prot · GQ09119 · 2003-06-10 00:00:00 — Det visar tydligt att de krafter inom den euro-peiska unionen som vill bygga en stark europeiskafederation är på framgång. Detta har skett i relativtysthet. När vi har försökt diskutera detta och försöktatt göra en analys av vad konsekvenserna av den härutvecklingen blir så har regeringen i stort sett sagt attingenting har förändrats.Det är naturligtvis inte sant. Det är en hållningsom närmast liknar bedrägeri. Man försöker intaladen starka folkopinion som finns - jag vill påminnaCarl B om att det fortfarande finns en sådanmot ett svenskt Natomedlemskap eller mot medlem-skap i någon militär allians - att den ska hålla siglugn. Detta gör man genom att försäkra att det häregentligen inte är så dramatiskt.I den andan beslutade regeringen , ijanuari 2002, att tillsammans med ,göra upp om enny säkerhetspolitisk doktrin. som denoffentliggjordes, , ifrågasattes rege-ringens tolkning av doktrinen av åtminstone två av deingående parterna, nämligen Moderata samlingsparti-et och . Vi hör här hur Mode-raterna tydligt menar att denna säkerhetspolitiskadoktrin är det första steget i riktning mot ett Nato-medlemskap.I allt väsentligt delar jag be-skrivning av den säkerhetspolitiska doktrinen. Skill-naden är att medan närmast jublarså fasar jag för den utveckling som öppnas med ensäkerhetspolitisk doktrin som beskriver alliansfrihe-ten närmast som någonting historiskt - någontingsom har tjänat oss väl men som bara exis-terar utan något egentligt framåtsyftande mål, precissom säger,. I stället beskriver manen ny säkerhetspolitik i luddiga ordalag om gemen-skap. Tolkningarna av den säkerhetspolitiska doktri-nen från , och även från somju är relativt positivt till den trots att man inte deltog iden, som ett steg bort från de hinder som har funnitsför att delta fullt ut i en militär allians är fulltrimlig.Samtidigt ser vi att en annan ingående part, näm-ligen , omprövar sin ställning till deneuropeiska utvecklingen både när det gäller federa-lism på superstatsnivå och när det gäller ett gemen-samt europeiskt försvar. Även stodbakom den säkerhetspolitiska doktrinen, men tyckertydligen att detta är förenligt med att före-språka närmast ett gemensamt försvar inom den eu-ropeiska unionen.I konventet diskuteras en mängd olika förändring-ar som också gäller utrikes- och säkerhetspolitiken.Dit hör att man ska öka användningen av beslut medkvalificerad majoritet. Det betyder att enhällighetentas bort och att ett land kan sätta sig emotnågonting som en kvalificerad majoritet är för. Dettalas om en solidaritetsklausul i bekämpandet avterrorismen som väl närmast är en sorts försvarsga-ranti. Det är inte alltid så enkelt att skilja terroristiskverksamhet, terroristiska hot och terroristiska brottfrån andra militära hot.Man vill ha en utrikesminister - en talespersonsom ska föra EU:s utrikespolitiska talan. Man vill haen president för ministerrådet. Man vill helt tydligtundanröja alla hinder för att den europeiska unionentalar med fler röster. Den ska tala med samma röst,och därmed ska det vara ett överordnat mål att manblir överens.Det är alltid bra att bli överens. Samarbete är all-tid bra. Men det är inte överordnat innehållet i politi-ken. Om den europeiska unionen blir överens om ska bekämpa den palestinska befolkningenskamp för ett eget land så är det naturligtvis uselt.Därför är det överordnade målet att föra en utrikes-politik som bygger på solidaritet och rättvisa ivärldsmåttstock.Därför är emot den superstat somriskerar att befästas med en ny regeringskonferensoch med de förslag som diskuteras på det utrikes-och säkerhetspolitiska området. Vi ser också detta irelation till utvecklingen av valutaunionen. Vi ser deti relation till utveckling av fattande av beslut medkvalificerad majoritet på andra områden. Vi ser dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken också irelation till den europeiska säkerhets- och försvars-politiken. hittar mannya försvarslinjer en liten bit bakom de tidigare, helatiden under högljutt förespråkande av att ingentingegentligen har hänt och att ingenting förändras.Detta leder naturligtvis till att man måste ifråga-sätta om regeringen har en dold agenda. Det kan intevara så att regeringen är så urbota dum att den går in ien överenskommelse om en säkerhetspolitisk doktrinmed tre partier, varav två direkt flyr fråndenna överenskommelse och säger att den innebärnågot annat än vad regeringen säger. Det tredje partietsäger , , att det står för någonting heltannat vad gäller den säkerhetspolitiska framtiden änvad man sade när man försvarade den säkerhetspoli-tiska doktrinen.Därför, fru talman, yrkar jag bifall till reservation3, vilket innebär avslag på motion.Anf. 9 () replik:Fru talman! Låt mig börja med att yrka bifall tillFolkpartiets reservation.Det är alltid intressant att lyssna på -framför allt på vad han inte säger. Det är alltid destora luckorna som är så avslöjande. Den här gångenvar det att inte sade någonting om att det ärtio nya länder som har kommit bort från kommunis-men och går in i Europeiska unionen och samtidigthar valt att bli medlemmar i som fasar för - ordet fasar var detsom du använde - är det som är så löftesrikt för dessaländer. De har en säkerhet gentemot att än en gånguppslukas österifrån, möjligen av Ryss-land och inte av . Det är mot bakgrundav det kommunistiska förtryck, den ofrihet och denbrist på demokrati som finns i deras historia, och därLars Ohlys parti har spelat med, och inför dessa fasoroch hot som de här länderna med sådan stor entusi-asm och sådant stor engagemang nu går in i Europe-iska unionen och i Nato.Jag tycker att man ska ha detta i tankarna. Manska komma ihåg det. glömmer bort att detär tio nya länder som har kommit med, varför dekommer med och varför de engagerar sig så mycket iNatosamarbetet.Anf. 10 () replik:Fru talman! Natoutvidgningen är ingenting somjag jublar över - det är alldeles riktigt. Anledningenär att vi riskerar att få ett befästande av en världsord-ning där ytterst har den makt som man vill tasig, nämligen att ställa världssamfundet åt sidan. Vihar sett det i en mängd olika konkreta fall under slutetav 90-talet och - senast i falletIrak. Vi har sett hur alltmer arrogant och non-chalant behandlar andra länder genom att förfalskabevis och genom att stå för att man påstå sig ha indi-cier eller bevis för ett agerande som sedan inte håller iverkligheten. Detta gör därför att man egentli-gen bara vill ha världssamfundet med sig, oavsett omdet sker på falska premisser eller inte, för att kunnagenomföra sin egen politik och sin egen agenda ochvärna sina egna intressen.Därför blir utvidgningen av Nato också ett stödför ambitioner. Därmed blir också den tillnär-melse som sker av den europeiska unionen till Natoett hot mot en världsordning av fria, rättvisa förhål-landen mellan nationer som kan fatta beslut på någonform av folkrättslig grund i . Där-med ställs det system som har byggts upp sedan andravärldskriget för att hantera internationella konflikteråt sidan och därmed får vi en världsordning somFolkpartiet bejakar och som bejakar,nämligen en värld där är överordnadoch där han kan bestämma utifrån egna intres-sen utan att behöva ta hänsyn till andra.Nej, det är riktigt, - vi bejakarinte den utvecklingen. Jag förstår att ni i Folkpartietgör det, men vi ser den som ett hot.Anf. 11 () replik:Fru talman! Än en gång flyr från strids-fältet. Det gällde frågan om de östeuropeiska länder-na, de tio nya medlemsländerna, och deras motiv föratt engagera sig i Natosamarbetet. Det gäller derashistoria av ofrihet och brist på demokrati och envärldsordning där försökte domineraandra länder, förtrycka andra folk och mörda miljonermänniskor. Det är den världsordning som ligger LarsOhly närmast hjärtat. Det är den världsordning sominte minst bland många andra demokratis-ka partier har motarbetat. Nato var ett stort och viktigtvärn mot den världsordningen.Anf. 12 () replik:Fru talman! Huruvida jag flyr från stridsfältet ellerinte får andra bedöma. Själv menar jag att jag nog ärberedd att ta fighten när som helst, var som helst ochhur som helst när vill.Jag vill bara säga en sak. har nått säker-hetspolitiska framgångar. Det har vi gjort historisktgenom en militär alliansfrihet som har gett oss hand-lingsfrihet. Den har dessutom aldrig hindrat oss frånatt vara kritiska mot övergrepp som har skett överhela världen. Den har inte heller hindrat oss från attdelta aktivt i FN-missioner för att förhindra blodbad,krig och interna stridigheter. Vi har haft en säkerhets-politisk doktrin som har omfattats av en mycket stordel av svenska folket därför att den uppenbarligen harvarit framgångsrik och lett till att har haftmöjligheter att föra en utrikespolitik som inte hartagit ovidkommande hänsyn till vad som sägs i Wa-shington. Den säkerhetspolitiken vill . anser att den säkerhetspolitiken ärpassé. Det säger rätt mycket om Folkpartiet.Anf. 13 () re-plik:Fru talman! Det är en sak som sägersom jag tror i allt väsentligt är mycket fel. Det ärföreställningen om att om vi samarbetar i ,skulle vi därmed bli mer protektionistiska gentemotomvärlden, mot andra kontinenter och länder. Min ärerfarenhet är nästan den motsatta. När de europeiskaländerna agerar var för sig har man höga tullar, storajordbrukssubventioner och snäva förhållanden tillvarandra inom och också snäva attityder tillländer utanför . Ett som samverkar blirockså mer öppet mot , och Amerika.Det finns mycket kvar att göra. Jag har själv på-pekat saker som behöver göras. Det gäller jordbruks-subventioner, tullar och andra saker. Men rörelserikt-ningen är mycket tydlig. Det som vi skapargemensamt är ett öppnare och tolerantare Europaockså mot andra delar av världen.Anf. 14 () replik:Fru talman! Om jag har sagt att samarbete ound-vikligen leder till mer protektionism, ber jag om ur-säkt och tar genast tillbaka det. Jag tror dock aldrigatt mina ord har fallit så. Däremot menar jag att det ärstora problem att bryta upp den protektionism somfinns inom Europeiska unionen, och det tror jag Gö-ran Lennmarker håller med om. Det är inte säkert attöverstatliga beslut alltid är det bästa sättet att brytaupp den. Det kan faktiskt vara så att en del öppenhetmot resten av världen i stället kanske kan främjas avatt länderna har möjlighet att föra en egen utrikespo-litik och en politik som skiljer sig från de mer protek-tionistiska krafterna. Det går nog inte att entydigtsäga vare sig det ena eller det andra.Däremot tror jag att vi är överens om en sak, ochdet är att bekämpa protektionismen och det synsättsom finns om att alltid skydda europeisk produktionoch europeiska varor från en marknad utifrån, vilketockså leder till större fattigdom på världsnivå. Menjag tror inte att vi alltid är lika överens om de kravsom ska ställas i olika världshandelsorganisationeroch i världsförhandlingar om handel, men det är enannan diskussion än den vi för i dag.Anf. 15 () re-plik:Fru talman! Den centrala slutsatsen för mig är attEuropa blir öppnare när vi samverkar med varandra.Vi drar åt samma håll inom med även utanförEuropa. Jag brukar tänka på det ibland när vi diskute-rar det kanske största bekymret som jag tycker ärjordbrukssubventionerna. De tre länder i Västeuropasom står utanför EU-medlemskapet, även om de ivissa delar är långt integrerade, har ungefär dubbeltså höga jordbrukssubventioner som vad EU har. Jagtror att den protektionism som finns går igen på andraområden om vi går tillbaka i de europeiska ländernashistoria.När det gäller de beslutsordningar som finns i EU- jag tror att jag nämnde tjänstehandeln, jordbruks-subventionerna och även fiskerisubventionerna - kanman säga att om man går till ett mer kommunitärtbeslutsfattande - denna tekniskt konstiga term - kanvi nog få en mycket snabbare nödvändig reformeringav detta. Den ordning vi nu har innebär att en delländer kan blockera förändringarna. Det har vi settinte minst när det gäller som tyvärr harvarit en ledande kraft i detta.Därför är det min bestämda övertygelse att just etttätare samarbete på de områden där EU ska samarbeta- sedan finns det stora områden där vi inte behövergöra det - leder till en tolerantare och öppnareattityd mot omvärlden. Hade vi dessutom haft enutrikes- och säkerhetspolitik som fungerade bättrehade vi kanske kunnat agera i , för att ta da-gens exempel. är ju i färd med att fattabeslut i denna fråga. Vi hade kanske kunnat ageratidigare om vi hade haft kraften och förmågan attgöra detta tillsammans i stället för styckevis och delt,eftersom vi var och en är för svaga för detta.Anf. 16 () replik:Fru talman! Jag tror att fårklara problem med att bevisa att samarbetet i deneuropeiska unionen har lett en ökad öppenhet när manser hur asylpolitiken utvecklas, när gränsersnarare stängs för asylsökande från tredje land, närdet kommer förslag från den brittiska regeringen omatt skapa någon form av öar där asylsökande ska sittai avvaktan på asylutredning och när man ser hur olikaländer har olika förslag. I ett tidigare brittiskt förslaginför det spanska toppmötet sade man att man till ochmed skulle använda militärbåtar för att möta flykting-fartyg. Människor som kommer från tredje världenoch flyr från fattigdom och förtryck behandlas illa.Vi kan knappast påstå att den europeiska unioneni dag är någon sorts föredöme vad gäller öppenhetmot resten av världen. Det är snarare tvärtom.Anf. 17 ():Fru talman! Strävan att säkra freden i ge-nom dialog över nationsgränser och genom att inteisolera utan i stället integrera olika intressen genom-syrar EU:s historia. Visst har det från tid till annanfunnits anledning att känna oro. Skulle EU:s väg barabli eliternas väg? Skulle EU bli klubben för inbördesbeundran som reste murar mot omvärlden?Verkligheten har tydligt visat att EU orkar fort-sätta fredsbygget på vår kontinent. EU ökar gemen-skapen över nationsgränser och gamla ideologiskamurar. Människor får de facto nya möjligheter vidsidan om gamla gränser. Det är självfallet viktigt attinte blunda för de vedermödor som människor kännerav när vi steg för steg söker bygga en bättre välfärdoch en hållbar utveckling inte bara för dagens utanäven för kommande generationer. Lika viktigt är dockatt våga se de frukter som samarbetet de facto bjuder.När EU välkomnar tionya medlemmar är det ett historiskt steg där inte bararegeringar utan även befolkningen, som senast iPolen, väljer att göra som svenska folket, det vill sägagå in i den europeiska unionen. Detta är i sig en mo-dell till demokratisk samverkan som det finns allaskäl att känna stolthet över. Det är ett EU som männi-skor valt.Genom integrationen österut tas ännu ett steg påvägen mot att hela gamla sår på vår kontinent. Mång-falden och olikheterna ökar, men också det gemen-samma beroendet av att finna lösningar på problemsom vi har på vår kontinent och ta vara på möjlighe-terna som mångfalden bjuder.Genom att aktivt utveckla den modell för kon-fliktlösning som bär upp EU kommer vi också attkunna bidra till öka säkerheten och främja en fredli-gare kontinent och värld. EU bygger på demokrati,frihandel och öppna integrerade ekonomier parat medfrihet och rättvisa för människor. Det var genom civilinteraktion i stället för militär makt som nya krigskulle förhindras.När EU nu formerar sig för att möta framtiden ärdet viktigt att ta fasta på dessa historiens lärdomar.Morgondagens EU, med kanske 25-30 medlemssta-ter, måste självfallet fortsätta bygga fred och säkerhetpå vår kontinent, men också fullfölja sin öppenhetmot omvärlden, både den nya närmiljön och denglobala, och medverka till en säkrare och fredligarevärld. EU är ingen ny stormakt, men väl en oerhörtbetydelsefull aktör vars medlemmar kan välja att tadet ansvar som detta medför eller att passa. Om vi villatt det nya EU ska sluta sig mot omvärlden och barase till den inre marknaden, ska EU passa. Vi som villatt EU ska ta det ansvar som omvärlden har rätt attkräva måste aktivt verka för att stärka och utvecklaEU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik.Visst kan vi se tillkortakommanden i det som va-rit. Låt oss dra lärdom av detta för att bättre mötaframtiden. Det är inte fler soloframträdanden somkrävs utan mer av gemensam analys, samråd ochdialog.Centerpartiet ser positivt på att det förs in en mål-formulering för utrikespolitiken i det blivande för-draget. EU:s utrikespolitiska förmåga blir vad med-lemsstaterna gemensamt förmår skapa. Här är detviktigt att forma ett gemensamt synsätt, säkerställaförmågan till självständig analys men också förmåganatt gemensamt agera för att motverka kriser ochkonflikter, även då att kunna agera fullt ut i enlighetmed principer.Centerpartiet ser det som naturligt att utveckla deså kallade Petersbergsuppgifterna så att EU har för-måga att agera, även när andra avstår. Självklart skadetta ske med respekt för de olikheter som finns i deolika medlemsstaternas militärpolitiska lösningar. EUär i vår tappning inte en motpart eller en ny utmanareutan en samarbetspartner, en röst för fred med en unikerfarenhet och en europeisk dimension att tillföra. Låtmig här också understryka att står fastbakom den gemensamma säkerhetspolitiska doktrinsom beslutades tidigare i riksdagen.Den institutionella strukturen i morgondagens EUska självklart främja ökad utrikes- och säkerhetspoli-tisk samverkan. Den förutsätter en aktiv vilja ochsamverkan mellan de enskilda medlemsstaterna. Detär en vilja som bärs fram av rådet. Centerpartitetvälkomnar, utan att här diskutera titulaturen, ett stärktmandat för den höge representanten. På samma sättskulle vi välkomna ett fördrag utan dubbla hattar pådenna punkt. Mandatet på detta område bör tydligtkomma från staterna via rådet. Samordningen medandra politiska områden som handhas av kommissio-nen förutsätts kunna ske utan de dubbla hattarna.Detta ska självklart även ses mot bakgrund av Cen-terpartiets vilja att stärka den valda strukturen inomEU; rådet för de mellanstatliga mandaten och parla-mentet för de överlämnade befogenheterna.Fru talman! Avslutningsvis vill jag kort säga nå-got om hur EU ska kunna formera en ökad samverkankring utrikes- och säkerhetspolitiken. Vi har noteratatt det finns en stark vilja till gemensammabeslut. Vi utgår från att insikten bakom detta även skagälla . Men för att främja en starkare ut-veckling på det här området är det ändå vår överty-gelse att röstreglerna måste ses över. Majoritetsröst-ning måste bli mer regel än undantag, om än medmycket tydliga möjligheter för enskilda stater att ienskilda fall inlägga veto.Frågan om hur kvalificerad majoritet ska definie-ras är självklart viktig att överväga för att säkra sam-manhållning och undvika motsättningar som direktförsvagar eller till och med kan hota ett samordnatagerande. Framgång i utrikes- och säkerhetspolitikenförutsätter bred samsyn och stark uppslutning avmedlemsstaterna. vill verka för att stär-ka hållbar utveckling och mänskliga rättigheter.Fru talman! Jag yrkar bifall till Centerpartietsmotivreservation.Anf. 18 ():Fru talman! Jag har först två konstateranden: Ikonventsförslaget skiljer man inte längre på GUSP,en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik, från eu-ropeisk säkerhets- och försvarspolitik. Det är någotsom måste tolkas som att de militära övervägandenaalltmer smälter samman och blir identiska med heladen tänkta utrikespolitiken. Likaså indikerar bortta-gandet av pelarstrukturen i konventsförslaget att är ett rent överstatligt projekt.De militära kapaciteterna i EU har också vuxitfram betydligt snabbare än de civila, trots avtal om attde ska gå i takt och vara likvärdiga i betydelse. av den så kallade snabbinsatsstyrkan,arbetet i försvarsmaterielpanelerna samt överens-kommelserna i WEAO, det västeuropeiska krigsmate-rielsamarbetet, avslöjar ett redan djupt gånget integ-rationsarbete i försvarsfrågor. Här har argumenten omatt "förbilliga" försvarskostnaderna genom både ökadintegrering mellan EU:s medlemsstater och mellanEU och Nato ofta framförts.Vi i vill i all enkelhet i stället fram-hålla att billigast blir det att inte ha några vapensys-tem alls, att förhindra väpnade konflikter och att istället lägga tid och kraft på demokratiuppbyggnadoch välståndsutveckling i hela världen.Miljöpartiet anser därför att varje EU-land självtska förfoga över sitt försvar. Därefter kan de ställasina kapaciteter till FN:s förfogande i de fall mananser sig ha anledning att ingripa militärt. Utveck-lingen inom EU har dock lett till att en stående EU-armé kommit allt närmare ett förverkligande. Fram-växten av GUSP och den gradvisa övergången till enförsvarsallians visar på en uppenbarstatsbildningsprocess i EU.Tillsammans med valutaunionens gradvisa infö-rande bildar de parallella elementen stommen till enEU-superstat, vilket är något helt annat än ett"fredsinriktat handelspolitiskt samarbete mellan lik-värdiga stater".Fru talman! Värst i konventets arbete och i ut-skottsbetänkandet är tanken på en solidaritetsklausul,även om den tills vidare bara avser att bemöta even-tuella terroristhot. Definitionen av vad terroristhotinbegriper är mycket luddig och ger möjlighettill vida tolkningar.Utrikespolitik ska i första hand inte vara detsam-ma som vapen och försvar, inte som anfall och allian-ser, inte ens säkerhetstänkande och hotbilder. Utri-kespolitik, på vilken nivå den än bedrivs, bör i förstarummet handla om fred och utveckling och om åtgär-der som främjar sådana livsbejakande mål.Fru talman! beklagar därför djupt denutveckling som EU har genomgått, och vi har i mångaår argumenterat mot en för oss uppenbar militarise-ringsprocess som ligger i öppen dager.Problemet anser vi till en mindre del handla ombristande samordning mellan medlemsstaterna ellerbrister i formerna för hur en gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik ska gestaltas. För oss finns det ingetsjälvändamål med att institutionalisera och styra utri-kespolitiken för snart 25 disparata stater.Under vissa specifika omständigheter kan det fin-nas behov av ett samagerande, till exempel vid ho-tande eller allvarliga lägen i omvärlden. Kanske finnsdet också skäl att upprätthålla någon form av gemen-samma kapaciteter för analys och omvärldsbevak-ning. Men vi menar att de som ivrar för en stark ochfördjupad utrikespolitik mest verkar vilja tro att det ärjust institutionerna i sig som ska garantera ett homo-gent politiskt utfall.I själva verket, menar vi, indikerar den splittringsom uppstod inför invasionshotet av på ettmycket illustrativt sätt vilka oerhört starka och sty-rande krafter som skulle behövas för att förmå olikaländer med olika behov och traditioner att fatta sam-ma beslut och gå i samma riktning. Se bara hur olikavi lyckas tolka begreppet folkrätt hemma i vårt egetland.Med andra ord: Länderna är för olika för att enaspå demokratisk grund, och det uppenbaras även närfyra länder tar sig rätten att gå före och starta eget iBig Boys' Toys-branschen.De olika utvecklingsalternativ som EU står inför sammanfattades väl av professor hearing i ämnet. Av dem är det tvåscenarier som diskuteras mest.Först är det ett balanserat motvikstänkande därEU i någon bemärkelse tänks stå emot ett växandeamerikanskt inflytande och amerikansk strävan efterhegemoni. Det skulle, menar vi, leda till en terrorba-lansliknande situation, som världen med fasa bordeminnas efter era.Dessutom är möjligheten för EU att bygga uppgenuint egna kapaciteter helt överspelad eftersomsammanblandningen av vapensystem och den heltgränsöverskridande krigsmaterielexporten ärmycket omfattande. dominerar helt enkelt va-penproduktion och handel i världen på ett sådant sättatt en oavhängig militär kapacitetsuppbyggnad i Eu-ropa-EU inte är möjlig.Det andra scenariot är bevarandet av den så kalla-de transatlantiska länken. Det är en modell som fram-ställs som ett alternativ och som utskottsmajoritetennu förespråkar. Det ska tolkas så, menar vi, att ettfortsatt Natoinflytande kan fortgå med gemensammavapen och med stark amerikansk samordning, det villsäga Nato. Det här ger en bred plattform attoperera utifrån på europeisk botten.Skillnaden mellan de båda scenarierna är försum-bar.