prot · GR0912 · 2003-10-14 00:00:00 — När det gäller arbetsmarknaden har vi nu också kunnat se ett genombrott åt rätt håll, Axel Darvik, som jag tror att integrationspolitiken har haft en stor del i. Men diskrimineringen är ändå en viktig förklaring också till problemen på bostadsmarknaden. Den nya lagen, som trädde i kraft , gör det möjligt att använda diskrimineringslagen för att komma åt diskriminering på bostadsmarknaden och när det gäller varor och tjänster, till exempel inom bankväsendet. Jag har sagt så här: Det här är en ny lag. Låt oss försöka få ut informationen om den brett, om att den finns och att den används! Räcker inte detta måste vi fortsätta att se hur vi kan förstärka lagarna för att också den vägen kunna komma åt diskrimineringen. Men vi får ta en annan interpellationsdebatt om bostadspolitiken, som är så mycket bredare än det jag hinner och har möjlighet att ta upp . Där finns självfallet mycket som också kan underlätta kampen mot segregationen. 11 (): Jag skrev interpellationen efter att ha lyssnat på radionyheterna om de kommunala bostadsbolagens agerande i . reporter ringde dit och sade: Jag vill bo i ett område där det inte finns invandrare. Vart kan jag då flytta? Det var endast ett kommunalt bostadsbolag i som agerade rätt endast ett. Det är allvarligt. Då kände jag så här: Må inte vara en spegling av hur det ser ut i övriga samhällslivet. Må det inte var så här när man söker jobb, när man söker bostad eller när man bara vill ut och roa sig eller en helg och gå in på ett diskotek. Må det inte vara så, för då har vi verkligen stora problem. Jag tror inte alls att det är så, men vi vet inte. Vi vet inte hur utbredd diskrimineringen verkligen är i samhället. Jag tror att vi behöver se oss i spegeln och få kalla fakta, siffror, på hur diskrimineringens ansikte ser ut här i . Då tror jag också att vi kan ta viktiga steg framåt. Vi har tagit många bra steg, men fortfarande finns det de som avfärdar diskriminering som ett problem. Det är inte minst många inom arbetsgivarorganisationerna som blundar för det och säger: Vi behöver inga fler regler och inga fler lagar. Jag tror att detta är ett viktigt sätt att faktiskt gå vidare, och jag tror att practice testing eller situation testing är en nödvändig metod att använda framöver, speciellt inom forskningen. Det är därför som jag är så glad för svaret. Här gör vi en positionsförändring. Även om det är ett litet steg, så är det ett viktigt litet steg, för detta kommer att ge oss en klarare bild av hur diskrimineringens mekanismer fungerar i landet. Jag tror att man kommer att fylla den kunskapslucka som vi har kring diskrimineringens utbredning. Detta kommer också att göra det möjligt att göra internationella jämförelser. Om det sker på ett bra sätt kan vi ju jämföra med andra länders liknande forskning. Inte minst tror jag att det, när vi väl får de här siffrorna framför oss, kommer att påverka den allmänna opinionen i . Det tror jag är oerhört viktigt när det gäller att fortsätta integrationspolitiken. Precis som tycker jag att detta är ett av de viktigaste redskapen vi har tagit viktiga steg framåt på arbetsmarknadsområdet men också på skolområdet och andra områden. Men då måste vi också våga se diskrimineringens ansikte, och det tror jag att den här forskningen skulle kunna bidra med. 12 AXEL DARVIK (fp): Det har funnits en integrationspolitik väldigt länge, och det är väldigt svårt att kalla den lyckad när man nu ger sig ut och tittar, tar en resa ut i förorterna och ser hur det ser ut och träffar människorna där. Tycker man att integrationen där har varit lyckad? Man kan se på siffrorna. De talar sitt tydliga språk. Har vi en lyckad integrationspolitik i ? Nej, man ska använda passande ord. När det inte är lyckat då har man misslyckats. Sedan tycker jag att det är tråkigt att regeringens representant här , statsrådet , inte har några nya förslag för att komma till rätta med diskrimineringen på bostadsmarknaden, som är en tydlig orsak till den segregation som vi har . Jag kan själv ge ett antal tips till statsrådet. Bland annat tror jag att vi kan behöva en tuffare lagstiftning än vad vi har . Det skulle kunna bli lättare att få skadestånd om man blir diskriminerad. Mäklares tillstånd skulle till exempel kunna dras in om de uppenbart och avsiktligt diskriminerar. Man kan också använda sig mer av praktikprövning, som lyfte fram, för att påvisa att diskrimineringen verkligen finns. Det är i alla fall ett antal förslag som jag har och som jag också har motionerat om i . Jag hoppas att regeringen kan utreda om detta är någonting som man kan använda sig av för att bekämpa detta oerhört allvarliga problem som vi har . 13 (): Jag måste säga att jag av flera olika skäl blir ganska rädd när jag hör . Att diskriminering förekommer i vårt samhälle och att den är utbredd tror jag inte att någon tvivlar på i den här salen och inte utanför den heller, men jag tillhör inte dem som tror på fler lagar. Jag tror i synnerhet inte på att tillämpa lagarna på det viset som tycks vara ute efter. Man kan prata om praktikprövning och om brottsprovokation som två helt separata saker, men faktum är att de ligger fruktansvärt nära varandra. Jag kan inte tänka mig att vi i vårt land, där vi har mönstrat ut brottsprovokationen som metod, nu skulle föra in den bakvägen igen och börja tillämpa den för att komma till rätta med det här problemet. Vi gör det inte ens en gång när det gäller grov narkotikabrottslighet. skulle vi då göra det på den här nivån. Det tycker jag vore mycket märkligt. Vi kan inte bygga ett samhälle på wallraffande eller på att människor klär ut sig och går omkring och försöker avslöja saker och ting. Grundproblemet när det gäller diskrimineringen i och i världen är människors attityder till varandra. Det måste man arbeta med på ett helt annat sätt än genom att försöka provocera människor till att göra felaktigheter eller genom att försöka plocka fram saker och ting bakvägen. Jag ställer mig också frågan, herr talman, vilket samhälle vi egentligen skulle få om offentliga tjänstemän, statliga tjänstemän, skulle få i uppgift att springa omkring och försöka framtvinga bevis. Det tycker jag vore mycket olyckligt. Jag kan inte tänka mig att jag och mitt parti skulle ställa oss bakom det. 14 Statsrådet (): Jag blir inte rädd när jag hör . Jag blir väldigt glad. Det blir jag också när jag hör vad Axel Darvik har att säga. Jag tror nämligen inte att man nog kan understryka hur viktigt det är att, precis som för fram här, synliggöra det som annars är osynliggjort. Det har varit ett viktigt förhållningssätt när det gäller alla former av diskriminering. Jag tror också, precis som var inne på, att det i längden påverkar opinionen, men det är kanske ännu viktigare när det gäller respekten för rättssamhället. Man kan leva på ett sätt som gör att man känner att det inte är någon idé att anmäla diskriminering. Man blir inte trodd och inte tagen på allvar. Då urholkas tilltron till långt mycket mer än vad den juridiska delen av samhället står för. Därför går det inte att nog understryka hur viktigt det här är. Det finns ju många användningsområden förutom det som är brottsprovokation, som hakade upp sig på. Det diskrimineringsombudsmannen har talat om har delvis handlat om att försöka stärka bevisningen. Det är någonting helt annat än att provocera fram brott. Det gäller också stickprovskontrollen hur ser det verkligen ut i en bransch? som till exempel SOS Racisme så framgångsrikt gjorde i . säger förskräckt: Vilket samhälle skulle vi få om offentliga tjänstemän skulle springa runt och wallraffa? Vi kan ju också diskutera vilket samhälle vi har när offentliga tjänstemän på kommunala bostadsbolag beredvilligt erbjuder sig att fördjupa segregationen i många bostadsområden. Det upprör mig och Axel Darvik och , och den debatten tycker jag är viktig att fortsätta. Axel Darvik säger igen att vi inte har någon lyckad integrationspolitik. Jag sade att den inte är lyckad . Jag är inte nöjd. Vem kan vara det när man ser hur diskrimineringen eller segregationen ser ut ? Att därifrån döma ut den nu integrationspolitiken som misslyckad tycker jag är lite ohistoriskt. Det vi försöker göra nu är att vrida om det här till att bli en antidiskrimineringspolitik på ett mycket tydligare sätt än det varit tidigare. Det tror jag de här frågorna tjänar på. Sedan säger lite retfullt: Varför har du inga förslag på bostadsmarknaden? Jag kom hit för att svara på en fråga om praktikprövning från . Jag hade ingen aning om att Axel Darvik ville prata bostadspolitik. Men jag ser fram emot interpellationer om det ämnet, så vi kan fördjupa oss i det. 15 (): Jag vill ge en kort kommentar till det sista. Det var ju ganska som vi fick en ny lag som innebär skärpning när det gäller etnisk diskriminering på bostadsmarknaden. Låt oss se hur den fungerar. Jag tycker att det är tråkigt att blandar bort korten så här, tar fram det absolut grövsta sättet av brottsprovokation, pekar på det och försöker insinuera att det jag vill göra är att införa det i . För det första är det inte alls det som jag har nämnt i debatten. Tvärtom har jag pekat på forskning som det viktigaste redskapet. Jag har pekat på flera länder där man använder det med stor framgång och med det resultatet kan gå vidare och ta bra och konkreta beslut kring hur man kan fortsätta att bekämpa diskrimineringen i arbetslivet, på bostadsmarknaden och så vidare. Det är inte så överraskande att och går emot varje försök att reglera och komma åt diskrimineringen. Varje gång vi försöker skärpa lagstiftningen om etnisk diskriminering står antingen eller någon annan från här och går på om att det är attityderna som ska bekämpas. Där är vi helt överens. Vi måste jobba tillsammans för att påverka attityderna. Däremot finns det vissa handlingar som vi aldrig kan acceptera i ett samhälle. Dem kan vi lagstifta mot. Den nya lagen som vi fick 1999 kring etnisk diskriminering har gjort att vi har 15 AD-processer kring etnisk diskriminering. Vi har 136 förlikningar som innebär att arbetsgivare och den som upplevt sig diskriminerad har kommit överens. Det går att göra någonting åt det. Att alltfler kan anmäla och känner att det finns någon sorts rättstrygghet är bra framsteg. Men vi kan fortsätta att bekämpa attitydproblemen tillsammans. Det gör vi säkert bra. Man kan göra mycket också. Där har tyvärr alltid motarbetat oss. 16 (): Nej, och , vi är inte överens vi moderater med Socialdemokraterna om hur man ska hantera de här frågorna. Det är helt riktigt. Vi tror på ett samhälle där rättstryggheten står i första rummet, där alla medborgare erbjuds samma skydd oavsett vilken bakgrund de har eller på vilken grund de står. Det är det som är skillnaden. Det finns också en annan skillnad som är väldigt viktig att komma ihåg, nämligen att vi inte tror på att lagar ska synliggöra problem. Vi tror på att samhällsdebatten ska synliggöra problem och att man i det offentliga rummet ska kunna hantera de här frågorna. Om man börjar föra in lagar i vår lagbok som innebär att man synliggör olika problem och lyfter fram olika problemställningar är risken väldigt stor att man urholkar rättsskyddet. Jag skulle kunna räkna upp ett antal fall där vi har problem med den nuvarande lagstiftningen. borde vara medveten om fallet i med en person som hamnade i konflikt med stadsdelsförvaltningen. Det var en kvinna som sökte ett jobb. Man hävdade att man följde jämställdhetslagstiftningen. sade att man inte fick lov att göra det. Man var tvungen att ge henne jobbet eftersom hon hade en annan etnisk bakgrund. På så vis urholkar vi successivt rättsskyddet. Det tror inte vi på. Avslutningsvis vill jag säga något till apropå att det skulle finnas en skillnad mellan att provocera fram och att stärka bevisbördan. Vi moderater följer en klar princip. Om man ska använda saker och ting i en rättssal ska man ha mycket klart för sig vad man sysslar med. Jag tycker inte att den här debatten har visat att Socialdemokraterna har det. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2003/04:9 om den psykiatriska vården 17 Socialminister (): har frågat om jag avser att föreslå åtgärder för att förbättra vården av psykiskt sjuka personer, förbättra utbildningen av personalen inom den psykiatriska vården samt vidta åtgärder för att psykiatrisk kompetens ska finnas på alla vårdcentraler. Det är av yttersta vikt att de brister som finns inom psykiatrins område uppmärksammas och åtgärdas. Av denna anledning kommer regeringen att tillsätta en särskild psykiatrisamordnare som löpande ska lämna förslag till regeringen hur man kan utveckla psykiatrins former, förbättra samverkan mellan kommuner, landsting och myndigheter samt pröva frågan om psykiatrins resurser. Samordnaren ska vidare vid behov ge förslag till lagändringar och förtydliganden av gällande lagstiftning. Samordnaren ska i dialog med berörda parter lyfta fram de möjligheter som ges enligt nuvarande lagstiftning, exempelvis samverkan i gemensam nämnd. Den rådande situationen på det lokala planet ska analyseras utifrån de behov som finns, exempelvis av öppen respektive sluten vård. Samordnaren ska också lämna förslag till utveckling av psykiatrins former och pröva om det krävs nya vårdformer mellan slutenvården och öppenvården. Samordnaren ska göra en bedömning av psykiatrins personalbehov och framtida personalförsörjning. En central utvecklingsfråga är hur nödvändig kompetens hos personalen, och , kan säkras. Utöver denna information vill jag påpeka att vi från regeringens sida meddelade att till samordnare kommer att utses Röda Korsets nuvarande ordförande, läkaren . 18 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. Men jag ska ärligt och uppriktigt säga att jag tyckte att det var tunt. Det är väl inte i första hand jag som tycker att det är ett tunt förslag. Jag tror att väldigt många människor i avlånga land hade väntat sig att det skulle bli ett något längre och djupare svar på min interpellation. Vi har ju diskuterat den här frågan ett antal gånger i den här kammaren . Jag tycker att det är bra. Det är hög tid för den debatten. Jag har velat ha den . Jag inser nu att jag på mina tre frågor har fått ett halvt svar. Det är på den första, och då har socialministern enbart fokuserat på den samordnare som ska utses. Jag har det allra största förtroendet för . Men jag vill fråga om det är sant att ska lägga sitt förslag först , alltså . Jag har läst det någonstans. Jag vill lyssna till det svaret. I detta mycket ansträngda läge för de här människorna som faktiskt har rätt att få vård måste man lägga både kortsiktiga och långsiktiga förslag. Man kan inte nöja sig med att tala om 2006. är alldeles för länge för att ha kvar den situation som vi har i psykiatrin. Man kan inte bara diskutera långsiktigt när man ser att människor framför ens fötter håller på att drunkna. Då måste man försöka att sätta in akuta åtgärder för att dra upp dem ur vattnet. Precis likadant är det här. Jag har sagt det tidigare, och jag säger det nu: Jag skäms över den psykiatriska vården i . Jag vet att det finns mycket som fungerar. Jag kan inte säga att jag blir glad att jag har rätt när det är negativt. Men vad jag nu har kunnat läsa är att även har gett mig rätt. ställde jag en fråga till . Jag tog med mig frågan. Jag påstod tre saker. Jag ville fråga om det fanns någon koppling mellan händelserna då och psykiatrin. Det har nu sagt att det finns. Antalet vårdplatser påstod jag var för litet. Det säger att det är. Det tredje var att alla nedläggningar hade fått icke önskvärda effekter. Även detta stämde. Då måste jag ställa denna fråga. Jag kommer inte att kunna bärga mig även om jag inser att jag inte har något mandat över socialministern och vänta på alla förslag som har kommit. kom betänkandet från den utredning som socialministern hade tillsatt med anledning av de två vansinnesdåd som hände . Vad ska socialministern göra med det? Ska använda det också och lägga fram förslag ? Regeringen måste väl ändå inse att när man får rapporter så måste man ta notis om vad rapporterna ger vid handen och lägga fram förslag nu kanske , men inte först . 19 (): psykiatrireform har ifrågasatts hårt . För sidan var det många som här i talarstolen efterlyste mer tvångsvård. anser inte att ökad möjlighet till tvångsvård är lösningen på dagens problem inom psykiatrin. Vi ska komma ihåg att det är många som söker frivillig vård och inte får hjälp. Det är möjligt att det behövs fler platser inom slutenvården, och det är säkert att det behövs fler gruppboenden och andra mellanvårdsformer. finns det långtgående möjligheter till tvångsvård efter bedömning av läkare och prövning av domstol. Att ytterligare öka möjligheterna till tvångsvård kommer inte att förhindra tragiska händelser och våldsdåd. Vi riskerar i stället att hamna i en situation där människor inte vill eller vågar söka hjälp därför att de vet att de riskerar att bli inlåsta eller tvångsmedicineras. När vi talar om minskningen av vårdplatser ska vi också komma ihåg att antalet vårdplatser i före stängningen av de stora mentalsjukhusen var extremt högt jämfört med andra länder. Så sent som tvångsvårdades 40 000 människor i slutna institutioner 40 000! Det var nödvändigt att ändra lagstiftningen så att den inhumana, slentrianmässiga tvångsvården förhindrades. Det behövs säkert en bättre samordning inom den psykiatriska vården. Det är bra med en särskild psykiatrisamordnare. Men det finns redan nu företeelser som fungerar bra. Det finns en verksamhet som är utmärkt, och då syftar jag på den som heter personliga ombud. Det var som regeringen beslutade att inrätta personliga ombud för personer med allvarliga psykiska sjukdomar eller funktionshinder. Det var mycket bra, men tyvärr finns det ingen skyldighet för kommuner att inrätta personliga ombud. hör till de kommuner som har haft svårast att komma i gång med denna verksamhet. Personliga ombud finansieras i stor utsträckning med statsbidrag. Verksamheten drivs i projektform, och framtiden är därmed mycket osäker för personliga ombud. Utöver personer med allvarliga psykiska funktionshinder borde en särskild satsning göras på psykiskt sjuka med missbruksproblem, de som ofta kallas för dubbeldiagnoser. Den gruppen skulle verkligen också behöva det stöd som de personliga ombuden kan erbjuda. Jag vill fråga socialministern om han anser att verksamheten med personliga ombud bör utökas och permanentas. 20 (): Debatten om psykiskt sjuka fortsätter om deras situation, om hur samhället vårdar, eller snarare inte vårdar, och om hur vi i vissa fall också tvingas skydda oss. Den pressar berörda till handling. Regering, landsting och kommuner granskas med rätta, och en mycket utsatt grupp medmänniskor och deras anhöriga kommer i fokus. Den sociala utslagningen har ett högt pris. Tusentals psykiskt sjuka och alkohol- och drogberoende lever i en oacceptabel materiell och psykisk misär och får inte den hjälp de behöver. När samhället misslyckas leder det också till rädsla och våld för anhöriga och allmänhet. kräver en kraftsamling för en human socialpolitik som förbättrar de utslagnas villkor och ger fler chansen att komma tillbaka till ett ordnat liv. Skyddsbehovet för allmänheten och de närstående måste också bättre tillgodoses. Personalen i socialtjänst, psykiatri och missbrukarvård förtjänar rimliga möjligheter att göra ett bra arbete. Från förutsåg vi att psykiatrin och psykvården skulle behöva mer resurser. Vi såg till, via försvarsuppgörelsen, att miljarder anvisades. Då ska också pengarna gå dit. Vi vet utifrån de uppföljningar som har gjorts att detta varierar över landet. Det finns exempel där det har gjorts bra insatser, exempel där man inte kan redovisa och exempel där risken är att pengarna har gått in i det stora svarta hålet. Jag förutsätter att jag och kommer att bli inbjudna till ytterligare diskussioner nu när det handlar om kontrollstationer och fördjupad uppföljning så att försvarsmiljarderna går dit de var avsedda att gå. I budgetalternativ anslår vi särskilt till insatser för att få vårdkedjan kring psykiskt sjuka att fungera och öka samarbetet mellan psykiatri, socialtjänst och arbetsförmedling för en bättre rehabilitering. Vi menar att satsningarna ska gå till bland annat boenden, vårdplatser, bättre stöd till psykiskt sjuka och deras anhöriga samt psykiatri bland fängelsedömda. Det kan också behövas skärpta regler för tvångsomhändertagande, en översyn av när en person kan betraktas som färdig för utskrivning med mera. Men hårda åtgärder och moralpanik löser inte ensamma problemen. Därför föreslår vi också en nationell handlingsplan mot hemlösheten, en sammanhållen elevhälsa och mobilisering mot tilltagande alkohol- och drogbruk. Vi vet efter senaste rapport att det finns mycket att göra. Vi vet att det sker nedskärningar till exempel i oavsett majoriteter. Vi vet att det behövs åtgärder. Jag vill varna för att alltför mycket förlita sig på en samordnare, även om jag instämmer i att är ett mycket bra namn. Vi vill från sida se mer resurser till psykiatrin . Vi anser att det faktum att statsbidragen till personliga ombud faktiskt är slut går att åtgärda . Vi väntar på en vårdgaranti, och vi väntar på att ministern kommer med snabba åtgärder. 21 (): Det är nu som jag hade en interpellationsdebatt med på samma tema som . Jag frågade då om anser sig vara rätt man på rätt plats. har statsrådet haft ytterligare på sig att fundera på den frågan och på de frågeställningar som vi hade uppe den gången. Medan de här har förlupit har också utredning blivit klar, erfor jag i TV:s Agenda . Då kanske statsrådet kan berätta lite grann för oss här vad han avser att göra för att kunna möta den kritik som finns i . Där är det ju alldeles uppenbart att just bristen på samordning mellan kommuner och landsting är en av de svåra stötestenarna. Sedan vi talades vid här i kammaren senast, , har det också kommit fram ett antal kritiker av just den här samordningen. Både och har ifrågasatt om landstingen är relevanta över huvud taget med hänvisning dels till psykiatrin, dels till svårigheterna inom slutenvården över huvud taget, även när det gäller den somatiska vården. sade här tidigare att samordnaren nu är utsedd. Det är ju den förträfflige . Han är en utmärkt person. Det är nog väldigt länge sedan han arbetade som läkare. Det har han inte gjort så mycket, och han har ingen speciell kompetens i psykiatri. Jag hoppas att jag hörde ett felaktigt citat, men det sades att tyckte att det var en poäng just att samordnaren inte var kompetent i psykiatri. Jag skulle gärna vilja ha en kommentar om den frågan också. Sedan är det en sak som vi inte hann ta upp . Det är psykiatrivården för asylsökande. För låg sjukvård, och även psykiatri, för asylsökande hos . Därefter har det flyttats över till landstingen. Den här verksamheten tenderar att expandera eftersom fler och fler asylsökande har problem med sin psykiska hälsa till stor del beroende på asylsystemet, men det är ett annat statsråd som har ansvar för just den biten. Har några funderingar på hur man ska kunna klara av det här så att man kan göra bådeoch? Det är viktigt att den ena gruppen inte tränger ut den andra utan att faktiskt alla som vistas i har möjlighet att få den psykiatriska vård som de behöver. Slutligen, herr talman, gäller det frågan om tvång och frivillighet. Har funderat ytterligare på om det finns möjligheter att utöka tvånget i den öppna psykiatriska vården för att på så sätt få ett antal personer motiverade? Det gäller både personer som själva lider och är sjuka och personer som är farliga för andra och behöver vård och behandling. 22 Socialminister (): Får jag apropå inlägg säga att vad svensk psykiatri minst av allt behöver är tomt prat. Det är det man minst behöver just . Vad psykiatrin behöver är eftertanke, att noggrant ta reda på var problemen ligger och att se till att vi åtgärdar dessa problem med starka argument för vilka punkter som behöver förbättras och för var insatserna behöver sättas in.