prot · GQ0943 · 2003-01-21 00:00:00 — Då tar manväl inte sitt försörjningsansvar.Jag tycker i denna omgång att man kanifrågasätta den goda inkassoseden som innebär attinkassobolag inte börjar kräva in skulden hos minder-åriga. Genom detta förfarande tydliggörs inte pro-blemet, och en del kan vara ovetandes om det. Ge-nom att tydliggöra skulden kan kanske exempelvisBarnombudsmannen också känna sig tvingad attagera. Det kanske skulle sätta mer avtryck på justi-tieministern än vad jag som riksdagsman uppenbarli-gen förmår göra.Anf. 92 ():Fru talman! Jag vill i korthet passa på att tacka ju-stitieministern för beskedet i det senaste inlägget ochsom inte fanns med i det första interpellationssvaret.Det innebär att justitieministern inom det ansvarsom-råde som ligger under justitieministern kommer att gåvidare med att se till att man får en närmare dialogmellan överförmyndarnämnderna och kronofogde-myndigheterna runtom i landet. Det ska inte alltidhänga på ifall de lokala överförmyndarnämndernasjälva inser att sådana kontakter behöver tas, om nudetta är den ändamålsenliga vägen att gå.Det som visas i fallet från är just att deskulder som är registrerade på barnen inte alltid ärskulder som det är fullt i sin ordning att barnen har.Det kan till exempel gälla skadestånd eller fall där17-åringar kanske har dragit på sig skulder på annatsätt. Det finns grund att se på barnens skuldsättningeftersom det finns många föräldrar som missbrukarsin vårdnarshavarställning till att smita från sitt egetbetalningsansvar och ge barnen en mycket svårarestart i vuxenlivet än vad de annars hade fått.Jag ser fram emot fortsatta initiativ från justitie-ministerns sida på den här punkten. Detta är någon-ting som jag tror att vi får anledning att återkommatill. Men för kvällen tackar jag för diskussionen ochbeskedet.Anf. 93 Justitieminister ():Fru talman! I de uppgifter från som jaghar fått alldeles är det väldigt få fall det rörsig om. Jag tror att det är tre fall. Men om man ser tillden enskilda kommunen är det ändå många, och varjeenskilt fall är i och för sig ett för mycket.Nu ska vi se över om några av de vägar som jagser som de mest lämpliga är framkomliga för attkomma till rätta med det här. Däremot kommer viinte att införa ett automatiskt betalningsansvar förföräldrarna till barn som gör sig skadeståndsskyldiga.Man kan ta som ett konkret exempel en 15-åringsom ådrar sig stora skulder genom till exempel ska-degörelse och klotter. Det skulle innebära mycketallvarliga konsekvenser för föräldrarna om de i enganska normal ekonomisk situation plötsligt blevbetalningsansvariga för det. Det skulle knappast gyn-na någon i familjen och inte heller barnet som harådragit sig skadeståndsskyldigheten.Dessutom skulle det innebära att man upphäverden viktiga principen om rätt till egendom som Mo-deraterna brukar tala sig varma för, och som ocksåjag har den djupaste respekt för. Det är viktigt att manbibehåller den som ett av fundamenten i vår svenskarättsordning.Anf. 94 ():Fru talman! Det finns egentligen inte mycket merför mig att tillägga i debatten. Jag vill tacka justitie-ministern för svaret. Jag tycker att det är synd att mani det här läget inte ser över även det som jag föreslog.Det behöver inte betyda att man låter, som i det ex-empel som justitieministern nu redogjorde för, vård-nadshavaren ha ett betalningsansvar. Men det finns enmängd andra fall där man kan ha det.Jag tycker att man kan ha beredskap att titta överden ordningen. Annars ser jag att det kan vara svårtatt klara ut det. Bilar ska kunna vara registrerade påbarnen. Det handlar om rätt till egendom. Det är heltklart. Men om detta sker medvetet som ekonomiskafalsarier, ska barnet då belastas med skuld somäventyrar dess framtid? Det kan inte vara rimligt.Man måste ändå kunna se över det hela så att vård-nadshavaren skulle kunna vara betalningsansvarigutan att åsidosätta rätten till egendom. Det behöversom jag ser det inte innebära att man också har rättentill skuld.Det kommer en chans till att ändra sig. Jag harunder motionstiden skrivit en motion med just enbegäran om översyn av gällande lagar. Det är bättreom justitieministern tar initiativ att se över det, vilketjustitieministern ändå förefaller beredd att göra, än attriksdagen ska ge ett tillkännagivande i frågan. Jagskulle bli jätteglad om min motion avslogs just medden motiveringen att justitieministern tagit initiativ attse över frågan och att det pågår ett arbete i dennariktning.Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på interpellation 2002/03:87 omrättsväsendets insatser mot hatbrottAnf. 95 Justitieminister ():Fru talman! har frågat vilkaåtgärder jag avser att vidta för att effektivisera rätts-väsendets insatser mot hatbrott mot homosexuella,bisexuella och transpersoner.Jag är övertygad om att jag och till stor del är överens i den här frågan. Hatbrot-ten, i det här fallet de som riktar sig mot homo- ochbisexuella personer, är en mycket allvarlig form avbrottslighet. Den riktar sig inte bara mot individen,utan är ett angrepp på vår demokrati. Dethandlar om grundläggande mänskliga rättigheter ochalla människors lika värde. Att försvara detta är inteenbart en fråga för de homosexuella själva. Vi måstegemensamt visa att vi inte tolererar trakasserier ochvåld mot människor på grund av deras sexuella lägg-ning.Rättsväsendets insatser när det gäller hatbrottenkan alltid utvecklas. Det visar inte minst den rapportfrån som tagits fram påuppdrag av regeringen, och som till. understryker BRÅ i sin rapp-ort att många initiativ som tagits från rättsväsendetssida var så nya vid tiden för analysen, att det viddenna tidpunkt var för tidigt att förvänta sig påtagligaförändringar.En av de viktigaste insatserna för att bekämpahatbrott är att öka kunskap och medvetenhet. I re-gleringsbreven för gav därför regeringen iuppdrag åt rättsväsendets myndigheter att säkerställaatt personalen har tillräckliga kunskaper om såvälgrunden för hatbrott som situationen för de utsattagrupperna. Myndigheterna har ålagts att upprättasärskilda utbildningsstrategier och att rapportera hurdessa har tillämpats.Riksåklagaren har till exempel byggt upp en kun-skapsbank på åklagarväsendets intranät. Rikspolissty-relsen och Riksåklagaren har inlett ett fast samarbete iform av erfarenhetsseminarier i syfte att höja kun-skapsnivån. Också på lokal nivå har samarbetet mel-lan polis och åklagare intensifierats när det gäller attutveckla arbetsmetoder.Som säkert känner till träddeny lagstiftning i kraft som krimina-liserar hets mot homosexuella som grupp. Brottsbal-kens bestämmelse om hets mot folkgrupp har nuutvidgats till att även omfatta hot och uttryck förmissaktning med anspelning på sexuell läggning.Motsvarande ändring har gjorts i tryckfrihetsförord-ningens brottskatalog.Den 1 januari infördes också en särskild, strängarestraffskala för grova fall av hets mot folkgrupp; fäng-else i lägst och högst . Den grovastraffskalan ska till exempel kunna tillämpas på fallmed omfattande spridning av kränkande homofobisktmaterial.Det pågår alltså ett omfattande arbete inom rätts-väsendet för att höja kompetensen när det gäller hat-brott. Men det finns självklart mer att göra. Regering-en fortsätter därför - i samband med budgetarbetet, iregleringsbreven och i den fortlöpande myndighetsdi-alogen - att sätta dessa frågor högt på dagordningen.Anf. 96 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka statsrådetför svaret. Vad gäller statsrådets vilja och engage-mang råder det inget tvivel om att vi står på sammasida och att statsrådet har vidtagit många åtgärder föratt effektivisera arbetet mot hatbrott.Min interpellation föranleddes av ett aktuellt fallav ganska grov hatmotiverad brottslighet mot i dethär fallet en homosexuell handbollsdomare som up-penbarligen mer eller mindre straffades av okändavåldsverkare för att han gick ut så öppet med sinsexuella läggning. Det hade varit intressant om somstatsrådet i det svar jag fick på min interpellation intebara redovisat vad regeringen har gjort utan lite grannvad regeringen tänker göra. Det kan rimligtvis intevara så att regeringen är fullt nöjd med de insatsersom har vidtagits och tycker att det räcker medatt fullfölja dem. Det skulle vara bra om man någotkunde analysera vilka framtida behov som finns atteffektivisera och förfina arbetet mot den hatmotivera-de brottsligheten.Regleringsbreven till rättsväsendets myndigheterhar fokuserat väldigt mycket påkunskapshöjande insatser. Jag är helt överens medjustitieministern om att kunskap och medvetenhetinom rättsväsendet är själva nyckeln till ett effektivtarbete på det här området.Men det måste också finnas andra saker som kangöras, förutom att vidta fortbildningsinsatser av per-sonalen. Det är ju trots allt mer än ett halvår sedanBrottsförebyggande rådet levererade sin rapport ominsatserna mot hatbrott där man kom med ganskakonkreta beskrivningar av ett antal problemområdensom inte enbart handlar om att fortsätta att höja kun-skapsnivån. De handlar till exempel om metodfrågoroch att fortsätta att stärka framför allt polisens arbetemed andra aktörer ute i samhället. Det handlar om attta del av den kunskap som finns hos frivilligorgani-sationer, olika nätverk, brottsofferjourer, kvinnojou-rer och homosexuellas, bisexuellas och transpersonersorganisationer.Det är någonting som inte bara skulle ge polisenstörre kunskaper, som i sin tur skulle underlätta bådedet brottsförebyggande och det brottsutredande arbe-tet, utan som också skulle höja polisväsendets trovär-dighet ute bland homosexuella, bisexuella och trans-personer. Vi vet av gjord forskning att ungefär 70 %av de homosexuella brottsoffren avstår från att an-mäla att de utsatts för brott bland annat på grund avrädsla för att bli föraktfullt bemötta av polisen. Lyck-ligtvis är den rädslan ofta obefogad, men rädslanfinns och är verklig.Det finns också ett antal frågor på författningsnivåsom man skulle kunna titta på. Regeringens förord-ning om underrättelse om dom i vissa brottmål, därregeringen ändrade en paragraf ochsåg till att mål i hatrelaterade brott skulle skickas tillBrottsförebyggande rådet och Integrationsverketbland andra, har uppenbarligen inte fungerat. Detvisas tydligt i BRÅ:s utvärdering.Detta är ett par exempel på konkreta åtgärder sominte bara handlar om att fortsätta rent allmänt medkunskapshöjande insatser. Jag skulle vilja efterlysa enlite mer konkret analys från justitieministern om vadhan är beredd att göra utöver det som redan pågår.Anf. 97 Justitieminister ():Fru talman! Nej, vi är inte nöjda. Vi anser i allafall inte att det inte kan göras ytterligare saker. Detvar också därför som vi tog initiativ till den som nämns för att vi skulle kunna få kartlagtvad som behöver göras ytterligare. När man efterfrå-gar en sådan undersökning är det just för att kunna seden saken. Syftet är inte att kunna konstatera att detinte behöver göras ytterligare saker. Det är tvärtomför att se vad som kan göras mer.När det gäller det konkreta arbetet med lagstift-ningen är det faktiskt så att en ny lagstiftning, somjag tror kommer vara mycket betydelsefull i kampenmot hatbrott, alldeles har trätt i kraft på tvåolika områden. Det är inte mer en tre veckor sedan.Jag utesluter inte alls att det kan behövas ytterli-gare initiativ i lagstiftningsfrågan, men jag tror ocksåatt det är viktigt att man nu fortsätter dialogen medmyndigheterna. Det är inte bara lagstiftning i sig sombehövs. I det fallet är det bra att ha regleringsbrevenmed de återrapporteringskrav som finns. På det sättetkan man följa hur myndigheterna, till exempel poli-sen, utvecklas så att man inte ska behöva känna denrädsla som är obefogad men ändock finns. Där delarjag uppfattning. Då kan man hamodet att göra de anmälningar som man naturligtvisska göra om man har råkat ut för ett brott.Vi kommer alltså att fortsätta det här arbetet. Detfinns ingen anledning att vi inte ska fortsätta med denintensitet som har funnits tidigare. Detta är, som jagsade inledningsvis, inte bara ett brott mot de enskildapersonerna på ett fruktansvärt sätt, där de angrips försin sexuella läggning, utan också ett angrepp på vårdemokrati.Anf. 98 ():Fru talman! Jag ska göra den välvilliga tolkningenatt justitieministern för dagen inte är beredd att be-skriva vilka åtgärder som kan tänkas vara aktuellahelt enkelt därför att man inte har hunnit analysera tillexempel de slutsatser som har dragits i BRÅ:s utvär-dering och de rön som man har gjort genom återrap-porteringar från rättsväsendets myndigheter och lik-nande.Justitieministern talar om lagfrågor ungefär somom andra menar att det skulle bara en allena saliggö-rande åtgärd. Det är inte alls detta det handlar om.Det handlar om att till exempel hjälpa rättsväsendetsmyndigheter att effektivisera sina metoder och blibättre på sitt interna informationsutbyte.Jag kommer tillbaka till den här förordningen omunderrättelse om dom i vissa brottmål. Den handlarom att se till att informationen om hatrelateradebrottmål ska nå ut till de myndigheter som har enspeciell uppgift att följa utvecklingen på det området,till exempel BRÅ, och Homoom-budsmannen. Men BRÅ:s utvärdering visar ju att denåterrapporteringen över huvud taget inte fungerar.Varför fungerar den inte? Jo, därför att domstolarnainte har någon skyldighet att ange det lagrum somman tillämpar när det gäller mål där man har fåttskärpt straff på grund av att det är ett hatbrott. Omdomstolarna själva inte anger lagrummet är det gans-ka naturligt att återrapporteringen av tillämpningen avdessa lagrum inte sker på ett tillfredsställande sätt.Detta är en mycket enkel åtgärd som regeringenskulle kunna vidta. Jag tror att den skulle bidra gans-ka verksamt till att öka informationsutbytet.Det handlar också om rapporteringen om hatbrottpå vardagsnivå ute i polismyndigheterna. Det somframkommer är att bara i av fallenkommer hatbrotten till Säkerhetspolisens kännedom,trots att de anses vara ett brott mot fundamenten förrikets demokrati. Olika polismyndigheter har olikarutiner för hur man ska hålla kontakt med ellermed kriminalunderrättelsetjänsten. Jag säger inte attdet ena nödvändigtvis måste vara bättre än det andra,men jag tror att det är väldigt olyckligt att man intehar en stringens när det gäller den interna rapporte-ring som gör att det finns en fast rutin som alla po-lismyndigheter tillämpar.Vi har också polisens datoriserade anmälningssy-stem. Det är också ett sätt att effektivisera polisensegen överblick över informationsflödet. Bara vartredje polismyndighet anger särskilt hatrelateradbrottslighet i sitt datoriserade anmälningssystem. Jagtycker att man får bestämma sig på något sätt. An-tingen är detta angeläget för polisen att särskilt följa,och då borde alla polismyndigheter göra det, eller såtycker man inte att det är så intressant att följa, och dåborde de polismyndigheter som ägnar sig åt detbefrias från den arbetskrävande rutinen.Det handlar naturligtvis också om kunskapsut-byggnad på en övergripande nivå som inte handlarom personalutbildning och annat som är oerhört cent-ralt men som inte bara kan bli temat för det fortsattaarbetet. Vi behöver till exempel en återkommandebrottsofferundersökning där man särskilt studerarutsattheten för hatbrott tillsammans med en antalandra områden som man kan passa på att belysa sär-skilt.Fru talman! Jag har här passat på att räkna upp ettantal konkreta åtgärder. En stor del av dem har Folk-partiet tidigare fört fram. Vi kommer att fortsätta attföra fram dem. Vi vill ha en fortsatt dialog om detta.Jag efterlyser någon form av indikation från justitie-ministern om vilka fortsatta konkreta åtgärder man ärberedd att vidta.Anf. 99 Justitieminister ():Fru talman! Det är alltså så att vi fortsätter meddenna fortlöpande kontakt. Det här bygger på att vitillsammans med myndigheterna - självständiga i sittarbete - vidtar de åtgärder som behövs för att manmer ska kunna bekämpa hatbrott. Det har gjortsmånga konkreta saker. Jag kan nämna några.Det talades här om att man ska vara försiktig medatt tala om exakt hur självständigt domstolar ochdomare ska agera. Däremot är det enligt Riksåklaga-rens riktlinjer så att åklagaren bör framställa yrkan-den om att straffskärpningsregeln i nämnda bestäm-melse ska tillämpas.I fråga om de här riktlinjerna bör det övervägasom det finns skäl att yrka på fängelse - syftet bakombrottsligheten är sådant att återfallsrisken ofta äröverhängande. Vid varje åklagarmyndighet ska detfinnas en särskilt utsedd åklagare, och vid varje åkla-garmyndighet ska det finnas minst en åklagare utseddmed uppgiften att handlägga aktuella brottsutredning-ar. Dessa ska behandlas med förtur. Förundersök-ningar ska alltid ledas av åklagare. Möjligheten atttillämpa åtalsunderlåtelse ska tillämpas restriktivt.Motivet bakom ett hatbrott ska klarläggas. Det är enviktig uppgift för åklagaren att leda förundersökning-en på ett sådant sätt att det klarläggs om ett motiv förbrottet har varit att kränka offret.Mycket konkreta saker görs alltså inom de olikamyndigheterna. Vad som här sägs är alldeles färskt,och detta kom . Arbetet fort-sätter hos åklagaren. Andra myndigheter kan ocksånämnas.Domstolsverket har tagit fram en utbildningsstra-tegi för domare med särskild inriktning mot hatbrott.Rikspolisstyrelsen har tidigare för hatbrott utsettsärskilda kontaktpersoner på varje myndighet. Dessahar fått en mer omfattande utbildning om hatbrott änövriga poliser. En avsikt med kontaktpersonerna är attde i sin tur ska vidareutbilda personal på den egnamyndigheten.Slutligen: Ja, har natur-ligtvis även en roll att spela och stöder också fondvä-gen utbildningsinsatser via RFSL.Flera konkreta saker har alltså gjorts, och vi för-väntar oss ytterligare konkreta saker. Men jag kannaturligtvis inte exakt säga hur myndigheterna isitt eget arbete gör - och kan-ske . Däremot kommer jag att noga följafrågan, och om det på något sätt skulle visa sig -vilket jag inte tror - att det behövs ytterligare kon-kreta riktlinjer är jag förstås beredd att göra det arbe-tet.Mycket har alltså gjorts men mycket återstår attgöra. Det är dock alldeles tydligt att myndigheterna ärpå rätt väg.Anf. 100 ():Fru talman! Ja, det har hänt mycket inom rättsvä-sendets myndigheter vad gäller att formulera strategi-er för att på ett mer effektivt sätt arbeta mot hatbrott.På den punkten håller jag med justitieministern.Men till exempel när det gäller den beskrivningsom gavs av Riksåklagarens arbete är, såvitt jag vet,det som justitieministern läste upp till stora delarsådant som Riksåklagaren lade fast - detvill säga för inte så våldsamt länge sedan men dockför . Därför tycker jag att det kanskeinte är det allra mest lyckade exemplet på nya aktu-ella initiativ på området.Den här processen måste naturligtvis ske fortlö-pande men jag skulle tro att väldigt många i samhälletförväntar sig lite mer konkreta beskrivningar än de vihär har kunnat få när det gäller vilka insatsersom man är beredd att göra förutom allmänna kun-skapshöjande åtgärder. Här har justitieministern ochJustitiedepartementet möjlighet att i nästa reglerings-brev glädja omvärlden med en lite mer konkret vilje-inriktning om vad man är beredd att göra därutöver.Jag kan inte avhålla mig från en liten funderingkring det här med straffskärpningsgrunden. Vad somframkommit är ju att denna paragraf tillämpas ytterstsällan i förhållande till de mål där den hade kunnattillämpas, och där den tillämpas rapporteras inte dettatrots att så ska ske. Här har vi ett problem i flera led.Den frågan tror jag att vi får anledning att särskiltåterkomma till.Med dessa ord, fru talman, ber jag att få tacka förden här debatten.Anf. 101 Justitieminister ():Fru talman! Ja, det gäller här riktlinjer som hararbetats fram. Det är säkert riktigt att vissa sakerpåbörjades . Men saker som blivit bättre efter1999 ska naturligtvis inte tas bort, utan det ska helatiden fyllas på med bättre åtgärder. Den här rapportenär alltså det allra senaste som kommit. Den kom inovember förra året.För hatbrott är det i en femtedel av fallen somstraffskärpningsgrunden åberopas. Men när det gällerhomofobiska brott gäller det hälften av brotten, så därligger man väl framme jämfört med andra brott.Som sagt: Som mycket riktigthär inledningsvis sade är vi överens om att det härarbetet på alla sätt är viktigt. Vi kan säkert ocksååstadkomma en hel del tillsammans. Viktigast är attvi fortsätter att sträva efter ytterligare för-bättringar och att vi ser till att våra myndighetersjälvständigt kommer med konkreta förslagom hur man kan göra förbättringar för att också iframtiden bekämpa hatbrott.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på interpellation 2002/03:67 om regi-onala skyddsombudAnf. 102 Statsrådet ():Fru talman! har frågat vad jag av-ser att göra för att kostnaderna för arbetsmiljöarbetetska fördelas på ett sätt som bättre stämmer överensmed principerna för arbetsmiljölagstiftningen ochgällande EU-direktiv.Syftet med de regionala skyddsombuden är i för-sta hand att stödja den lokala skyddsverksamheten påmindre arbetsställen. Behovet av insatser från regio-nala skyddsombud har ökat . Utveck-lingen har på flera sätt försvagat detlokala skyddsarbetet och skyddsombudens ställning,särskilt på mindre företag. Till detta har bland annatökningen av s.k. outsourcing och tidsbegränsad an-ställning bidragit. Det innebär att de regionalaskyddsombudens roll har blivit viktigare.Enligt beslut av 1973, som grundade sigpå propositionen 1973:130, skulle kostnaden förregionala skyddsombud vara en del av företagensproduktionskostnad och detta bekostas genom engenerell arbetsgivaravgift. Med giltighet (prop. 1989/90:19) bestämdes att bidraget skullelämnas enligt en schablonfördelning mellan de fack-liga organisationerna och i förhållande till intäktenfrån arbetarskyddsavgiften. togs det tidiga-re kravet på myndighetstillstånd för att utse regionaltskyddsombud bort. upphörde densärskilda arbetarskyddsavgiften. Finansieringen skerdärefter med allmänna skattemedel (prop.1997/98:151).Det är ett ansvar för samhället att säkerställa attverksamheten med regionala skyddsombud ges nöd-vändiga resurser. Omfattningen av statens åtagandepå detta område måste dock alltid vägas mot andraangelägna behov på arbetsmiljöområdet.Det årliga bidrag som staten lämnar till verksam-heten med regionala skyddsombud har under 90-taletlegat på ca . Det innebär att bidra-get minskat i värde genom att det inte uppräknats itakt med inflationen. avsattesett engångsbelopp på för utbild-ning av regionala skyddsombud. finnsanslaget ett engångsbelopp på förförstärkning av verksamheten. Det innebär att 2003års anslag för verksamheten är ca 100 miljoner kro-nor.Grundläggande regler om regionala skyddsombudfinns i arbetsmiljölagen. Lagen ställer dock inte kravpå någon viss omfattning av verksamheten. Som jagnyss nämnt reglerades antalet regionala skyddsombudfram till 1990 genom att den fackliga organisationenmåste ha särskilt tillstånd för att utse ett sådantskyddsombud. Omfattningen på den del av den regio-nala skyddsombudsverksamheten som bekostas avproduktionen via skattefinansiering begränsas numeragenom storleken på nämnda bidrag.EU-reglerna om lokal skyddsverksamhet finns idet så kallade ramdirektivet (89/391/EEG).Den svenska finansieringen av de regionala skydds-ombuden står inte i strid med dessa regler. Sverigehar inte heller fått något påpekande i detta avseendefrån , som har till uppgift att över-vaka att införlivas på rätt sätt.Jag anser att verksamheten med regionala skydds-ombud är av stor och ökande betydelse för arbetstaga-re i mindre företag. Jag kommer därför att lägga storvikt vid att följa frågan om resursbehovet för denverksamheten.Anf. 103 HANS ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka HansKarlsson för svaret på min interpellation. Det kännsväldigt bra att ha en arbetslivsminister som verkligeninser vikten av att den regionala skyddsombudsverk-samheten fungerar på ett bra sätt.Ett av våra allra största samhällsproblem ärohälsan och de höga sjukskrivningstalen. Det finnsnaturligtvis många orsaker till ohälsan och de mångasjukskrivningarna.