. Mendessa beslut har varit impopulära bland så kallat van-ligt folk, vanliga arbetare och tjänstemän. Men jagvill understryka att man som politiker ibland faktisktmåste våga fatta beslut som är impopulära även blandkapitalägare och företagsledningar. Jag vet att reger-ingen måhända tycker att det kan kännas tungt, men ivissa fall måste man våga att fatta sådana beslut, isynnerhet när det gäller yttrandefriheten.De juridiska och lagtekniska svårigheter som kanfinnas med detta kommer vi naturligtvis - om det ärnödvändigt - med gemensamma krafter att klara ut.Sedan måste vi också våga stå upp för yttrandefrihe-ten när vi i den här kammaren får ta ställning till ettlagförslag som äntligen, utredan-de, vidgar yttrandefriheten på den här punkten. Det äroerhört angeläget att så sker.Vi vet, som sagt, att det nu pågår ett arbete i de-partementet. Vi - och det gäller inte bara oss - utgårifrån att det också kommer ett förslag. För att ytterli-gare understryka detta har vi inte reserverat oss tillförmån för vår motion den här gången, utan vi ser istället fram emot att vi får ta ställning till ett sådanthär förslag i kammaren.Jag ska klargöra vad som är posi-tion när det gäller transpersoner och frågan om attföra in könsidentitet i hetslagstiftningen. Det var ochär fortfarande grundläggande inställ-ning att den här gruppen bör innefattas i hetslagstift-ningen.I den grundlagsutredning som till hade vi denna position, men det fannsicke möjlighet att där nå en majoritet kring detta.Däremot gick det att få en majoritet kring att föra insexuell läggning i hetslagstiftningen. Det var en storoch viktig framgång som vi och många andra hadeslagits för under många, många år.Det argument som man ursprungligen hade motatt föra in sexuell läggning i hetslagstiftningen var ville undvika en situation där man bygger pålagstiftningen med den ena gruppen efter den andraoch på det sättet undergräver och försvagar hetslag-stiftningen. Vi menade att det var fullt rimligt atttillföra sexuell läggning utan att det där argumentethade någon giltighet.Men, visst, någonstans finns det naturligtvis ettproblem om vi på det sättet tillför olika typer avskyddsvärda grupper i just hetslagstiftningen. Vimåste erkänna att där finns ett problem. Vi valde att idet läget ställa oss bakom utredningens förslag, ochvi gjorde detsamma här i kammaren. Vi ställde ossnämligen bakom att tillföra sexuell läggning men attinte nu gå vidare med att tillföra även transpersonereller könsidentitet. Den ståndpunkten och det ageran-det står vi naturligtvis fast vid. Men vår uppfattningär att här finns fortfarande ett olöst problem vad gäll-er transpersoner. utreds diskrimineringssidan avsaken i en särskild utredning. Vi vill avvakta och sevad den kommer fram till. Vi menar att det är omöj-ligt för utredningen att undvika grundlagsfrågorna,men vi får återkomma till saken.Nu återstår inte någon talartid för mig, vilket in-nebär att jag tyvärr inte får möjlighet att gå in på deövriga frågorna. För formens skull vill jag ändå yrkabifall till utskottets förslag i alla dess delar.Anf. 112 (m) replik:Fru talman! Eftersom apostrofe-rade i sitt anförande rörande meddelar-friheten, tyckte jag att jag skulle säga några ord.Vi har som sagt inte någon motion i det här ären-det. Vi har inte heller reserverat oss, utan vi har fästett särskilt yttrande till betänkandet, vari vi anger denprincipiella, som vi uppfattar det, skillnaden mellanoffentligt och privat. Meddelarskyddet är framför allttänkt att vara ett skydd mot övergrepp från den of-fentliga makten. Man kan inte rakt av föra över reso-nemanget om skyddet till det privaträttsliga områdetoch likställa det med det offentliga. Det har vi svårtatt acceptera.I övrigt kan jag bara hålla med omatt den här frågan inte är alldeles enkel. Den är rättkomplicerad, och det anförde han också i sitt yttran-de. Vi har därför valt att avvakta och se vad bered-ningen inom regeringen kan komma att ge vid han-den. Får vi en proposition på bord får viväl ta särskild ställning då.